SK Úradný vestník Európskej únie C 261/19

Žaloba podaná 4. augusta 2006 – Total a Elf Aquitaine/Komisia

(Vec T-206/06)

(2006/C 261/37)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyne: Total SA a Elf Aquitaine (Courbevoie, Francúzsko) (v zastúpení: E. Morgan de Rivery, advokát, a S. Thibault-Liger, advokát)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobkýň

— zrušiť článok 1 písm. c) a d), článok 2 písm. b), články 3 a 4 rozhodnutia Komisie K(2006) 2098, konečné znenie, z 31. mája 2006,

— subsidiárne zmeniť článok 2 písm. b) rozhodnutia Komisie K(2006) 2098, konečné znenie, z 31. mája 2006 v rozsahu, v akom spoločne a solidárne zaväzuje spoločnosti Arkema SA, Altuglas International SA a Altumax Europe SAS na zaplatenie pokuty vo výške 219,13125 miliónov eur, v rámci ktorej je Total SA spoločne a solidárne zaviazaná do výšky 140,4 miliónov eur a Elf Aquitaine do výšky 181,35 miliónov eur, a znížiť sumu dotknutej pokuty na primeranú úroveň,

— v každom prípade zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Touto žalobou žalobkyne navrhujú čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006) 2098, konečné znenie, z 31. mája 2006, ktorým Komisia konštatovala, že podniky, ktoré sú adresátmi rozhodnutia, ktorými sú aj žalobkyne, porušili článok 81 ES a článok 53 Dohody o EHP (vec COMP/F/38.645 – Metakryláty) tým, že sa podieľali na súbore dohôd a zosúladených postupoch v sektore metakrylátov, ktoré spočívali v rokovaniach o cenách, v uzatváraní, vykonávaní a monitorovaní dohôd o cenách, vo výmene informácií dôležitých z obchodného hľadiska a dôverných informácií o trhoch a/alebo podnikoch, ako aj v účasti na pravidelných stretnutiach a iných kontaktoch umožňujúcich porušovanie. Subsidiárne požadujú zníženie sumy pokuty uloženej ich dcérskej spoločnosti, za ktorú spoločne a solidárne zodpovedajú.

Žaloba spočíva na deviatich dôvodoch neplatnosti.

Prvý žalobný dôvod je založený na porušení práv na obranu a zásady prezumpcie neviny. Žalobkyne tvrdia, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v správnom konaní, v rámci ktorého sa nemohli užitočne brániť, keďže Komisia v rozpore so zásadou rovnosti zbraní neuniesla dôkazné bremeno, ktoré na nej spočívalo.

V rámci druhého žalobného dôvodu žalobkyne tvrdia, že napadnutým rozhodnutím bola porušená povinnosť odôvodnenia, a toto porušenie je o to väčšie, že Komisia podľa žalobkýň v rozhodnutí zaujala nové stanovisko. Žalobkyne tvrdia, že napadnuté rozhodnutie, ktoré ich odsudzuje za sporné porušenie, ktorého sa dopustila ich dcérska spoločnosť, zakladá prisúdenie zodpovednosti len na domnienke rozhodujúceho vplyvu žalobkýň na ich dcérsku spoločnosť z dôvodu ich takmer 100 %-ného podielu na jej základnom imaní, bez toho, aby v ňom bola uvedená nejaká faktická úvaha, ktorá by mohla odôvodniť alebo vyvrátiť túto domnienku. Žalobkyne okrem toho tvrdia, že napadnuté rozhodnutie obsahuje určité rozpory vyplývajúce zo zámeny pojmu podniku/ekonomického subjektu zodpovedného za porušenie a pojmu právnickej osoby, ktorá je adresátom rozhodnutia. V rámci tohto žalobného dôvodu žalobkyne vytýkajú Komisii aj to, že uspokojivo neodpovedala na ich argumenty o nezávislosti ich dcérskej spoločnosti.

Tretím žalobným dôvodom žalobkyne tvrdia, že Komisia vo svojom rozhodnutí porušila jednotnosť pojmu podnik v zmysle článku 81 ES a článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 (1).

V rámci štvrtého žalobného dôvodu žalobkyne tvrdia, že Komisia porušila pravidlá týkajúce sa prisúditeľnosti porušení, ktorých sa dopustila dcérska spoločnosť, jej materským spoločnostiam. Žalobkyne sa domnievajú, že Komisia prekročila rámec svojej právomoci, pokiaľ ide o stanovenie kritéria prisúditeľnosti, tým, že nesprávne vyložila príslušnú judikatúru a konala v rozpore so svojou rozhodovacou praxou v tejto oblasti. Komisia okrem toho podľa žalobkýň porušila zásadu nezávislosti právnickej osoby.

Piaty žalobný dôvod je založený na porušení takých základných zásad, ktoré uznali všetky členské štáty a ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou právneho poriadku Spoločenstva, ako sú zásada zákazu diskriminácie, zásada zodpovednosti za vlastné konanie, zásada individuálnosti pokút, ako aj zásada zákonnosti.

V rámci šiesteho žalobného dôvodu žalobkyne tvrdia, že Komisia porušila zásadu riadneho úradného postupu.

Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia vo vzťahu k žalobkyniam údajne porušila zásadu právnej istoty.

Ôsmym žalobným dôvodom žalobkyne tvrdia, že napadnuté rozhodnutie je zneužitím právomoci v rozsahu, v akom im prisudzuje zodpovednosť za sporný kartel a spolu s ich dcérskou spoločnosťou ich solidárne zaväzuje na zaplatenie pokuty.

V rámci deviateho žalobného dôvodu sa žalobkyne domnievajú, že Komisia porušila niektoré základné zásady, ktoré sa týkajú stanovovania pokút, ako je zásada rovnosti zaobchádzania, tým, že neuplatnila zníženie východiskovej sumy pokuty uloženej žalobkyniam o 25 %, aj keď ho uplatnila v prípade ostatných adresátov napadnutého rozhodnutia z dôvodu, že nevedeli o celom rozsahu porušenia. Žalobkyne okrem toho uvádzajú porušenie základných zásad prezumpcie neviny a právnej istoty vyplývajúce z toho, že Komisia podľa nich prekročila rámec právomoci, pokiaľ ide o zohľadnenie odstrašujúceho účinku.

Žalobkyne sa subsidiárne domnievajú, že pokutu uloženú ich dcérskej spoločnosti, za ktorú sú spoločne a solidárne zodpovedné, treba primerane znížiť. Žiadajú, aby sa im východisková suma pokuty znížila o 25 % z dôvodu, že o porušení nevedeli, ako aj to, aby sa v ich prípade zohľadnili poľahčujúce okolnosti, keďže boli takmer súčasne odsúdené na významné pokuty v dvoch podobných veciach.

(1) Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).