Stanovisko 1/08

Stanovisko vydané podľa článku 300 ods. 6 ES

„Stanovisko vydané podľa článku 300 ods. 6 ES — Všeobecná dohoda o obchode so službami (GATS) — Listiny špecifických záväzkov — Uzatváranie dohôd o poskytnutí kompenzačných vyrovnaní za úpravu a zrušenie určitých záväzkov v nadväznosti na pristúpenie nových členských štátov k Európskej únii — Delená právomoc — Právne základy — Spoločná obchodná politika — Spoločná dopravná politika“

Stanovisko Súdneho dvora (veľká komora) z 30. novembra 2009 I ‐ 11134

Abstrakt stanoviska

V rámci konania podľa článku 300 ods. 6 ES, ktorým sa žiada predbežné stanovisko Súdneho dvora o zlučiteľnosti medzinárodnej dohody uzatvorenej Spoločenstvom so Zmluvou, musia byť pripustené všetky otázky, ktoré môžu byť predložené súdu na posúdenie, pokiaľ sú takej povahy, že môžu vyvolávať pochybnosti v súvislosti s materiálnou alebo formálnou platnosťou dohody z hľadiska Zmluvy. Rozhodnutie o zlučiteľnosti dohody so Zmluvou môže totiž v tejto súvislosti závisieť nielen od ustanovení hmotného práva, ale tiež od ustanovení, ktoré sa týkajú právomoci, konania alebo inštitucionálneho usporiadania Spoločenstva. Stanovisko Súdneho dvora si možno vyžiadať najmä k otázkam týkajúcim sa deľby právomocí medzi Spoločenstvom a členskými štátmi pri uzatváraní konkrétnej dohody s tretími krajinami. Článok 107 ods. 2 rokovacieho poriadku tento výklad potvrdzuje. Navyše voľba vhodného právneho základu má ústavný význam. Keďže totiž Spoločenstvo disponuje iba zverenými právomocami, musí dohodu, ktorú plánuje uzavrieť, prepojiť na ustanovenie Zmluvy, ktoré ho oprávňuje takýto akt schváliť. Použitie nesprávneho právneho základu teda môže spôsobiť neplatnosť samotného aktu uzavretia, a tým aj vadu súhlasu Spoločenstva s tým, že bude viazané dohodou, ku ktorej sa hlási. O taký prípad ide najmä vtedy, ak Zmluva nepriznáva Spoločenstvu dostatočnú právomoc na ratifikáciu dohody ako celku, z čoho vyplýva potreba preskúmať, aká je deľba právomocí medzi Spoločenstvom a členskými štátmi na účely uzavretia plánovanej dohody s tretími krajinami, alebo tiež vtedy, ak príslušný právny základ pre uvedený akt uzavretia zakotvuje iný legislatívny postup, než aký v skutočnosti inštitúcie Spoločenstva použili. (pozri body 108 — 110)

Z článku 133 ods. 5 prvého pododseku ES — ustanovenia, ktoré vložila Zmluva z Nice — vyplýva, že Spoločenstvo má odteraz právomoc uzatvárať v rámci uvedenej spoločnej obchodnej politiky medzinárodné dohody, ktoré sa týkajú obchodu so službami poskytovanými spôsobmi 2 až 4 v zmysle Všeobecnej dohody o obchode so službami (GATS) uvedenej v prílohe Dohody o založení Svetovej obchodnej organizácie. Tieto spôsoby poskytovania služieb, ktoré GATS nazýva „spotreba v zahraničí“, „obchodná prítomnosť“ a „prítomnosť fyzických osôb“ a ktoré kedysi stáli mimo spoločnej obchodnej politiky, do nej teraz patria za podmienok stanovených v článku 133 ods. 5 a 6 ES. (pozri bod 119)

Článok 133 ods. 5 prvý pododsek ES, ktorý zavádza vonkajšiu právomoc Spoločenstva v oblasti medzinárodného obchodu so službami poskytovanými spôsobmi 2 až 4 v zmysle Všeobecnej dohody o obchode so službami (GATS), uvedenej v prílohe Dohody o založení Svetovej obchodnej organizácie, výslovne spresňuje, že touto právomocou nie sú dotknuté ustanovenia odseku 6 tohto ustanovenia. Toto ustanovenie v druhom odseku zase zdôrazňuje, že bez ohľadu na článok 133 ods. 5 prvý pododsek ES dohody v oblasti obchodu so službami v kultúre a s audiovizuálnymi službami, so vzdelávacími službami, ako aj so sociálnymi a zdravotníckymi službami patria do právomoci, o ktorú sa Spoločenstvo a členské štáty delia, a sú nimi uzatvárané spoločne. Zo samotného znenia týchto ustanovení tak vyplýva, že na rozdiel od dohôd o obchode so službami, ktoré sa netýkajú služieb identifikovaných v článku 133 ods. 6 druhom pododseku ES, dohody, ktoré sa týchto služieb týkajú, nemôžu byť uzavreté len samotným Spoločenstvom, ale že si ich uzavretie vyžaduje spoločnú účasť Spoločenstva a jeho členských štátov. Zakotvením spoločného pôsobenia Spoločenstva a jeho členských štátov v rámci ich delenej právomoci článok 133 ods. 6 druhý pododsek ES umožňuje sledovanie záujmu Spoločenstva na zavedení globálnej, koherentnej a efektívnej vonkajšej obchodnej politiky a súčasne zohľadnenie konkrétnych záujmov, ktoré by chceli presadiť členské štáty v citlivých oblastiach identifikovaných v tomto ustanovení. Požiadavka jednotného vystupovania Spoločenstva na medzinárodnej úrovni si okrem toho vynucuje úzku spoluprácu členských štátov a inštitúcií Spoločenstva v procese vyjednávania a uzatvárania takýchto dohôd. (pozri body 132 — 134, 136)

Výklad, podľa ktorého iba dohody, ktoré sa výlučne alebo hlavne týkajú obchodu so službami v sektoroch uvedených v článku 133 ods. 6 druhý pododsek ES, spadajú pod toto ustanovenie, okrem toho, že nemá nijakú oporu v jeho texte, je tiež nezlučiteľný s cieľom tohto ustanovenia, ktorým je zachovanie skutočnej vonkajšej právomoci členských štátov v citlivých oblastiach, na ktoré sa dané ustanovenie vzťahuje. Takýto výklad by mal totiž za následok najmä to, že by z pôsobnosti článku 133 ods. 6 druhého pododseku ES boli vyňaté všetky tzv. horizontálne dohody zaoberajúce sa obchodom so službami ako celkom. Okrem toho by spôsobil, že ustanovenia medzinárodného práva s úplne zhodným predmetom, obsiahnuté v dohode a súvisiace s citlivými sektormi služieb uvedenými v článku 133 ods. 6 druhom pododseku ES, by spadali do právomoci delenej medzi Spoločenstvo a jeho členské štáty, na ktorú odkazuje toto ustanovenie, len v závislosti od toho, či sa strany dohody rozhodli riešiť iba obchod s takýmito citlivými službami, alebo sa dohodli riešiť tento obchod a súčasne obchod s akýmkoľvek iným druhom služieb, alebo prípadne so všetkými službami. (pozri body 138 — 140)

Skutočnosť, že článok 133 ods. 5 tretí pododsek ES stanovuje, že akt Spoločenstva, ktorým sa uzatvára dohoda horizontálnej povahy týkajúca sa obchodu so službami, si vyžaduje jednomyseľnosť v Rade, pokiaľ sa táto dohoda týka aj odseku 6 druhého pododseku toho istého článku, by mohla viesť k záveru, že právomoc Spoločenstva uzavrieť takúto dohodu musí mať — na rozdiel od toho, čo by platilo v prípade sektorových dohôd, ktoré by sa týkali špecificky citlivých oblastí uvedených v danom druhom pododseku — výlučnú povahu. Článok 133 ods. 5 tretí pododsek ES napokon stanovuje pravidlo, ktorého cieľom je určiť, akým spôsobom sa má vykonať právomoc Spoločenstva, a nie spresniť povahu tejto právomoci. Okrem toho požiadavka jednomyseľnosti v Rade pri prijímaní aktu Spoločenstva o uzavretí dohody nie je vôbec nezlučiteľná s okolnosťou, že takéto uzavretie dohody navyše patrí do právomoci, o ktorú sa Spoločenstvo delí s členskými štátmi. (pozri body 141, 142)