ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
86.

Celkovo sa mi zdá, že ak by bolo príslušné územie rozdelené na väčší počet (menších) zemepisných oblastí (viac ako päť), nielenže by to zabezpečilo dostatočný prístup k informačných a preškoľovacím kurzom týkajúcim sa cestnej premávky na celom príslušnom území, ale ipso facto by to tiež umožnilo väčšiemu počtu držiteľov koncesie na služby vo verejnom záujme poskytovať predmetné služby na tomto území. V dôsledku toho sa domnievam, že existujú menej obmedzujúce opatrenia, ktoré môžu zabezpečiť dosiahnutie sledovaného cieľa všeobecného záujmu v zmysle článku 15 ods. 3 písm. c) smernice o službách.
22.

Dánska vláda tvrdí, že cieľom, ktorý údajne sleduje § 9 ods. 12 bod 5 zákona o cudzincoch, je zabezpečiť úspešnú integráciu. Okrem toho ratio legis § 9 ods. 12 bodu 5 zákona cudzincoch spresnil vnútroštátny súd, ktorý citoval návrh zákona č. L 180 z 26. apríla 2012 (na základe ktorého bol prijatý zákon o cudzincoch v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej), a najmä článok 3.8 tohto návrhu, v ktorom vláda pripomenula, že „na to, aby si cudzinec s pobytom v Dánsku mohol priviesť manželského partnera, ktorý je cudzincom, musí byť tento cudzinec s pobytom v Dánsku dobre integrovaný a mať vzťah k dánskej spoločnosti. Integrácia manželského partnera, ktorý je cudzincom, do dánskej spoločnosti je jednoduchšia, ak osoba s pobytom v Dánsku môže podporovať svojho manželského partnera a pomôcť mu usadiť sa, naučiť sa dánčinu a získať prístup na trh práce“ ( 23 ). Zlúčenie rodiny, pokiaľ ide o manželských partnerov, by preto malo podliehať požiadavke, aby cudzinci s pobytom, boli držiteľmi povolenia na trvalý pobyt, ktorého udelenie je teraz podmienené úspešným absolvovaním jazykovej skúšky, a aby bol cudzinec s pobytom schopný prispieť k integrácii svojho manželského partnera do dánskej spoločnosti. Cudzinci s pobytom, ktorí získali takéto povolenie na pobyt pred zavedením tejto požiadavky, podľa formulácie dánskej vlády v predmetnom návrhu zákona v súčasnosti nepreukázali, že sú dobre integrovaní. Z tohto dôvodu dánska vláda navrhla, aby sa cudzincom s pobytom, pričom už majú povolenie na trvalý pobyt, v prípade ich žiadosti o zlúčenie rodiny so svojím manželským partnerom, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu, uložil určitý počet nových požiadaviek na vydanie takéhoto povolenia, vrátane úspešného absolvovania skúšky z dánčiny.
66.

V tomto prípade by bol podnik, ktorý by konkuroval spoločnosti P GmbH a žiadal by rovnakú cenu, zaťažený daňou z pridanej hodnoty len vo výške 13/113 ceny a nie vo výške 20/120 ceny. Pri rovnakej cene by mala P GmbH z dôvodu svojho omylu o sadzbe dane nižšiu ziskovú maržu ako porovnateľný konkurent. Naproti tomu pri rovnakej ziskovej marži by P GmbH z dôvodu svojho omylu musela účtovať vyššiu cenu, čo by zase bolo konkurenčnou nevýhodou. To v tomto prípade svedčí v neprospech bezdôvodného obohatenia spoločnosti P GmbH.
47.

Ak je použitie prostriedku na ochranu rastlín spojené so škodlivými účinkami na zdravie ľudí a zvierat, smie byť núdzová autorizácia podľa článku 53 ods. 1 nariadenia o prípravkoch na ochranu rastlín udelená len vtedy, ak je nevyhnutná na odstránenie osobitne závažného nebezpečenstva. Do úvahy prichádza napríklad konkrétne ohrozenie zabezpečenia potravy pre obyvateľstvo, ktoré by sa malo odstrániť núdzovou autorizáciou. Samotné ekonomické hľadiská by naopak nemali postačovať.
74.

Po prvé vedenie prvého konania o prijatie späť až do jeho ukončenia po tom, čo dotknutá osoba opustila územie žiadajúceho členského štátu, a prechod zodpovednosti, ktorý sa s takýmto konaním môže spájať, by nijakým spôsobom nezaručovali rýchlosť uvedeného konania. Naopak vedenie prvého z týchto konaní až do jeho ukončenia by mohlo na jednej strane výrazne znížiť efektívnosť, o ktorú sa usiluje normotvorca Únie, a na druhej strane by mohlo podnietiť dotknuté osoby k tomu, aby opustili územie žiadajúceho členského štátu či už s cieľom vyhnúť sa ich odovzdaniu do zodpovedného členského štátu alebo predĺžiť ich pobyt v Únii a zároveň využívať materiálne podmienky prijatia.
32.

Naopak, ak sa neuzná prednostný charakter právomoci dozorného orgánu na účely konštatovania porušenia práv priznaných GDPR, vnútroštátny súd sa domnieva, že bude musieť vzhľadom na zásadu právnej istoty považovať závery právoplatného rozsudku občianskeho súdu za záväzné a nebude môcť sám posúdiť zákonnosť obsahu rozhodnutia dozorného orgánu, pokiaľ ide o existenciu takéhoto porušenia. Vnútroštátny súd sa domnieva, že by to viedlo k tomu, že právomoc stanovená v článku 78 tohto nariadenia by bola zbavená svojej podstaty.
10.

Uznesením z 25. septembra 2020 Kauno apygardos teismas (Krajský súd Kaunas, Litva) rozhodujúci o odvolaní, ktoré podala Arik Air proti tomuto uzneseniu, zrušil rozhodnutie súdu prvého stupňa a nariadil prerušenie vykonávacieho konania až do konečného rozhodnutia nemeckého súdu o návrhoch spoločnosti Arik Air. Odvolací súd sa domnieval, že vzhľadom na riziko neprimerane veľkej ujmy, ktorá mohla byť spôsobená vykonávacím konaním, podanie žaloby proti osvedčeniu o EET na súde členského štátu pôvodu predstavovalo dostatočný základ na prerušenie tohto vykonávacieho konania. Domnieval sa tiež, na rozdiel od súdu prvého stupňa, že vzhľadom na to, že kaucia stanovená nemeckým súdom nebola v tomto štádiu konania zaplatená, neexistoval žiaden dôvod na to, aby bol tento súd oprávnený rozhodnúť o dôvodnosti návrhu na prerušenie vykonávacích aktov.
51.

Na túto otázku dáva odpoveď judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa všeobecného uchovávania údajov a prístupu k nim. Vnútroštátne právo musí určiť podmienky, za ktorých musia poskytovatelia elektronických komunikačných služieb poskytnúť príslušným vnútroštátnym orgánom prístup k údajom. Musí obsahovať jasné a presné pravidlá upravujúce rozsah a uplatňovanie opatrení prijatých na tento účel a ukladať minimálne záruky, aby osoby, ktorých osobné údaje sú dotknuté, mali dostatočné záruky, že tieto údaje budú účinne chránené pred rizikom zneužitia. Zasahovanie musí byť obmedzené na to, čo je nevyhnutne potrebné. Na účely boja proti trestnej činnosti možno udeliť prístup iba k údajom osôb podozrivých z plánovania, páchania alebo spáchania závažného trestného činu alebo z toho, že sú nejakým spôsobom zapojené do takéhoto trestného činu. Aby sa zabezpečilo úplné dodržiavanie týchto podmienok, je nevyhnutné, aby takýto prístup podliehal predchádzajúcemu preskúmaniu zo strany súdu alebo nezávislého správneho orgánu na základe odôvodnenej žiadosti predloženej príslušnými orgánmi v rámci vnútroštátnych postupov na zabránenie, odhaľovanie alebo stíhanie trestných činov. Toto posúdenie musí byť vždy použité do budúcna, okrem prípadov riadne odôvodnenej naliehavosti, keď sa musí vykonať v krátkom čase po sledovaní. ( 18 ) Ak by to bolo inak, v čase spätného posúdenia zákonnosti opatrení sledovania by došlo k závažnému zásahu do práv obvinených a vedľajších dotknutých osôb. Chýbajúce posúdenie nezávislým orgánom teda nemožno napraviť vykonaním spätného posúdenia de novo.
47.

Tento názor podporuje aj systematická analýza ostatných ustanovení smernice 2003/88 a zdá sa byť v súlade s vyššie uvedenými cieľmi smernice. Z odôvodnení 1, 4, 7 a 8 a článku 1 citovanej smernice predovšetkým vyplýva, že cieľom smernice je stanoviť minimálne požiadavky na zlepšenie životných a pracovných podmienok pracovníkov prostredníctvom aproximácie vnútroštátnych predpisov v oblasti organizácie pracovného času. Zdôrazňuje sa tým rozsah pôsobnosti a význam smernice v rámci systému sociálneho práva Únie. Bolo by preto rozporuplné, keby sa nárok na denný odpočinok začlenil do nároku na týždenný čas odpočinku, pretože je to v rozpore s cieľom ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov. Potvrdzuje to aj článok 15 smernice 2003/88, podľa ktorého sú členské štáty oprávnené uplatňovať alebo prijímať zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia, ktoré sú priaznivejšie pre ochranu zdravia a bezpečnosti pracovníkov alebo ktoré umožňujú alebo dovoľujú uplatňovanie kolektívnych zmlúv alebo dohôd uzavretých medzi sociálnymi partnermi, ktoré sú priaznivejšie pre ochranu bezpečnosti a zdravia pracovníkov.
51.

Je teda zjavné, že osoby, ktoré majú prepojenie s Lotyšskom, a osoby, ktoré nemajú také prepojenie, sa nenachádzajú v rovnakej situácii. To však nemôže byť rozhodujúce pre skúmanie existencie obmedzenia slobody poskytovať služby a voľného pohybu kapitálu. Ak by sa totiž konštatovalo, že chýbajúce prepojenie s dotknutým členským štátom automaticky postačuje na objektívne odlíšenie situácií, v dôsledku čoho by bola vylúčená existencia diskriminácie, de facto by to znamenalo, že základné slobody by boli zbavené svojej podstaty. Základné slobody totiž majú práve umožniť cezhraničné využívanie služieb a realizáciu pohybu kapitálu do iných členských štátov a tretích krajín. Preto zakazujú obmedzenia založené na chýbajúcom vzťahu s určitým členským štátom, pokiaľ tieto obmedzenia nie sú odôvodnené.
41.

Podľa výkladu vnútroštátneho súdu by takáto správna prax vytvorila vážnu situáciu pre týchto pracovníkov nielen tým, že by narušila istotu a bezpečnosť právnych vzťahov prostredníctvom prehodnotenia už vyplatených mzdových nárokov, ale aj tým, že by nariaďovala vrátenie prijatých súm, prípadne spolu s daňovými úrokmi a penále za omeškanie, a to bez akéhokoľvek príslušného právneho základu.
62.

Rovnako nič nenaznačuje, že by normotvorca Únie pripisoval význam skutočnosti, že technika vylúčená z pôsobnosti smernice 2001/18 súvisí s kultiváciou in vitro. Ako správne poznamenáva Komisia, tak technika uvedená v prílohe I B bode 2 (fúzia buniek), ako aj techniky vymenované v prílohe I A druhej časti tejto smernice ( 38 ) (najmä in vitro fertilizácia a indukcia polyploidov) sú alebo môžu byť používané in vitro bez toho, aby to z hľadiska uvedenej smernice viedlo k odlišnej kvalifikácii. Nevidím dôvod, prečo by to malo byť inak v prípade mutagenézy.
30.

Účastníci konania vo veci samej nenamietajú proti tomu, že AI prepravuje snežné skútre na voľnočasové účely. Účastníci konania sa však nezhodnú na tom, či na základe skutočnosti, že takýto tovar sa prepravuje na nekomerčné účely, nemusí prepravná činnosť, ktorú uskutočnil AI, spĺňať kladnú podmienku, na ktorú som odkazoval v predchádzajúcom bode. So zreteľom na to by vnútroštátny súd chcel, aby Súdny dvor objasnil, či sa pojem „cestn[á] doprav[a]… tovaru“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia má vykladať tak, že sa týka len predmetov alebo vecí prepravovaných na komerčné účely. Ak by to tak bolo, potom by sa toto ustanovenie neuplatňovalo na prepravnú činnosť, ktorú uskutočnil AI, ktorá by bola vyňatá z pôsobnosti nariadenia č. 561/2006 z dôvodu svojho nekomerčného účelu.
77.

Okrem toho druhý odsek článku 351 ZFEÚ ukladá členským štátom povinnosť podniknúť vhodné opatrenia na odstránenie prípadných nezlučiteľností medzi dotknutými dohodami a Zmluvami. Tieto opatrenia by mohli vyžadovať od ich súdov, aby overili, či túto nezlučiteľnosť možno odstrániť výkladom tejto dohody v súlade s právom Únie, a to v najväčšej možnej miere a v súlade s medzinárodným právom. ( 49 ) Ak by nebolo možné podať takýto konformný výklad, členské štáty by mohli v takom prípade, o aký ide v prejednávanej veci, pristúpiť ku konzultáciám, ako je stanovené v článku 17 ods. 2 dohody medzi EÚ a USA a dokonca byť povinné, ak by narazili na ťažkosti znemožňujúce zmenu dohody, vypovedať ju. ( 50 ) Pokiaľ ide o tento posledný bod, treba poznamenať, že článok 34 ods. 4 dohody o vydávaní medzi Nemeckom a USA obsahuje klauzulu výslovne stanovujúcu možnosť každej zo zmluvných strán vypovedať túto dohodu.
163

Po piate, je potrebné zdôrazniť, že výklad navrhovaný Komisiou, podľa ktorého sa článok 133 ods. 6 tretí pododsek ES vzťahuje len na dohody, ktoré sa výlučne alebo hlavne týkajú obchodu s dopravnými službami, by toto ustanovenie mohol obrať o veľkú časť jeho efektivity. Viedol by totiž k tomu, že ustanovenia medzinárodného práva obsiahnuté v dohode, ktoré majú úplne zhodný predmet, by spadali raz pod dopravnú politiku, inokedy pod obchodnú politiku, len v závislosti od toho, či sa strany dohody rozhodli riešiť iba obchod s dopravnými službami, alebo či sa dohodli riešiť takýto obchod a súčasne obchod s akýmkoľvek iným druhom služieb, alebo prípadne so všetkými službami.
234.

V každom prípade platí, že aj keby žiadosť o rozdelenie zodpovednosti bola založená na dohode medzi spolužalovaným a žalovaným, táto skutočnosť by sama osebe nestačila na vylúčenie akéhokoľvek ohrozenia autonómie práva Únie. Otázka rozdelenia zodpovednosti sa musí totiž riešiť len na základe príslušných pravidiel práva Únie pod prípadným preskúmaním Súdnym dvorom, ktorý má výlučnú právomoc ubezpečiť sa, či dohoda medzi spolužalovaným a žalovaným uvedené pravidlá dodržuje. Ak by sa ESĽP umožnilo potvrdiť prípadnú dohodu medzi Úniou a členskými štátmi o rozdelení zodpovednosti, znamenalo by to, že by sa mu umožnilo vyriešiť namiesto Súdneho dvora určitú otázku spadajúcu do výlučnej právomoci Súdneho dvora.
64.

Po tretie, hoci skutočnosť, že niektoré členské štáty prijmú pristúpenie pristupujúceho členského štátu, kým iné ho neprijmú, by mohla spôsobiť neželateľné situácie a viesť k tomu, že uplatnenie Haagskeho dohovoru z roku 1980 voči pristupujúcim štátom by sa pri jednotlivých členských štátoch líšilo, bolo by to vlastné samotnej povahe tohto dohovoru a nebránilo by to riadnemu uplatňovaniu predmetného nariadenia.
Aj keď sa akt pristúpenia k Haagskemu dohovoru z roku 1980 o občianskoprávnych aspektoch medzinárodných únosov detí a akt vyhlásenia o prijatí takéhoto pristúpenia uskutočnia v samostatných listinách, ako celok predstavujú súhlasný prejav vôle dotknutých štátov, a teda predstavujú medzinárodnú dohodu. Keďže uloženie vyhlásenia o prijatí pristúpenia členským štátom je základným prvkom uzavretia medzinárodnej dohody s tretím štátom, je zahrnuté do pojmu dohoda v zmysle článku 218 ods. 1 a 11 ZFEÚ, avšak pod podmienkou, že ide o dohodu zamýšľanú Úniou v zmysle týchto ustanovení.

Za predpokladu, že by podmienky účasti na medzinárodnej dohode vylučovali jej uzavretie samotnou Úniou, hoci by táto dohoda patrila do vonkajšej právomoci Únie, sa totiž táto právomoc môže vykonať prostredníctvom členských štátov konajúcich v záujme Únie.

(pozri bod 44)
54.

Navyše, ako Súdny dvor už uviedol, všetky štyri spôsoby poskytovania služieb zodpovedajúce klasifikácii použitej WTO, a to poskytovanie služby z územia jedného člena WTO na územie iného člena WTO (spôsob 1), poskytovanie služby na území jedného člena pre spotrebiteľa služby iného člena (spôsob 2), poskytovanie služby dodávateľom služby jedného člena prostredníctvom obchodnej prítomnosti na území iného člena (spôsob 3) a poskytovanie služby dodávateľom služby jedného člena prostredníctvom prítomnosti fyzických osôb člena na území iného člena (spôsob 4), patria do spoločnej obchodnej politiky [stanovisko 1/08 (Dohody o zmene listín špecifických záväzkov v rámci GATS), z 30. novembra 2009, EU:C:2009:739, body 4, 118 a 119]. Tento výklad, ktorý v súvislosti s preskúmaním právomoci Spoločenstva zúčastniť sa uzavretia zmlúv uvedených v článku 133 ES poskytol Súdny dvor a ktorý sa týkal pojmu „obchod so službami“ uvedenému v tomto ustanovení Zmluvy o ES, je použiteľný na pojem „obchod so službami“ uvedený v článku 207 ods. 1 ZFEÚ, ktorého obsah je v podstate rovnaký.
8.

Podľa preambuly Marrákešskej zmluvy o uľahčení prístupu k uverejneným dielam pre osoby nevidiace, zrakovo postihnuté alebo postihnuté inou poruchou čítania (ďalej len „Marrákešská zmluva“): „Zmluvné strany, [(1)] Pripomínajúc zásady nediskriminácie, rovnakých príležitostí, prístupnosti a úplného a účinného začlenenia do spoločnosti, ktoré sú zakotvené vo Všeobecnej deklarácii ľudských práv a [Dohovore OSN], [(2)] Vedomí si výziev, ktoré ovplyvňujú celkový osobný rozvoj osôb so zrakovým postihnutím alebo s inými poruchami čítania, čo obmedzuje ich slobodu prejavu vrátane slobody vyhľadávať, prijímať a rozširovať informácie a myšlienky všetkých druhov na rovnakom základe s ostatnými, vrátane všetkých foriem komunikácie podľa ich vlastného výberu, možností využívania ich práva na vzdelanie a príležitosti viesť výskum, [(3)] Zdôrazňujúc význam ochrany autorských práv ako stimulu a ocenenia literárnych a umeleckých diel a rozšírenia možností pre všetkých, vrátane osôb so zrakovým postihnutím alebo s inými poruchami čítania, zapojiť sa do kultúrneho života spoločnosti, mať pôžitok z umenia a využívania vedeckého pokroku a jeho prínosov, [(4)] Vedomí si prekážok pre osoby so zrakovým postihnutím alebo s inými poruchami čítania pri prístupe k uverejneným dielam s cieľom získať rovnaké príležitosti v spoločnosti, ako aj potreby rozšíriť počet diel v prístupných formátoch a zlepšiť obeh takýchto diel, [(5)] Vzhľadom na to, že väčšina osôb so zrakovým postihnutím alebo inými poruchami čítania žije v rozvojových a najmenej rozvinutých krajinách, … [(7)] Uznávajúc, že mnohé členské štáty prijali obmedzenia a výnimky v rámci svojich vnútroštátnych zákonov o autorskom práve pre osoby so zrakovým postihnutím alebo s inými poruchami čítania, ale pretrváva nedostatok […] diel v prístupnom formáte pre tieto osoby, že na podporu ich úsilia sú potrebné značné zdroje, aby takéto diela boli sprístupnené týmto osobám, a nedostatok možností cezhraničnej výmeny kópií v prístupnom formáte [vedie k prekrývaniu tohto úsilia], [(8)] Uznávajúc význam úlohy nositeľov práv pri sprístupňovaní ich diel pre osoby so zrakovým postihnutím alebo inými poruchami čítania a význam primeraných obmedzení a výnimiek na sprístupnenie diel týmto osobám, najmä keď trh nie je schopný poskytnúť takýto prístup, [(9)] Uznávajúc potrebu zachovať rovnováhu medzi účinnou ochranou práv autorov a [všeobecným verejným záujmom], najmä v oblasti vzdelania, výskumu a prístupu k informáciám, a že takáto rovnováha musí uľahčiť účinný a včasný prístup k dielam pre osoby so zrakovým postihnutím alebo s inými poruchami čítania, [(10)] Opätovne potvrdzujúc záväzky zmluvných strán podľa existujúcich medzinárodných zmlúv o ochrane autorských práv a význam a flexibilitu trojstupňového testu týkajúceho sa obmedzení a výnimiek stanovených v článku 9 ods. 2 Bernského dohovoru o ochrane literárnych a umeleckých diel, ako aj podľa ďalších medzinárodných nástrojov, … [(12)] Uznávajúc dôležitosť medzinárodného systému autorského práva a želajúc si harmonizovať obmedzenia a výnimky s cieľom uľahčiť prístup k dielam a ich používanie pre osoby so zrakovým postihnutím alebo inými poruchami čítania, ...“
Ustanovenia medzinárodnej dohody uzavretej Úniou v súlade s článkami 217 a 218 ZFEÚ predstavujú neoddeliteľnú súčasť právneho poriadku Únie odo dňa nadobudnutia platnosti tejto dohody. Ustanovenia takejto dohody preto musia byť v celom rozsahu v súlade tak so Zmluvami, ako aj s ústavnými zásadami, ktoré z nich vyplývajú. V tomto ohľade je účelom článku 218 ods. 11 ZFEÚ predchádzať komplikáciám, ktoré by vyplývali zo súdnych sporov v súvislosti so súladom medzinárodných dohôd, ktorými je Únia viazaná, so Zmluvami. Súdne rozhodnutie, ktorým by sa po uzavretí medzinárodnej dohody zaväzujúcej Úniu prípadne konštatovalo, že táto dohoda je vzhľadom na svoj obsah alebo postup, na základe ktorého bola uzavretá, nezlučiteľná s ustanoveniami Zmlúv, by totiž nutne vyvolalo závažné ťažkosti nielen na úrovni Únie, ale aj na úrovni medzinárodných vzťahov a mohlo by spôsobiť ujmu všetkým dotknutým stranám, vrátane tretích štátov. Vzhľadom na funkciu postupu stanoveného v článku 218 ods. 11 ZFEÚ je na pripustenie podania žiadosti o stanovisko na Súdny dvor postačujúce už samotné riziko vyhlásenia neplatnosti aktu, ktorým bola uzatvorená medzinárodná dohoda.

V rámci postupu stanoveného v článku 218 ods. 11 ZFEÚ tak musí byť možné posúdiť všetky otázky, z ktorých by mohli vyplynúť pochybnosti, pokiaľ ide o vecnú alebo formálnu platnosť dohody z hľadiska Zmlúv. Rozsudok o zlučiteľnosti dohody so Zmluvami môže v tejto súvislosti najmä závisieť nielen na ustanoveniach, ktoré sa týkajú právomoci, konania alebo inštitucionálneho usporiadania Únie, ale aj na ustanoveniach hmotného práva. To isté platí v prípade otázky týkajúcej sa zlučiteľnosti medzinárodnej dohody s článkom 6 ods. 1 prvým pododsekom ZEÚ, a v dôsledku toho so zárukami zakotvenými v Charte základných práv Európskej únie, keďže Charta má rovnakú právnu silu ako Zmluvy.

(pozri body 67, 69, 70, 74)
185

Rada spochybňuje, že by z povinnosti lojálnej spolupráce vyplývalo, že členský štát nemôže byť proti tomu, aby Únia pristúpila k dohovoru, vo vzťahu ku ktorému má právomoc len čiastočne, pretože by to viedlo k vzniku povinnosti samotných členských štátov pristúpiť k nemu. Z tejto povinnosti totiž nemožno vyvodiť povinnosť členského štátu ratifikovať dohodu, čo sa domnievajú aj Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko a Rakúska republika, pričom Francúzska republika dodáva, že takýto výklad uvedenej povinnosti by bol v rozpore so zásadou prenesenia právomocí a okrem toho by porušoval medzinárodné právo verejné, ktoré uznáva, ako to potvrdzuje preambula Viedenského dohovoru, zásadu slobodného súhlasu štátov, že budú medzinárodnou dohodou viazané. Podľa Českej republiky by takýto výklad porušoval aj zásadu medzinárodného práva pacta tertiis nec nocent nec prosunt („zo zmluvy nevznikajú ani záväzky ani práva tretiemu štátu bez jeho súhlasu“), tak ako je kodifikovaná v článkoch 34 až 38 Viedenského dohovoru.
24

Napokon táto žiadosť o stanovisko nie je predčasná. Konkrétne tak obsah dotknutých ustanovení zamýšľanej dohody, ako aj kontext rokovaní o tejto dohode sú dostatočne známe na to, aby Súdny dvor mohol poskytnúť užitočnú odpoveď na túto žiadosť. Po prvé sa totiž návrh na zmenu predložený Úniou a jej členskými štátmi dostal do dostatočne pokročilej fázy, aby sa mohlo konštatovať, že neobsahuje objasnenie týkajúce sa uplatniteľnosti článku 26 modernizovanej ZECH na spory v rámci EÚ. Po druhé vzhľadom na priebeh druhého kola rokovaní neexistuje žiadna zhoda, pokiaľ ide o zaradenie všetkých návrhov predložených Úniou do modernizovanej ZECH. Po tretie, aj keď Kazašská republika počas tretieho kola rokovaní predložila návrh, ktorého cieľom je objasniť právne vzťahy, ktoré existujú medzi ORHI, ktoré sú zmluvnými stranami ZECH, a ich členmi vzhľadom na túto zmluvu, mandát na rokovania, ktorý má Komisia, jej neumožňuje diskutovať o tomto návrhu. Za týchto podmienok podľa Belgického kráľovstva modernizovaná ZECH neobsahuje objasnenie týkajúce sa uplatniteľnosti jej článku 26 na spory v rámci EÚ, čo by mohlo byť vykladané ako potvrdenie súčasnej situácie.
53.

Uplatňovanie zásady non bis in idem podlieha trojitej podmienke totožnosti skutku, porušovateľa a chráneného právneho záujmu. Táto zásada teda zakazuje sankcionovať [a stíhať ( 43 )] tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté nezákonné správanie, aby sa chránila tá istá právna hodnota ( 44 ).
52.

Zo spisu, ktorý bol predložený Súdnemu dvoru, a najmä z uznesenia z 9. decembra 2008 však vyplýva, že došlo k týmto zmenám okolností. Antonella je v súčasnosti zžitá so slovinským prostredím. Podľa názoru slovinského súdu by jej návrat do Talianska a jej umiestnenie do internátu bolo v rozpore s jej blahom, pretože by jej to spôsobilo nenapraviteľnú fyzickú a psychickú ujmu. Okrem toho súd s Antonellou hovoril a Antonella vyjadrila svoje želanie zostať so svojou matkou.
44.

Samozrejme, v tejto otázke by sa mal s konečnou platnosťou vysloviť vnútroštátny súd, je však nutné konštatovať, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania v každom prípade nevyplýva, že by sa ešte počítalo s osobitným preberaním článku 15 ods. 4 smernice „o návrate“. Okrem toho bulharská vláda na pojednávaní vyhlásila, že uvedené ustanovenie považuje za prebraté do bulharského práva, takže nie je možné počítať s tým, že by do uplynutia lehoty na prebratie boli ešte prijaté špecifické transpozičné opatrenia.