Pokiaľ ide konkrétnejšie o spôsob, akým musí menovací orgán zohľadniť hodnotiace správy úradníka vypracované jeho pôvodnou inštitúciou v kontexte jeho medziinštitucionálneho preloženia, menovaciemu orgánu nemožno vytýkať, že v rámci širokej miery svojej voľnej úvahy v oblasti povyšovania, oprie svoje posúdenie zásluh uvedeného úradníka o súhrnný výklad všetkých jeho hodnotiacich správ, ktoré sa vzťahujú úplne alebo čiastočne na hodnotiace obdobie tohto úradníka od jeho povýšenia, a ktoré prijal tak menovací orgán novej inštitúcie, ako aj jeho pôvodnej inštitúcie. Menovaciemu orgánu nemožno vytýkať ani to, že vykoná porovnávacie hodnotenie zásluh uvedeného úradníka tak, že použije postup a všeobecné metódy, ktoré nová inštitúcia nedávno prijala v rámci svojej voľnej úvahy pre všetkých svojich úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie, pričom treba zdôrazniť, že táto nová inštitúcia nie je povinná prijať pravidlá konkrétne upravujúce situáciu úradníkov, ktorí boli preložení v rámci mobility.

Za rozhodnutia o povýšení a porovnávacie hodnotenie zásluh upravené v článku 45 služobného poriadku zodpovedá výlučne menovací orgán.

V tejto súvislosti po prvé, hoci článok 45 ods. 1 služobného poriadku vyžaduje od uvedeného orgánu, aby pred každým rozhodnutím o povýšení vykonal porovnávacie hodnotenie zásluh všetkých úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie, menovací orgán si predsa len môže nechať pomáhať administratívnymi službami na rôznych stupňoch hierarchie, v súlade so zásadami, ktoré sú vlastné fungovaniu každého hierarchicky usporiadaného administratívneho systému. Menovací orgán tak môže určiť, že sa na každom generálnom riaditeľstve vykoná predchádzajúce hodnotenie spisov úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie, aj keď toto nemôže nahrádzať porovnávacie hodnotenie zásluh, ktoré má následne vykonať výbor pre povýšenie, keď je to stanovené, a potom v každom prípade porovnávacie hodnotenie, ktoré musí vykonať menovací orgán na záver postupu povyšovania počas prijatia rozhodnutí o povýšení alebo nepovýšení.

V kontexte postupu povyšovania upraveného všeobecnými vykonávacími ustanoveniami prijatými Komisiou samozrejme nemožno pripustiť, aby sa menovací orgán uspokojil s tým, že preskúma zásluhy úradníkov, ktorí sú v zoznamoch zostavených na úrovni generálnych riaditeľstiev a jednotlivých služieb zaradení najlepšie. Výkon práva upraveného všeobecnými vykonávacími ustanoveniami odvolať sa na spoločný výbor pre povýšenie proti rozhodnutiu generálneho riaditeľa nenavrhnúť ich na povýšenie, úradníkmi, ktorých ich generálny riaditeľ nenavrhol na povýšenie, však umožňuje týmto úradníkom, aby sa pred týmto spoločným orgánom zohľadnilo porovnávacie hodnotenie ich zásluh vykonané nielen na úrovni ich generálneho riaditeľstva, ale aj na úrovni celej inštitúcie.

Po druhé, menovací orgán môže zapojiť do prípravnej fázy svojich rozhodnutí v oblasti povyšovania spoločný poradný orgán, akým je napríklad spoločný výbor pre povýšenie, a môže tiež určiť, že tomuto poradnému orgánu pomáha iný orgán, rovnako spoločný, ktorého návrhy odôvodneného stanoviska môže menovací orgán zohľadniť. Keď teda úradníci prichádzajúci do úvahy na povýšenie, ktorých generálni riaditelia a vedúci služieb nenavrhli na povýšenie, podajú odvolanie, majú príležitosť upriamiť pozornosť menovacieho orgánu na svoj prípad tým, že ho na základe svojich námietok, uvedených návrhov odôvodneného stanoviska a prípadne odporúčaní spoločného výboru pre povýšenie, privedú k tomu, aby podrobne preskúmal ich situáciu v rámci porovnávacieho hodnotenia zásluh všetkých úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie, ktoré vykonáva ako posledný na záver postupu povyšovania s cieľom prijatia rozhodnutí v oblasti povyšovania.

(pozri body 54 – 57)

Odkaz:

Súdny dvor: rozsudok zo 4. februára 1987, Bouteiller/Komisia, 324/85, EU:C:1987:59, bod 11

Súd prvého stupňa: rozsudok z 30. novembra 1993, Tsirimokos/Parlament, T‑76/92, EU:T:1993:106, bod 17

Súd pre verejnú službu: rozsudky z 22. septembra 2015, Silvan/Komisia, F‑83/14, EU:F:2015:106, body 48 a 50 a citovaná judikatúra, ktorý je predmetom odvolania na Všeobecnom súde Európskej únie, vec T‑698/15 P, a z 15. decembra 2015, Bonazzi/Komisia, F‑88/15, EU:F:2015:150, body 83 a 89 a citovaná judikatúra