ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

Reštriktívnejší výklad, ktorý by obmedzil postavenie platiteľa spotrebnej dane na prvého držiteľa dotknutých výrobkov, by bol v rozpore s účelnosťou smernice 92/12. Podľa tejto smernice totiž pohyb výrobkov z územia jedného členského štátu na územie iného členského štátu nemá byť podnetom na vznik systematických kontrol vnútroštátnymi orgánmi, ktoré by prekážali voľnému pohybu tovaru v rámci vnútorného trhu Európskej únie. Takýto výklad by následne viedol k neistejšiemu výberu spotrebnej dane splatnej pri prechode cez hranice Únie.
33

Z článku 4 ods. 3 písm. a) smernice 69/335 totiž jasne vyplýva, že členské štáty nemôžu vyberať kapitálové dane za „konverziu kapitálového podniku na rôzny typ kapitálového podniku [transformáciu kapitálovej spoločnosti na iný typ kapitálovej spoločnosti – neoficiálny preklad]“. Toto ustanovenie sa nevyhnutne týka transformácií spoločností bez zvýšenia základného imania. Na transformáciu so zvýšením základného imania sa totiž uplatňuje článok 4 ods. 1 písm. c) uvedenej smernice. Cieľ sledovaný článkom 4 ods. 3 písm. a) smernice 69/335 by však bol narušený, ak by mohli byť v súvislosti s transformáciou kapitálovej spoločnosti na iný typ kapitálovej spoločnosti vyberané iné dane, ktoré majú rovnaký účinok ako kapitálová daň.
3

Článok 1 [sporného rozhodnutia] znie takto: ‚Nexans…, ako aj všetky podniky, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda(jú), vrátane Nexans France…, majú týmto povinnosť podriadiť sa inšpekcii týkajúcej sa [jej] (ich) prípadnej účasti na protisúťažných dohodách a/alebo zosúladených postupoch v rozpore s článkom 81 [ES] v súvislosti s dodaním elektrických káblov a súvisiaceho materiálu, vrátane, okrem iného, podmorských elektrických káblov vysokého napätia, a v niektorých prípadoch podzemných elektrických káblov vysokého napätia, ktoré zahŕňajú predloženie zosúladených ponúk vo verejných obstarávaniach, prideľovanie zákazníkov, ako aj nedovolenú výmenu citlivých obchodných informácií týkajúcich sa dodania týchto výrobkov. Inšpekcia sa môže vykonať na všetkých miestach riadených podnikom… Nexans… ako aj všetky podniky, ktoré priamo alebo nepriamo ovláda(jú), vrátane Nexans France…, povolí úradníkom a iným osobám povereným Komisiou na vykonanie inšpekcie a úradníkom a iným osobám povereným orgánom pre hospodársku súťaž členského štátu na to, aby im pomáhali, alebo menovaným členským štátom na tento účel, vstúpiť do všetkých svojich priestorov a dopravných prostriedkov počas bežnej pracovnej doby. Predloží na účely inšpekcie obchodné knihy a všetky ostatné obchodné záznamy bez ohľadu na formu, v akej sú uchovávané, pokiaľ o ne úradníci a ostatné poverené osoby požiadajú, a umožní im ich preskúmanie na mieste a vyhotovenie alebo získanie v akejkoľvek forme kópie alebo výpisu z týchto obchodných kníh alebo záznamov. Povolí zapečatenie všetkých obchodných priestorov a obchodných kníh alebo záznamov počas doby trvania inšpekcie a v rozsahu, v akom to bude potrebné na jej účely. Poskytne bezprostredne na mieste ústne vysvetlenia k predmetu a účelu inšpekcie, pokiaľ o to títo úradníci alebo osoby požiadajú, a poverí ktoréhokoľvek zástupcu alebo zamestnanca poskytnúť takéto vysvetlenia. Povolí záznam týchto vysvetlení v akejkoľvek forme.‘
34

Takýto výklad by navyše mohol členským štátom umožniť, aby sa v súlade so zásadou právnej istoty dozvedeli, a to v dostatočne krátkej a vopred určiteľnej lehote, či vzniknuté náklady budú financované z Kohézneho fondu. Uvedený výklad okrem toho potvrdzuje skutočnosť, že v oznámení Komisie (2011) C 332/01 Európskemu parlamentu, Rade a Dvoru Audítorov – ročnej účtovnej závierke Európskej Únie – Rozpočtový rok 2010 (Ú. v. EÚ C 332, 2011, s. 1) sa na strane 63 týkajúcej sa politiky súdržnosti uvádza, že „Komisia do troch mesiacov od dátumu formálneho vypočutia členského štátu (šesť mesiacov v prípade programov na obdobie rokov 2007 – 2013) prijme formálne rozhodnutie o finančnej oprave a vydá príkaz na vymáhanie, aby členský štát platbu vrátil“.
16

Tento výklad nie je spochybnený ani fakultatívnou povahou výnimky uvedenej v článku 5 ods. 3 písm. k) smernice 2001/29. Výklad, podľa ktorého by členské štáty, ktoré túto výnimku zaviedli, mohli voľne neharmonizovaným spôsobom spresniť jej parametre, ktoré by sa mohli v jednotlivých členských štátoch líšiť, by bol totiž v rozpore s cieľom uvedenej smernice (pozri v tomto zmysle rozsudky Padawan, EU:C:2010:620, bod 36, a ACI Adam a i., C‑435/12, EU:C:2014:254, bod 49).
7

Článok 38 nariadenia č. 1260/1999 stanovoval: „1. Bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť Komisie za vykonávanie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev, členské štáty prevezmú zodpovednosť za finančnú kontrolu pomoci v prvom stupni. Medzi opatrenia, ktoré na tento účel prijmú, patria a) overenie toho, že boli zriadené riadiace a kontrolné mechanizmy a vykonávajú sa v praxi tak, že zabezpečujú, aby sa fondy spoločenstva využívali účinne a správne; … e) predchádzanie, zisťovanie a náprava nezrovnalostí, ich oznamovanie Komisii v súlade s pravidlami a stále informovanie Komisie o pokroku v správnych a súdnych konaniach; … h) spätné získanie všetkých čiastok stratených následkom zistených nezrovnalostí, a ak je to vhodné, uplatnenie úroku z omeškania. … 3. Komisia a členské štáty spolupracujú na základe dvojstranných administratívnych dohôd na koordinácii plánov, metód a vykonávaní kontrol tak, aby maximálne zvýšili ich užitočnosť. Výsledky vykonaných kontrol si bezodkladne vymenia. Najmenej raz ročne a v každom prípade pred výročným preskúmaním uvedeným v článku 34 ods. 2 sú prešetrené a vyhodnotené: … c) finančné dôsledky zaznamenaných nezrovnalostí, opatrenia už urobené alebo dosiaľ požadované pre ich nápravu, a ak to je nevyhnutné, úpravy riadiacich a kontrolných systémov. 4. Po tomto prešetrení a vyhodnotení, bez toho, aby boli dotknuté opatrenia, ktoré má bezodkladne prijať členský štát podľa tohto článku a článku 39, môže Komisia vzniesť pripomienky, zvlášť pokiaľ ide o finančné dôsledky všetkých zistených nezrovnalostí. Tieto pripomienky sú určené členskému štátu a riadiacemu orgánu dotknutej pomoci. Ak je to nevyhnutné, sú k týmto pripomienkam pripojené požiadavky na opatrenia pre nápravu zistených nedostatkov v riadení a odstránení tých zistených nezrovnalostí, ktoré dosiaľ neboli odstránené. Členský štát dostane príležitosť vyjadriť sa k týmto pripomienkam. … 5. Bez toho, aby bol dotknutý tento článok, môže Komisia po riadnom overení pozastaviť celú priebežnú platbu alebo jej časť, ak zistí, že dotknutý výdavok súvisí so závažnými nezrovnalosťami, ktoré neboli napravené, a že situácia vyžaduje bezprostredný zásah. Komisia o vykonanom zásahu a jeho dôvodoch informuje dotknutý členský štát. Ak ešte po piatich mesiacoch pretrvávajú dôvody pozastavenia, alebo dotknutý členský štát neoznámil Komisii opatrenia, ktoré prijal na odstránenie týchto závažných nezrovnalostí, použijú sa ustanovenia článku 39. …“
11

Poškodenia spôsobené poraneniami alebo chorobami sú na účely určenia rozsahu všeobecného trvalého poškodenia rozdelené do 20 tried podľa ich zdravotnej povahy a stupňa závažnosti. Výška priznaného odškodnenia závisí od triedy poškodenia. Náhrada z dôvodu menej závažných poranení alebo chorôb, ktoré patria do tried poškodenia 1 až 10, sa vždy vypláca jednorazovo. V prípade tried poškodenia 11 až 20 si poškodení môžu vybrať medzi jednorazovým vyplatením alebo doživotnou mesačnou rentou.
3

Odôvodnenia 2, 6, 16 a 17 smernice 2008/115 stanovujú: „(2) Európska rada na zasadnutí 4. a 5. novembra 2004 v Bruseli vyzvala na zavedenie účinnej politiky odsunu a repatriácie založenej na spoločných normách pre osoby, ktoré majú byť vrátené humánnym spôsobom pri úplnom rešpektovaní ich ľudských práv a dôstojnosti. … (6) Členské štáty zabezpečia, aby sa ukončenie nelegálneho pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín uskutočnilo prostredníctvom spravodlivého a transparentného postupu. V súlade so všeobecnými zásadami práva EÚ by sa mali rozhodnutia prijaté podľa tejto smernice prijímať na individuálnom základe a na základe objektívnych kritérií, čo znamená, že by sa malo zvažovať viac, ako len samotná skutočnosť nelegálneho pobytu. … … (16) Využitie zaistenia na účely odsunu by malo byť s ohľadom na použité prostriedky a sledované ciele obmedzené a viazané na zásadu primeranosti. Zaistenie je oprávnené len na prípravu návratu alebo vykonanie procesu odsunu a ak by uplatnenie miernejších donucovacích opatrení nebolo dostatočné. (17) So zaistenými štátnymi príslušníkmi tretích krajín by sa malo zaobchádzať humánnym a dôstojným spôsobom pri rešpektovaní ich základných práv a v súlade s medzinárodným a vnútroštátnym právom. Bez toho, aby bolo dotknuté počiatočné zadržanie zo strany orgánov presadzovania práva, ktoré je upravené vnútroštátnymi právnymi predpismi, by sa zaistenie malo spravidla vykonávať v špecializovaných zariadeniach určených na zaistenie.“
(6)

hlavným kritériom na získanie právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom by mala byť dĺžka pobytu na území členského štátu. Pobyt by mal byť oprávnený a zároveň nepretržitý, aby sa preukázalo, že osoba sa v krajine usadila. Vypracujú sa ustanovenia s určitým druhom flexibility, takže by sa brali do úvahy okolnosti, za ktorých by osoba mohla dočasne opustiť územie.“
26

V tomto kontexte vnútroštátny súd vysvetľuje, že zastáva rovnaký názor ako Sysmex, podľa ktorého uvedený tovar patrí do položky 3822 KN týkajúcej sa laboratórnych reagencií, ale si kladie otázku, či ho nemožno zatriediť aj do položky 3212 KN týkajúcej sa farbív a ostatných farbiacich látok. Ak by to tak bolo, tovar, o ktorý ide vo veci samej, by sa podľa neho musel zatriediť prednostne do poslednej uvedenej položky v súlade s poznámkou 3 ku kapitole 32 KN.
30

Ak by Dánske kráľovstvo bolo zbavené možnosti dodatočne započítať do zdaniteľného príjmu prevádzajúcej dánskej spoločnosti takto zohľadnené straty a súčasne by stratilo daňovú právomoc vo vzťahu k prípadným budúcim príjmom, potom by takáto konštrukcia umelo znížila zdaniteľný základ, a teda by narušila rozdelenie daňových právomocí priznaných Škandinávskou dohodou.
7

Talianska republika prebrala smernicu 98/5 do vnútroštátneho práva legislatívnym dekrétom č. 96 z 2. februára 2001 (riadna príloha GURI č. 79 zo 4. apríla 2001, ďalej len „legislatívny dekrét č. 96/2001“). Článok 6 tohto legislatívneho dekrétu, nazvaný „Registrácia“, znie: „1. Štátni príslušníci členských štátov, ktorí majú jeden z titulov uvedený v článku 2 a chcú trvalo vykonávať v Taliansku povolanie advokáta, musia v obvode svojho trvalého bydliska alebo miesta podnikania požiadať o registráciu v osobitnej časti zoznamu, pod podmienkou dodržania právnych predpisov týkajúcich sa povinností v oblasti sociálneho zabezpečenia. 2. Podmienkou registrácie v osobitnej časti zoznamu je vykonanie registrácie žiadateľa na príslušnom profesijnom orgáne v krajine pôvodu. 3. K žiadosti o registráciu musia byť priložené tieto doklady: a) doklad preukazujúci štátnu príslušnosť členského štátu Európskej únie alebo osvedčenie o takomto doklade; b) doklad o bydlisku alebo osvedčenie o takomto doklade, alebo osvedčenie žiadateľa o mieste podnikania; c) doklad o registrácii na profesijnom orgáne domovského členského štátu, ktorý nie je starší ako tri mesiace odo dňa podania, alebo osvedčenie o takomto doklade. … 6. Rada komory v lehote tridsať dní odo dňa podania žiadosti alebo jej doplnenia, po tom, ako overí splnenie požadovaných podmienok a ak tomu nebránia dôvody nezlučiteľnosti, nariadi registráciu v osobitnej časti zoznamu a upovedomí o tom príslušné orgány domovského členského štátu. 7. O zamietnutí žiadosti možno rozhodnúť len po vypočutí dotknutej osoby. Rozhodnutie musí byť odôvodnené a dotknutá osoba spolu s prokurátorom Republiky musia byť s jeho plným znením oboznámení v lehote pätnásť dní… 8. Ak rada komory nevydala rozhodnutie o žiadosti v lehote stanovenej v odseku 6, má dotknutá osoba možnosť do desiatich dní po uplynutí uvedenej lehoty podať žalobu na Consiglio Nazionale Forense [Národná rada advokátskej komory], ktorá rozhodne o žiadosti vo veci samej. 9. Registráciou v osobitnej časti zoznamu získa usadený advokát právo voliť, ale nie právo byť volený. …“
90

Najmä pokiaľ ide o skutočnú snahu docieliť záujem uvádzaný v prejednávanej veci a v tomto ohľade splniť požiadavku koherencie a systematickosti, treba zdôrazniť, po prvé, že a priori sa nezdá, že by priznanie predčasného dôchodku s okamžitým nárokom na dôchodok štátnym zamestnancom mohlo vyvážiť znevýhodnenie v kariére, ktoré vyplýva z tohto trojakého prerušenia výkonu pracovnej činnosti najmenej počas dvoch mesiacov z dôvodu narodenia, prijatia do rodiny alebo výchovy detí alebo z jediného prerušenia kariéry v trvaní dvoch mesiacov v prípade narodenia alebo prijatia do rodiny dieťaťa, ktoré dosiahlo mieru invalidity v rozsahu 80 %. Francúzska vláda tiež nepreukázala, ako by táto skutočnosť mohla vyvážiť kariérne znevýhodnenie.
3.

Má sa podmienka uplatnenia článku 31 [Ženevského dohovoru], a to, že dotknutá osoba prichádza ‚priamo‘ z územia, na ktorom došlo k ohrozeniu života alebo slobody dotknutej osoby, vykladať takým spôsobom, že táto podmienka je splnená aj v prípade, keď dotknutá osoba najprv vstúpila do iného členského štátu Európskej únie (v prejednávanej veci [Helénskej republiky]) a odtiaľ ďalej vycestovala do iného členského štátu (v prejednávanej veci Spolkovej republiky Nemecko), v ktorom požiadala o azyl?“
30

Pokiaľ ide o situácie uvedené v článku 18 písm. b) a c) smernice o DPH, stačí uviesť, že v prejednávanom prípade zdaniteľná osoba ani nepoužívala predmetný tovar na účely „nezdaniteľnej oblasti činností“ v zmysle tohto článku 18 písm. b), ani neprestala vykonávať svoju zdaniteľnú ekonomickú činnosť, ako to požaduje uvedený článok 18 písm. c).
48

Nakoniec záver, ku ktorému dospel Súdny dvor v predchádzajúcom bode tohto rozsudku, nemôže spochybniť skutočnosť, ako to vyplýva z vnútroštátneho rozhodnutia, že takýto záver by mohol mať za následok, že by uvádzanie dotknutých látok na trh uniklo akémukoľvek trestnému postihu.
36

V tej istej súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že článok 13 ES (teraz článok 19 ZFEÚ) nemôže sám osebe zahrnúť do rámca pôsobnosti práva Únie na účely uplatnenia základných práv ako základných zásad práva Únie vnútroštátne opatrenie, ktoré nepatrí do rámca opatrení prijatých na základe uvedeného článku (pozri v tomto zmysle rozsudky Bartsch, C‑427/06, EU:C:2008:517, bod 18; Kücükdeveci, C‑555/07, EU:C:2010:21, bod 25, a Römer, C‑147/08, EU:C:2011:286, bod 61). Preto samotná skutočnosť, že vnútroštátne opatrenie patrí do oblasti, v ktorej Únia disponuje právomocou, nemôže toto opatrenie zahrnúť do rámca pôsobnosti práva Únie, a teda založiť uplatniteľnosť Charty (pozri v tomto zmysle rozsudky Gueye a Salmerón Sánchez, C‑483/09 a C‑1/10, EU:C:2011:583, body 55, 69 a 70, ako aj Pringle, C‑370/12, EU:C:2012:756, body 104, 105, 180 a 181).
32

Taký výklad článku 12 smernice 2004/114 je okrem toho potvrdený možnosťou stanovenou v článku 4 ods. 2 tejto smernice, podľa ktorej môžu členské štáty prijať ustanovenia výhodnejšie pre osoby, na ktoré sa táto smernica vzťahuje. Pokiaľ by sa však vychádzalo z toho, že členské štáty môžu považovať za nutné doplniť iné podmienky prijatia, než stanovuje smernica 2004/114, znamenalo by to obmedziť podmienky prijatia pre tieto osoby, čo by bolo v rozpore s cieľom sledovaným uvedeným článkom 4 ods. 2.
56

Ak členský štát trvalo zachováva požiadavku pracovného povolenia pre štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí sú podniku so sídlom v tomto štáte pridelení podnikom so sídlom v inom členskom štáte, presahuje to to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa sledovaného právnou úpravou dotknutou vo veci samej.
14

Landgericht Frankfurt am Main (Krajinský súd vo Frankfurte nad Mohanom), na ktorý sa so žalobou obrátilo vydavateľstvo Ulmer, rozsudkom zo 6. marca 2011 rozhodol, že na to, aby bolo vylúčené uplatnenie § 52b UrhG, by sa nositeľ práv a inštitúcia museli predtým dohodnúť na digitálnom používaní diela. Tento súd navyše zamietol aj návrh vydavateľstva Ulmer smerujúci k tomu, aby bol TU Darmstadt uložený zákazu digitalizovať alebo dať digitalizovať spornú učebnicu. Vyhovel však jeho návrhu na zakázanie toho, aby si používatelia knižnice TU Darmstadt mohli v študovni elektronických dokumentov v knižnici vytlačiť toto dielo a/alebo uložiť ho na USB kľúč a/alebo odniesť si tieto rozmnoženiny z priestorov knižnice.
24

Ak by to tak bolo, predstavovala by právna úprava sporná v konaní vo veci samej odlišné zaobchádzanie spôsobilé odradiť belgických rezidentov od investovania do nehnuteľností v inom členskom štáte, než je Belgicko, čo by mohlo so sebou prinášať prekážku voľného pohybu kapitálu, čo je v zásade článkom 63 ZFEÚ zakázané.
14

Forstmann Transporte pravidelne tankovala so svojimi motorovými vozidlami v Holandsku, kde využila priaznivé ceny palív. Vozidlo dotknuté vo veci samej tiež tankovalo naftu v Oldenzaale (Holandsko), a to 2. decembra 2009 (495,03 litra do nádrže 2) a 14. februára 2011 (618,92 litra do nádrže 1 a 570,50 litra do nádrže 2). Po natankovaní vodič ihneď prekročil nemecko‑holandskú hranicu a pokračoval v jazde v Nemecku. Toto palivo bolo použité výhradne na pohon vozidla.
5

Hlava III kapitola 7 tohto nariadenia obsahuje článok 76 s názvom „Pravidlá alebo priority v prípadoch prekrývania nároku na rodinné dávky podľa právnych predpisov príslušného štátu a podľa právnych predpisu členského štátu bydliska rodinných príslušníkov“, ktorého odsek 1 stanovuje: „Keď počas rovnakého obdobia tým istým rodinným príslušníkom z dôvodu vykonávania zárobkovej činnosti právne predpisy členského štátu, na území ktorého majú rodinní príslušníci bydlisko, priznajú nárok na rodinné dávky, nárok na rodinné dávky, ktoré náležia podľa právnych predpisov iného členského štátu, ak to prichádza do úvahy podľa článkov 73 alebo 74, bude pozastavený do výšky, ktorú priznávajú právne predpisy prvého členského štátu.“
28

Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 53 svojich návrhov, cieľom pravidla zachovania účinkov kolektívnej zmluvy, akým je pravidlo v konaní vo veci samej, je zabrániť v záujme zamestnancov náhlemu prerušeniu normatívneho rámca dohody upravujúcej pracovnoprávny vzťah. Ak by však pracovné podmienky podliehajúce tomuto pravidlu boli z rozsahu pôsobnosti článku 3 ods. 3 smernice 2001/23 vylúčené, prevod sám osebe by mal za následok práve to, čomu chce uvedené pravidlo zabrániť.
26

Vnútroštátny súd sa pýta, či zásada ekvivalencie vyžaduje rozšíriť incidenčné konanie o neústavnosti na práva zaručené Chartou, keďže takéto konanie by predĺžilo dĺžku konania a zvýšilo by jeho trovy. Cieľ všeobecného prehodnotenia právnej úpravy zrušením zákona, ktorý je rozpore s Chartou, by mohol byť tiež dosiahnutý aj po skončení konania. Okrem toho okolnosť, podľa ktorej právo zaručené rakúskou Ústavou a právo založené na Charte majú rovnakú pôsobnosť, nemôže oslobodiť od povinnosti začať prejudiciálne konanie. Nemožno vylúčiť, že výklad tohto základného práva Verfassungsgerichtshofom sa odkloní od výkladu Súdneho dvora a teda, že jeho rozhodnutie bude zasahovať do povinností vyplývajúcich z nariadenia č. 44/2001.
35

Portugalská republika dodáva, že právna úprava Únie v oblasti služieb pozemnej obsluhy má byť zakrátko zmenená, a že ak by boli nové zmeny prijaté, zasiahli by letisko v Lisabone, prípadne aj ďalšie letiská. Portugalská republika sa domnieva, že takáto zmena, ak by mala nastať, by nevyhnutne viedla k tomu, že prebiehajúce výberové konania by nebolo možné uskutočniť.
27

Podaniami doručenými do kancelárie Súdneho dvora 15. a 21. mája 2014 vláda Spojeného kráľovstva a nemecká vláda takisto navrhli, aby Súdny dvor nariadil opätovné začatie uvedenej ústnej časti konania na základe toho istého článku 83. Na podporu svojho návrhu vláda Spojeného kráľovstva tvrdí, že návrhy, ktoré predložil generálny advokát, sa vyznačujú viacerými pochybeniami, ku ktorým by chcela predložiť svoje pripomienky. Nemecká vláda tvrdí, že uvedené návrhy vychádzajú z tvrdenia, o ktorom sa nemali možnosť vyjadriť účastníci konania, a to z existencie možnej medzery v prvej smernici, ktorá by sa mala vyplniť, a že Súdny dvor nemá dostatok informácií na rozhodnutie.
5

Článok 6 nariadenia č. 261/2004, nazvaný „Meškanie“, stanovuje: „1. Keď prevádzkujúci letecký dopravca odôvodnene očakáva, že let bude mať meškanie voči plánovanému času odletu: a) dve hodiny alebo viac v prípade letov do vzdialenosti 1500 km alebo menej; alebo b) tri hodiny alebo viac v prípade všetkých letov v rámci spoločenstva nad 1500 km a všetkých ostatných letov od 1500 km do 3500 km; alebo c) štyri hodiny alebo viac v prípade letov, ktoré nespadajú pod písmená a) alebo b), prevádzkujúci letecký dopravca cestujúcim ponúkne: i) pomoc bližšie určenú v článku 9 ods. 1 písm. a) a článku 9 ods. 2; a ii) keď sa odôvodnene očakáva, že čas odletu bude aspoň deň po pôvodne oznámenom čase odletu, pomoc podľa článku 9 ods. 1 písm. b) a článku 9 ods. 1 písm. c); a iii) keď je meškanie aspoň päť hodín, pomoc podľa článku 8 ods. 1 písm. a). 2. V každom prípade sa pomoc ponúka v časových limitoch ustanovených vyššie v súvislosti s každou kategóriu vzdialenosti.“
3

Odôvodnenia 11, 12 a 17 až 19 nariadenia stanovujú: „(11) Toto nariadenie uznáva skutočnosť, že v dôsledku značných odlišností v hmotnom práve nie je praktické zaviesť konkurzné konania s univerzálnym rozsahom v celom spoločenstve. Ak by sa bez výnimky uplatňovalo právo štátu, v ktorom sa konanie začne, mohlo by to preto často viesť k ťažkostiam. … Toto nariadenie by túto skutočnosť malo zohľadniť… [tak, že] by sa popri hlavnom konkurznom konaní [ďalej len „hlavné konanie“] s univerzálnym rozsahom malo umožniť aj vnútroštátne konanie, ktorého predmetom [je] len majetok nachádzajúci sa na území štátu, kde sa začne. (12) … Na ochranu rôznych záujmov toto nariadenie umožňuje začať vedľajšie konania, ktoré by prebiehali súčasne s hlavným konaním. Vedľajšie konania sa môžu začínať v členskom štáte, v ktorom má dlžník nejaký podnik [prevádzkareň – neoficiálny preklad]. … … (17) V období pred začiatkom hlavného… konania by sa právo požiadať o začatie konkurzného konania v členskom štáte, v ktorom má dlžník nejaký podnik [prevádzkareň – neoficiálny preklad], malo obmedziť len na miestnych veriteľov a veriteľov miestneho podniku [prevádzkarne – neoficiálny preklad], resp. na prípady, v ktorých podľa práva členského štátu, kde má dlžník centrum svojich hlavných záujmov, nie je možné začať hlavné konkurzné konanie. Dôvodom tohto obmedzenia je, aby sa žiadosti o začatie územných konkurzných konaní pred uskutočnením hlavného… konania obmedzili len na absolútne nevyhnutné prípady. Po začatí hlavného… konania sa územné konkurzné konania stávajú vedľajšími. (18) Po začatí hlavného… konania sa právo žiadať o začatie konkurzného konania v členskom štáte, v ktorom má dlžník nejaký podnik [prevádzkareň – neoficiálny preklad], týmto nariadením nijako neobmedzuje. Likvidátor v hlavnom… konaní, resp. akákoľvek iná osoba splnomocnená zo zákona predmetného členského štátu môže požiadať o začatie vedľajšieho… konania. (19) Vedľajšie… konania môžu popri ochrane miestnych záujmov plniť rôzne iné účely. Môžu sa vyskytnúť prípady, kde je konkurzná podstata dlžníka príliš zložitá na to, aby sa spravovala ako celok, resp. kde sú rozdiely v dotknutých právnych systémoch také veľké, že prenesenie účinkov vyplývajúcich z práva členského štátu, v ktorom sa konanie začne, na iné štáty, v ktorých sa majetok nachádza, by mohlo spôsobiť ťažkosti. Z tohto dôvodu likvidátor v hlavnom… konaní môže požiadať o začatie vedľajších… konaní, ak je to potrebné pre efektívnu správu konkurznej podstaty.“