43

Za týchto podmienok Administrativen săd Sofija‑grad (Správny súd Sofia) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Vyplýva z článku 78 ods. 1 a článku 78 ods. 2 písm. a), d) a f) [ZFEÚ], ako aj z odôvodnenia 12 a z článku 1 smernice [2013/32], že dôvod neprípustnosti žiadostí o medzinárodnú ochranu stanovený v článku 33 ods. 2 písm. e) tejto smernice predstavuje ustanovenie s priamym účinkom, ktoré členské štáty nemôžu nezohľadniť napríklad takým spôsobom, že uplatnia výhodnejšie ustanovenia vnútroštátneho práva, podľa ktorých prvá žiadosť o medzinárodnú ochranu, ako to vyžaduje článok 10 ods. 2 smernice, sa posúdi najprv z toho hľadiska, či žiadateľ spĺňa podmienky pre priznanie postavenia utečenca, a následne, či je oprávnený na doplnkovú ochranu? 2. Vyplýva z článku 33 ods. 2 písm. e) smernice [2013/32] v spojení s článkom 7 ods. 3 a článkom 2 písm. a), c) a g), ako aj s odôvodnením 60 tejto smernice, že za okolností konania vo veci samej je žiadosť o medzinárodnú ochranu podaná rodičom v mene sprevádzanej maloletej osoby neprípustná, ak je žiadosť odôvodnená tým, že dieťa je rodinným príslušníkom osoby, ktorá požiadala o medzinárodnú ochranu s odôvodnením, že je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru? 3. Vyplýva z článku 33 ods. 2 písm. e) smernice [2013/32] v spojení s článkom 7 ods. 1 a článkom 2 písm. a), c) a g), ako aj s odôvodnením 60 tejto smernice, že za okolností konania vo veci samej je žiadosť o medzinárodnú ochranu podaná v mene dospelej osoby neprípustná, ak je žiadosť v konaní pred príslušným správnym orgánom odôvodnená iba tým, že žiadateľ je rodinným príslušníkom osoby, ktorá požiadala o medzinárodnú ochranu s odôvodnením, že je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru a žiadateľ v čase podania žiadosti nemá právo na výkon zárobkovej činnosti? 4. Je podľa článku 4 ods. 4 smernice [2011/95] v spojení s odôvodnením 36 tejto smernice potrebné, aby sa posudzovanie, či má žiadateľ opodstatnenú obavu z prenasledovania, resp. či je reálne ohrozený vážnym bezprávím, vykonalo iba na základe skutočností a okolností, ktoré sa vzťahujú na žiadateľa? 5. Je podľa článku 4 smernice [2011/95] v spojení s odôvodnením 36 tejto smernice a s článkom 31 ods. 1 smernice [2013/32] prípustná v členskom štáte vnútroštátna judikatúra, ktorá: a) príslušnému orgánu ukladá povinnosť, aby žiadosti o medzinárodnú ochranu príslušníkov jednej a tej istej rodiny posúdil v spoločnom konaní, ak tieto žiadosti možno odôvodniť tými istými skutočnosťami, konkrétne tvrdením, že iba jeden z rodinných príslušníkov je utečencom; b) príslušnému orgánu ukladá povinnosť, aby konanie o žiadostiach o medzinárodnú ochranu podaných tými rodinnými príslušníkmi, ktorí nie sú jednotlivo oprávnení na takúto ochranu, prerušil až do skončenia konania o žiadosti rodinného príslušníka, ktorá bola podaná s odôvodnením, že dotknutá osoba je utečencom v zmysle článku 1 časti A Ženevského dohovoru; je táto judikatúra prípustná aj z hľadiska úvah týkajúcich sa záujmov dieťaťa, zachovania celistvosti rodiny a rešpektovania práva na súkromný a rodinný život, ako aj práva zostať v členskom štáte do posúdenia žiadosti, konkrétne na základe článkov 7, 18 a 47 [Charty základných práv], odôvodnení 12 a 60, ako aj článku 9 smernice [2013/32], odôvodnení 16, 18 a 36, ako aj článku 23 smernice [2011/95], a odôvodnení 9, 11 a 35, ako aj článkov 6 a 12 smernice [2013/33]? 6. Vyplýva z odôvodnení 16, 18 a 36, ako aj z článku 3 smernice [2011/95] v spojení s odôvodnením 24, s článkom 2 písm. d) a j), s článkom 13 a s článkom 23 ods. 1 a 2 tejto smernice, že ustanovenie vnútroštátneho práva, akým je § 8 ods. 9 [ZUB], na základe ktorého sa aj rodinní príslušníci cudzinca, ktorému bolo priznané postavenia utečenca, považujú za utečencov, je prípustné, pokiaľ je to zlučiteľné s ich osobným postavením a neexistujú dôvody podľa vnútroštátneho práva, ktoré by vylučovali priznanie postavenia utečenca? 7. Vyplýva z právnej úpravy dôvodov prenasledovania v článku 10 smernice [2011/95], že podanie sťažnosti na Európsky súd pre ľudské práva proti krajine pôvodu dotknutej osoby zakladá príslušnosť tejto osoby k určitej sociálnej skupine v zmysle článku 10 ods. 1 písm. d) tejto smernice, alebo že podanie sťažnosti sa má považovať za politický názor v zmysle článku 10 ods. 1 písm. e) smernice? 8. Vyplýva z článku 46 ods. 3 smernice [2013/32], že súd je povinný vo veci posúdiť nové dôvody pre medzinárodnú ochranu, ktoré boli uvedené v priebehu súdneho konania, ale neboli obsiahnuté v žalobe proti rozhodnutiu o zamietnutí medzinárodnej ochrany? 9. Vyplýva z článku 46 ods. 3 smernice [2013/32], že súd je povinný posúdiť prípustnosť žiadosti o medzinárodnú ochranu na základe článku 33 ods. 2 písm. e) tejto smernice v súdnom konaní z dôvodu napadnutia rozhodnutia o zamietnutí medzinárodnej ochrany, pokiaľ bola žiadosť v napadnutom rozhodnutí – ako to stanovuje článok 10 ods. 2 smernice – posúdená najprv z hľadiska, či žiadateľ spĺňa podmienky na priznanie postavenia utečenca, a následne z hľadiska, či je oprávnený na doplnkovú ochranu?“