ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 112/34

Odvolanie podané 25. januára 2019: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-406/11, Prosegur Compañía de Seguridad/Komisia

(Vec C-55/19 P)

(2019/C 112/40)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Prosegur Compañía de Seguridad, S.A. (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľky

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018,

— vyhovieť žalobe o neplatnosť a definitívne zrušiť napadnuté rozhodnutie a

— zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Dňa 15. novembra 2018 Všeobecný súd vydal rozsudok vo veci T-406/11, Prosegur Compañía de Seguridad, S.A./Európska Komisia (1), proti ktorému bolo podané toto odvolanie. Uvedeným rozsudkom bola zamietnutá žaloba žalobkyne proti rozhodnutiu Komisie z 12. januára 2011 (2) o „finančnom goodwille“ upravenom v článku 12 ods. 5 španielskeho zákona o dani z príjmov právnických osôb.

Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktoré mal Všeobecný súd vykonať v napadnutom rozsudku pri výklade článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo vzťahu k pojmu „selektivita“.

V odvolaní sa predovšetkým uvádza, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho posúdenia

— pri vymedzení referenčného systému v prvej etape posudzovania selektivity,

— pri určovaní cieľa, na ktorého základe porovnával viaceré skutkové a právne prípady v druhej etape posudzovania selektivity,

— v dôsledku toho aj pri rozhodovaní, komu prináleží dôkazné bremeno a pri uplatňovaní zásady proporcionality,

— subsidiárne, pri svojej analýze vzťahujúcej sa k údajnej neexistencii dôkazov príčinnej súvislosti medzi nemožnosťou podniku vykonávať fúzie v zahraničí a nadobudnutím podielov v zahraničných podnikoch a

— subsidiárne tým, že nepripustil oddeliteľnosť opatrenia v závislosti od kontrolného podielu.

— Napadnutý rozsudok nielenže obsahuje právne nesprávne odôvodnenie, ale v niektorých z uvedených bodov nahrádza odôvodnenie rozhodnutia vlastným a odlišným odôvodnením, čiže sa vyznačuje nesprávnym právnym posúdením aj v ďalších aspektoch.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, Prosegur Compañía de Seguridad/Komisia (T-406/11, neuverejnený, EU:T:2018:793).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 135, 2011, s. 1).
C 112/32

Odvolanie podané 25. januára 2019: Banco Santander, S.A. a Santusa Holding, S.L. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-399/11 RENV, Banco Santander a Santusa/Komisia

(Vec C-53/19 P)

(2019/C 112/38)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľky: Banco Santander, S.A. a Santusa Holding, S.L. (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Vedľajší účastníci, ktorí v prvostupňovom konaní podporovali žalobkyne: Španielske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko a Írsko

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateliek

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018,

— vyhovieť žalobe o neplatnosť a definitívne zrušiť napadnuté rozhodnutie a

— zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Dňa 15. novembra 2018 Všeobecný súd vydal rozsudok vo veci T-399/11 RENV, Banco Santander, S.A. a Santusa Holding, S.L./Európska Komisia (1), proti ktorému bolo podané toto odvolanie. Uvedeným rozsudkom bola zamietnutá žaloba žalobkyne proti rozhodnutiu Komisie z 12. januára 2011 (2) o „finančnom goodwille“ upravenom v článku 12 ods. 5 španielskeho zákona o dani z príjmov právnických osôb.

Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktoré mal Všeobecný súd vykonať v napadnutom rozsudku pri výklade článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo vzťahu k pojmu „selektivita“.

V odvolaní sa predovšetkým uvádza, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho posúdenia

— pri vymedzení referenčného systému v prvej etape posudzovania selektivity,

— pri určovaní cieľa, na ktorého základe porovnával viaceré skutkové a právne prípady v druhej etape posudzovania selektivity,

— v dôsledku toho aj pri rozhodovaní, komu prináleží dôkazné bremeno a pri uplatňovaní zásady proporcionality,

— subsidiárne, pri svojej analýze vzťahujúcej sa k údajnej neexistencii dôkazov príčinnej súvislosti medzi nemožnosťou podniku vykonávať fúzie v zahraničí a nadobudnutím podielov v zahraničných podnikoch a

— subsidiárne tým, že nepripustil oddeliteľnosť opatrenia v závislosti od kontrolného podielu.

— Napadnutý rozsudok nielenže obsahuje právne nesprávne odôvodnenie, ale v niektorých z uvedených bodov nahrádza odôvodnenie rozhodnutia vlastným a odlišným odôvodnením, čiže sa vyznačuje nesprávnym právnym posúdením aj v ďalších aspektoch.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, Banco Santander a Santusa/Komisia (T-399/11 RENV, EU:T:2018:787).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 135, 2011, s. 1).
C 112/33

Odvolanie podané 25. januára 2019: Axa Mediterranean Holding, S.A.proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-405/11, Axa Mediterranean/Komisia

(Vec C-54/19 P)

(2019/C 112/39)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Axa Mediterranean Holding, S.A. (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľky

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018,

— vyhovieť žalobe o neplatnosť a definitívne zrušiť napadnuté rozhodnutie a

— zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Dňa 15. novembra 2018 Všeobecný súd vydal rozsudok vo veci T-405/11, Axa Mediterranean Holding, S.A./Európska Komisia (1), proti ktorému bolo podané toto odvolanie. Uvedeným rozsudkom bola zamietnutá žaloba žalobkyne proti rozhodnutiu Komisie z 12. januára 2011 (2) o „finančnom goodwille“ upravenom v článku 12 ods. 5 španielskeho zákona o dani z príjmov právnických osôb.

Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktoré mal Všeobecný súd vykonať v napadnutom rozsudku pri výklade článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo vzťahu k pojmu „selektivita“.

V odvolaní sa predovšetkým uvádza, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho posúdenia

— pri vymedzení referenčného systému v prvej etape posudzovania selektivity,

— pri určovaní cieľa, na ktorého základe porovnával viaceré skutkové a právne prípady v druhej etape posudzovania selektivity,

— v dôsledku toho aj pri rozhodovaní, komu prináleží dôkazné bremeno a pri uplatňovaní zásady proporcionality,

— subsidiárne, pri svojej analýze vzťahujúcej sa k údajnej neexistencii dôkazov príčinnej súvislosti medzi nemožnosťou podniku vykonávať fúzie v zahraničí a nadobudnutím podielov v zahraničných podnikoch a

— subsidiárne tým, že nepripustil oddeliteľnosť opatrenia v závislosti od kontrolného podielu.

— Napadnutý rozsudok nielenže obsahuje právne nesprávne odôvodnenie, ale v niektorých z uvedených bodov nahrádza odôvodnenie rozhodnutia vlastným a odlišným odôvodnením, čiže sa vyznačuje nesprávnym právnym posúdením aj v ďalších aspektoch.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, Axa Mediterranean/Komisia (T-405/11, neuverejnený, EU:T:2018:780).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 135, 2011, s. 1).
—

zrušiť článok 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom rozhodnutie Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (2) považuje sporné daňové opatrenie za štátnu pomoc a
1.

Je podľa článkov 36 a 38 Charty základných práv Európskej únie a podľa článku 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES (1) z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES, prípustné vnútroštátne opatrenie, o aké ide v prejednávanej veci, stanovené v § 35 zakon za energetikata (zákon o energetike) a podrobnejšie upravené v § 11 naredba no 2 za regulirane na cenite na prirodnia gaz (nariadenie č. 2 o regulácii cien zemného plynu), ktoré vydala Daržavnata komisia za energijno i vodno regulirane (Štátna komisia pre reguláciu energetiky a vody, Bulharsko, ďalej len „KEVR“) 19. marca 2013, podľa ktorého majú celú finančnú záťaž, ktorá je spojená s povinnosťami služby vo verejnom záujme uloženými energetickým podnikom, niesť odberatelia, s prihliadnutím na to, že: a) ekonomickú záťaž vyplývajúcu z povinností služby vo verejnom záujme nenesú všetky energetické podniky; b) náklady na povinnosti služby vo verejnom záujme znášajú predovšetkým koncoví odberatelia, ktorí ich nemôžu napadnúť, hoci odoberajú zemný plyn za neregulované ceny od koncových dodávateľov; c) ekonomická záťaž vyplývajúca z plnenia povinností služby vo verejnom záujme, ktorú znášajú rozličné kategórie odberateľov, nie je diferencovaná; d) uplatňovanie tohto opatrenia nie je časovo obmedzené; e) hodnota povinností služby vo verejnom záujme sa vypočítava na základe metódy odpočtu nákladov podľa prognostického modelu.
—

zrušil článok 1 ods. 1 napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom rozhodnutie Komisie 2011/5/ES z 28. októbra 2009 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (2) považuje dotknuté daňové opatrenie za štátnu pomoc, a
C 112/29

Odvolanie podané 25. januára 2019: Sigma Alimentos Exterior, S.L. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-239/11, Sigma Alimentos Exterior/Komisia

(Vec C-50/19 P)

(2019/C 112/35)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Sigma Alimentos Exterior, S.L. (v zastúpení: M. Muñoz Pérez, advokát)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľky

— vyhovieť tomuto odvolaniu,

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018 vo veci T-239/11 (1),

— zrušiť článok 1 ods. 1 rozhodnutia Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 (2),

— subsidiárne, zrušiť článok 4 napadnutého rozhodnutia,

— uložiť odporcovi povinnosť nahradiť trovy konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Toto odvolanie je založené na dvoch odvolacích dôvodoch, pričom druhý z nich je rozdelený na tri časti:

— nesprávny výklad rozsudku World Duty Free (3) z dôvodu stanovenia nesprávnych kritérií porovnateľnosti, ktoré vedú k nesprávnemu posúdeniu existencie selektivity a v dôsledku toho k nesprávnemu posúdeniu existencie protiprávnej pomoci, čím je porušené ustanovenie článku 107 ZFEÚ,

— nesprávne posúdenie spočívajúce v tom, že možné posúdenie právnych prekážok cezhraničných spojov nespôsobuje selektivitu sporného opatrenia, a to na základe nesprávnej analýzy metódy pozostávajúcej z troch etáp, ktorú Komisia použila na určenie existencie protiprávnej pomoci. Pochybenie v rozsudku možno zhrnúť do nasledujúcich bodov: — pochybenie pri identifikácii spoločného vnútroštátneho daňového režimu, pričom bol porušený článok 107 ZFEÚ týkajúci sa kvalifikácie protiprávnej štátnej pomoci, — pochybenie vyplývajúce z toho, že sporné opatrenie nebolo považované za opatrenie všeobecnej povahy, čím bol takisto porušený článok 107 ZFEÚ, — pochybenie pri posúdení existencie výnimky zo spoločného vnútroštátneho daňového režimu ako referenčného rámca, čím bol porušený článok 107 ZFEÚ.

Odvolateľka zastáva názor, že Všeobecný súd Európskej únie niekoľkokrát porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ a zásadu daňovej neutrality, a v niekoľkých aspektoch v podstate doplnil či nahradil odôvodnenie Komisie v napadnutom rozhodnutí vlastným odôvodnením, čo je samo osebe dôvodom pre zrušenie napadnutého rozsudku.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, Sigma Alimentos Exterior/Komisia (T-239/11, neuverejnený, EU:T:2018:781).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. L 135, 2011, s. 1).

(3) Rozsudok z 21. decembra 2016, Komisia/World Duty Free Group a i. (C-20/15 P a C-21/15 P, EU:C:2016:981).
C 112/31

Odvolanie podané 25. januára 2019: Banco Santander, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-227/10, Banco Santander S.A./Európska komisia

(Vec C-52/19 P)

(2019/C 112/37)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Banco Santander, S.A. (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľky

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018,

— vyhovieť žalobe o neplatnosť a definitívne zrušiť napadnuté rozhodnutie a

— zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Dňa 15. novembra 2018 Všeobecný súd vydal rozsudok vo veci T-227/10, Banco Santander S.A./Európska komisia (1), proti ktorému bolo podané toto odvolanie. Uvedeným rozsudkom bola zamietnutá žaloba žalobkyne proti rozhodnutiu Komisie z 28. októbra 2009 (2) o „finančnom goodwille“ upravenom v článku 12 ods. 5 španielskeho zákona o dani z príjmov právnických osôb.

Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktoré mal Všeobecný súd vykonať v napadnutom rozsudku pri výklade článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo vzťahu k pojmu „selektivita“.

V odvolaní sa predovšetkým uvádza, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho posúdenia

— pri vymedzení referenčného systému v prvej etape posudzovania selektivity,

— pri určovaní cieľa, na ktorého základe porovnával viaceré skutkové a právne prípady v druhej etape posudzovania selektivity,

— v dôsledku toho aj pri rozhodovaní, komu prináleží dôkazné bremeno a pri uplatňovaní zásady proporcionality,

— subsidiárne, pri svojej analýze vzťahujúcej sa k údajnej neexistencii dôkazov príčinnej súvislosti medzi nemožnosťou podniku vykonávať fúzie v zahraničí a nadobudnutím podielov v zahraničných podnikoch a

— subsidiárne tým, že nepripustil oddeliteľnosť opatrenia v závislosti od kontrolného podielu.

— Napadnutý rozsudok nielenže obsahuje právne nesprávne odôvodnenie, ale v niektorých z uvedených bodov nahrádza odôvodnenie rozhodnutia vlastným a odlišným odôvodnením, čiže sa vyznačuje nesprávnym právnym posúdením aj v ďalších aspektoch.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, Banco Santander/Komisia (T-227/10 neuverejnený, EU:T:2018:785).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/5/ES z 28. októbra 2009 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 7, 2011, s. 48).
C 112/30

Odvolanie podané 25. januára 2019: World Duty Free Group S.A., predtým Autogrill España, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 15. novembra 2018 vo veci T-219/10 RENV, World Duty Free Group/Komisia

(Vec C-51/19 P)

(2019/C 112/36)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: World Duty Free Group S.A., predtým Autogrill España, SA (v zastúpení: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Vedľajší účastníci, ktorí v prvostupňovom konaní podporovali žalobkyňu: Španielske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko a Írsko

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľky

— zrušiť rozsudok Všeobecného súdu z 15. novembra 2018,

— vyhovieť žalobe o neplatnosť a definitívne zrušiť napadnuté rozhodnutie a

— zaviazať Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Dňa 15. novembra 2018 Všeobecný súd vydal rozsudok vo veci T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A./Európska komisia (1), proti ktorému bolo podané toto odvolanie. Uvedeným rozsudkom bola zamietnutá žaloba žalobkyne proti rozhodnutiu Komisie z 28. októbra 2009 (2) o „finančnom goodwille“ upravenom v článku 12 ods. 5 španielskeho zákona o dani z príjmov právnických osôb.

Na podporu svojho odvolania odvolateľka uvádza jediný odvolací dôvod týkajúci sa nesprávneho právneho posúdenia, ktoré mal Všeobecný súd vykonať v napadnutom rozsudku pri výklade článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie vo vzťahu k pojmu „selektivita“.

V odvolaní sa predovšetkým uvádza, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho posúdenia

— pri vymedzení referenčného systému v prvej etape posudzovania selektivity,

— pri určovaní cieľa, na ktorého základe porovnával viaceré skutkové a právne prípady v druhej etape posudzovania selektivity,

— v dôsledku toho aj pri rozhodovaní, komu prináleží dôkazné bremeno a pri uplatňovaní zásady proporcionality,

— subsidiárne, pri svojej analýze vzťahujúcej sa k údajnej neexistencii dôkazov príčinnej súvislosti medzi nemožnosťou podniku vykonávať fúzie v zahraničí a nadobudnutím podielov v zahraničných podnikoch a

— subsidiárne tým, že nepripustil oddeliteľnosť opatrenia v závislosti od kontrolného podielu.

— Napadnutý rozsudok nielenže obsahuje právne nesprávne odôvodnenie, ale v niektorých z uvedených bodov nahrádza odôvodnenie rozhodnutia vlastným a odlišným odôvodnením, čiže sa vyznačuje nesprávnym právnym posúdením aj v ďalších aspektoch.

(1) Rozsudok z 15. novembra 2018, World Duty Free Group/Komisia (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784).

(2) Rozhodnutie Komisie 2011/5/ES z 28. októbra 2009 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 7, 2011, s. 48).
C 155/31

Odvolanie podané 22. februára 2019: Maďarsko proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata rozšírená komora) z 13. decembra 2018 v spojených veciach T-339/16, T-352/16 a T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles a Ayuntamiento de Madrid/Komisia

(Vec C-178/19 P)

(2019/C 155/37)

Jazyk konania: španielčina a francúzština

Účastníci konania

Odvolateľ: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér, splnomocnený zástupca)

Ďalší účastník účastníci konania: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid, Európska komisia

Návrhy odvolateľa

Maďarsko vo svojom odvolaní navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo spojených veciach Ville de Paris, Ville de Bruxelles a Ayuntamiento de Madrid/Európska Komisia (T-339/16, T-352/16 a T-391/16, EU:T:2018:927) a vyhlásil neprípustnosť žalôb Ville de Paris, Ville de Bruxelles a Ayuntamiento de Madrid,

subsidiárne: — čiastočne zrušil výrok rozsudku v časti, v ktorej sa určuje lehota, v ktorej zostávajú zachované účinky ustanovení zrušených citovaným rozsudkom, na dvanásť mesiacov odo dňa, keď sa rozsudok stane právoplatným, a zároveň sa stanoví, že účinky zrušených ustanovení zostávajú zachované do prijatia novej právnej úpravy nahradzujúcej tieto ustanovenia,

ďalej: — uložil žalobcom povinnosť nahradiť trovy odvolacieho konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Vo svojom odvolaní maďarská vláda namieta po prvé posúdenie prípustnosti v napadnutom rozsudku a teda prípustnosti žalôb o neplatnosť, ako aj po druhé posúdenie a závery Všeobecného súdu v napadnutom rozsudku v súvislosti s časovými účinkami zrušených ustanovení.

Podľa maďarskej vlády Všeobecný súd v napadnutom rozsudku nesprávne dospel k záveru, že nariadenie 2016/646 (1) nevyžaduje vo vzťahu k žalobcom žiadne vykonávacie opatrenie a že sa priamo týka týchto žalobcov, takže sú aktívne legitimovaní na podanie žaloby na základe článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ. Nariadenie 2016/646 v skutočnosti vyžaduje vykonávacie opatrenia vo vzťahu k žalobcom a navyše sa netýka priamo žalobcov, pretože neobmedzuje, na rozdiel od tvrdení v napadnutom rozsudku, právomoc žalobcov prijať opatrenia obmedzujúce používanie určitých vozidiel.

Podľa maďarskej vlády Všeobecný súd navyše porušil zásadu právnej istoty tým, že v napadnutom rozsudku určil maximálnu lehotu dvanástich mesiacov na zachovanie právnych účinkov zrušeného ustanovenia, keďže takúto lehotu nemožno považovať za dostatočnú pre prijatie právnej úpravy nahradzujúcej toto ustanovenie. Skrátená lehota na prípravu, ktorá bola poskytnutá podnikom, nestačí na prispôsobenie sa zmeneným ustanoveniam a nepočíta sa ani so zmierňovaním podnikateľských škôd, ktoré už možno vyčísliť. V období od skončenia dočasných účinkov zrušených ustanovení do prijatia novej právnej úpravy vznikne situácia nezlučiteľná so zásadou právnej istoty a bude dochádzať k závažnému porušovaniu práv výrobcov vozidiel a spotrebiteľov.

(1) Nariadenie Komisie (EÚ) č. 2016/646 z 20. apríla 2016, ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 692/2008, pokiaľ ide o emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 6) (Ú. v. EÚ L 109, 2016, s. 1).
2.

Ako sa má vykladať pojem preprava odpadov, ktoré podliehajú požiadavkám na schválenie stanoveným nariadením (ES) č. 1774/2002 (3), v súčasnosti nariadením o vedľajších živočíšnych produktoch z roku 2009 (4), v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1013/2006: Myslí sa týmto pojmom preprava vedľajších živočíšnych produktov (z jednej krajiny do druhej) bez ohľadu na to, do ktorej kategórie tento materiál patrí? Alebo ide o prepravu materiálu uvedeného v článku 48 nariadenia o vedľajších živočíšnych produktoch z roku 2009 (predtým článok 8 nariadenia [ES] č. 1774/2002), ktorý sa obmedzuje na vedľajšie živočíšne produkty a odvodené produkty v zmysle tohto ustanovenia, teda na materiál kategórie 1, materiál kategórie 2 a niektoré z nich odvodené produkty vrátane spracovanej živočíšnej bielkoviny pochádzajúcej z materiálu kategórie 3?
1.

Majú sa články 4 ods. 1 písm. c) bod ii), 7 ods. 1 a 8 ods. 1 rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady 626/2008/ES z 30. júna 2008 o výbere a povolení systémov zabezpečujúcich mobilné satelitné služby (MSS) (1) vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak by sa preukázalo, že prevádzkovateľ vybraný v súlade s hlavou II tohto posledného uvedeného rozhodnutia neposkytol mobilné satelitné služby prostredníctvom mobilného satelitného systému v termíne stanovenom v článku 4 ods. 1 písm. c) bode ii) tohto rozhodnutia, musia príslušné orgány členských štátov uvedené v článku 8 ods. 1 tohto rozhodnutia zamietnuť udelenie povolení na rozmiestnenie doplnkových pozemných komponentov tomuto prevádzkovateľovi z dôvodu, že tento prevádzkovateľ si nesplnil záväzok prijatý v čase podania svojej žiadosti o udelenie povolenia?
—

vykonanie ďalšej daňovej kontroly, a to súbežne s trestným konaním, v ktorom bol platiteľ dane obžalovaný vo veci spáchania trestného činu skrátenia dane, na základe ktorej sa mu uložili dodatočné daňové povinnosti, jednak pokiaľ ide o zdaňovacie obdobie, za ktoré už zaplatil, jednak vo vzťahu k príslušnej sume, ktorú odviedol v prospech štátnych orgánov v priebehu predbežného vyšetrovania, a to v prípade, keď sa rozhodovanie správnych orgánov o odvolaní podanom proti aktom vydaným na základe uskutočnenej daňovej kontroly prerušilo až do skončenia trestného stíhania,
1.

Má sa rozhodnutie Komisie zo 14. júla 2004 (1) vykladať v tom zmysle, že vyhlasuje za nezlučiteľné so spoločným trhom iba úľavy na sociálnych odvodoch zamestnávateľov, z dôvodu, že úľavy na sociálnych odvodoch zamestnancov neprinášajú prospech podnikom a teda nemôžu patriť do pôsobnosti článku 107 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, alebo v tom zmysle, že vyhlasuje za nezlučiteľné so spoločným trhom aj úľavy na sociálnych odvodoch zamestnancov?