Predbežné znenie

NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

ATHANASIOS RANTOS

prednesené 13. októbra 2022( )

Vec C‑571/21

RWE Power Aktiengesellschaft

proti

Hauptzollamt Duisburg

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica 2003/96/ES – Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny – Článok 14 – Oslobodenie pre elektrinu používanú na výrobu elektriny a elektrinu používanú na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu – Povrchové bane“





I. Úvod

1. Aký druh spotreby elektriny je oslobodený od dane z elektriny, ak je táto spotreba určená na výrobu elektriny? To je otázka, ktorú má Súdny dvor v podstate vyriešiť v prejednávanom návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa týka výkladu článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety smernice 2003/96/ES( ).

2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou RWE Power AG a Hauptzollamt Duisburg (Hlavný colný úrad Duisburg, Nemecko, ďalej len „Hauptzollamt“) vo veci odmietnutia tohto úradu oslobodiť elektrinu, ktorú RWE Power používala v rokoch 2003 a 2004 v povrchových baniach a v jej energetických elektrárňach v rámci svojej činnosti výroby elektriny.

3. Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko) svojimi prejudiciálnymi otázkami v podstate žiada Súdny dvor, aby objasnil rozsah oslobodenia od dane z elektriny uvedeného v článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vete smernice 2003/96, ktorý najmä stanovuje, že „elektrin[a] používan[á] na výrobu elektriny a… udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“, je oslobodená od dane z elektriny (ďalej len „sporné oslobodenie“). Konkrétnejšie ide o určenie, či a za akých podmienok môže byť v rámci výroby elektriny z hnedého uhlia z povrchových baní predmetom sporného oslobodenia od dane používanie elektriny na postupy predchádzajúce a nadväzujúce na výrobu elektriny – vnímané v technickom zmysle slova ako postupy premeny energetického výrobku na elektrinu.

4. V tejto súvislosti pripomínam, že Súdny dvor už mal príležitosť vykladať článok 14 ods. 1( ), ako aj článok 21 ods. 3( ) smernice 2003/96, pričom na posledné uvedené ustanovenie sa vnútroštátny súd odvoláva ako na relevantné. Judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa článku 14 smernice 2003/96 sa však týkala „energetických výrobkov“, ktoré sa nesporne používali na výrobu elektriny, teda prípadov, ktoré sa odlišujú od situácie v prejednávanej veci, kde otázka, ktorá vzniká, sa týka práve určenia rôznych postupov, ktoré predstavujú takúto „výrobu“. Prejednávaná vec teda Súdnemu dvoru privedie k ďalšiemu objasneniu pôsobnosti uvedeného ustanovenia.

II. Právny rámec

A. Právo Únie

5. Článok 1 smernice 2003/96 stanovuje, že členské štáty zdaňujú energetické výrobky a elektrinu v súlade s touto smernicou.

6. Článok 2 uvedenej smernice vo svojom odseku 1 stanovuje, že na jej účely sa pod pojmom „energetické výrobky“ rozumejú najmä výrobky, na ktoré sa vzťahuje číselný znak KN 2702.

7. Podľa článku 14 ods. 1 písm. a) uvedenej smernice:

„1. … členské štáty oslobodzujú od daní na základe podmienok, ktoré stanovia na účely zabezpečenia správneho a spravodlivého uplatňovania takýchto oslobodení od daní a zabránenia krátenia daní, daňových únikov a zneužívania:

a) energetické výrobky a elektrinu používanú na výrobu elektriny a elektrinu používanú na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu. Členské štáty môžu však z dôvodov environmentálnej politiky tieto výrobky zdaňovať bez toho, aby museli dodržiavať minimálne úrovne zdaňovania stanovené v tejto smernici. …“

8. Podľa článku 21 ods. 3 tej istej smernice:

„Spotreba energetických výrobkov v rámci areálu podniku vyrábajúceho energetické výrobky sa nepovažuje za zdaniteľnú udalosť, ktorá je dôvodom na zdaňovanie, ak spotreba pozostáva z energetických výrobkov vyrábaných v areáli podniku. Členské štáty tiež môžu považovať spotrebu elektrickej energie a ostatných energetických výrobkov, ktoré sa nevyrábajú v areáli takéhoto podniku a spotrebu energetických výrobkov a elektriny v areáli podniku vyrábajúceho palivá používané na výrobu elektriny za takú, ktorá nie je dôvodom vzniku zda[niteľnej] udalosti. Ak je spotreba určená na účely, ktoré sa netýkajú výroby energetických výrobkov a najmä na pohon vozidiel, považuje sa za zdaniteľnú udalosť, ktorá je dôvodom na zdaňovanie.“

B. Nemecké právo

9. Daň z elektriny upravuje najmä Stromsteuergesetz (zákon o dani z elektriny) z 24. marca 1999( ) (ďalej len „StromStG“). Od svojho prijatia bol tento zákon niekoľkokrát zmenený. Keďže spor vo veci samej sa týka zdaňovacích období rokov 2003 a 2004, znenia StromStG uplatniteľné vo veci samej sú tie, ktoré vyplývajú zo zákona z 30. decembra 2002 a zo zákona z 29. decembra 2003( ).

10. § 9 ods. 1 bod 2 StromStG v znení uplatniteľnom na konanie vo veci samej stanovuje, že elektrina odobratá na účely výroby elektriny je oslobodená od dane z elektriny.

11. § 11 StromStG oprávňuje Bundesministerium der Finanzen (spolkové ministerstvo financií, Nemecko) prijať vyhláškou najmä ustanovenia vykonávajúce daňové zvýhodnenia stanovené v § 9 tohto zákona.

12. Príslušná vyhláška tohto ministerstva – Verordnung zur Durchführung des Stromsteuergesetzes (vyhláška, ktorou sa vykonáva zákon o dani z elektriny) z 31. mája 2000( ) (ďalej len „StromStV“) – v článku 12 ods. 1 bode 1 stanovuje, že pojem „elektrina odobratá na účely výroby elektriny“ v zmysle článku 9 ods. 1 bodu 2 StromStG sa vzťahuje na elektrinu technicky spotrebovanú na účely výroby elektriny v zariadeniach, ktoré sú pomocné a podporné pre zariadenie na výrobu elektriny, najmä spotrebovanú na úpravu vôd, dodávky vody na výrobu pary, vetranie, dodávky paliva a čistenie spalín.

III. Spor vo veci samej, prejudiciálne otázky a konanie na Súdnom dvore

13. RWE Power prevádzkovala v baníckom revíri v Porýní tri povrchové hnedouhoľné bane v samostatných lokalitách, z ktorých ťažila hnedé uhlie predovšetkým na výrobu elektriny vo svojich elektrárňach a v pomere 10 % na výrobu brikiet a hnedouhoľného prachu vo svojich závodoch.( )

14. V roku 2004 RWE Power odoberala elektrinu pre povrchové bane, ktorú v podstate využívala: (i) na prevádzku hydraulických čerpadiel na znižovanie hladiny podzemnej vody; (ii) na prevádzku veľkých mechanizmov, ako sú kolesové rýpadlá, ktoré odhrabávali hnedé uhlie a hlušinu, a zakladačov, ktoré zapĺňali povrchovú baňu hlušinou na inom mieste; (iii) na osvetlenie povrchovej bane, a (iv) na prepravu hnedého uhlia do elektrární na elektricky poháňaných nákladných vlakoch po vlastných koľajniciach a na elektricky poháňaných pásových dopravníkoch, ktoré prepravovali tak surové hnedé uhlie, ako aj hlušinu.

15. Prevádzka elektrární spoločnosti RWE Power bola založená na nepretržitej výrobe elektriny. Aby sa zabezpečila táto nepretržitá výroba, RWE Power udržiavala zásoby hnedého uhlia, z ktorých sa hnedé uhlie dodávalo podľa potreby do kotlov v elektrárňach. Hnedé uhlie sa najprv skladovalo v každej z povrchových baní v banskom zásobníku a potom sa dopravovalo do zásobníkov elektrární pomocou pásového dopravníka alebo elektrickej železnice, čo zaručovalo kapacitu zodpovedajúcu jednému až dvom dňom prevádzky elektrárne. Odtiaľ uhlie prekladali elektricky poháňané bagre na pásový dopravník, ktorý hnedé uhlie presunul do mlynov. Pomleté hnedé uhlie sa potom dodávalo do zásobníka kotla.

16. V priebehu roka 2004 nariadil Hauptzollamt daňovú kontrolu v spoločnosti RWE Power, okrem iného v súvislosti s daňou z elektriny za roky 2003 a 2004. V rámci tejto kontroly sa v správe z 20. mája 2009 dospelo k záveru, že príprava hnedého uhlia sa má kvalifikovať ako „výroba paliva“, a preto podlieha dani. Ten istý záver platil údajne aj pre všetku elektrinu odoberanú na účely ťažby a prepravy hnedého uhlia, takže daň bola splatná aj za elektrinu používanú pre uhoľné bagre, pásové dopravníky a uhoľné mlyny.

17. Dňa 8. októbra 2009 Hauptzollamt vydal daňový výmer na základe správy z 20. mája 2009 a v súlade so zisteniami kontrolórov požadoval okrem iného zaplatenie dane z elektriny, ktorú považoval za splatnú.

18. Keďže námietka spoločnosti RWE Power proti tomuto daňovému výmeru bola zamietnutá, obrátila sa na vnútroštátny súd.

19. RWE Power pred vnútroštátnym súdom tvrdí, že podľa smernice 2003/96 sa na všetku elektrinu potrebnú na výrobu elektriny musí vzťahovať sporné oslobodenie od dane. V súlade s touto smernicou a podľa § 12 ods. 1 bodu 1 StromStV by sa oslobodenie od dane z elektriny malo v zásade vzťahovať na všetky pomocné a podporné zariadenia, bez ktorých zariadenie na výrobu elektriny nemôže fungovať. Odbery elektriny na výrobu elektriny z hnedého uhlia, t. j. takmer 90 % spotrebovanej elektriny, tak mali byť oslobodené od dane z elektriny podľa § 9 ods. 1 bodu 2 StromStG, keďže boli použité na výrobu elektriny.( ) Hnedé uhlie by sa preto malo považovať za palivo, takže elektrina použitá na jeho ťažbu a prepravu v povrchových baniach by mala byť oslobodená od dane. RWE Power uviedla, že prevádzka elektrárne na hnedé uhlie je jednotný proces od ťažby uhlia až po likvidáciu vzniknutého odpadu. Povrchová baňa a elektráreň na hnedé uhlie teda predstavujú hospodársku a technickú jednotku na výrobu elektriny, ktorú nemožno umelo rozdeliť na rôzne samostatné činnosti, pretože predmetná spotreba elektriny je nevyhnutná na zabezpečenie nepretržitej výroby elektriny.

20. Hauptzollamt sa v podstate domnieva, že v súlade s článkom 14 ods. 1 písm. a) smernice 2003/96 je elektrina odobratá na účely výroby elektriny oslobodená od dane z elektriny, ak sa spotrebuje na účely výroby elektriny v technickom zmysle slova v zariadeniach, ktoré sú pomocné alebo podporné k zariadeniu na výrobu elektriny. Podľa Hauptzollamt je však oslobodená len elektrina, ktorá je priamo spojená s výrobou elektriny a je pre ňu nevyhnutná – ako napríklad elektrina používaná na dodávanie paliva do horáka kotla z mlyna. Naproti tomu sa na elektrinu, ktorá sa v niektorých zariadeniach na spracovanie hnedého uhlia drvením, mletím a sušením využíva len nepriamo, táto výhoda nevzťahuje.

21. Keďže vnútroštátny súd má pochybnosti, pokiaľ ide o rozsah oslobodenia stanoveného v článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vete smernice 2003/96, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. Môže sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice [2003/96] v rozsahu, v akom stanovuje, že elektrina používaná na výrobu elektriny je oslobodená od dane, vykladať s ohľadom na článok 21 ods. 3 druhú vetu [tejto smernice] v tom zmysle, že toto oslobodenie zahŕňa aj činnosti, pri ktorých sa povrchovo ťažia energetické výrobky a v elektrárňach sa upravujú na použitie v elektrárňach takým spôsobom, ako je drvenie, oddeľovanie cudzích telies a drobenie až na veľkosť potrebnú podľa druhu kotla?

2. Môže sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96 v rozsahu, v akom stanovuje, že elektrina používaná na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu je oslobodená od dane, vykladať s ohľadom na článok 21 ods. 3 tretiu vetu [tejto smernice] v tom zmysle, že od dane má byť oslobodené aj použitie elektriny na prevádzku zásobníkov a prepravných prostriedkov, ktoré sú potrebné na trvalé prevádzkovanie elektrární?“

22. Písomné pripomienky Súdnemu dvoru predložili RWE Power, Hauptzollamt a Európska komisia.

IV. Analýza

23. Svojimi dvoma prejudiciálnymi otázkami vnútroštátny súd žiada Súdny dvor, aby objasnil rozsah sporného oslobodenia od dane, a najmä, či a za akých podmienok sa toto oslobodenie môže vzťahovať v rámci výroby elektriny z hnedého uhlia z povrchových baní na použitie elektriny na postupy predchádzajúce a nadväzujúce na výrobu elektriny.

24. Konkrétnejšie sa prvá prejudiciálna otázka týka elektriny používanej na činnosti, ktoré sa realizujú pred uskladnením hnedého uhlia v zásobníku kotla a pred jeho premenou na elektrinu, a to: (i) ťažbu hnedého uhlia v povrchovej bani, a (ii) jeho spracovanie v elektrárňach (drvenie, odstraňovanie cudzích telies a drobenie až na veľkosť potrebnú podľa druhu kotla). Druhá prejudiciálna otázka sa týka elektriny spotrebovanej pri činnostiach určených na zabezpečenie nepretržitej výroby elektriny, a najmä: (i) prepravu hnedého uhlia do elektrární (pomocou vlakov a elektricky poháňaných pásových dopravníkov), a (ii) skladovanie.

A. Úvodné poznámky

25. Na úvod pripomínam, že cieľom smernice 2003/96 je stanovenie harmonizovaného režimu zdaňovania energetických výrobkov a elektriny, v rámci ktorého je pravidlom určité minimálne zdaňovanie s cieľom podporiť riadne fungovanie vnútorného trhu v odvetví energetiky tým, že sa okrem iného zabráni narušeniu hospodárskej súťaže.( )

26. Na tento účel, pokiaľ ide konkrétne o výrobu elektriny, sa normotvorca Únie rozhodol( ) uložiť členským štátom povinnosť zdaňovania elektriny tak, ako je distribuovaná,( ) pričom energetické výrobky používané na jej výrobu musia byť súčasne oslobodené od dane, a to s cieľom zamedziť dvojitému zdaneniu elektriny.( ) Podľa článku 4 ods. 1 a článku 10 smernice 2003/96 sú od 1. januára 2004, okrem stanovenej výnimky,( ) minimálne úrovne zdaňovania uplatňované na elektrinu 0,5 eura za MW/h (na spotrebu na podnikateľské účely) a 1 euro za MW/h (na spotrebu na nepodnikateľské účely).( )

27. V tejto súvislosti článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96 stanovuje povinnú výnimku z daňového režimu na jednej strane pre „energetické výrobky“ používané na výrobu elektriny a na druhej strane pre „elektrinu“ používanú na výrobu elektriny alebo na udržiavanie kapacity tejto výroby. Podľa druhej vety toho istého ustanovenia si však členské štáty ponechávajú možnosť zdaňovať tieto výrobky nad rámec minimálnych úrovní zdaňovania z dôvodov ochrany životného prostredia. V tomto prípade sa uvedené ustanovenie neuplatňuje, pretože Spolková republika Nemecko túto možnosť nevyužila.( )

28. Súdny dvor už mal príležitosť vykladať pôsobnosť článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety smernice 2003/96 pri dvoch príležitostiach. Súdny dvor vo svojom rozsudku Cristal Union rozhodol, že povinné oslobodenie stanovené v tomto ustanovení sa uplatňuje na energetické výrobky, akými je zemný plyn, ktoré sa používajú na výrobu elektriny, keď sa tieto výrobky používajú na kombinovanú elektriny a tepla.( ) Okrem toho Súdny dvor vo svojom rozsudku Turbogás vyložil toto ustanovenie v tom zmysle, že zemný plyn a plynový olej, ktoré sa používajú na výrobu elektriny z tepelných zdrojov v elektrárni s kombinovaným cyklom, sú oslobodené od dane.( )

29. Veci, v ktorých boli vydané vyššie uvedené rozsudky, sa však líšia od veci, o ktorú ide vo veci samej, keďže sa týkali uplatnenia sporného oslobodenia od dane na „energetické výrobky“, ktorých používanie na výrobu elektriny nebolo spochybňované. V tomto prípade však jednak produkt, ktorý môže byť oslobodený od dane, nie je „energetický výrobok“, ale „elektrina“, a jednak sporným bodom je práve to, či sa táto elektrina má považovať za súčasť postupu výroby elektriny v zmysle predmetného oslobodenia od dane.

B. O prvej prejudiciálnej otázke

30. Svojou prvou prejudiciálnou otázkou vnútroštátny súd v podstate žiada odpoveď na otázku, či sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96/ES má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie „elektriny používanej na výrobu elektriny“ od dane sa vzťahuje aj na množstvá elektriny, ktoré sa používajú pri ťažbe hnedého uhlia v povrchovej bani a pri ďalšej premene a spracovaní hnedého uhlia v elektrárňach (t. j. pri drvení, oddeľovaní cudzích telies a drobení na veľkosť potrebnú na prevádzku kotla).

31. Podľa Hauptzollamt je odpoveď na prvú prejudiciálnu otázku záporná. V podstate tvrdí, že striktný výklad vyššie uvedeného ustanovenia, ako to vyžaduje judikatúra Súdneho dvora, vedie k oslobodeniu od dane len v prípade spotreby elektriny úzko súvisiacej s výrobou elektriny, čo de facto vylučuje elektrinu používanú pri ťažbe a spracovaní energetických výrobkov.

32. RWE Power sa naopak domnieva, že na prvú položenú otázku treba odpovedať kladne. Podľa spoločnosti RWE Power elektrina použitá na ťažbu hnedého uhlia, ako aj na jeho ďalšie spracovanie patrí do pôsobnosti predmetného oslobodenia, keďže všetky tieto činnosti sú nevyhnutné pre postup výroby elektriny a sú jeho súčasťou.

33. Komisia v podstate súhlasí s analýzou, ktorú predložil Hauptzollamt, pokiaľ ide o elektrinu používanú na ťažbu hnedého uhlia, ale domnieva sa, že predmetné oslobodenie by sa napriek tomu mohlo vzťahovať na spracovanie hnedého uhlia, ak sú tieto činnosti potrebné na používanie kotlov elektrární.

34. Z dôvodov, ktoré uvediem nižšie, súhlasím s týmto posledným uvedeným stanoviskom.

35. Pripomínam, že v súlade s ustálenou judikatúrou ustanovenia týkajúce sa oslobodení uvedené v smernici 2003/96 majú byť predmetom autonómneho výkladu založeného na štruktúre smernice, ako aj cieľoch, ktoré sleduje.( ) Práve vzhľadom na tento predbežný autonómny výklad preskúmam, či sa na ťažbu hnedého uhlia v povrchových baniach a jeho následné spracovanie v elektrárňach musí vzťahovať možnosť sporného oslobodenia od dane.

36. V prvom rade, pokiaľ ide o znenie článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety smernice 2003/96, z jeho znenia jasne vyplýva, že členské štáty sú povinné oslobodiť od dane z elektriny stanovenej touto smernicou najmä „energetické výrobky a elektrinu používanú na výrobu elektriny“ (prvý prípad) a „elektrinu používanú na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ (druhý prípad).

37. V tejto súvislosti treba na jednej strane konštatovať, pokiaľ ide o prvý prípad, ktorý odkazuje na postup „výroby elektriny“, že smernica 2003/96 jasne určuje „energetické výrobky“, na ktoré sa vzťahuje oslobodenie, keď v článku 2 ods. 1 tejto smernice taxatívnym spôsobom uvádza zoznam týchto výrobkov formou odkazu na kódy kombinovanej nomenklatúry.( ) Uvedená smernica však neposkytuje žiadne spresnenie, pokiaľ ide o pojem „používanie na výrobu elektriny“, keďže tento pojem nie je definovaný ani v tejto smernici, ani odkazom na vnútroštátne právo členských štátov.( ) Na druhej strane, pokiaľ ide o druhý prípad, a to o elektrinu používanú na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu( ), smernica 2003/96 tiež neobsahuje žiadne ďalšie spresnenie.

38. Keďže táto smernica neobsahuje definíciu pojmu „používanie na výrobu elektriny“( ), význam a rozsah týchto pojmov sa musí určiť podľa ich obvyklého významu v bežnom jazyku pri súčasnom zohľadnení súvislostí, v ktorých sa používajú, ako aj cieľov sledovaných právnou úpravou, ktorej sú súčasťou.( )

39. V tejto súvislosti predovšetkým poznamenávam, že z vyššie uvedeného znenia jasne vyplýva, že elektrinou, ktorá je oslobodená od dane, sa rozumie elektrina odobratá na účely výroby elektriny. Z toho vyplýva, že je preto potrebné vylúčiť zo sporného oslobodenia od dane elektrinu odobratú jednoducho pri výrobe elektriny bez toho, aby priamo smerovala k umožneniu postupu tejto výroby alebo sa na ňom podieľala.( ) Takáto spotreba elektriny môže zahŕňať napríklad spotrebu v administratívnych budovách elektrárne.

40. Treba ďalej poznamenať, že rozlišovanie medzi dvoma prípadmi sporného oslobodenia od dane – t. j. elektrinou používanou „na výrobu elektriny“ na jednej strane a „na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ na druhej strane naznačuje, že činnosti patriace pod výrobu nemožno považovať za činnosti spojené s udržiavaním schopnosti vyrábať elektrinu.( )

41. Napokon vzhľadom na to, že znenie článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety smernice 2003/96 nespresňuje rôzne druhy spotreby elektriny, na ktoré sa môže vzťahovať sporné oslobodenie od dane, domnievam sa, že pojem „používanie na výrobu elektriny“ treba posúdiť s prihliadnutím na osobitosti tohto oslobodenia. Taký prístup považujem preto za primeraný, keďže generická povaha pojmu „výroba elektriny“ umožňuje rozlíšiť uplatnenie oslobodenia od dane v závislosti od metódy jej výroby.( ) V tejto optike Súdny dvor pripustil, že znenie tohto ustanovenia nevylučuje vôbec z pôsobnosti sporného oslobodenia energetické výrobky používané kogeneračným zariadením na účely kombinovanej výroby elektriny a tepla.( )

42. Znenie sporného oslobodenia od dane neumožňuje s istotou určiť, či elektrina určená na použitie v postupoch, ktoré sa realizujú pred výrobou elektriny, a najmä teda na ťažbu hnedého uhlia a jeho neskoršie spracovanie v elektrárňach, musí byť oslobodená od dane ako súčasť postupu „výroby elektriny“ v zmysle článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety smernice 2003/96.

43. V druhom rade, pokiaľ ide o štruktúru smernice 2003/96, treba pripomenúť, že keďže základnou zásadou je, že sa energetické výrobky a elektrina zdaňujú, nie je cieľom tejto smernice zaviesť všeobecné výnimky. Keďže teda článok 14 ods. 1 smernice 2003/96 obmedzujúcim spôsobom stanovuje povinné oslobodenia, ktoré majú členské štáty uplatňovať v rámci zdaňovania energetických výrobkov a elektriny, nemožno toto ustanovenie vykladať extenzívne, inak by bolo harmonizované zdaňovanie zbavené akéhokoľvek potrebného účinku.( )

44. Súdny dvor tiež rozhodol, že zo štruktúry smernice 2003/96 vyplýva, že s výnimkou dvoch špecifických prípadov, a to prípadov uvedených v článku 14 ods. 1 písm. a) druhej vete a článku 21 ods. 5 treťom pododseku tejto smernice, je povinné oslobodenie energetických výrobkov používaných na výrobu elektriny stanovené v článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vete uvedenej smernice pre členské štáty bezpodmienečne záväzné.( ) Z toho vyplýva, že uplatňovanie tohto oslobodenia nemôže byť ovplyvnené fakultatívnymi ustanoveniami tej istej smernice, ako je druhá veta článku 21 ods. 3 tej istej smernice.

45. Preto, hoci sa má sporné oslobodenie od dane vykladať reštriktívne, ak sa elektrina spotrebúva na účely výroby elektriny alebo udržiavania schopnosti vyrábať elektrinu, toto oslobodenie je bezpodmienečné a musí sa uplatniť.

46. V treťom rade, pokiaľ ide o ciele sledované smernicou 2003/96, je potrebné na úvod pripomenúť, že táto smernica tým, že stanovuje harmonizovaný systém zdaňovania energetických výrobkov a elektriny, sleduje dvojaký cieľ: na jednej strane podporiť správne fungovanie vnútorného trhu v odvetví energetiky tým, že sa zabráni najmä narušeniam hospodárskej súťaže,( ) a na druhej strane podporiť ciele environmentálnej politiky.( )

47. Na jednej strane, pokiaľ ide o prvý cieľ, teda cieľ vyhnúť sa narušeniam hospodárskej súťaže, poukazujem na to, že keby energia používaná na výrobu elektriny elektrárňou nebola oslobodená od dane na základe sporného oslobodenia, vyplývalo by z toho riziko dvojitého zdanenia, keďže takto vyrobená elektrina by bola takisto podľa článku 1 tejto smernice zdanená.( ) Preto tento cieľ predpokladá, že realizácia sporného oslobodenia od dane môže viesť k rozdielnemu zaobchádzaniu s rôznymi subjektmi vyrábajúcimi elektrinu.( ) Prípadné rozšírenie pôsobnosti oslobodenia od dane z elektriny pre konkrétny typ výroby elektriny by v skutočnosti mohlo znevýhodniť výrobcov elektriny z iných foriem energetických výrobkov, ktoré by boli vystavené prípadnému dvojitému zdaneniu. Rovnako existuje riziko diskriminácie medzi výrobcami energie vyrobenej z rovnakého energetického výrobku, z titulu dvojitého zdanenia, ak sú vstupy potrebné na výrobu, ktoré si vyžadujú spracovanie zahŕňajúce spotrebu elektriny, dovážané iba časťou týchto výrobcov.

48. Na druhej strane, pokiaľ ide o cieľ ochrany životného prostredia, je nesporné, že výroba elektriny z hnedého uhlia je spojená s mnohými povinnosťami vyplývajúcimi z environmentálnych predpisov, ktorých cieľom je využívať energetické výrobky čo najčistejším spôsobom. Nemožno preto vylúčiť, že sporné oslobodenie od dane môže ovplyvniť vykonávanie týchto povinností, pokiaľ tieto povinnosti zahŕňajú spracovanie energetického výrobku používaním elektriny, aby sa umožnila väčšia výroba zelenej energie.

49. Práve vo svetle týchto všeobecných úvah je potrebné posúdiť spornú spotrebu elektriny.

50. Na jednej strane, pokiaľ ide o elektrinu spotrebovanú pri ťažbe hnedého uhlia v povrchovej bani, domnievam sa v prvom rade, že hoci je pravda, že táto činnosť sa vykonáva s (konečným) cieľom výroby elektriny, nemôže byť vzhľadom na bežný význam pojmu „výroba elektriny“ kvalifikovaná ako súčasť výroby elektriny v zmysle sporného oslobodenia. Cieľom použitia elektriny pri ťažbe je totiž výroba surového hnedého uhlia, ktoré v súlade s článkom 2 ods. 1 písm. b) smernice 2003/96 predstavuje „energetický výrobok“( ). Sporné oslobodenie sa však uplatňuje len výrobu elektriny, a nie „výrobu energetických výrobkov“( ). Okrem toho, ak by normotvorca Únie chcel oslobodiť tento druh spotreby formou sporného oslobodenia od dane, uviedol by to presnejšie, napríklad tým, že by sa zameral na „elektrinu používanú na výrobu energetického výrobku“, ako to v podstate urobil v rámci fakultatívneho oslobodenia od dane podľa článku 21 ods. 3 druhej vety tejto smernice. Tento výklad je tiež v súlade s reštriktívnym výkladom, ktorý sa musí priznať pôsobnosti predmetnej výnimky. Okrem toho vzhľadom na cieľ nenarušovať hospodársku súťaž, je vhodnejšie odlíšiť postup ťažby energetického výrobku od výroby elektriny. V opačnom prípade by mohlo dôjsť k rozdielnemu zaobchádzaniu medzi podnikmi, ktoré prevádzkujú elektrárne a ktoré v súvislosti s výrobou elektriny ťažia hnedé uhlie, a podnikmi, ktoré na výrobu elektriny od tretích osôb nadobúdajú na výrobu elektriny surové hnedé uhlie, a to z dôvodu odlišného daňového zaťaženia.( )

51. Na základe týchto úvah by sa výroba surového hnedého uhlia mala ukončiť fázou jeho uskladnenia v násypníku povrchovej bane. Preto akákoľvek spotreba elektriny pred touto fázou využívaná na fungovanie hydraulických čerpadiel určených na znižovanie hladiny podzemnej vody, na prevádzku veľkých mechanizmov, ako sú kolesové rýpadlá, ktoré odhrabávali hnedé uhlie a hlušinu, a zakladačov, ktoré zapĺňali povrchovú baňu hlušinou na inom mieste, ako aj na osvetlenie povrchovej bane, by nemala byť predmetom sporného oslobodenia.

52. Tento záver podľa môjho názoru nemožno vyvrátiť s prihliadnutím na vecné úvahy predložené spoločnosťou RWE Power s cieľom preukázať neoddeliteľnú jednotu medzi hnedouhoľnými elektrárňami a povrchovými baňami. Hoci je pravdepodobné, že elektráreň spaľujúca hnedé uhlie môže byť prevádzkovaná len tam, kde je hnedé uhlie pripravené na použitie ako zdroj energie, keďže hnedé uhlie sa nedodáva na veľké vzdialenosti a hnedé uhlie potrebné na spaľovanie sa nedá kúpiť na trhu,( ) toto konštatovanie nestačí na to, aby sa ťažba hnedého uhlia považovala za neoddeliteľnú súčasť postupu premeny hnedého uhlia na elektrinu. Aj keď by takéto tvrdenia mohli svedčiť v prospech rozšírenia sporného oslobodenia od dane, ktoré sa konkrétne týka trhu výroby energie z hnedého uhlia, nemožno pre ne nájsť oporu v znení smernice 2003/96, ktoré má všeobecnejšiu povahu a nezohľadňuje osobitosti trhu energie z hnedého uhlia.

53. Na druhej strane, pokiaľ ide o elektrinu používanú pri ďalšom spracovaní hnedého uhlia v elektrárňach, domnievam sa, že od okamihu, keď je hnedé uhlie v surovom stave kvalifikované ako „energetický výrobok“, by sa na elektrinu spotrebovanú v rámci akejkoľvek činnosti, ktorá sa uskutočňuje v tej istej prevádzkarni alebo aspoň v pomocných a podporných zariadeniach, ktorá sa týka ďalšej premeny a spracovania hnedého uhlia v elektrárňach, malo vzťahovať oslobodenie od dane z elektriny, keďže toto spracovanie neprispieva k výrobe „energetického výrobku“, ale priamo k výrobe elektriny.( )

54. Vnútroštátnemu súdu však prináleží overiť, či sú tieto postupy skutočne potrebné a nevyhnutné v závislosti od typu elektrárne na hnedé uhlie.( ) V tejto súvislosti RWE Power prevádzkovala tri druhy elektrární, ktoré spaľovali hnedé uhlie rôznych druhov, a to „kotly so spaľovaním na rošte“, „kotly s fluidným ohniskom“ a „kotly s uhoľnými mlynmi, ktoré spaľujú uhoľný prach“. Zdá sa byť nesporné, že s výnimkou prvého druhu (kotol so spaľovaním na rošte), ktorý je zastaraný, je toto ďalšie spracovanie hnedého uhlia nevyhnutné na splnenie povinností vyplývajúcich z priemyselných a environmentálnych právnych predpisov, a to tak v prípade kotlov s fluidným ohniskom, ako aj kotlov s uhoľnými mlynmi, ktoré spaľujú uhoľný prach. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či vyššie uvedené spôsoby spracovania skutočne zodpovedajú regulačným požiadavkám a predmetným kotlom. V tejto súvislosti prípadné ťažkosti praktickej povahy, ktoré implikuje potreba identifikovať časť elektriny, ktorá sa používa na spracovanie hnedého uhlia v porovnaní s tou, ktorá sa používa na iné účely, nemôžu v žiadnom prípade zbaviť členské štáty ich povinnosti oslobodiť bezpodmienečne energiu používanú na výrobu elektriny v súlade so sporným oslobodením.( )

55. Z uvedeného vyplýva, že sporné oslobodenie od dane by sa mohlo uplatniť na také postupy, akými sú drvenie, oddelenie cudzích telies a drobenie, ak sú tieto činnosti nevyhnutné a zamerané výlučne na použitie hnedého uhlia v špecifických kotloch elektrárne na výrobu elektriny.

56. Nakoniec a na doplnenie k už uvedenému sa domnievam, že tento výklad nemožno spochybniť ustanoveniami článku 21 ods. 3 druhej vety smernice 2003/96, vzhľadom na ktoré vnútroštátny súd žiada Súdny dvor o výklad sporného oslobodenia od dane.

57. Pripomínam, že podľa článku 21 ods. 3 prvej vety smernice 2003/96 spotreba energetických výrobkov v rámci areálu podniku vyrábajúceho energetické výrobky sa nepovažuje za zdaniteľnú udalosť, ktorá je dôvodom na zdaňovanie daňou z energetických výrobkov, ak spotreba pozostáva z energetických výrobkov vyrábaných v areáli podniku. Druhá veta toho istého odseku, na ktorú osobitne odkazuje vnútroštátny súd, najmä stanovuje, že členské štáty môžu tiež stanoviť, že sa spotreba elektriny, ktorá nebola vyrobená v areáli podniku vyrábajúceho energetické výrobky, a spotreba elektriny v priestoroch podniku vyrábajúceho palivá určené na výrobu elektriny, nebudú považovať za zdaniteľnú udalosť.

58. Na jednej strane treba hneď na začiatku pripomenúť, že vyššie uvedené ustanovenie priznáva členským štátom možnosť. Ide teda o fakultatívnu výnimku z daňovej povinnosti, ktorú nemecký zákonodarca nevyužil. Fakultatívny systém teda nemôže byť rozhodujúcim faktorom pri vymedzení rozsahu povinných oslobodení od dane, akým je sporné oslobodenie. Keďže smernica ukladá členským štátom bezpodmienečnú povinnosť oslobodiť od dane energetické výrobky používané na výrobu elektriny, fakultatívny systém, akým je systém stanovený v článku 21 ods. 3 druhej vete smernice 2003/96, môže mať len reziduálnu povahu.( )

59. Na druhej strane za predpokladu, že jednotlivé činnosti spoločnosti RWE Power sa odohrávajú „v areáli podniku“ v zmysle článku 21 smernice 2003/96, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, sa domnievam, že odber elektriny v povrchovej bani na účely ťažby hnedého uhlia môže patriť do pôsobnosti článku 21 ods. 3 prvej časti druhej vety tejto smernice. Členské štáty tak môžu stanoviť, že „spotreb[a] elektrickej energie…, ktor[á] sa nevyráb[a] v areáli takéhoto podniku… vyrábajúceho palivá“ nie je dôvodom vzniku zdaniteľnej udalosti. Tento výklad je v súlade s odporúčaným prístupom vo vzťahu k ťažbe hnedého uhlia, keďže fakultatívne oslobodenie od dane stanovené v článku 21 ods. 3 druhej vete smernice 2003/96 by nemalo zmysel alebo dôvod existencie, keby toto oslobodenie bolo povinné už podľa článku 14 ods. 1 písm. a) prvej vety tejto smernice.

60. Navrhujem teda odpovedať na prvú prejudiciálnu otázku tak, že sporné oslobodenie od dane vzťahujúce sa na „elektrinu používanú na výrobu elektriny“ sa má vykladať v tom zmysle, že toto oslobodenie sa vzťahuje len na elektrinu, ktorá sa používa pri činnostiach, ktoré sú nevyhnutné a priamo prispievajú k postupu výroby elektriny, čím sa vylučuje činnosť ťažby energetických výrobkov, ale zahŕňajú sa činnosti, ktoré sa realizujú v tom istom podniku alebo prinajmenšom v pomocných a podporných zariadeniach, ktorých cieľom je výlučne premena a neskoršie spracovanie energetického výrobku na účely zásobovania elektrární.

C. O druhej prejudiciálnej otázke

61. Svojou druhou prejudiciálnou otázkou vnútroštátny súd v podstate žiada odpoveď na otázku, či sa článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96 môže vzhľadom na článok 21 ods. 3 tretiu vetu vykladať v tom zmysle, že oslobodenie „elektrin[y] používan[ej] na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ sa vzťahuje aj na elektrinu určenú na prevádzku skladovacích zariadení a prepravných zariadení potrebných na nepretržité fungovanie týchto elektrární.

62. Podľa Hauptzollamt treba aj na túto druhú prejudiciálnu otázku odpovedať záporne, pretože používanie elektriny určenej na prevádzku skladovacích zariadení a prepravných zariadení údajne nemôže byť oslobodené od dane, keďže oslobodenie „na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ je len predĺžením oslobodenia od dane pre „elektrinu používanú na výrobu elektriny“, a z tohto dôvodu sa môže týkať len postupov, pri ktorých je používanie elektriny takisto oslobodené od dane z dôvodu jej používania na výrobu elektriny.

63. Na druhej strane sa RWE Power domnieva, že na túto otázku by sa malo odpovedať kladne, najmä preto, že odkaz na „na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ naznačuje, že elektrina oslobodená od dane presahuje postup energetickej premeny a zahŕňa elektrinu, ktorá sa využíva pri činnostiach predchádzajúcich alebo nasledujúcich po výrobe elektriny.

64. Komisia sa domnieva, že služby skladovania a prepravy hnedého uhlia nie sú súčasťou procesu výroby elektriny v striktnom zmysle slova, a preto musia byť vylúčené zo sporného oslobodenia od dane.

65. Z nasledujúcich dôvodov odporúčam diferencovaný prístup, podľa ktorého by bolo možné pripustiť, že na elektrinu používanú na prepravu hnedého uhlia do elektrární a na skladovanie v nich sa môže vzťahovať sporné oslobodenie od dane, ak sa preukáže, že tieto činnosti priamo súvisia s udržiavaním schopnosti predmetnej elektrárne vyrábať elektrinu a sú pre ňu nevyhnutné.

66. Po prvé poznamenávam, že rozlišovanie medzi oboma prípadmi sporného oslobodenia, a to elektrinou používanou „na výrobu elektriny“ na jednej strane a elektrinou používanou „na udržiavanie schopnosti“ na strane druhej naznačuje, že činnosti patriace pod udržiavanie schopnosti sa nezhodujú s činnosťami patriacimi pod výrobu. Z toho vyplýva, že v rozpore s tým, čo v podstate tvrdí Hauptzollamt, elektrina oslobodená od dane podľa druhého scenára nemusí (nevyhnutne) vstupovať do procesu energetickej premeny, takže od dane môže byť oslobodená aj elektrina, ktorá sa používa pred alebo po energetickej premene, ak slúži na zachovanie schopnosti vyrábať elektrinu.

67. Tento výklad je ďalej podporený genézou smernice 2003/96. Vo svojom pôvodnom návrhu Komisia v skutočnosti jednoducho stanovila oslobodenie od dane pre „energetické výrobky používané na výrobu elektriny a teplo vyrobené počas tejto výroby“ [neoficiálny preklad]( ), čo v podstate zodpovedá prvému prípadu sporného oslobodenia. Druhý prípad tohto oslobodenia však pridala do textu tejto smernice Rada v neskoršej fáze prijímania. Aby toto doplnenie malo zmysel a nebolo považované za pleonastické, treba z toho vyvodiť, že autori uvedenej smernice mali nevyhnutne v úmysle vytvoriť nový dôvod oslobodenia od dane, ktorý presahoval rámec návrhu Komisie.

68. Okrem toho je potrebné zopakovať, že rovnako ako v prvom prípade sa oslobodenie stanovené pre druhý prípad musí vykladať reštriktívne. V tomto zmysle treba uplatnenie tohto oslobodenia pripustiť len vtedy, ak sa skutočne preukáže, že existuje priama súvislosť medzi pokračovaním výroby a spotrebovanou elektrinou.

69. V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že prevádzka elektrární spoločnosti RWE Power bola založená na nepretržitej výrobe elektriny. Je nesporné, že na zabezpečenie nepretržitej výroby elektriny RWE Power zabezpečila zásoby troch rôznych veľkostí a funkcií, z ktorých sa hnedé uhlie postupne dodávalo do kotlov v elektrárňach. Presnejšie, hnedé uhlie sa najprv skladovalo v každej z povrchových baní v zásobníku s kapacitou zodpovedajúcou šesťdňovej prevádzke elektrárne a následne sa prepravovalo do zásobníkov elektrární, ktoré mali kapacitu zodpovedajúcu jednodňovej až dvojdňovej prevádzke elektrárne. Na základe tohto opisu skutkového stavu, ktorý je vo výlučnej právomoci vnútroštátneho súdu, sa zdá, že skladovanie, ako aj preprava mali zaručiť nepretržitú výrobu elektriny a udržiavanie tejto schopnosti. Domnievam sa, že na tieto činnosti by sa malo vzťahovať sporné oslobodenie, inak by bol výraz „elektrina používaná na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ zbavený svojho zmyslu.

70. Tento záver podľa môjho názoru nemôžu vyvrátiť ustanovenia článku 21 ods. 3 tretej vety smernice 2003/96, podľa ktorých ak sa vykonáva spotreba energetických výrobkov na účely, ktoré nesúvisia s výrobou energetických výrobkov, najmä na pohon vozidiel, považuje sa táto spotreba za zdaniteľnú udalosť. V prvom rade sa toto ustanovenie totiž týka „spotreby energetických výrobkov“ na účely, ktoré nesúvisia s výrobou energetických výrobkov, ako je napríklad dovoz zamestnancov na pracoviská v areáli podniku spoločnosti RWE Power. V tomto prípade sa však celá predmetná spotreba týka spotreby elektriny a s výnimkou spotreby spojenej s ťažbou hnedého uhlia sa nepoužíva na výrobu energetických výrobkov, ale elektriny. V každom prípade je z miesta tretej vety uvedeného ustanovenia v štruktúre smernice 2003/96 jasné, že jej cieľom je obmedziť len oslobodenia uvedené v prvej a druhej vete toho istého ustanovenia.( )

71. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem odpovedať na druhú prejudiciálnu otázku tak, že sporné oslobodenie od dane týkajúce sa „elektriny používanej na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“ sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje len na elektrinu, ktorá sa používa pri činnostiach, ktoré sú nevyhnutné a priamo prispievajú k postupu udržiavania schopnosti výroby elektriny, čo môže zahŕňať činnosti, ktorými sú energetické výrobky skladované alebo prepravované do elektrární.

V. Návrh

72. Vzhľadom na všetko vyššie uvedené navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré mu položil Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko), takto:

1. Článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny, ktorý odkazuje na „elektrinu používanú na výrobu elektriny“,

sa má vykladať v tom zmysle, že

toto oslobodenie sa vzťahuje len na elektrinu, ktorá sa používa pri činnostiach, ktoré sú nevyhnutné a priamo prispievajú k postupu výroby elektriny, čím sa vylučuje činnosť ťažby energetických výrobkov, ale zahŕňajú sa činnosti, ktoré sa realizujú v tom istom podniku alebo prinajmenšom v pomocných a podporných zariadeniach, ktorých cieľom je výlučne premena a neskoršie spracovanie energetického výrobku na účely zásobovania elektrární.

2. Článok 14 ods. 1 písm. a) prvá veta smernice 2003/96, ktorý sa týka „elektriny používanej na udržiavanie schopnosti vyrábať elektrinu“,

sa má vykladať v tom zmysle, že

toto oslobodenie sa vzťahuje len na elektrinu, ktorá sa používa pri činnostiach, ktoré sú nevyhnutné a priamo prispievajú k postupu udržiavania schopnosti výroby elektriny, čo môže zahŕňať činnosti, ktorými sú energetické výrobky skladované alebo prepravované do elektrární.