ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
36

V prípade kontinuity a totožnosti takejto činnosti sa totiž jej pokračovanie musí považovať za jediný, už povolený projekt a nemusí podliehať novému posúdeniu podľa článku 6 ods. 3 prvej vety smernice 92/43 (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. novembra 2018, Coöperatie Mobilisation for the Environment a i., C‑293/17 a C‑294/17, EU:C:2018:882, body 78 a 79; z 29. júla 2019, Inter‑Environnement Wallonie a Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C‑411/17, EU:C:2019:622, bod 128, ako aj z 9. septembra 2020, Friends of the Irish Environment, C‑254/19, EU:C:2020:680, bod 35).
3

Odôvodnenia 14, 15 a 21 smernice 2014/24 stanovujú: „(14) Malo by sa spresniť, že pojem ‚hospodárske subjekty‘ by sa mal vykladať široko, aby zahŕňal všetky osoby a/alebo subjekty, ktoré ponúkajú uskutočnenie stavebných prác, dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb na trhu, a to bez ohľadu na právnu formu, ktorú si zvolili pre svoje fungovanie. Preto by sa pojem ‚hospodársky subjekt‘ mal vzťahovať na všetky firmy [obchodné spoločnosti – neoficiálny preklad], pobočky, dcérske spoločnosti, verejné obchodné spoločnosti [združenia – neoficiálny preklad], družstevné spoločenstvá [spoločnosti – neoficiálny preklad], spoločnosti s ručením obmedzeným [akciové spoločnosti – neoficiálny preklad], univerzity, či už verejné, alebo súkromné, a iné formy subjektov, než sú fyzické osoby, a to za každých okolností bez ohľadu na to, či ide o ‚právnické osoby‘. (15) Malo by sa spresniť, že skupiny hospodárskych subjektov vrátane prípadu, keď majú formu dočasného združenia, sa môžu zúčastniť na postupoch zadávania zákaziek bez toho, aby museli nadobudnúť osobitnú právnu formu. Pokiaľ je to nevyhnutné, napríklad ak sa vyžaduje spoločná a nerozdielna zodpovednosť, osobitná forma sa môže vyžadovať v prípade, ak sa zákazka zadáva takýmto skupinám. … … (21) Na verejné zákazky, ktoré zadávajú verejní obstarávatelia pôsobiaci v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a ktoré patria do rozsahu týchto činností, sa vzťahuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ [z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 243)]. Zákazky zadávané verejnými obstarávateľmi v súvislosti s ich pôsobením v oblasti námornej, pobrežnej alebo riečnej dopravy však patria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.“
9

Príloha IV k tejto smernici, nazvaná „Kalkulácia prípadných čistých nákladov záväzkov univerzálnej služby a zavedenie mechanizmu úhrady alebo rozdelenia v súlade s článkami 12 a 13“, obsahuje časť A s názvom „Kalkulácia čistých nákladov“, ktorá stanovuje: „Záväzky univerzálnej služby sa vzťahujú k tým povinnostiam, ktoré uložil podnikom členský štát a týkajú sa zabezpečenia siete a služby v špecifikovanej geografickej oblasti, vrátane, ak sa to vyžaduje, priemerných cien v uvedenej geografickej oblasti za poskytnutie uvedenej služby alebo poskytnutie špecifickej tarifnej voľby pre spotrebiteľov s nízkymi príjmami alebo s osobitnými sociálnymi potrebami. Národné regulačné orgány uvážia všetky prostriedky na zabezpečenie primeraných stimulov pre podniky (určené alebo nie), aby tieto záväzky univerzálnej služby plnili nákladovo efektívne. Pri kalkulácii nákladov sa čisté náklady univerzálnej služby vypočítajú ako rozdiel medzi čistými nákladmi určeného podniku s povinnosťou poskytovania univerzálnej služby a podniku bez tejto povinnosti. … Náležitá pozornosť sa venuje správnemu posúdeniu nákladov, ktorým by sa určený podnik mohol vyhnúť, keby nemal žiadne povinnosti týkajúce sa poskytovania univerzálnej služby. Kalkulácia čistých nákladov by mala zhodnotiť prínosy vrátane nehmotného prospechu pre operátora univerzálnej služby. Kalkulácia ja založená na nákladoch vzťahujúcich sa k: i) prvkom identifikovanej služby, ktorá sa môže poskytovať so stratou alebo za nákladových podmienok, ktoré spadajú mimo rámca bežných hospodárskych noriem. Táto kategória môže zahŕňať prvky služby, ako je prístup k tiesňovým telefónnym službám, zabezpečenie určitých verejných mincových a kartových telefónov, poskytovanie určitých služieb alebo vybavenia pre ľudí so zdravotným postihnutím, atď. ii) špecifickým koncovým užívateľom alebo skupinám koncových užívateľov, ktoré, berúc do úvahy náklady na zabezpečenie špecifikovanej siete a služby, vytvorené príjmy a akékoľvek geografické spriemerovanie cien uložených členským štátom, môžu byť obsluhované len so stratou alebo za nákladových podmienok, ktoré spadajú mimo rámca bežných hospodárskych noriem. Táto kategória zahŕňa tých koncových užívateľov alebo skupiny koncových užívateľov, ktorých by neobsluhoval obchodný podnik, ktorý nemá povinnosť poskytovať univerzálnu službu. Kalkulácia čistých nákladov špecifických aspektov záväzkov univerzálnej služby sa vykonáva oddelene, a tak, aby sa vyhlo dvojitému zaúčtovaniu ktorýchkoľvek priamych alebo nepriamych výnosov a nákladov. Celkové čisté náklady záväzkov univerzálnej služby pre každý podnik sa vypočítajú ako suma čistých nákladov vyplývajúcich zo špecifických komponentov záväzkov univerzálnej služby, berúc do úvahy akýkoľvek nehmotný prínos [akýkoľvek nehmotný prospech – neoficiálny preklad]. Národný regulačný orgán je zodpovedný za overenie čistých nákladov.“
20

Vnútroštátny súd sa konkrétne pýta, či prístup, podľa ktorého je Rada pre hospodársku súťaž povinná stanoviť základnú sadzbu pokuty podľa obratu uvedeného na výkaze ziskov a strát navrhovateľky vo veci samej, ktorý okrem poplatkov za sprostredkovateľskú činnosť zahŕňa aj sumy prijaté od inzerentov a vyplácané poskytovateľom reklamných služieb, môže porušiť zásadu proporcionality. Záver, že Rada pre hospodársku súťaž nie je oprávnená zohľadniť iný obrat, by mohol viesť k uloženiu pokuty, ktorá by síce bola predvídateľná a odstrašujúca, ale neodrážala by skutočnú hospodársku situáciu dotknutého podniku, a tým by uvedenú zásadu porušovala.
6

Odôvodnenie 16 tej istej smernice znie: „Vnútroštátne súdy by mali mať možnosť na žiadosť účastníka nariadiť, aby sa sprístupnili konkrétne dôkazy alebo ich kategórie, a to pod ich prísnou kontrolou, najmä pokiaľ ide o nutnosť a primeranosť tohto sprístupnenia. Z požiadavky primeranosti vyplýva, že sprístupnenie možno nariadiť, len ak žalobca na základe skutočností, ktoré sú mu primerane dostupné, preukázal, že utrpel škodu, ktorú mu spôsobil žalovaný. Ak sa žiada o sprístupnenie určitej kategórie dôkazov, táto kategória by sa mala označiť odkazom na spoločné znaky prvkov, ktoré ju tvoria, napríklad povahou, predmetom alebo obsahom dokumentov, časom, keď boli vyhotovené, alebo inými kritériami, pokiaľ sú takéto dôkazy v danej kategórii relevantné podľa tejto smernice. Takéto kategórie by sa mali vymedziť čo najpresnejšie a najkonkrétnejšie, a to na základe primerane dostupných skutočností.“
34

Nič to však nemení na tom, že článok 1 ods. 1 a článok 2 písm. b) tejto smernice nebránia vnútroštátnej judikatúre, ktorá vykladá právnu úpravu preberajúcu uvedenú smernicu do vnútroštátneho práva tak, že pravidlá na ochranu spotrebiteľov, ktoré obsahuje, sa uplatnia aj na zmluvu uzavretú takým právnym subjektom, akým je spoločenstvo vlastníkov bez právnej subjektivity odlišnej od právnej subjektivity jeho účastníkov, hoci takýto právny subjekt nepatrí do pôsobnosti tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. apríla 2020, Condominio di Milano, via Meda, C‑329/19, EU:C:2020:263, body 18 a 38).
20

Článok 60 tej istej smernice, nazvaný „Technické špecifikácie“, znie: „1. V súťažných podkladoch sa uvedú technické špecifikácie vymedzené v prílohe VIII bode 1. Technické špecifikácie stanovia požadované charakteristické znaky prác, služieb alebo tovaru. … 2. Technické špecifikácie umožňujú hospodárskym subjektom rovnaký prístup k postupu obstarávania a nemajú za následok vytváranie neopodstatnených prekážok otváraniu verejného obstarávania hospodárskej súťaži. 3. Bez toho, aby boli dotknuté záväzné vnútroštátne technické pravidlá, pokiaľ sú zlučiteľné s právom Únie, sa technické špecifikácie formulujú jedným z týchto spôsobov: … b) odkazom na technické špecifikácie a podľa uprednostňovaného poradia na: vnútroštátne normy, ktorými sa transponujú európske normy, európske technické osvedčenia, spoločné technické špecifikácie, medzinárodné normy, iné technické referenčné systémy zavedené európskymi úradmi pre normalizáciu, alebo ak žiadne z nich neexistujú, odkazom na vnútroštátne normy, vnútroštátne technické osvedčenia alebo vnútroštátne technické špecifikácie týkajúce sa dizajnu, výpočtu, vykonania prác a použitia tovaru; každý odkaz je doplnený slovami ‚alebo rovnocenné‘; … 4. Pokiaľ si to nevyžaduje predmet zákazky, technické špecifikácie nesmú odkazovať na konkrétnu značku alebo zdroj alebo na určitý postup, ktorý charakterizuje výrobky alebo služby, ktoré poskytuje konkrétny hospodársky subjekt, ani na ochranné známky, patenty, druhy alebo určitý pôvod alebo výrobu, ak by to viedlo k uprednostneniu alebo vylúčeniu určitých podnikov alebo určitých výrobkov. Takýto odkaz sa povoľuje len výnimočne, ak nemožno dostatočne presne a zrozumiteľne opísať predmet zákazky podľa odseku 3. Takýto odkaz je doplnený slovami ‚alebo rovnocenné‘. 5. Ak obstarávateľ využíva možnosť odkazu na technické špecifikácie uvedené v odseku 3 písm. b), nesmie zamietnuť ponuku z dôvodu, že ponúkané práce, tovar alebo služby nespĺňajú technické špecifikácie, na ktoré ponuka odkazuje, ak uchádzač vo svojej ponuke akýmkoľvek vhodným spôsobom, vrátane spôsobu preukázania uvedeného v článku 62, preukáže, že navrhované riešenia rovnocenne spĺňajú požiadavky vymedzené v technických špecifikáciách. …“
„50.

Na zlepšenie fungovania vnútorného trhu, najmä pokiaľ ide o voľný pohyb tovaru, slobodu usadiť sa a slobodu poskytovať služby, je potrebné neobmedzený prístup k informáciám o opravách a údržbe vozidiel, a to prostredníctvom štandardizovaného formátu, ktorý sa dá použiť na vyhľadávanie technických informácií, ako aj účinná hospodárska súťaž na trhu so službami poskytujúcimi takéto informácie [službami poskytovania takýchto informácií – neoficiálny preklad]. Požiadavky na poskytovanie informácií o opravách a údržbe boli doposiaľ stanovené v nariadeniach Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 a (ES) č. 595/2009 [z 18. júna 2009 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel a motorov s ohľadom na emisie z ťažkých úžitkových vozidiel (Euro VI) a o prístupe k informáciám o oprave a údržbe vozidiel, a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 715/2007 a smernica 2007/46/ES a zrušujú smernice 80/1269/EHS, 2005/55/ES a 2005/78/ES (Ú. v. EÚ L 188, 2009, s. 1)]. Uvedené požiadavky by sa mali konsolidovať v tomto nariadení a nariadenia (ES) č. 715/2007 a (ES) č. 595/2009 by sa mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
8

Odôvodnenia 42, 66 a 173 nariadenia o ochrane údajov stanovujú: „(42) Ak je spracúvanie založené na súhlase dotknutej osoby, prevádzkovateľ by mal vedieť preukázať, že dotknutá osoba vyjadrila súhlas so spracúvaním. Najmä v kontexte písomného vyhlásenia v inej záležitosti by záruky mali zabezpečovať, že dotknutá osoba si je vedomá, že dáva súhlas a v akom rozsahu ho udeľuje. … vyjadrenie súhlasu, ktoré vopred naformuloval prevádzkovateľ, malo byť v zrozumiteľnej a ľahko dostupnej forme a formulované jasne a jednoducho a nemalo by obsahovať nekalé podmienky. Aby sa zaistilo, že súhlas bude informovaný, dotknutá osoba by si mala byť vedomá aspoň identity prevádzkovateľa a zamýšľaných účelov spracúvania osobných údajov. Súhlas by sa nemal považovať za slobodný, ak dotknutá osoba nemá skutočnú alebo slobodnú voľbu alebo nemôže odmietnuť či odvolať súhlas bez nepriaznivých následkov. … (66) Aby sa posilnilo ‚právo na zabudnutie‘ v online prostredí, malo by sa rozšíriť právo na vymazanie aj tým, aby prevádzkovateľ, ktorý osobné údaje zverejnil, bol povinný informovať prevádzkovateľov, ktorí takéto osobné údaje spracúvajú, o vymazaní všetkých odkazov na tieto osobné údaje alebo kópií či replík týchto osobných údajov. Pritom by mal uvedený prevádzkovateľ prijať primerané kroky, so zohľadnením dostupnej technológie a prostriedkov, ktoré má prevádzkovateľ k dispozícii, vrátane technických opatrení, aby informoval prevádzkovateľov, ktorí spracúvajú osobné údaje, o žiadosti dotknutej osoby. … (173) Toto nariadenie by sa malo uplatňovať na všetky záležitosti týkajúce sa ochrany základných práv a slobôd pri spracúvaní osobných údajov, ktoré nepodliehajú osobitným povinnostiam s rovnakým cieľom uvedeným v smernici 2002/58/ES… vrátane povinností prevádzkovateľa a práv fyzických osôb. S cieľom spresniť vzťah medzi týmto nariadením a smernicou 2002/58/ES by sa uvedená smernica mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť. Po prijatí tohto nariadenia by sa mala preskúmať smernica 2002/58/ES, najmä s cieľom zaistiť konzistentnosť s týmto nariadením.“
3

ICA je orgán, ktorý je podľa Lei n.o 55/2012 – Princípios de ação do Estado no quadro do fomento, desenvolvimento e proteção da arte do cinema e das atividades cinematoficas e audiovisuais (zákon č. 55/2012 o zásadách upravujúcich konanie štátu v rámci podpory, rozvoja a ochrany filmovej a audiovizuálnej tvorby) zo 6. septembra 2012 (Diário da República, 1. séria, č. 173/2012 zo 6. septembra 2012) zodpovedný za poskytovanie podpory, najmä finančnej, určenej pre filmovú a audiovizuálnu tvorbu.
„(3)

Pre každé poskytovanie služieb by miestom zdaňovania malo byť v zásade miesto, kde dochádza ku skutočnej spotrebe. Ak by sa malo všeobecné pravidlo o mieste poskytovania služieb takto zmeniť, z administratívnych aj politických dôvodov by boli stále potrebné niektoré výnimky z tohto všeobecného pravidla.
24

V prvom rade treba spresniť, že na to, aby vnútroštátne opatrenie patrilo do prvej kategórie technických predpisov uvedenej v článku 1 ods. 1 písm. c) smernice 2015/1535, teda pod pojem „technická špecifikácia“, toto opatrenie musí nevyhnutne odkazovať na samotný výrobok alebo jeho obal, a teda určovať niektorý z predpísaných znakov výrobku (rozsudok z 8. októbra 2020, Admiral Sportwetten a i., C‑711/19, EU:C:2020:812, bod 26, ako aj citovaná judikatúra).
46

Je však tiež možné, že žalobca sa návrhom na zrušenie vnútroštátneho ustanovenia snaží dosiahnuť aj zrušenie právnych účinkov vzniknutých uplatnením tohto ustanovenia, ktoré mu spôsobili ujmu. V takom prípade by samotné zrušenie uvedeného ustanovenia ex nunc nemalo za následok zánik týchto minulých účinkov a pokiaľ by sa v podobnej situácii uplatnilo vnútroštátne procesné ustanovenie, podľa ktorého sa spor končí z dôvodu, že sa stal bezpredmetným, mohlo by to zbaviť žalobcu účinnej súdnej ochrany.
9

Na druhej strane v prípade, že poistená osoba má skutočne nárok na poisťovacie služby, Best Doctors zabezpečí všetky administratívne formality týkajúce sa starostlivosti v zahraničí (služba FindBestCare, ďalej len „služba FBC“). Táto služba zahŕňa najmä dohodnutie stretnutia s poskytovateľmi zdravotníckych služieb, zorganizovanie lekárskej starostlivosti, ubytovania v hoteli a cesty, poskytovanie asistenčnej služby pre klientov a overenie vhodnosti lekárskej liečby. Okrem toho Best Doctors zabezpečuje spracovanie a úhradu odmeny za zdravotnú starostlivosť. Best Doctors naopak nie je zodpovedná za pokrytie nákladov na dopravu a ubytovanie, ako ani nákladov na zdravotnú starostlivosť.
12

A zaplatil C celkovú sumu 77000 eur, zloženú zo 64705,88 eura z titulu hodnoty tovaru a 12294,12 eura ako príslušnú DPH. C si ponechal všetky tieto sumy pre seba. C vo svojom účtovníctve a daňových priznaniach uviedol predajnú cenu 52100,84 eura zvýšenú o 9899,16 eura ako DPH, ako je uvedené na faktúre, ktorú sám vystavil pre W. C v dôsledku toho odviedol len daň vybratú v súvislosti s touto poslednou sumou, a to 9899,16 eura. W zas nezaregistroval transakciu ani do svojho účtovníctva, ani do svojich daňových priznaní, a teda z tohto dôvodu nezaplatil daň.
3

Štvrté a piate odôvodnenia smernice 85/374 znejú takto: „Keďže ochrana spotrebiteľa si vyžaduje, aby všetci výrobcovia zapojení do výrobného procesu podliehali zodpovednosti, ak ich konečný výrobok, súčiastka alebo surovina, ktorú dodali, bola chybná; keďže z toho istého dôvodu by sa mala zodpovednosť rozšíriť na dovozcov výrobkov do spoločenstva a na osoby, ktoré sa sami označujú za výrobcov pripojením [uvedením – neoficiálny preklad] svojho mena, obchodnej značky [ochrannej známky – neoficiálny preklad] alebo iného rozlišovacieho znaku, alebo ktoré dodávajú výrobok neznámeho výrobcu; keďže v situáciách, kde je za tú istú škodu zodpovedných viacero osôb, si ochrana spotrebiteľa vyžaduje, aby poškodená osoba bola oprávnená požadovať plnú náhradu škody od ktorejkoľvek z nich.“
18

§ 112a zákona o strelných zbraniach, nazvaný „Prevoz a dovoz deaktivovaných strelných zbraní do Fínska“, stanovuje, že osoba, ktorá preváža alebo dováža deaktivovanú strelnú zbraň do Fínska, je povinná túto strelnú zbraň do 30 dní od prevozu alebo dovozu predložiť policajnému úradu alebo policajnému riaditeľstvu na účely kontroly.
27

Vnútroštátny súd okrem toho konštatuje, že v Rusku nie je k dispozícii nijaká vhodná analgetická liečba. Ak by teda vyhostenie pána X nebolo odložené, došlo by k prerušeniu jeho liečby tlmiacej bolesť, a intenzita bolesti by sa zvýšila. Naopak nie je možné určiť, či by zvýšenie bolesti X z dôvodu prerušenia liečby viedlo k zhoršeniu jeho choroby, aj keď je vzhľadom na informácie, ktoré má tento súd k dispozícii, pravdepodobné, že to tak nebude. Pred vyžiadaním lekárskeho posudku o zvýšení bolesti, ktorú by X mohol pociťovať v dôsledku zastavenia liečby na báze liečebnej konopy, sa uvedený súd domnieva, že je potrebné prostredníctvom výkladu práva Únie stanoviť spôsob, akým sa má takýto parameter zohľadniť.
9

V súlade s článkami 1 a 2 decreto legislativo n. 165 – Attuazione delle deleghe conferite dall’articolo 2, comma 23, della legge 8 agosto 1995, n. 335, e dall’articolo 1, commi 97, lettera g), e 99, della legge 23 dicembre 1996, n. 662, in materia di armonizzazione al regime previdenziale generale dei trattamenti pensionistici del personale militare, delle Forze di polizia e del Corpo nazionale dei vigili del fuoco, nonchè del personale non contrattualizzato del pubblico impiego [legislatívny dekrét č. 165 o vykonávaní poverení z článku 2 ods. 23 zákona č. 335 z 8. augusta 1995 a z článku 1 ods. 97 písm. g) a článku 1 ods. 99 zákona č. 662 z 23. decembra 1996 o zosúladení dôchodkov vojenského personálu, policajných síl a národných hasičských zborov, ako aj nezmluvných štátnych zamestnancov so všeobecným systémom sociálneho zabezpečenia], z 30. apríla 1997 (GURI č. 139 zo 17. júna 1997) je veková hranica, po ktorej prekročení zamestnanci štátnej polície odchádzajú do dôchodku, 61 rokov.
4

Odôvodnenia 6, 8, 11, 22 a 29 smernice 2008/98 znejú: „(6) Prvoradým cieľom každej politiky v oblasti odpadov by mala byť minimalizácia negatívnych účinkov tvorby a nakladania s odpadmi na zdravie ľudí a životné prostredie. Politika týkajúca sa odpadu by sa mala zameriavať aj na obmedzovanie využívania zdrojov a uprednostňovať praktické uplatňovanie hierarchie odpadového hospodárstva. … (8) … Okrem toho by sa malo podporovať zhodnocovanie odpadu a používanie zhodnotených materiálov s cieľom šetriť prírodné zdroje. … … (11) To, či by sa nekontaminovaná vykopaná pôda a iný prirodzene sa vyskytujúci materiál, ktorý sa používa na inom mieste ako na mieste, kde sa vykopal, mali považovať za odpad, by sa malo zvážiť v súlade s vymedzením pojmu odpad a ustanoveniami o vedľajších produktoch alebo o stave konca odpadu podľa tejto smernice. … (22) … S cieľom spresniť určité aspekty vymedzenia pojmu odpad by sa v tejto smernici malo objasniť: … – kedy určitý odpad prestáva byť odpadom, prostredníctvom ustanovenia kritérií stavu konca odpadu, ktoré poskytujú vysokú úroveň ochrany životného prostredia a majú prínos pre životné prostredie a hospodárstvo; možné kategórie odpadu, pre ktoré by sa mali vypracovať špecifikácie a kritériá stavu konca odpadu, sú okrem iného stavebný a demolačný odpad…. Na účely dosiahnutia stavu konca odpadu môže ísť pri činnosti zhodnocovania napríklad len o kontrolu odpadu, aby sa overilo, či spĺňa kritériá pre stav konca odpadu. … (29) Členské štáty by mali podporovať používanie recyklovaných materiálov (ako je napríklad zhodnotený papier) v súlade s odpadovou hierarchiou a s cieľom vytvorenia recyklujúcej spoločnosti a v prípadoch, ak je to možné, by nemali podporovať ukladanie takýchto recyklovaných materiálov na skládky alebo ich spaľovanie.“
8

Odôvodnenia 9, 11 a 12 smernice 2014/61 znejú takto: „(9) Opatrenia zamerané na zvýšenie efektívnosti pri využívaní existujúcich infraštruktúr a na zníženie nákladov a zmenšenie prekážok, pokiaľ ide o vykonávanie nových stavebnoinžinierskych prác, by mali zásadne prispieť k zabezpečeniu rýchleho a rozsiahleho zavedenia vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí so súčasným zachovaním účinnej hospodárskej súťaže bez toho, aby to malo negatívny vplyv na bezpečnosť, ochranu a bezproblémovú prevádzku existujúcej verejnej infraštruktúry. … (11) Cieľom tejto smernice je stanoviť určité minimálne práva a povinnosti uplatniteľné v celej Únii, aby sa uľahčilo rozšírenie vysokorýchlostných elektronických komunikačných sietí a medziodvetvová koordinácia. Zabezpečili by sa tak minimálne rovnaké podmienky, no nemali by tým byť dotknuté najlepšie postupy a opatrenia prijaté na celoštátnej a miestnej úrovni, ktoré obsahujú podrobnejšie ustanovenia a podmienky, ako aj dodatočné opatrenia doplňujúce tieto práva a povinnosti v súlade so zásadou subsidiarity. (12) S prihliadnutím na zásadu lex specialis, keď sa uplatňujú konkrétnejšie regulačné opatrenia v súlade s právom Únie, tieto opatrenia by mali mať prednosť pred minimálnymi právami a povinnosťami stanovenými v tejto smernici. Touto smernicou by preto nemal byť dotknutý regulačný rámec Únie pre elektronické komunikácie stanovený v smernici 2002/21/ES…, ako aj smernici 2002/19/ES…, smernici 2002/20/ES…, smernici 2002/22/ES… a smernici Komisie 2002/77/ES [zo 16. septembra 2002 o hospodárskej súťaži na trhoch elektronických komunikačných sietí a služieb (Ú. v. ES L 249, 2002, s. 21; Mim. vyd. 08/002, s. 178)], ani vnútroštátne opatrenia prijaté v súlade s týmto regulačným rámcom, ako sú konkrétne symetrické a asymetrické regulačné opatrenia.“
36

Okrem toho v rozpore s tým, čo tvrdí belgická vláda, tento výklad kontextu, do ktorého patrí článok 10 ods. 3 písm. a) smernice 2003/86 v spojení s článkom 2 písm. f) tejto smernice, nevytvára rozdielne zaobchádzanie so situáciou maloletého v manželskom zväzku, ktorý žiada o zlúčenie rodiny so svojím príbuzným vo vzostupnej línii, ktorý je garantom, pričom na túto situáciu sa vzťahuje článok 4 ods. 1 smernice 2003/86, a so situáciou garanta, ktorým je maloletý utečenec bez sprievodu, ktorý je v manželskom zväzku a ktorého prvostupňový príbuzný v priamej vzostupnej línii žiada o to, aby sa na neho uplatnilo právo na zlúčenie rodiny, pričom táto situácia je upravená v článku 10 ods. 3 písm. a) tejto smernice, a to vzhľadom na to, že tieto dve situácie nie sú porovnateľné.