Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o neplatnosť – Žaloba proti rozhodnutiu – Prijatie rozhodnutia znamenajúceho zrušenie napadnutého rozhodnutia v priebehu konania – Žaloba, ktorá sa stala bezpredmetnou – Zastavenie konania

(Článok 230 ES)

2. Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – List Komisie o podmienkach oprávnenosti záloh vyplatených vnútroštátnymi orgánmi v rámci systému štátnej pomoci na účely poskytnutia finančnej pomoci Spoločenstva, určený členskému štátu

(Článok 230 ES)

3. Hospodárska a sociálna súdržnosť – Štrukturálne intervencie – Financovanie Spoločenstvom – Oprávnenosť výdavkov vynaložených vnútroštátnymi orgánmi na účely poskytnutia pomoci – Podmienka – Dôkaz o použití výdavkov v rámci financovaného projektu – Výnimka – Zálohy nepresahujúce určitú výšku

(Nariadenie Rady č. 1260/1999, článok 32 ods. 2; nariadenie Komisie č. 1685/2000, príloha, pravidlo č. 1, body 1 a 2)

4. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah

(Článok 253 ES)

5. Konanie – Námietka prekážky začatého konania – Zhodnosť účastníkov konania, predmetu konania a dôvodov v obidvoch žalobách – Neprípustnosť žaloby podanej ako druhej

Summary

1. Zrušením napadnutého rozhodnutia v priebehu konania žalobca dosiahne to, čo má zabezpečiť žaloba podaná podľa článku 230 ES, a preto Súdny dvor nemá dôvod rozhodnúť. V skutočnosti v rámci takejto žaloby Súdny dvor môže len určiť neplatnosť aktu, ktorý je predmetom tejto žaloby. Žaloba sa tak stáva bezpredmetnou a je potrebné konanie o nej zastaviť.

(pozri body 25, 26)

2. Žalobou o neplatnosť možno napadnúť všetky ustanovenia prijaté inštitúciami, ktoré majú právne účinky, bez ohľadu na to, akú majú povahu alebo formu. Platí to aj o liste Komisie určenému členskému štátu, ktorého cieľom je oboznámiť s pohľadom tejto inštitúcie na neoprávnenosť záloh vyplatených členskými štátmi v rámci systému pomoci na účely poskytnutia pomoci zo štrukturálnych fondov.

Hoci je isté, že v prvej časti uvedeného listu Komisia potvrdila svoje stanovisko týkajúce sa neoprávnenosti záloh vyplatených členskými štátmi na účely poskytnutia pomoci zo štrukturálnych fondov, ako to vyjadrila v oznámení o výklade článku 32 ods. 1 tretieho pododseku nariadenia č. 1260/1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch, pravdou je aj to, že s cieľom odôvodniť uhradenie záloh poskytnutých až do určitého dňa na základe ochrany legitímnych očakávaní členských štátov odkazuje výslovne v druhej časti na pochybnosti, ktoré mohli vzniknúť v súvislosti s presným stavom platných ustanovení. Keďže tento list nemá výlučne potvrdzujúci charakter oznámenia o výklade, musí sa považovať za konečný výsledok opätovného preskúmania okolností.

(pozri body 32, 33, 36, 37)

3. Systém platieb v rámci systémov štátnej pomoci zriadený článkom 32 nariadenia č. 1260/1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch, ako aj pravidlom č. 1 prílohy nariadenia č. 1685/2000, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania uvedeného nariadenia č. 1260/1999, spočíva na zásade uhradenia výdavkov. Toto implikuje, že v zásade oprávnenosť výdavkov vynaložených vnútroštátnymi orgánmi na účely poskytnutia pomoci zo štrukturálnych fondov je podriadená predloženiu dôkazu oddeleniam Komisie o ich použití v rámci projektu financovaného Európskou úniou.

Iba v prípade platby Komisiou v podobe zálohy v sume predstavujúcej 7 % príspevku zo štrukturálnych fondov na predmetnú pomoc, ako stanovuje článok 32 ods. 2 nariadenia č. 1260/1999, nemusia vnútroštátne orgány predložiť už v tomto štádiu doklady preukazujúce vynaložené výdavky. Zálohy, ktoré sú vyplatené vnútroštátnymi orgánmi a ktoré nepresahujú sumu 7 % príspevku uvedených fondov, sa teda môžu poskytnúť bez akéhokoľvek požadovania príslušného dôkazu o použití. Naopak však, ak tieto zálohy presahujú uvedenú sumu, ich uhradenie a posteriori Komisiou bude závisieť od predloženia potvrdených faktúr, alebo ak je to nemožné, účtovných dokladov rovnocennej dôkaznej hodnoty. V poslednom uvedenom prípade platba, ktorú má uskutočniť Komisia, už nebude zálohou, ale skôr priebežnou platbou alebo preplatením záverečnej bilancie v zmysle citovaného článku 32, čo si v dôsledku toho vyžaduje predloženie dôkazných dokladov o použití predmetných súm.

(pozri body 45 – 49)

4. Odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES sa musí prispôsobiť druhu príslušného právneho aktu a musí byť z neho jasne a jednoznačne zrejmá úvaha inštitúcie, ktorá akt vydala, a to tak, aby dotknuté osoby mohli spoznať dôvody prijatého opatrenia a príslušný súd mohol vykonať svoje preskúmanie.

Táto požiadavka sa musí posúdiť vo vzťahu k okolnostiam prejednávanej veci, najmä obsahu aktu, povahe uvádzaných dôvodov a záujmu, aby príjemcovia alebo iné priamo a osobne dotknuté osoby týmto aktom mohli vysvetlenia pochopiť. Nevyžaduje sa však, aby odôvodnenie uvádzalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posúdiť nielen v súvislosti so znením tohto aktu, ale aj so zreteľom na jeho kontext a všetky právne ustanovenia, ktoré upravujú dotknutú oblasť.

(pozri body 54, 55)

5. Žaloba podaná po inej žalobe, ktorá smeruje proti tým istým účastníkom konania, je založená na tých istých žalobných dôvodoch a navrhuje zrušenie toho istého právneho aktu, sa musí odmietnuť ako neprípustná z dôvodu prekážky začatého konania.

(pozri bod 64)