SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :17 1ROZSUDOK SÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU (prvá ko mora)
z 9. marca 2010
Vec F-26/09
N
proti
Európskemu parlamentu
„Verejná služba — Úradníci — Žaloba o náhradu škody — Prípustnosť — Psychické o bťažovanie — 
Povinnosť starostlivosti — Nemajetková ujma“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 A E, ktorou N navrhuje zaviazať 
Parlament, aby m u zaplatil sumu 12 000  eur ako n áhradu ujmy, ktorá m u bola 
spôsobená jednak psychickým o bťažovaním a šikanovaním n a pracovisku, ktorých bol 
obeťou v období od 16. augusta 2006 d o 1. mája 2007 , a jednak tým, že nebolo začaté 
interné správne vyšetrovanie nezávislým orgánom
Roz hodnutie:Parlament je povinný zaplatiť žalobcovi 2 000  eur ako n áhradu škody. V zostávajúcej 
časti sa žaloba zamieta. Parlament znáša svoje vlastné trovy kon ania a je povinný 
nahradiť tri štvrtiny trov kon ania ž alobcu. Žalobca znáša jednu štvrtinu svojich 
vlastných trov kon ania.
Abstrakt
1. Úradníci — Žaloba — Akt spôsobujúci ujmu — Pojem — Neprijatie opatrenia uloženého služobným 
poriadkom — Neposkytnutie pomoci inštitúciou svojim úradníkom — Vylúčenie — Výnimka
(Služobný poriadok ú radníkov, články 24, 90 a 91)
2. Úradníci — Psychické obťažovanie — Pojem — Správanie, ktorého cieľom j e diskreditácia dotknutej 
osoby alebo zhoršenie jej pracovných p odmienok — Požiadavka opakujúceho sa ch arakteru správania
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 12a ods. 3)
3. Úradníci — Psychické obťažovanie — Pojem — Hodnotiaca správa obsahujúca negatívne poznámky, 
ktoré však nie sú voči úradníkovi hanlivé — Vylúčenie
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 12a ods. 3)
4. Úradníci — Žaloba — Lehoty — Žiadosť o náhradu š kody a dresovaná i nštitúcii — 
Dodržanie primeranej lehoty
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 90)
5. Úradníci — Hodnotenie — Hodnotiaca správa — Nestanovenie cieľov
2 ECLI:EU:F:2010 :17ABSTRAKT–VECF-26/09
N/PARLAMENT
6. Úradníci — Žaloba — Žaloba o náhradu škody — Zrušenie napadnutého aktu neposkytujúce 
primerané odškodnenie za nemajetkovú ujmu
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 91)
1. V zásade prináleží úradníkovi, ktorý sa domnieva, že sa môže odvolávať na článok 24 s lužobného 
poriadku, aby predložil žiadosť o pomoc inštitúcii, do kt orej patrí. Iba určité výnimočné okolnosti 
môžu zaväzovať inštitúciu, aby vykonala určitý akt p omoci bez predchádzajúcej žiadosti dotknutej 
osoby, z vlastnej iniciatívy. Ak takéto okolností neexistujú, potom skutočnosť, že inštitúcia spontánne 
neposkytla pomoc svojim ú radníkom a zamestnancom n epredstavuje akt spôsobujúci ujmu. V tejto 
súvislosti v prípade, ke ď ú radník p ožaduje n áhradu u jmy vyplývajúcej z toho, že inštitúcia 
nerešpektovala svoju povinnosť poskytnúť pomoc, prípustnosť návrhov na náhradu škody závisí od 
toho, či v čase ich podania existuje rozhodnutie, ktorým sa zamieta žiadosť o pomoc.
Ako ž iadosť o pomoc n a základe článku 24 s lužobného p oriadku n emožno v ykladať list, 
prostredníctvom kt orého úradník predložil me novaciemu orgánu žiadosť o náhradu škody založenú na 
psychickom o bťažovaní a nerešpektovaní povinnosti starostlivosti. Za žiadosť o pomoc nemožno 
považovať ani sťažnosť, ktorej cieľom je náhrada u jmy vyplývajúcej z nerešpektovania p ovinnosti 
poskytnúť pomoc.
(pozri body 47 – 49)
Odkaz:
Súdny dvor: 12. júna 1986 , Somme rlatte/Komisia, 229/84, Zb. s. 1805 , bod 20
Súd prvého stupňa: 18. decembra 2008 , Belgicko a Komisia/Genette, T-90/07 P a T-99/07 P, Zb. s. II-3859 , body 101 
až 103
Súd pre verejnú službu: 31. mája 2006 , Frankin a i./Komisia, F-91/05, Zb. VS s. I-A-1-25, II-A-1-83, bod 24
2. Článok 12a ods. 3 služobného poriadku d efinuje psychické o bťažovanie ako „nevhodné správanie“, 
ktoré na jeho preukázanie vyžaduje splnenie dvoch ku mulatívnych podmienok. P rvá podmienka s a 
týka e xistencie správaní, hovoreného slova, činov, gest alebo písaného slova, ktoré sa prejavujú „počas 
určitého obdobia, opakuj[ú] sa alebo [sú] systematické“, čo znamená, že psychické o bťažovanie treba 
chápať ako p roces, ktorý sa nevyhnutne odohráva v čase a predpokladá e xistenciu opakovanej 
alebo pokračujúcej činnosti, ktorá je „úmyselná“. Druhá podmienka o ddelená od prvej spojkou „a“ 
vyžaduje, aby bolo účinkom tohto správania, hovoreného slova, činov, gest alebo písaného slova 
poškodenie osobnosti, dôstojnosti alebo fyzickej alebo psychickej integrity osoby. Zo skutočnosti, že 
prídavné me no „úmyselný“ sa týka p rvej podmienky, a nie dr uhej, je možné vyvodiť dva závery. Na 
jednej strane správania, hovorené slovo, činy, gestá alebo písané slovo uvedené v článku 12a ods. 3 
služobného poriadku m usia vykazovať úmyselnú povahu, čo vylučuje z rozsahu pôsobnosti tohto 
ustanovenia kon ania, ku kt orým b y došlo náhodne. Na dr uhej strane sa však nevyžaduje, aby toto 
správanie, hovorené slovo, činy, gestá alebo písané slovo boli podniknuté s úmyslom p oškodiť 
osobnosť, dôstojnosť alebo fyzickú č i psychickú integritu osoby. Inými slovami, môže ísť o psychické 
obťažovanie v zmysle článku 12a ods. 3 služobného poriadku b ez toho, aby osoba, ktorá sa obťažovania 
dopustila, svojím kon aním z amýšľala zdiskreditovať obeť alebo ú myselne zh oršiť jej pracovné 
podmienky. Postačuje, aby tieto kon ania, ak boli spáchané úmyselne, objektívne také n ásledky vyvolali.
(pozri bod 72)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: 9. decembra 2008 , Q/Komisia, F-52/05, Zb. VS s. I-A-1-409, II-A-1-2235 , bod 135, ktorý je 
predmetom odvolania na Všeobecnom súde Európskej únie, vec T-80/09 P
ECLI:EU:F:2010 :17 3ABSTRAKT–VECF-26/09
N/PARLAMENT
3. Ak Sú d pre ve rejnú službu zrušil hodnotiacu správu úradníka n ajmä z dôvodu, že ad ministratíva 
pristúpila k jeho hodnoteniu bez toho, aby mu vopred definovala ciele, nemožno s a domnievať, že táto 
protiprávnosť, akokoľvek poľutovaniahodná je, sama osebe preukazuje psychické o bťažovanie. Rovnako 
tak ani skutočnosť, že hodnotiaca správa obsahuje negatívne poznámky týkajúce sa úradníka, nemožno 
kvalifikovať ako p sychické o bťažovanie, pokiaľ tieto poznámky n eprekračujú širokú m ieru voľnej úvahy 
hodnotiteľa, a predovšetkým h ranicu hanlivej alebo zraňujúcej kri tiky s amotnej osoby dotknutého 
úradníka.
(pozri bod 86)
4. Pokiaľ úradník napadol zákonno sť svojej hodnotiacej správy v lehote stanovenej na podanie žaloby 
a ak bola jeho žiadosť o náhradu škody podaná v primeranej lehote od okamihu, keď sa oboznámil 
s touto správou, je prípustné, aby samostatným p odaním p odal návrhy na náhradu ujmy údajne 
spôsobenej týmto aktom.
(pozri bod 96)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 28. mája 1998 , W/Komisia, T-78/96 a T-170/96, Zb. VS s. I-A-239, II-745, bod 159; 17. decembra 
2003 , Mc Auley/Rada, T-324/02, Zb. VS s. I-A-337, II-1657 , body 92 a 96; 19. októbra 2006 , Pessoa e Costa/Komisia, 
T-503/04, Zb. VS s. I-A-2-237, II-A-2-139, body 58 a 59
Súd pre verejnú službu: 1. februára 2007 , Tsarnavas/Komisia, F-125/05, Zb. VS s. I-A-1-0000 , II-A-1-0000 , body 69 
až 71
5. Zjavne nesprávneho posúdenia sa dopúšťa a povinnosť starostlivosti nerešpektuje hodnotiteľ, ktorý 
pri hodnotení úradníka n ezohľadní okolnosť, že tomuto úradníkovi nebol na hodnotené obdobie 
vopred stanovený žiaden cieľ.
(pozri bod 95)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: 10. novembra 2009 , N/Parlament, F-71/08, Zb. VS s. I-A-1-429, II-A-1-2319
6. Pravidlo, podľa ktorého zrušenie aktu ad ministratívy, ktorý úradník napadol, predstavuje samo osebe 
primeranú a v zásade aj dostatočnú náhradu celkovej spôsobenej nemajetkovej ujmy, pripúšťa niekoľko 
výnimiek. Z rušenie protiprávneho aktu ad ministratívy tak n emôže predstavovať úplnú n áhradu 
spôsobenej nemajetkovej ujmy v prípade, ak tento akt o bsahuje výslovne negatívne posúdenie 
schopností žalobcu, ktoré ho môže raniť, ak je protiprávnosť, ku kt orej došlo, osobitne závažná alebo 
ak zrušenie aktu nemá nijaký p otrebný účinok.
4 ECLI:EU:F:2010 :17ABSTRAKT–VECF-26/09
N/PARLAMENT
(pozri body 101 – 103, 105 a 107)
Odkaz:
Súdny dvor: 7. februára 1990 , Culin/Komisia, C-343/87, Zb. s. I-225, body 25 a ž 29
Súd prvého stupňa: 26. januára 1995 , Pierrat/Súdny dvor, T-60/94, Zb. VS s. I-A-23, II-77, bod 62; 23. marca 2000 , 
Rudolf/Komisia, T-197/98, Zb. VS s. I-A-55, II-241, bod 98; 21. januára 2004 , Robinson/Parlament, T-328/01, Zb. VS 
s. I-A-5, II-23, bod 79; 30. septembra 2004 , Ferrer de Moncada/Komisia, T-16/03, Zb. VS s. I-A-261, II-1163 , bod 68; 
13. decembra 2005 , Cwik/Komisia, T-155/03, T-157/03 a T-331/03, Zb. VS s. I-A-411, II-1865 , body 205 a 206
Súd pre verejnú službu: 13. decembra 2007 , Sundholm/Komisia, F-42/06, Zb. VS s. I-A-1-437, II-A-1-2499 , bod 44; 
22. októbra 2008 , Tzirani/Komisia, F-46/07, Zb. VS s. I-A-1-323, II-A-1-1773 , bod 223; 5. mája 2009 , Simões Dos 
Santos/ÚHVT, F-27/08, Zb. VS s. I-A-1-113, II- A-1-613, body 142 a 143, ktorý je predmetom o dvolania n a 
Všeobecnom s úde Európskej únie, vec T-260/09 P; 7. júla 2009 , Bernard/Europol, F-99/07 a F-45/08, Zb. VS 
s. I-A-1-233, II-A-1-1267 , bod 106