7.

Prejednávanej veci sa týkajú tieto odôvodnenia ( 4 ) v preambule základného nariadenia: „(9) Dôvody, ktoré doteraz viedli spoločenstvo k prijatiu systému produkčných kvót pre cukor, izoglukózu a inulínový cukor zostávajú v platnosti. Tento systém však bol upravený s prihliadnutím na súčasný vývoj v produkcii a aby poskytol spoločenstvu nástroje potrebné na zabezpečenie spravodlivým, avšak účinným spôsobom, aby sami výrobcovia plne pokryli náklady na realizáciu [financovali náklady na odpredaj — neoficiálny preklad] nadprodukcie spoločenstva v porovnaní so spotrebou a v súlade so záväzkami spoločenstva vyplývajúcimi z dohôd, ktoré sú výsledkom Uruguajského kola multilaterálnych obchodných rokovaní… … (11) Spoločný systém organizovania trhov v sektore cukru sa po prvé zakladá na zásade, že výrobcovia by mali niesť plnú finančnú zodpovednosť za straty, ktoré vzniknú každý hospodársky rok v dôsledku realizácie [odpredaja — neoficiálny preklad] tej časti produkcie spoločenstva podliehajúcej kvóte, ktorá presahuje vnútornú spotrebu spoločenstva a po druhé, na diferenciácii cenových záruk pre realizáciu [odpredaj — neoficiálny preklad], ktorá odráža výrobnú kvótu pridelenú každému podniku. Produkčná kvóta cukru sa prideľuje každému podniku na základe jeho skutočnej produkcie počas konkrétneho referenčného obdobia. (12) Keďže záväzky týkajúce sa znižovania vývozných podpôr boli splnené v priebehu prechodného obdobia, základné množstvá cukru a izoglukózy a kvóty pre inulínový sirup by sa mali zachovať na ich súčasnej úrovni s tým, že príslušné záruky sa musia prispôsobiť podľa potreby tak, aby spoločenstvo mohlo splniť svoje záväzky vyplývajúce z dohody[ ( 5 )], pričom sa zohľadnia základné faktory, ktoré vplývajú na situáciu v sektore cukru. Systém samofinancovania v sektore prostredníctvom produkčných odvodov a režimu produkčných kvót by sa mal zachovať. (13) Výrobcovia by tak mali pokračovať v preberaní finančnej zodpovednosti povinnosťou platiť základný produkčný odvod účtovaný na celú výrobu A a B cukru, ktorý je limitovaný na 2 % intervenčnej ceny bieleho cukru, a odvod B účtovaný na produkciu B cukru do limitu 37,5 % tejto ceny. Za určitých okolností aj výrobcovia izoglukózy a inulínového sirupu tiež platia pomernú časť týchto príspevkov. Uplatňovanie odvodov uvedeným spôsobom znamená, že v niektorých hospodárskych rokoch nie je produkcia cukru plne samofinancujúca. V týchto prípadoch by sa mal účtovať dodatkový odvod. (14) V záujme rovnakého prístupu by sa mal dodatkový odvod vypočítať pre každý podnik na základe jeho podielu na tvorbe príjmov z produkčných odvodov, ktoré zaplatil v príslušnom hospodárskom roku. Preto by sa pre spoločenstvo ako celok mal určiť koeficient, ktorý bude predstavovať v danom hospodárskom roku pomer medzi celkovou zaznamenanou stratou a celkovým príjmom vytvoreným z produkčných odvodov. Je potrebné špecifikovať podmienky, za ktorých predajcovia cukrovej repy a cukrovej trstiny majú prispievať k eliminácii neuhradenej straty v príslušnom hospodárskom roku. (15) V každom hospodárskom roku spotreba, výroba, dovoz, zásoby a úroveň prenosov, ako aj priemerná strata, ktorá sa pravdepodobne ponesie v rámci systému samofinancovania, môžu byť také, že produkčné kvóty pridelené každému podniku v sektore cukru budú mať za následok prekročenie objemu vývozu stanoveného v dohode. Záruky viazané na kvóty by sa preto mali každý hospodársky rok upravovať tak, aby spoločenstvo mohlo splniť svoje záväzky.“