10

Podľa prílohy IV rozhodnutia 2000/520: „Náhrady škôd za porušenie súkromia, zákonné oprávnenia a koncentrácie a akvizície v rámci právnych predpisov USA Táto príloha je reakciou na požiadavku Európskej komisie v zmysle objasnenia práva USA vo vzťahu k a) nárokom na náhradu škody za porušenie súkromia, b) ‚výslovným oprávneniam‘ v rámci práva USA týkajúcich sa využívania osobných informácií spôsobom nezlučiteľným so zásadami ‚bezpečného prístavu‘ a c) dopadu koncentrácií a akvizícií na záväzky prijaté v súlade so zásadami ‚bezpečného prístavu‘. … B. Explicitné zákonné oprávnenia Zásady bezpečného prístavu obsahujú výnimku tam, kde právna norma, nariadenie alebo precedenčné právo zakladajú ‚konfliktné povinnosti alebo explicitné oprávnenia, za predpokladu, že pri výkone takéhoto oprávnenia môže organizácia preukázať, že jej nedodržiavanie zásad je obmedzené do miery potrebnej na splnenie vyššie stojacich legitímnych záujmov podporovaných takýmto oprávnením.‘ Je zrejmé, že tam, kde právo USA ukladá konfliktné povinnosti, organizácie v USA, či už sú účastníkmi systému bezpečného prístavu alebo nie, musia dodržiavať toto právo. Čo sa týka explicitných oprávnení, napriek tomu, že zásady bezpečného prístavu sú zamerané na preklenutie rozdielov medzi režimami ochrany súkromia v USA a v Európe, je potrebné sa podriadiť výsadným právomociam volených zákonodarcov. Obmedzená výnimka z prísneho dodržiavania zásad bezpečného prístavu predstavuje snahu o udržanie rovnováhy pri uspokojovaní legitímnych záujmov na oboch stranách. Daná výnimka je obmedzená na prípady, kedy existuje explicitná oprávnenie. To znamená, že základnou podmienkou je, že relevantná právna norma, nariadenie alebo rozhodnutie súdu musia potvrdiť oprávnenie organizácií zúčastnených na programe bezpečného prístavu správať sa určitým konkrétnym spôsobom… Inými slovami, výnimka by sa neuplatňovala tam, kde právo mlčí. Navyše, výnimka by sa uplatňovala len vtedy, keby explicitné oprávnenie bolo v rozpore s dodržiavaním zásad ‚bezpečného prístavu‘. Dokonca aj vtedy je výnimka ‚obmedzená na mieru potrebnú na splnenie vyššie stojacich legitímnych záujmov podporovaných takýmto oprávnením.‘ Na ilustráciu – tam, kde zákon jednoducho oprávňuje určitú spoločnosť poskytovať osobné informácie vládnym orgánom, výnimka by sa neuplatňovala. Naopak, tam, kde zákon osobitne oprávňuje určitú spoločnosť, aby poskytovala osobné informácie vládnym orgánom bez súhlasu jednotlivca, predstavovalo by to ‚explicitné oprávnenie‘ konať spôsobom, ktorý je v rozpore so zásadami bezpečného prístavu. Iná možnosť je, že osobitné výnimky z afirmatívnych požiadaviek poskytovať oznámenie a súhlas by spadali pod danú výnimku (pretože by to bolo rovnocenné osobitnému oprávneniu poskytovať informácie bez oznámenia a súhlasu). Napríklad, právna norma, ktorá oprávňuje lekárov poskytovať lekárske záznamy ich pacientov úradníkom v oblasti zdravotníctva bez predchádzajúceho súhlasu pacientov by mohla povoľovať výnimku zo zásad oznamovania a možnosti voľby. Takéto oprávnenie by neumožňovalo lekárovi poskytovať tie isté lekárske záznamy zdravotníckym organizáciám alebo komerčným farmaceutickým výskumným laboratóriám, čo by presahovalo rozsah pôsobenia účelov povolených zákonom a teda by to presahovalo rozsah pôsobenia danej výnimky… Právna norma, o ktorej sa tu hovorí, môže predstavovať ‚samostatné‘ oprávnenie vykonávať osobitné veci s osobnými informáciami, ale ako ukazujú príklady uvedené nižšie, je to pravdepodobne výnimka zo širšieho práva ustanovujúceho zhromažďovanie, využívanie alebo poskytovanie osobných informácií. …“