Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o neplatnosť – Žaloba členských štátov – Žaloba proti rozhodnutiu Komisie konštatujúcemu nezlučiteľnosť štátnej pomoci so spoločným trhom – Prípustnosť nepodmienená preukázaním záujmu na konaní

2. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Záujem na konaní – Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom

3. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Verejné vyhlásenia člena vlády členského štátu vyjadrujúce vôľu tohto štátu prijať vhodné opatrenia na vyriešenie finančných problémov podniku – Výhoda poskytnutá bez prevodu verejných prostriedkov – Vylúčenie – Plánované poskytnutie úverovej linky podniku

(Článok 87 ods. 1 ES)

4. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Poskytnutie výhody prostredníctvom štátnych zdrojov, ktoré je pripísateľné štátu – Verejné vyhlásenia člena vlády členského štátu vyjadrujúce vôľu tohto štátu prijať vhodné opatrenia na vyriešenie finančných problémov podniku – Výhoda poskytnutá bez prevodu verejných prostriedkov – Vylúčenie

(Článok 87 ods. 1 ES)

5. Pomoc poskytovaná štátmi – Rozhodnutie Komisie – Súdne preskúmanie

6. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah

(Článok 253 ES)

Summary

1. Zmluva ES jasne rozlišuje medzi právom inštitúcií Spoločenstva a členských štátov podať žalobu o neplatnosť na jednej strane a právom fyzických osôb a právnických osôb podať takúto žalobu na druhej strane, pričom každý členský štát má právo napadnúť zákonnosť rozhodnutí Komisie žalobou o neplatnosť bez toho, aby bol výkon tohto práva podmienený preukázaním záujmu na konaní. Preto na to, aby bola žaloba členského štátu prípustná, nemusí tento štát preukazovať, že akt Komisie, ktorý napáda, má vo vzťahu k nemu právne účinky. Záujem na konaní sa týka len žalôb podaných fyzickými alebo právnickými osobami a nie tých, ktoré podali inštitúcie alebo členské štáty.

Navyše pojem záujem na konaní nemožno zamieňať s konceptom napadnuteľného aktu, podľa ktorého akt musí byť spôsobilý vyvolať nepriaznivé právne účinky, aby mohol byť predmetom žaloby o neplatnosť, čo treba vymedziť v závislosti od jeho podstaty.

Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť štátnej pomoci so spoločným trhom má takéto právne záväzné účinky, a teda predstavuje pre členský štát akt, ktorý možno napadnúť žalobou.

(pozri body 118, 119)

2. Prípustnosť žaloby o neplatnosť je podmienená tým, že fyzická alebo právnická osoba, ktorá ju podala, má skutočný a trvajúci záujem na zrušení napadnutého aktu. Tento záujem predpokladá, že zrušenie tohto aktu má samo osebe právne následky, alebo inými slovami, že žaloba môže v prípade úspešného výsledku priniesť prospech osobe, ktorá ju podala. Preto akt, ktorým sa tejto osobe úplne vyhovuje, jej zo svojej podstaty nemôže spôsobovať ujmu a táto osoba nemá záujem na tom, aby navrhovala jeho zrušenie.

Pokiaľ však ide o rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť štátnej pomoci so spoločným trhom, podnik, ktorý je konkurentom príjemcu pomoci, odôvodní skutočný a trvajúci záujem na dosiahnutí zrušenia tohto rozhodnutia, pokiaľ tvrdí, že štát prijal ďalšie podporné opatrenia, ktoré zahŕňajú iné výhody pre podnik príjemcu a ktoré ešte viac narušujú jeho postavenie na trhu.

Existencia pomoci a jej nezlučiteľnosť so spoločným trhom totiž vopred nevylučuje existenciu iných nezlučiteľných podporných oparení, ktoré, hoci nie sú uvedené v rozhodnutí Komisie, sú takisto predmetom správneho konania, ktorého výsledkom bolo prijatie uvedeného rozhodnutia a ktoré navyše môžu podstatne narušiť postavenie niektorých konkurentov príjemcu pomoci na trhu.

Navyše, ak žalobca tvrdí, že napadnutý akt, aj keď je preňho prípadne čiastočne priaznivý, náležite nechráni jeho právne postavenie, musí sa mu priznať záujem na konaní, aby tak mohol dať prostredníctvom súdu preskúmať zákonnosť tohto rozhodnutia.

(pozri body 116, 127, 128, 130, 131)

3. Na to, aby mohlo byť opatrenie kvalifikované ako štátna pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, je okrem iného potrebné, aby jednak obsahovalo výhodu, ktorá môže mať rôzne podoby („akoukoľvek formou“), a jednak aby táto výhoda priamo alebo nepriamo plynula z verejných prostriedkov (poskytovaná „členským štátom alebo… zo štátnych prostriedkov“). Pojem výhoda vyžaduje, aby mal zásah štátu za následok zlepšenie hospodárskej a/alebo finančnej situácie príjemcu, ba až jeho obohatenie, napríklad znížením nákladov, ktoré bežne zaťažujú jeho rozpočet.

Pokiaľ ide o vplyv verejných vyhlásení člena vlády členského štátu, ktorými vyjadruje vôľu tohto štátu prijať vhodné opatrenia na vyriešenie finančných problémov podniku, treba konštatovať, že tieto vyhlásenia môžu viesť k významnej výhode v prospech uvedeného podniku, lebo umožňujú znovu získať dôveru zo strany finančných trhov, umožňujú a uľahčujú jeho prístup k novým úverom potrebným na refinancovanie jeho dlhov s krátkou dobou splatnosti a znižujú náklady na ne a napokon prispievajú k stabilizácii jeho veľmi slabej finančnej situácie. Také vyhlásenia totiž môžu mať rozhodujúci vplyv na reakciu ratingových agentúr, čím prispievajú k prehodnoteniu postavenia podniku z pohľadu investorov a veriteľov, a môžu byť rozhodujúce pre konanie subjektov na finančnom trhu, ktorí sa neskôr zúčastnia na refinancovaní predmetného podniku.

Okrem toho na základe zásad upravujúcich poskytovanie úverov a refinancovanie na kapitálových trhoch je úroveň hodnotenia podniku, a teda riziko nesplatenia spojené s úvermi, ktoré mu boli poskytnuté, rozhodujúca pre výpočet nákladov refinancovania, ktoré musí tento podnik znášať, najmä vo forme splatných úrokov na emisiu nových dlhopisov. Z toho vyplýva, že čím menšie je toto riziko nesplatenia, o to je ľahšie a menej nákladné refinancovanie daných úverov na kapitálových trhoch. Inak povedané, každý kladný vplyv na hodnotenie podniku, čo len vďaka verejným vyhláseniam, ktoré môžu vytvoriť alebo posilniť dôveru investorov, má priamy vplyv na výšku nákladov, ktoré musí tento podnik znášať, aby sa mohol na kapitálových trhoch refinancovať.

Navyše na to, aby bolo opatrenie kvalifikované ako štátna pomoc, je Komisia povinná na základe objektívnych skutočností stanoviť, že kumulatívne podmienky pojmu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, vrátane existencie výhody, sú splnené s prihliadnutím na ekonomické účinky dotknutého opatrenia.

Pokiaľ ide o jednostrannú ponuku štátu poskytnúť podniku úverovú linku v určitej výške, ktorá nebola nikdy vykonaná, Komisia sa nemôže len na tomto základe domnievať, že táto ponuka má výhodné hospodárske účinky pre jej príjemcu, bez toho, aby zohľadnila podmienky upravujúce vykonanie dotknutej zmluvy o úvere a osobitne podmienky súvisiace s poskytnutím a so splatením uvedeného úveru, a to ešte menej v prípade, že príjemca túto ponuku neprijal, ale uprednostnil refinancovanie za podmienok existujúcich na trhu. Ak by to bolo inak, aj zmluvu o úvere obsahujúcu objektívne nevýhodné podmienky, akými sú vyššia úroková sadzba a prísnejšie lehoty splatnosti, než sú tie, ktoré ponúka trh, by bolo treba kvalifikovať ako výhodu v zmysle článku 87 ods. 1 ES, a to len preto, že verejný veriteľ vyhlásil, že je pripravený príjemcovi poskytnúť určitú sumu.

(pozri body 215, 231, 234, 237, 238, 253, 255)

4. Len výhody poskytnuté priamo alebo nepriamo zo štátnych prostriedkov sa považujú za pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES. V tomto ustanovení totiž rozlíšenie medzi „pomocou poskytovanou štátom“ a pomocou poskytovanou „zo štátnych prostriedkov“ neznamená, že všetky výhody priznané štátom predstavujú pomoc bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú financované zo štátnych prostriedkov, ale má do tohto pojmu začleniť len výhody, ktoré sú poskytované priamo štátom, ako aj tie, ktoré poskytuje verejná alebo súkromná inštitúcia, ktorú na tento účel daný štát zriadil alebo poveril.

V tomto kontexte si uplatnenie kritéria súkromného investora nevyhnutne vyžaduje, aby opatrenia prijaté štátom v prospech podniku poskytovali výhodu pochádzajúcu zo štátnych prostriedkov.

Navyše, pokiaľ ide o rozsah preskúmania súdom, ktoré sa má vykonať, treba pripomenúť, že pojem pomoc je objektívnym pojmom, a preto kvalifikovanie opatrenia ako štátnej pomoci, ktoré podľa Zmluvy prislúcha tak Komisii, ako aj súdu, v zásade nemôže odôvodniť, pokiaľ neexistujú osobitné okolnosti súvisiace najmä so zložitou povahou predmetných štátnych zásahov, uznanie širokej miery voľnej úvahy Komisie. Len v prípade uplatnenia článku 87 ods. 3 ES, ktorý predpokladá, že Komisia prihliada na globálne hospodárske, sociálne, regionálne a sektorové posúdenie v rámci jej preskúmania prípadnej zlučiteľnosti niektorých štátnych opatrení so spoločným trhom, je jej totiž skutočne priznaná široká miera voľnej úvahy. Pojem štátna pomoc, ako je definovaný v Zmluve, má totiž právnu povahu a musí sa vykladať na základe objektívnych skutočností. Z tohto dôvodu musí súd v zásade a s prihliadnutím tak na konkrétne okolnosti sporu, o ktorom rozhoduje, ako aj na technickú alebo komplexnú povahu posúdení uskutočnených Komisiou vykonať úplné preskúmanie, pokiaľ ide o otázku, či opatrenie patrí do pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES.

Výhoda musí pochádzať z prevodu štátnych prostriedkov. Predpokladom uvedenej požiadavky spojitosti medzi zistenou výhodou a záväzkom poskytnutia štátnych zdrojov v zásade je, aby uvedená výhoda úzko súvisela so zodpovedajúcim záväzkom zaťažujúcim štátny rozpočet alebo s vytvorením ekonomického rizika dostatočne konkrétneho pre tento rozpočet na základe právne záväzných záväzkov, ktoré štát prijal.

Pokiaľ ide o verejné vyhlásenia člena vlády členského štátu, ktorými vyjadruje vôľu tohto štátu prijať vhodné opatrenia na vyriešenie finančných problémov podniku, presný, nepodmienený a neodvolateľný záväzok poskytnúť štátne prostriedky zo strany členského štátu v zmysle článku 87 ods. 1 ES by predpokladal, že verejné vyhlásenia výslovne spresnia buď presnú výšku investície, alebo konkrétne dlhy, na ktoré poskytuje záruku, alebo prinajmenšom predbežne stanovený finančný rámec, akým je úverová linka v určitej výške, ako aj podmienky poskytnutia plánovanej pomoci.

Samotná skutočnosť, že členský štát sa odvolával na svoju dobrú povesť na finančných trhoch, však nestačí na preukázanie toho, že jeho prostriedky boli vystavené riziku, ktoré možno považovať za prevod štátnych prostriedkov v zmysle článku 87 ods. 1 ES, ktorý by mal dostatočnú spojitosť s výhodou priznanou podniku verejnými vyhláseniami člena vlády členského štátu. Nie je totiž postačujúce, že členský štát namiesto priameho alebo nepriameho záväzku poskytnúť štátne prostriedky využije osobitné pravidlá fungovania finančných trhov, aby tak krátkodobo stabilizoval hospodárske postavenie podniku, a to najmä v záujme splnenia podnikových a finančných podmienok nevyhnutných na prijatie konkrétnejších podporných opatrení, ktoré sa majú prijať neskôr.

(pozri body 214, 217 – 219, 262, 280, 282, 297)

5. V rámci právnej úpravy sporového konania Spoločenstva v oblasti štátnej pomoci patrí posúdenie skutočností a dôkazov do úplne slobodného posúdenia Všeobecného súdu. Navyše za týchto okolností otázka, či a do akej miery sa v prejednávanej veci uplatní alebo neuplatní pravidlo vnútroštátneho práva, je skutkovým posúdením súdu a riadi sa pravidlami o dôkazoch a rozdelenia dôkazného bremena.

(pozri bod 269)

6. Odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES musí byť prispôsobené povahe dotknutého aktu a musia z neho jasne a jednoznačne vyplývať dôvody inštitúcie, ktorá akt prijala, umožňujúce dotknutým osobám pochopiť odôvodnenie prijatého opatrenia a príslušnému súdu preskúmať ho. Okrem toho povinnosť odôvodniť rozhodnutia je podstatnou formálnou náležitosťou, ktorú je potrebné odlišovať od otázky dôvodnosti odôvodnenia, ktorá súvisí s legálnosťou sporného aktu z meritórneho hľadiska. Odôvodnenie rozhodnutia je totiž formálnym vyjadrením dôvodov, na ktorých toto rozhodnutie spočíva. Pokiaľ sú tieto dôvody chybné, je nimi postihnutá zákonnosť rozhodnutia z vecného hľadiska, ale nie jeho odôvodnenie, ktoré môže byť dostatočné, aj keď obsahuje chybné dôvody.

(pozri bod 315)