NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

JÁN MAZÁK

prednesené 29. apríla 2010 1( )

Vec C‑453/08

Panagiotis I. Karanikolas,

Valsamis Daravanis,

Georgios Kouvoukliotis,

Panagiotis Dolos,

Dimitrios Z. Parisis,

Konstantinos Emmanouil,

Ioannis Anasoglou,

Pantelis A. Beis,

Dimitrios Chatziandreou,

Ioannis Zaragkoulias,

Christos I. Tarampatzis,

Triantafyllos K. Mavrogiannis,

Sotirios Th. Liotakis,

Vasileios Karampasis,

Dimitrios Melissidis,

Ioannis V. Kleovoulos,

Dimitrios I. Patsakos,

Theodoros Fourvarakis,

Dimitrios K. Dimitrakopoulos,

Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

proti

Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

a

Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas – Kavalas – Xanthis

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Symvoulio tis Epikrateias (Helénska republika)]

„Spoločná politika rybolovu – Ochrana zdrojov rybolovu v Stredozemnom mori – Nariadenie (ES) č. 1626/94 – Článok 1 ods. 2, článok 2 ods. 3, článok 3 ods. 1 a článok 3 ods. 1a – Nariadenie č. 2371/2002 – Doplňujúce vnútroštátne opatrenia prijaté pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1626/94 – Právomoc členských štátov – Úplný zákaz druhu rybolovného zariadenia – Zásady proporcionality a zákazu diskriminácie“

I – Úvod

1. V tejto veci Symvoulio tis Epikrateias (Helénska republika) predložil Súdnemu dvoru podľa článku 234 ES (teraz článok 267 ZFEÚ) dve prejudiciálne otázky o výklade nariadenia Rady (ES) č. 1626/94 z 27. júna 1994, ktorým sa ustanovujú určité technické opatrenia na ochranu zdrojov rybolovu v Stredozemnom mori( ). Otázky sa koncentrujú na to, či členský štát môže zachovať vnútroštátne opatrenia, ktoré sú doplňujúce k opatreniam obsiahnutým v nariadení č. 1626/94, pozostávajúce z úplného zákazu používania druhu rybolovného zariadenia, ak toto používanie je podľa ustanovení tohto nariadenia v zásade povolené, a ak áno, za akých podmienok.

II – Právny rámec

A – Predpisy Spoločenstva

1. Nariadenie č. 2371/2002

2. Článok 1 nariadenia Rady (ES) č. 2371/2002 z 20. decembra 2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu( ) s nadpisom „Pôsobnosť“ stanovuje:

„1. Spoločná politika v oblasti rybolovu sa vzťahuje na ochranu, hospodárenie s a využívanie živých vodných zdrojov, akvakultúry a spracovanie a uvádzanie výrobkov rybného hospodárstva a akvakultúry na trh, keď sú tieto činnosti vykonávané na území členských štátov alebo vo vodách spoločenstva alebo na rybárskych lodiach spoločenstva alebo štátnymi príslušníkmi členských štátov bez toho, aby to malo vplyv na priamu zodpovednosť štátu, v ktorom je loď zaregistrovaná.

2. Spoločná politika v oblasti rybolovu ustanovuje zosúladené opatrenia, ktoré sa týkajú:

a) ochrany, hospodárenia s a využívania živých vodných zdrojov;

b) obmedzovania vplyvu rybolovu na životné prostredie;

c) podmienok prístupu do vôd a k zdrojom;

d) štrukturálnej politiky a riadenia kapacity flotily;

e) kontroly a presadzovania uplatňovania pravidiel;

f) akvakultúry;

g) spoločnej organizácie trhov a

h) medzinárodných vzťahov.“

3. Článok 2 nariadenia č. 2371/2002 s nadpisom „Ciele“ stanovuje:

„1. Spoločná politika v oblasti rybolovu zabezpečí také využívanie živých vodných zdrojov, ktoré umožnia trvalo udržateľné ekonomické, environmentálne a sociálne podmienky.

Pri prijímaní opatrení určených na ochranu a zachovanie živých vodných zdrojov spoločenstvo na tento účel uplatní prístup obozretného konania, aby sa zabezpečilo ich trvalo udržateľné využívanie a minimalizoval vplyv rybárskych činností na morské ekosystémy. Zameria sa na postupné uplatňovanie ekologického prístupu k rybnému hospodárstvu. Zameria sa na prispievanie k efektívnym rybárskym činnostiam v rámci ekonomicky životaschopného a konkurenčného odvetvia rybolovu a akvakultúry zabezpečujúce primeranú životnú úroveň pre tých, ktorí sú závislí od rybárskych činností, berúc do úvahy záujmy spotrebiteľov.

2. Spoločná politika v oblasti rybolovu sa riadi týmito princípmi dobrej správy veci verejných:

a) jasné definovanie zodpovedností na úrovni spoločenstva, národnej úrovni a miestnych úrovniach;

b) rozhodovací proces vychádzajúci z kvalifikovaných vedeckých odporúčaní, ktorý vedie k včasným rozhodnutiam;

c) široká zainteresovanosť hlavných účastníkov vo všetkých štádiách politiky od koncepcie po vykonanie;

d) súlad s ostatnými politikami spoločenstva, najmä s environmentálnou, sociálnou, regionálnou, rozvojovou a zdravotnou politikou a politikou na ochranu spotrebiteľov.“

4. Článok 4 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:

„Na dosiahnutie cieľov uvedených v článku 2 ods. 1 Rada prijme opatrenia spoločenstva upravujúce prístup do vôd a k zdrojom a trvalo udržateľné vykonávanie rybárskych činností.“

5. Článok 9 nariadenia č. 2371/2002 s nadpisom „Opatrenia členských štátov pre pásmo do 12 námorných míľ“ stanovuje:

„1. Členský štát môže prijať nediskriminačné opatrenia na ochranu a hospodárenie so zdrojmi rybárskych oblastí a minimalizovať účinok rybolovu na zachovanie morských ekosystémov do 12 námorných míľ od ich základných čiar za predpokladu, že spoločenstvo neprijalo opatrenia týkajúce sa ochrany a hospodárenia konkrétne pre túto oblasť. Opatrenia členských štátov musia byť v súlade s cieľmi uvedenými v článku 2 a nesmú byť menej prísne ako existujúca legislatíva spoločenstva.

Ak by opatrenia, ktoré plánuje členský štát prijať, mohli ovplyvniť plavidlá iného členského štátu, takéto opatrenia sa prijmú len po konzultáciách návrhu opatrení spolu s dôvodovou správou Komisiou s daným členským štátom a príslušnými regionálnymi poradnými radami.

…“

6. Článok 10 nariadenia č. 2371/2002 stanovuje:

„Opatrenia členských štátov, ktoré sa vzťahujú výhradne na rybárske lode plaviace sa pod ich vlajkami

Členské štáty môžu prijať opatrenia na ochranu a hospodárenie so zásobami rýb v ich výsostných vodách alebo vo vodách spadajúcich do ich príslušnosti a hospodárenie s nimi za predpokladu, že:

a) sa vzťahujú výhradne na rybárske lode plaviace sa pod vlajkou príslušného členského štátu, ktoré sú zaregistrované v spoločenstve, alebo v prípade rybárskych činností, ktoré nevykonávajú rybárske lode, na osoby, ktoré majú v príslušnom členskom štáte a

b) sú v súlade s cieľmi uvedenými v článku 2 ods. 1 a nie sú menej prísne ako existujúca legislatíva [Európskej únie].“

2. Nariadenie č. 1626/94

7. Druhé, štvrté, ôsme a deviate odôvodnenie nariadenia č. 1626/94 znejú:

„… už nastal čas odstrániť problémy bežne ovplyvňujúce zdroje v Stredozemnom mori zavedením harmonizovaného systému riadenia vhodného vzhľadom na dané okolnosti, berúc pritom do úvahy existujúce národné regulácie a ich úpravy vyžadované z hľadiska ochrany skupín rýb, vyváženým a pokiaľ možno progresívnym spôsobom“;

„keďže výstroj, ktorá – pokiaľ sa používa v Stredozemnom mori – prispieva výraznou mierou k degradácii morského prostredia alebo k úbytku určitých skupín rýb sa musí zakázať; keďže časť pobrežnej zóny musí byť vyhradená pre najselektívnejšiu výstroj používanú rybármi vykonávajúci[mi] rybolov v malom…“;

„keďže národné opatrenia, ktoré doplňujú alebo idú aj nad rámec minimálnych požiadaviek systému zavedeného týmto nariadením, alebo opatrenia regulujúce vzťahy medzi subjektmi vykonávajúce rybolovné činnosti, musia byť možné; keďže takéto opatrenia môžu byť zachované alebo zavedené, s výhradou preskúmania zo strany spoločenstva, pokiaľ ide o ich kompatibilitu s legislatívou spoločenstva a ich zhodnosť so Spoločnou politikou rybného hospodárstva“.

„keďže – na určité limitované obdobie a v súlade s postupom, ktorý zabezpečí minimálny negatívny dopad na zdroje a na činnosti rybárov spoločenstva – sa musia prijať národné opatrenia.“

8. Článok 1 nariadenia č. 1626/94 stanovuje:

„1. Toto nariadenie sa bude uplatňovať na všetky rybárske činnosti a príbuzné činnosti vykonávané na teritóriu prímorských vôd Stredozemného mora na východ od západnej zemepisnej dĺžky 5° 36’ na ktoré sa vzťahuje zvrchovanosť alebo právomoc členských štátov s výnimkou jazierok a lagún. Bude sa taktiež uplatňovať na činnosti vykonávané v Stredozemnom mori mimo týchto vôd plavidlami spoločenstva.

2. Členské štáty so stredozemným pobrežím môžu naďalej prijímať a vydávať zákony pre oblasti uvedené v odseku 1 – vrátane nekomerčného rybolovu – prijatím opatrení, ktoré budú doplňovať alebo ktoré budú nad rámec minimálnych požiadaviek systému zavedeného týmto nariadením, za predpokladu, že takéto opatrenia budú kompatibilné s legislatívou spoločenstva a budú v súlade so Spoločnou politikou rybného hospodárstva.

…

3. Komisia musí byť informovaná – načas tak, aby mohla predložiť svoje pripomienky a námietky v súlade s postupom stanoveným v článku 14 nariadenia (EHS) č. 3094/86 – o všetkých plánoch týkajúcich sa zavádzania alebo pozmeňovania a doplňovania národných opatrení na ochranu a manažment zdrojov.“

9. Článok 2 ods. 3 nariadenia č. 1626/94 stanovuje:

„Používanie obopínajúcich a vlečných sietí vysadzovaných z člna a ovládaných z brehu (pobrežné vakové siete) musí byť zakázané s účinnosťou od 1. januára 2002, pokiaľ Rada – konajúca kvalifikovanou väčšinou na návrh Komisie – nerozhodne inak vzhľadom na vedecké údaje, ktoré by dokázali, že ich používanie nemá negatívny dopad na zdroje.“

10. Článok 3 ods. 1 stanovuje:

„1. Používanie vlečných, vakových alebo podobných sietí musí byť zakázané v zóne do troch morských míľ od pobrežia alebo po izobátu (hĺbkovú vrstevnicu) 50 m, pokiaľ sa táto hĺbka dosiahne v kratšej vzdialenosti bez ohľadu na spôsob vlečenia alebo ťahania, až na prípady, kde existuje derogácia v národnej legislatíve, pokiaľ ide o trojmíľovú pobrežnú zónu, ktorá siaha za hranicu teritoriálnych vôd členského štátu.

Akékoľvek rybolovné zariadenie používané vo vzdialenosti od brehu menšej, ako je tá, ktorá je stanovená v prvom pododseku a používané v súlade s vnútroštátnym právom platným od 1. januára 1994, sa môže používať do 31. decembra 2002, pokiaľ Rada rozhodujúca o návrhu Komisie kvalifikovanou väčšinou, nerozhodne inak v zmysle vedeckých údajov, dokazujúcich, že ich používanie nemá negatívny vplyv na zdroje.“

11. Článok 3 ods. 1a nariadenia č. 1626/94 stanovuje:

„Používanie rybolovného zariadenia za podmienok, stanovených v 2. pododseku odseku 1 sa zakazuje, s výnimkou rybolovu vykonávaného s ‚gangui‘, v prípade že príslušný členský štát neschválil opatrenia, zabezpečujúce pre tieto spôsoby rybolovu, že:

– zákaz predpokladaný v odseku 3 nie je ohrozený,

– rybolov nezasahuje do činností plavidiel používajúcich iné zariadenie, ako vlečné siete, rybárske siete alebo iné podobné ťažné siete,

– rybolov je obmedzený na určité druhy, ktoré nepodliehajú minimálnej prístavnej veľkosti v súlade s článkom 8,

– rybolov je obmedzený takým spôsobom, že úlovky druhov spomenutých v prílohe IV sú minimálne,

– plavidlá sú podriadené špeciálnym rybolovným povoleniam vydaným v súlade s nariadením Rady (ES) č. 1627/94 z 27. júna 1994, ktoré stanovuje všeobecné ustanovenia, týkajúce sa špeciálnych rybolovných povolení[( )].

Tieto opatrenia sa oznamujú Komisii pred 31. decembrom 2000.“

12. Článok 3 ods. 4 nariadenia č. 1626/94 stanovuje:

„Zakazuje sa vysadenie akéhokoľvek druhu obopínajúcej siete v zóne do 300 m od pobrežia alebo v zóne do izobáty 30 m, pokiaľ sa táto hĺbka dosiahne v kratšej vzdialenosti.“

13. Článok 5 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:

„Členské štáty musia upresniť obmedzenia týkajúce sa technických charakteristík hlavných druhov výstroje v súlade s minimálnymi požiadavkami stanovenými v prílohe II.“

14. Článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1626/94 stanovuje:

„Používanie a držanie na palube vlečných sietí alebo podobnej vlečnej výstroje, sietí určených na chytanie rýb za žiabre alebo obopínajúcich sietí musí byť zakázané, pokiaľ veľkosť ôk v tej časti siete, ktorá ma najmenšie oká, nie je rovná alebo väčšia ako jedna z minimálnych veľkostí ôk uvedených v prílohe III.

…“

15. Príloha III nariadenia č. 1626/94 stanovuje, že minimálna veľkosť ôk obopínajúcich sietí je 14 mm.

B – Vnútroštátne právo

16. Kráľovským dekrétom z 15. augusta 1958 o pravidlách rybolovu vykonávaného s použitím malých obopínajúcich sietí (FEK A’ 132 z 29. augusta 1958) bol rybolov s takými sieťami povolený po splnení určitých podmienok vrátane celkovej dĺžky rybolovného zariadenia a veľkosti ôk sietí. Takisto boli stanovené podmienky týkajúce sa období a časov rybolovu.

17. Podľa prezidentského dekrétu č. 587/1984 (FEK A’ 210) stratili po 31. decembri 1986 platnosť všetky povolenia na rybolov pomocou malých obopínajúcich sietí, ktoré boli rybárskym lodiam vydané. Prezidentský dekrét č. 542/1985 (FEK A’ 191) stanovil zákaz vydávať v budúcnosti povolenia na rybolov pomocou malých obopínajúcich sietí na rybárskych lodiach a prebral ustanovenia prezidentského dekrétu č. 587/1984, ktoré zrušil.

18. Prezidentským dekrétom č. 526/1988 (FEK A’ 237 z 26. októbra 1988) bol rybolov pomocou pelagických vlečných sietí vyňatý z uvedených ustanovení prezidentského dekrétu č. 542/1985 a rybolov ihlových rýb (Belone belone) a makrely atlantickej (Scomberesox saurus saurus) pomocou pelagických vlečných sietí povolený iba po splnení určitých podmienok týkajúcich sa okrem iného období a časov rybolovu a veľkosti sietí a ôk.

19. Prezidentský dekrét č. 320/1997 (FEK A’ 224) stanovil, že do budúcnosti sa zakazuje vydávať povolenia na rybolov rybárskym lodiam s pelagickými vlečnými sieťami a že všetky povolenia na rybolov s týmto rybolovným zariadením strácajú po 31. decembri 1998 platnosť. Prezidentský dekrét č. 526/1988 bol zrušený k 31. decembru 1998.

III – Konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky

20. Žiadosťou z 12. mája 2003 sa Panagiotis Ioannis Karanikolas a 19 ďalších rybárov z povolania a majiteľov rybárskych lodí s bydliskom v Kavale (ďalej len „žalobcovia vo veci samej“) domáhali vydania povolenia na rybolov sardiniek pomocou rybolovného zariadenia nazývaného sieť na lov sardiniek s obmedzeniami a technickými charakteristikami upravenými v nariadení č. 1626/94. Nomarkhiaki Aftodiikisi Dramas, Kavalas – Xanthis (správny orgán pre provincie Drama, Kavala a Xanthi) postúpil ich žiadosť ministerstvu poľnohospodárstva. Uvedený orgán požiadal, aby bol informovaný o možnosti vydania týchto povolení na základe nariadenia č. 1626/94. Riaditeľstvo pre morský rybolov tohto ministerstva v liste č. 172603 usúdilo, že žiadosti nemožno vyhovieť, pretože vydávanie povolení na rybolov pomocou uvedených sietí bolo zakázané jediným článkom prezidentského dekrétu č. 542/1985 (FEK A’ 191), ktorého ustanovenia sa naďalej uplatňujú aj po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 1626/94 ako doplňujúce opatrenie týkajúce sa rybolovu. Názor ministerstva poľnohospodárstva bol žalobcom vo veci samej oznámený listom č. 19/760 z 29. augusta 2003.

21. Žalobcovia vo veci samej spolu s Družstvom pobrežných rybárov, Kavala, ktorého sú členmi, sa domáhajú zrušenia neplatnosti listov č. 172603 a č. 19/760 pred vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Vedľajšími účastníkmi tohto konania sú Alieftikos Agrotikos Synetairismos Gri‑Gri, región Kavala – Makedonia (ďalej len „Makedonia“) a Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias.

22. Vnútroštátny súd sa domnieva, že členské štáty môžu prijať doplňujúce opatrenia, ktoré sú prísnejšie ako nariadenie č. 1626/94, v morských oblastiach, ktoré podliehajú ich zvrchovanosti, na účely ochrany krehkých alebo ohrozených druhov morskej fauny. Predmetné opatrenia nie sú obmedzené na zavedenie prísnejších technických špecifikácií rybolovných zariadení alebo časových období, v ktorých je rybolov v zónach povolený, ale zahŕňajú aj úplný zákaz používania niektorého druhu rybolovného zariadenia. Navyše zákazy používania rybolovného zariadenia, ktoré uložil právny predpis vnútroštátneho práva pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1626/94, nie sú dotknuté neskoršími ustanoveniami nariadenia ani v prípade, že používanie tohto zariadenia je podľa nariadenia povolené. Symvoulio tis Epikrateias usúdil, že rozhodnutie vo veci, ktorá mu bola predložená, závisí od výkladu článku 1 ods. 2, článku 2 ods. 3 a článku 3 ods. 1 a 1a nariadenia č. 1626/94, a preto rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„a) Môže členský štát podľa článku 1 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1626/94 prijať doplňujúce opatrenia spočívajúce v úplnom zákaze používania rybolovného zariadenia, ktorého používanie je podľa ustanovení citovaného nariadenia v zásade povolené?

b) Je v zmysle ustanovení tohto nariadenia povolené, aby sa v morskej oblasti členského štátu so stredozemným pobrežím používalo rybolovné zariadenie, ktoré nepatrí medzi zariadenia v zásade zakázané podľa článku 2 ods. 3 a článku 3 ods. 1 a 1a nariadenia a ktorého používanie bolo vnútroštátnym právnym predpisom členského štátu zakázané predtým, ako nariadenie nadobudlo účinnosť?“

IV – Konanie pred Súdnym dvorom

23. Písomné pripomienky podali žalobcovia vo veci samej, Makedonia, grécka a talianska vláda a Komisia. Pojednávanie sa uskutočnilo 19. novembra 2009.

V – Posúdenie

24. Svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, chce vnútroštátny súd objasniť, či členský štát môže zachovať vnútroštátne opatrenia, ktoré sú doplňujúce k opatreniam obsiahnutým v nariadení č. 1626/94, pozostávajúce z úplného zákazu používania druhu rybolovného zariadenia, ak toto používanie je podľa ustanovení tohto nariadenia v zásade povolené, a ak áno, za akých podmienok.

25. Zdá sa, čo však musí overiť vnútroštátny súd, že rybolovné zariadenie (sieť na lov sardiniek), o ktoré ide v konaní vo veci samej, je malá obopínajúca sieť, ktorej použitie právo Spoločenstva podľa článku 3 ods. 4 a článkov 5 a 6 nariadenia č. 1626/94 reguluje, ale nezakazuje.( ) Hoci na pojednávaní 19. novembra 2009 došlo k určitému sporu, pokiaľ ide o pôsobnosť ustanovení vnútroštátneho práva, zdá sa, čo však musí overiť vnútroštátny súd, že podľa gréckeho práva je použitie takého rybolovného zariadenia úplne zakázané a v Helénskej republike v súčasnosti neexistujú žiadne povolenia na použitie takého zariadenia.

26. Vnútroštátne opatrenia, ktoré stanovujú úplný zákaz používania malých obopínajúcich sietí, boli prijaté pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1626/94 1. januára 1995. Podľa vnútroštátneho súdu bolo použitie akéhokoľvek typu malej obopínajúcej siete povolené po splnení určitých podmienok pred 1. januárom 1987 podľa kráľovského dekrétu z 15. augusta 1958 pre odchyt každého druhu rýb, a teda aj sardiniek, ak sieť zodpovedala určitým technickým požiadavkám. Po 1. januári 1987 bolo použitie malých obopínajúcich sietí zakázané a iba v období od 26. októbra 1988 do 31. decembra 1998 bolo použitie malej obopínajúcej siete nazývanej „zarganodikhto“ (pelagická vlečná sieť) povolené. Povolenia sa vydávali výlučne na lov ihlových rýb a makrely atlantickej a po splnení určitých podmienok. Zdá sa teda, čo však musí overiť vnútroštátny súd, že použitie siete na lov sardiniek bolo pri rybolove sardiniek, o ktorý ide v konaní pred týmto súdom, zakázané od 1. januára 1987 a výnimka pre pelagické vlečné siete na lov ihlových rýb a makrely atlantickej a následné zrušenie tejto výnimky nie sú pre toto konanie relevantné.

27. Článok 1 ods. 2 nariadenia č. 1626/94 stanovuje, že toto nariadenie iba upravuje minimálne požiadavky( ) a členské štáty sú po jeho nadobudnutí účinnosti oprávnené prijímať doplňujúce opatrenia alebo opatrenia, ktoré idú nad rámec minimálnych požiadaviek zavedených týmto nariadením. Také opatrenia musia byť zlučiteľné s právom Spoločenstva a v súlade so spoločnou politikou rybolovu. Navyše podľa článku 1 ods. 3 nariadenia č. 1626/94 Komisia musí byť včas informovaná, aby mohla predložiť svoje pripomienky v súlade s postupom podľa článku 14 nariadenia Rady (EHS) č. 3094/86 zo 7. októbra 1986 stanovujúceho určité technické opatrenia na ochranu zdrojov rybolovu [neoficiálny preklad]( ), o všetkých plánoch týkajúcich sa zavádzania alebo pozmeňovania a doplňovania vnútroštátnych opatrení na ochranu a manažment zdrojov.( )

28. Po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 1626/94 sú teda členské štáty oprávnené po splnení určitých hmotnoprávnych a procesných podmienok zaviesť doplňujúce vnútroštátne opatrenia alebo také opatrenia zmeniť.

29. Pokiaľ ide o otázku zachovania existujúcich vnútroštátnych doplňujúcich opatrení, o ktorú ide v konaní vo veci samej, grécka a talianska vláda, Makedonia a Komisia sa v podstate domnievajú, že vnútroštátne doplňujúce opatrenia, ktoré boli prijaté pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia, možno zachovať. Žalobcovia vo veci samej sa však domnievajú, že podľa článku 1 ods. 2 nariadenia č. 1626/94 môžu byť vnútroštátne doplňujúce opatrenia prijaté len po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia. Vnútroštátne opatrenia, ktoré boli prijaté pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1626/94, by teda nemali právny základ v tomto nariadení a nemohli by byť naďalej účinné vzhľadom na zásadu prednosti ustanovení nariadenia.

30. Podľa mňa je zo slovného spojenia „členské štáty… môžu naďalej prijímať a vydávať zákony“, ktoré sa nachádza v článku 1 ods. 2 nariadenia č. 1626/94, a z požiadavky, že Komisia má byť informovaná o všetkých plánoch týkajúcich sa „pozmeňovania a doplňovania[( )] národných opatrení na ochranu a manažment zdrojov“, ktorá sa nachádza v článku 1 ods. 3 nariadenia č. 1626/94, zrejmé, že toto nariadenie počíta s pokračujúcou existenciou vnútroštátnych doplňujúcich opatrení, ktoré predchádzajú nadobudnutiu jeho účinnosti.

31. Tento výklad podľa mňa potvrdzuje najmä druhé odôvodnenie nariadenia č. 1626/94, ktoré počíta so zavedením harmonizovaného systému riadenia v Stredozemnom mori pri zohľadnení existujúcich vnútroštátnych právnych predpisov a ich úprav. Navyše podľa ôsmeho odôvodnenia nariadenia č. 1626/94 môžu byť zachované vnútroštátne opatrenia, ktoré doplňujú minimálne požiadavky tohto nariadenia alebo idú nad ich rámec. Znenie ôsmeho odôvodnenia nariadenia č. 1626/94 takisto naznačuje, že zachovanie takých opatrení podlieha preskúmaniu zo strany Komisie. Článok 1 ods. 3 nariadenia č. 1626/94 však iba vyžaduje, aby Komisia bola informovaná o všetkých plánoch na zavedenie alebo zmeny a doplnenie vnútroštátnych opatrení. Keďže článok 1 ods. 3 nariadenia č. 1626/94 teda nijako výslovne nevyžaduje, aby Komisia bola informovaná o vnútroštátnych opatreniach, ktoré predchádzajú nadobudnutiu účinnosti tohto nariadenia, usudzujem, že zachovanie takých opatrení nepodlieha preskúmaniu zo strany Komisie. V tomto ohľade je ustálenou judikatúrou, že odôvodnenie aktu Spoločenstva nemá záväznú právnu silu a nemožno sa ho platne dovolávať ani na účel výnimky z ustanovení dotknutého aktu, ani s cieľom výkladu jeho ustanovení, ktorý je zjavne v rozpore s ich znením.( )

32. Okrem toho Komisia vo svojich písomných i ústnych pripomienkach uviedla, že pri koncipovaní svojho návrhu nariadenia č. 1626/94 uskutočnila analýzu existujúcich vnútroštátnych opatrení a že tieto opatrenia zohľadnila v legislatívnom procese, ktorý viedol k prijatiu nariadenia č. 1626/94. V tomto ohľade poznamenávam, že v dôvodovej správe ku svojmu návrhu nariadenia Rady o harmonizácií rôznych technických opatrení rybolovu v Stredozemnom mori( ) Komisia uviedla, že na základe približne 400 právnych predpisov, ktoré predložili štyri stredozemské členské štáty, uskutočnila porovnávaciu analýzu ustanovení, ktoré sa uplatňujú na rybolov v Stredozemnom mori, s cieľom vyabstrahovať základný súbor noriem, ktoré sa majú zaviesť na úrovni Spoločenstva. Podľa tejto dôvodovej správy teda návrh Komisie demonštratívne uvádza minimálne obmedzenia, ktoré sa majú zaviesť na úrovni Spoločenstva.

33. Preto usudzujem, že nariadenie č. 1626/94 iba zavádza určité minimálne technické štandardy na ochranu zdrojov rybolovu v Stredozemnom mori a v zásade umožňuje nielen prijatie alebo zmenu a doplnenie vnútroštátnych doplňujúcich opatrení, ale aj to, aby členské štáty zachovali už existujúce opatrenia. V tejto súvislosti a v rozpore s tvrdeniami žalobcov vo veci samej si nemyslím, že nariadenie č. 1626/94 tým, že vymedzuje určité zakázané rybolovné zariadenia,( ) taxatívne stanovuje rybolovné zariadenia, ktoré sú v Stredozemnom mori( ) zakázané, a tak samo osebe zamedzuje alebo vylučuje, aby členský štát zachoval alebo prijal opatrenia, ktoré zakazujú iné rybolovné zariadenia.

34. Vzniká však otázka, či úplný zákaz, aký ukladá vnútroštátne právo, o ktoré ide v konaní vo veci samej, je inak zlučiteľný s právom Spoločenstva a najmä v súlade so spoločnou politikou rybolovu, ako to vyžaduje článok 1 ods. 2 nariadenia č. 1626/94. V tomto ohľade treba poznamenať, že Súdny dvor nie je podľa článku 267 ZFEÚ príslušný uplatniť pravidlo práva Spoločenstva na konkrétnu vec, a teda posúdiť ustanovenia vnútroštátneho práva vo vzťahu k takému pravidlu. Súdny dvor však môže v rámci súdnej spolupráce upravenej v článku 267 ZFEÚ a na základe podkladov, ktoré mu boli predložené, poskytnúť vnútroštátnemu súdu výklad práva Spoločenstva, ktorý mu môže byť užitočný pri posudzovaní účinkov ustanovení vnútroštátneho práva.( )

35. Vzhľadom na to, že zákonodarca Spoločenstva sa nesnažil úplne harmonizovať pravidlá týkajúce sa okrem iného zákazu rybolovných zariadení v Stredozemnom mori, členským štátom je podľa mňa poskytnutý istý stupeň diskrečnej právomoci vo vzťahu k opatreniam, ktoré doplňujú minimálne požiadavky systému zavedeného nariadením č. 1626/94 alebo idú nad ich rámec. Členské štáty však musia vykonávať svoju diskrečnú právomoc v súlade so spoločnou politikou rybolovu a všeobecnými zásadami práva Spoločenstva, ktoré zahŕňajú zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania.( )

36. V návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd uviedol, že prezidentský dekrét č. 542/1985 bol prijatý na základe stanoviska č. 75 z 12. apríla 1984, ktoré vydala Rada pre rybolov. Podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa v tomto stanovisku uvádzalo, že predmetný úplný zákaz bol považovaný za nevyhnutný preto, lebo sieť na lov sardiniek sa používa v zóne jednej alebo dvoch míľ od pobrežia, čo je zóna, kde sa vyvíjajú a rozmnožujú vodné živočíchy a v ktorej sa loví aj pomocou iných rybolovných zariadení, a to spôsobuje znižovanie zásob.

37. Podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa teda zdá, že účelom zákazu je zachovanie vodných zdrojov v zóne jednej alebo dvoch námorných míľ od pobrežia, čo je cieľ, ktorý je podľa mňa zlučiteľný so spoločnou politikou rybolovu.( )

38. Vnútroštátny súd neuviedol, či zákaz sledoval nejaký iný cieľ.

39. Žalobcovia vo veci samej však okrem iného tvrdia, že predmetný zákaz je v rozpore s cieľom vyjadreným v štvrtom odôvodnení nariadenia č. 1626/94, podľa ktorého pobrežná zóna musí byť vyhradená pre najselektívnejšie zariadenia používané drobnými rybármi. Navyše podľa žalobcov vo veci samej je predmetný zákaz v rozpore s deviatym odôvodnením nariadenia č. 1626/94 časovo neobmedzený a má negatívny vplyv na rybárov Spoločenstva tým, že im znemožňuje používať konkrétne rybolovné zariadenie. Takisto tvrdia, že predmetný zákaz nebol prijatý v súlade s vedeckými dôkazmi. Tieto dôkazy dosvedčujú, že po prvé správne používanie siete na lov sardiniek v Kavalskom zálive neovplyvňuje negatívne zásoby rýb a po druhé predovšetkým v zime predstavuje zdroj príjmov pre drobných pobrežných rybárov v regióne. Okrem toho zákaz vedie k diskriminácii medzi rybármi, ktorí lovia sardinky pomocou veľkých obopínajúcich sietí z veľkých lodí (gri-gri), a pobrežnými rybármi, ktorí používajú malé obopínajúce siete (siete na lov sardiniek). Žalobcovia vo veci samej sa takisto domnievajú, že zákaz používania sietí na lov sardiniek je neproporcionálny.

40. Makedonia predovšetkým tvrdí, že rybolov sardiniek je možný inými spôsobmi než sieťou na lov sardiniek. Navyše vzhľadom na to, že 92 % flotily 17 088 lodí sú malé pobrežné rybárske lode, ak by všetkým lodiam boli udelené licencie pre siete na lov sardiniek, výrazne by to poškodilo zásoby rýb v Kavalskom zálive i celoštátne. Nie je možné udeliť licencie žalobcom vo veci samej, a neudeliť ich ďalším tisícom pobrežných rybárskych lodí. Okrem toho, ak by také licencie boli udelené vo vzťahu k obdobiu od 1. marca do 15. decembra, prekrývalo by sa to s obdobím rybolovu rybárskych lodí (gri-gri), ktoré predstavujú 1,6 % gréckej flotily, a viedlo by to k poklesu cien sardiniek, čo by vážne ovplyvnilo príjmy takých lodí.

41. Grécka vláda tvrdí, že nezakázala rybolov sardiniek, ale iba konkrétny druh rybolovného zariadenia. Malé obopínajúce vlečné siete (siete na lov sardiniek) sa používajú v rámci jednej až dvoch námorných míľ od pobrežia, čo je miesto, kde sa určité vodné živočíchy rozmnožujú a vyvíjajú. Sardinky v tomto regióne aj prezimovávajú. Siete na lov sardiniek majú obrovskú kapacitu a vedú k zničeniu sardiniek a vskutku všetkých zdrojov rybolovu v tomto regióne. Veľké obopínajúce siete sú povolené, pretože nespôsobujú rovnakú škodu ako siete na lov sardiniek. V tejto súvislosti grécka vláda na pojednávaní uviedla, že veľké obopínajúce siete nemožno používať v pobrežnej zóne. Grécka vláda sa domnieva, že zákaz je vhodný a proporcionálny, keďže nebráni rybárskym činnostiam. Rybári môžu celoročne loviť pomocou širokého sortimentu iných druhov rybolovných zariadení vrátane rybolovných zariadení na sardinky.

42. Komisia sa domnieva, že vnútroštátny súd by mal preskúmať, či je zákaz proporcionálny a či je zlučiteľný so zásadou rovnosti zaobchádzania vo vzťahu k dotknutým subjektom. Komisia usudzuje, že na účely posúdenia, či je predmetný zákaz vhodný a proporcionálny cieľu zachovania vodných zdrojov a hospodárenia s nimi, treba zohľadniť environmentálne, hospodárske a sociálne aspekty, pričom žiaden aspekt nemá absolútnu prednosť pred inými. Komisia sa domnieva, že je nevyhnutné preskúmať, či je vedecky dokázané, že v čase, keď bol v rokoch 1987 a 1999 zavedený všeobecný zákaz, došlo k výraznému zníženiu zásob rýb, a či za zníženie mohli iné rybolovné zariadenia ako sieť na lov sardiniek. Takisto je nevyhnutné preskúmať, či je možné monitorovať ilegálny rybolov. Ak je táto možnosť obmedzená alebo neexistuje, potom je úplný zákaz rybolovu pomocou sietí na lov sardiniek odôvodnený. Vnútroštátny súd by teda mal preskúmať proporcionalitu opatrenia a jeho súlad so zásadou rovnosti zaobchádzania so zreteľom na gréckym právom poskytnutú možnosť používať iné rybolovné zariadenia ako napríklad gri-gri alebo vlečné siete, ktorými sa lovia rovnaké druhy rýb ako sieťami na lov sardiniek.

43. Je ustálenou judikatúrou, že súlad so zásadou rovnosti zaobchádzania vyžaduje, aby sa porovnateľné situácie neposudzovali rozdielne a rozdielne situácie neposudzovali rovnako, ak takéto posudzovanie nie je objektívne odôvodnené.( )

44. Vzhľadom na to, že zákaz malých obopínajúcich sietí vrátane sietí na lov sardiniek sa zdá byť v súčasnosti úplný v tom, že sa uplatňuje na všetky skupiny rybárov,( ) zákaz sa nezdá byť, čo však musí overiť vnútroštátny súd, priamo diskriminačný vo vzťahu k rozdielnym skupinám rybárov.

45. Vnútroštátny súd však musí tiež overiť, či zákaz je nepriamo diskriminačný. V samotnom návrhu na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátny súd uviedol, že podľa stanoviska č. 75 z 12. apríla 1984, ktoré vydala Rada pre rybolov, sa rybolov v pobrežnej zóne uskutočňoval pomocou malých obopínajúcich sietí a iných rybolovných zariadení, čo spôsobovalo znižovanie zásob. V tejto súvislosti nie je jasné, či podľa gréckeho práva boli zakázané iba malé obopínajúce siete vrátane sietí na lov sardiniek, a ak áno, na akom základe. Ak sa uplatnil taký selektívny prístup, vnútroštátny súd musí overiť, či tento prístup je odôvodnený na základe objektívnych kritérií.

46. Na pojednávaní 19. novembra 2009 grécka vláda poukázala na osobitne ničivú kapacitu použitia malých obopínajúcich sietí v pobrežnej zóne. Poznamenal by som však, že pred Súdnym dvorom žalobcovia vo veci samej i Komisia tvrdili, že zákaz môže v skutočnosti diskriminovať drobných pobrežných rybárov, ktorí používajú malé obopínajúce siete, voči väčším rybárom, ktorí používajú veľké obopínajúce siete na gri-gri rybolov. V tomto ohľade sa na základe spisu pred Súdnym dvorom zdá, čo však musí overiť vnútroštátny súd, že medzi veľkými a malými obopínajúcimi sieťami nie je nijaký podstatný rozdiel okrem ich veľkosti a rybolovnej kapacity. Veľké obopínajúce siete majú vzhľadom na svoju veľkosť oveľa väčšiu rybolovnú kapacitu než malé obopínajúce siete, akými sú siete na lov sardiniek. Nemožno teda vylúčiť, že napriek údajne obmedzenému počtu lodí (1,6 %) používajúcich veľké obopínajúce siete na gri-gri rybolov by ich používanie potenciálne mohlo mať, čo však musí overiť vnútroštátny súd, podobný vplyv na zásoby rýb ako používanie malých obopínajúcich sietí. Medzi účastníkmi konania pred Súdnym dvorom však došlo k značnému sporu, pokiaľ ide o to, či použitie veľkých obopínajúcich sietí na gri-gri rybolov sardiniek je povolené 300 metrov od pobrežia alebo skutočne v rámci jednej až dvoch námorných míľ od pobrežia, a teda v rámci oblasti, kde sa podľa vnútroštátneho súdu vyvíjajú a rozmnožujú vodné živočíchy. Vzhľadom na údajnú rybolovnú kapacitu veľkých obopínajúcich sietí, ich údajnú podobnosť s malými obopínajúcimi sieťami a použitie v pobrežnej zóne vzniká otázka, ktorú musí zodpovedať vnútroštátny súd, či zákaz v skutočnosti účinkuje diskriminačne voči konkrétnej skupine rybárov, čo nie je odôvodnené na základe objektívnych kritérií.

47. V tomto ohľade usudzujem, že aj keď sa predmetný zákaz vo väčšej miere týka konkrétnej skupiny rybárov alebo kladie na ňu ťažšie bremeno, nepredstavuje diskrimináciu, ak je založený na objektívnych kritériách, ktoré sú prispôsobené splneniu stanoveného cieľa opatrenia, ktorým je ochrana vývoja a rozmnožovania vodných živočíchov v zóne jednej až dvoch námorných míľ od pobrežia.( )

48. Pokiaľ ide o súlad zákazu so zásadou proporcionality, tá vyžaduje, aby prijaté opatrenia neprekračovali hranice toho, čo je primerané a nevyhnutné na dosiahnutie cieľov, ktoré legitímne sleduje predmetná právna úprava, pričom ak je možný výber medzi viacerými primeranými opatreniami, treba sa prikloniť k najmenej obmedzujúcemu z nich a spôsobené znevýhodnenia nesmú byť neproporcionálne v pomere k sledovaným cieľom.( ) Je jasné, že posúdenie proporcionality zákazu, o aký ide v konaní vo veci samej, najmä toho, či cieľ ochrany vodných zdrojov v rámci pobrežnej zóny možno dosiahnuť inými prostriedkami než úplným zákazom malých obopínajúcich sietí vrátane sietí na lov sardiniek, vyžaduje konkrétnu analýzu vedeckých dôkazov a skutkových okolností konania vo veci samej, pričom vykonanie takej analýzy je úlohou vnútroštátneho súdu.( )

49. Usudzujem, že vnútroštátny súd by sa mal vo svojej analýze riadiť zásadou obozretnosti. Ak teda existuje vedecká neistota vo vzťahu k vplyvu použitia konkrétneho druhu rybolovného zariadenia na vodné zdroje, členský štát môže v súlade so zásadou obozretnosti prijať ochranné opatrenia bez toho, aby čakal, kým sa reálnosť a závažnosť tohto vplyvu stane plne zrejmá.( ) Takisto usudzujem, že posúdenie proporcionality zákazu sa musí uskutočniť aj so zreteľom na to, či rybári môžu efektívne a hospodársky životaschopným spôsobom používať iné druhy rybolovných zariadení na sardinky, ktoré majú menší vplyv na vodné zdroje.

50. Na účely posúdenia toho, či zákaz použitia malých obopínajúcich sietí, a teda sietí na lov sardiniek, je vhodný so zreteľom na cieľ tohto zákazu, usudzujem, že vnútroštátny súd musí na základe všetkých dostupných dôkazov a s ohľadom na zásadu obozretnosti overiť, či existuje príčinná súvislosť medzi použitím takých sietí v pobrežnej zóne a ničením vodných zdrojov, ktoré vedie k zníženiu zásob. V tejto súvislosti musí vnútroštátny súd overiť aj to, či zákaz, ktorý bol zavedený v roku 1987, je naďalej vhodný za súčasných okolností so zreteľom okrem iného na všetky predchádzajúce skúsenosti s negatívnymi účinkami, ktoré vyplynuli z akéhokoľvek predchádzajúceho uvoľnenia zákazu.( )

51. Navyše vzhľadom na to, že žiadosť žalobcov vo veci samej je obmedzená na rybolov sardiniek v Kavalskom zálive, a na údajnú hojnosť zásob sardiniek v tomto regióne, by vnútroštátny súd mal overiť, či celoštátny zákaz použitia malých obopínajúcich sietí, a teda sietí na lov sardiniek, je primeraný okolnostiam v tomto regióne. No napriek skutočnosti, že žalobcovia vo veci samej sa domáhajú licencií na použitie sietí na lov sardiniek iba na rybolov sardiniek, vnútroštátny súd by mal overiť vplyv použitia týchto sietí na všetky vodné zdroje, a nie iba na zásoby sardiniek.

52. Vnútroštátny súd by mal tiež overiť, či cieľ predmetného opatrenia možno dosiahnuť menej obmedzujúcimi prostriedkami, akými sú obmedzenie úlovkov,( ) alebo obmedzenie rybolovu so sieťami na lov sardiniek na určité časy a obdobia. Pri posúdení, či menej obmedzujúce opatrenia než úplný zákaz konkrétneho druhu rybolovného zariadenia možno zaviesť bez toho, aby bol ohrozený cieľ zachovania vodných zdrojov, musí vnútroštátny súd zohľadniť, či také opatrenia možno účinne kontrolovať.

VI – Návrh

53. Preto navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na otázky, ktoré položil Symvoulio tis Epikrateias, takto:

Článok 1 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1626/94 z 27. júna 1994, ktorým sa ustanovujú určité technické opatrenia na ochranu zdrojov rybolovu v Stredozemnom mori, sa má vykladať v tom zmysle, že členským štátom poskytuje diskrečnú právomoc na zachovanie doplňujúcich opatrení, ktoré boli prijaté pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia, pozostávajúcich z úplného zákazu používania rybolovného zariadenia, ktoré nie je uvedené medzi zakázanými zariadeniami v článku 2 ods. 3 a článku 3 ods. 1 a 1a nariadenia a ktorého používanie je podľa ustanovení tohto nariadenia v zásade povolené. Pri výkone tejto diskrečnej právomoci musia členské štáty dodržiavať spoločnú politiku rybolovu a všeobecné zásady práva Spoločenstva vrátane zásad rovnosti zaobchádzania a proporcionality.