6

Všeobecný súd zhrnul okolnosti predchádzajúce sporu v nižšie uvedených bodoch napadnutého uznesenia: „1 Žalobca, Claudio Necci, pôsobil v Európskej komisii vo funkcii… ako zmluvný zamestnanec od 1. júla 2009 do 30. júna 2011. 2 Dňa 27. októbra 2010 požiadal žalobca podľa článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku [zmeneného nariadením č. 723/2004] o prevod práv na dôchodok…, ktoré nadobudol počas svojho pôsobenia v talianskej správe, do dôchodkového systému inštitúcií Európskej únie (ďalej len ‚DSEÚ‘). 3 Žalobca 1. júla 2011 ukončil svoje pôsobenie v Komisii a odišiel do dôchodku vo veku 64 rokov. 4 Rozhodnutím z 18. júla 2011 Komisia určila výšku nárokov žalobcu na dôchodok. Zároveň ukončila jeho účasť v [SSZP], pričom vychádzala z článku 95 [PZOZ], ktorý podmieňuje zachovanie práva na účasť v SSZP v prípade zmluvného zamestnanca, ktorý zostal v službách Únie až do dôchodkového veku, splnením podmienky dĺžky zamestnania ako zmluvného zamestnanca, presahujúceho tri roky. Proti rozhodnutiu Komisie z 18. júla 2011 nebol podaný opravný prostriedok. 5 Dňa 12. februára 2014 talianska dôchodková poisťovňa informovala Komisiu, že suma kapitálovej hodnoty predstavujúcej práva žalobcu na dôchodok v čase podania žiadosti [o prevod práv na dôchodok] predstavovala 383570,92 eura. 6 E‑mailom z 18. marca 2014 služobné orgány Komisie zaslali žalobcovi informačný list týkajúci sa predbežného výpočtu jeho odpracovaných rokov a požiadali ho, aby prijal rozhodnutie o prevode jeho práv na dôchodok. Tento dokument, ktorý odkazoval na článok 95 PZOZ, pripomínal podmienku, podľa ktorej boli tri roky skutočnej služby v rámci inštitúcií Únie nevyhnutné na to, aby sa na osobu vzťahovalo poistenie proti rizikám chorôb poskytované týmito inštitúciami, a upriamil pozornosť žalobcu na dôsledky, ktoré môže mať [prevod jeho práv na dôchodok]. 7 Žalobca zaslal 11. apríla 2014 e‑mail Úradu pre správu a úhradu individuálnych nárokov (PMO), v ktorom požiadal o predĺženie lehoty na prijatie jeho rozhodnutia o [prevode jeho nárokov na dôchodok]. Dodal: ‚Som si vedomý toho, že stratím zdravotné poistenie v Taliansku a že nebudem poistený v rámci SSZP Komisie. Chcel by som si vyžiadať viac informácií o súkromnom poistení‘. Komisia mu predĺžila uvedenú lehotu do 5. mája 2014. 8 Žalobca 6. mája 2014 prijal predbežnú ponuku [prevodu svojich práv na dôchodok], na základe ktorej mu boli uznané dodatočné odpracované roky, ktoré sa mali zohľadniť v DSEÚ v rozsahu 16 rokov, 9 mesiacov a 17 dní. … 11 Talianska dôchodková poisťovňa 14. augusta 2017 previedla do DSEÚ sumu 387768,73 eura z titulu vnútroštátnych práv žalobcu na dôchodok. 12 Komisia 19. septembra 2017 prijala prvé rozhodnutie o započítaní odpracovaných rokov, na základe ktorého sa žalobcovi uznala dodatočná doba platenia príspevkov v rámci DSEÚ v rozsahu 14 rokov a 9 dní. Na základe sťažnosti podanej žalobcom 18. decembra 2017 a prijatej 14. marca 2018 sa výška tohto započítania zvýšila na 16 rokov, 9 mesiacov a 17 dní. 13 Žalobca predložil PMO 18. decembra 2017 po prevode svojich práv na dôchodok žiadosť o pristúpenie k poisteniu v rámci SSZP. 14 Táto žiadosť bola 18. apríla 2018 implicitne zamietnutá [toto implicitné zamietnutie je sporným rozhodnutím] v súlade s článkom 90 ods. 1 služobného poriadku [zmeneného nariadením č. 1080/2010]. 15 Žalobca podal 18. júla 2018 proti [spornému rozhodnutiu] sťažnosť podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku [zmeneného nariadením č. 1080/2010]. 16 Jeho sťažnosť bola zamietnutá rozhodnutím z 19. novembra 2018. Toto rozhodnutie je založené na skutočnosti, že sťažnosť bola neprípustná, pretože mala byť podaná proti rozhodnutiu z 18. júla 2011, ktorým sa stanovila výška nárokov žalobcu na dôchodok a v ktorom sa uvádzalo, že nie je poistený v SSZP.“