ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Na to, aby bol splnený cieľ ochrany životného prostredia sledovaný smernicou 91/271 o čistení komunálnych odpadových vôd, treba pojem „dostatočná výkonnosť“ čističiek, upravený v článku 10 tejto smernice, hoci nie je vyčíslený, chápať tak, že znamená, že za obvyklých klimatických podmienok a s prihliadnutím na sezónne výkyvy sa musia zberať a čistiť všetky komunálne odpadové vody. V dôsledku toho možno absenciu čistenia komunálnych odpadových vôd tolerovať len za okolností mimo bežného rámca a pravidelné vypúšťanie nečistených komunálnych odpadových vôd by bolo v rozpore so smernicou 91/271.

Pojem „najlepšie technické vedomosti, ktoré nenesú so sebou rozsiahle náklady“ je síce v prílohe I bode A smernice 91/271 upravený len v súvislosti so zbernými systémami, ide však o pojem vlastný všetkým ustanoveniam tejto smernice sledujúcim zabezpečenie jej cieľa spočívajúceho v ochrane životného prostredia tak, aby nedochádzalo k príliš prísnemu uplatňovaniu stanovených pravidiel. Tento pojem preto bude potrebné vzhľadom na to, že v určitých prípadoch umožňuje vypúšťanie nevyčistených odpadových vôd, hoci majú negatívne účinky na životné prostredie, rozšíriť aj na čističky. Tento pojem preto umožňuje zabezpečiť dodržanie požiadaviek tejto smernice bez zaťaženia členských štátov nerealizovateľnými povinnosťami, ktoré by si nemohli splniť alebo ktoré by mohli splniť len za cenu neprimeraných nákladov. Treba ho skúmať tak, že sa na jednu stranu váh položí najpokročilejšia technológia, ako aj plánované náklady a na druhú stranu sa položia výhody, ktoré môže výkonnejší systém zberu alebo čistenia vôd priniesť. V tomto rámci nemôžu byť vynaložené náklady neprimerané dosiahnutým výhodám.

(pozri body 63, 64, 67)
V dôsledku toho sa nesplnenia povinnosti na základe článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46 dopúšťa členský štát, ktorý neprijme všetky právne predpisy nevyhnutné na to, aby vnútroštátna právna úprava spĺňala kritérium nezávislosti, pokiaľ ide o dozorný orgán, a konkrétne tým, že zavedie právnu úpravu, na základe ktorej

Výraz „s úplnou nezávislosťou“ uvedený v článku 28 ods. 1 druhom pododseku smernice 95/46 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov sa má vykladať v tom zmysle, že dozorným orgánom pre ochranu osobných údajov sa musí priznať nezávislosť, ktorá im umožní vykonávať ich úlohy bez vonkajšieho vplyvu. V tomto ohľade skutočnosť, že takýto orgán má funkčnú nezávislosť, lebo jeho členovia sú nezávislí a pri výkone svojej funkcie nie sú viazaní nijakými pokynmi, sama osebe nepostačuje na to, aby uvedený dozorný orgán uchránila od akéhokoľvek vonkajšieho vplyvu. Cieľom nezávislosti požadovanej na základe uvedeného článku 28 ods. 1 druhého pododseku je pritom nielen vylúčiť priamy vplyv vo forme pokynov, ale takisto akúkoľvek formu nepriameho vplyvu, ktorý by mohol usmerňovať rozhodnutia dozorného orgánu. Okrem toho vzhľadom na úlohu strážcov práva na súkromie, ktorú zastávajú uvedené dozorné orgány, uvedený článok 28 ods. 1 druhý pododsek vyžaduje, aby ich rozhodnutia, a teda aj tieto samotné orgány, boli mimo akéhokoľvek podozrenia zo zaujatosti.

Na to, aby vnútroštátny dozorný orgán pre ochranu osobných údajov spĺňal kritérium nezávislosti uvedené v článku 28 ods. 1 druhom pododseku smernice 95/46 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov, nie je nepochybne nevyhnutné, aby mal k dispozícii samostatnú rozpočtovú položku, ako je tomu v prípade rozpočtovej položky upravenej v článku 43 ods. 3 nariadenia č. 45/2001 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov. Členské štáty totiž nie sú povinné do svojich vnútroštátnych právnych predpisov prevziať ustanovenia obdobné ustanoveniam kapitoly V nariadenia č. 45/2001, aby sa zaručila úplná nezávislosť ich dozorných orgánov, a môžu teda stanoviť, že z hľadiska rozpočtového práva je dozorný orgán závislý od určitého ministerského odboru. Poskytnutie ľudských a materiálnych prostriedkov, ktoré sú pre tento orgán nevyhnutné, mu však nesmie brániť vo vykonávaní jeho funkcií „s úplnou nezávislosťou“ v zmysle článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46.

(pozri bod 58)
Smernica 2000/60, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva sa má vykladať v tom zmysle, že nie je s ňou v rozpore vnútroštátne ustanovenie, ktoré pred 22. decembrom 2009 povoľovalo odklonenie vody z jedného povodia do druhého alebo z jedného správneho územia povodia do iného, ak príslušnými vnútroštátnymi orgánmi ešte neboli prijaté plány vodohospodárskeho manažmentu správnych území povodí, o ktoré ide. Takéto odklonenie nesmie byť takej povahy, že by vážne narušilo dosiahnutie cieľov stanovených touto smernicou. Uvedené odklonenie však v rozsahu, v akom môže spôsobiť negatívne účinky na vodu, ktoré sú uvedené v článku 4 ods. 7 tej istej smernice, môže byť povolené, ak sú splnené aspoň podmienky uvedené v písmenách a) až d) tohto istého ustanovenia, a nemožnosť povodia alebo správneho územia povodia, kam sa má voda odkloniť, uspokojiť svojimi vlastnými vodnými zdrojmi potreby pitnej vody, výroby elektriny alebo zavlažovania nie je nevyhnutnou podmienkou na to, aby takéto odklonenie vody bolo zlučiteľné s uvedenou smernicou, ak boli splnené predtým stanovené podmienky.

Projekt čiastočného odklonenia vôd rieky, akým je projekt čiastočného odklonenia horného toku rieky Achéloos do Tesálie, sa nemá považovať za plán alebo program, ktorý patrí do pôsobnosti smernice 2001/42 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie.

Na oblasti uvedené v národnom zozname lokalít európskeho významu, odovzdanom Európskej komisii na základe článku 4 ods. 1 druhého pododseku smernice Rady 92/43 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, ktoré boli následne zahrnuté do zoznamu lokalít európskeho významu prijatého rozhodnutím 2006/613, ktorým sa v súlade so smernicou 92/43 prijíma zoznam území európskeho významu pre stredomorskú biogeografickú oblasť, sa po tom, ako bolo rozhodnutie 2006/613 oznámené dotknutému členskému štátu, vzťahuje ochrana vyplývajúca z tejto smernice predtým, ako bolo dané rozhodnutie uverejnené. Konkrétne, po tomto oznámení bol dotknutý členský štát takisto povinný prijať opatrenia ochrany stanovené v článku 6 ods. 2 až 4 tejto smernice.

Smernica 92/43 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín a najmä jej článok 6 ods. 4 sa má vykladať v tom zmysle, že dôvody spojené jednak so zavlažovaním a jednak so zásobovaním pitnou vodou uvádzané na podporu projektu odklonenia vody môžu predstavovať naliehavé dôvody vyššieho verejného záujmu takej povahy, že odôvodnia realizáciu projektu narušujúceho integritu dotknutých lokalít. Ak takýto projekt má dosah na integritu lokality európskeho významu, v ktorej sa vyskytuje prioritný biotop a/alebo prioritný druh, jeho realizáciu možno v zásade odôvodniť dôvodmi spojenými so zásobovaním pitnou vodou. Za určitých okolností ho možno odôvodniť priaznivými dôsledkami primárneho významu, ktoré má zavlažovanie na životné prostredie. Zavlažovanie však v zásade nemôže patriť pod úvahy spojené so zdravím ľudí a bezpečnosťou verejnosti, ktoré by inak odôvodnili realizáciu takého projektu, o aký ide vo veci samej.

(pozri bod 128, bod 8 výroku)
Členský štát, ktorý prijme a ponechá v platnosti ustanovenia o dani z príjmu právnických osôb uplatniteľné v prípade premiestnenia registrovaného sídla a miesta skutočného vedenia spoločnosti založenej podľa vnútroštátneho práva do iného členského štátu alebo úplného či čiastočného premiestnenia aktív stálej prevádzkarne spoločnosti nerezidenta nachádzajúcej sa na území dotknutého členského štátu do iného členského štátu, ktoré stanovujú okamžité zdanenie latentných kapitálových ziskov týkajúcich sa daných aktív, pričom nestanovujú okamžité zdanenie latentných kapitálových ziskov plynúcich z čisto vnútroštátnych transakcií, si neplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 ZFEÚ. Takáto spoločnosť je totiž finančne penalizovaná v porovnaní so spoločnosťou založenou podľa práva toho istého členského štátu, ktorá uskutočňuje podobné operácie na území uvedeného členského štátu, pričom tento rozdiel v zaobchádzaní nemožno odôvodniť rozdielnou objektívnou situáciou.

(pozri body 27 – 29, 35 a výrok)
Aj keď je cieľom nariadenia č. 617/2010 o oznamovaní investičných projektov v oblasti energetickej infraštruktúry v rámci Európskej únie Komisii zhromažďovanie informácií, toto zhromažďovanie bolo týmto nariadením zavedené na to, aby Únia mohla uskutočniť určité ciele, ktoré jej boli stanovené v oblasti energetiky. Okrem toho z obsahu nariadenia č. 617/2010 vyplýva, že toto nariadenie sa týka najmä zavedenia systému zhromažďovania informácií o investičných projektoch do energetických infraštruktúr určeného na to, aby Únia mohla uskutočňovať ciele stanovené v oblasti energetiky, konkrétne pokiaľ ide o fungovanie vnútorného energetického trhu, zabezpečenie bezpečnosti dodávok energie v Únii a vývoj nových a obnoviteľných zdrojov energie.

Vzhľadom na jeho účel a obsah sa toto nariadenie nemôže zakladať na článku 337 ZFEÚ. Toto ustanovenie totiž predstavuje právny základ aktov týkajúcich sa všeobecnej činnosti zhromažďovania informácií uskutočňovanej Komisiou bez požiadavky, aby toto zhromažďovanie bolo potrebné na uskutočnenie cieľov určitej politiky Únie.

Nariadenie č. 617/2010 sa tak musí zakladať na článku 194 ZFEÚ, ktorý, ako vyplýva z jeho znenia, konkrétne zo znenia jeho odseku 2, tvorí právny základ aktov Únie, ktoré sú „potrebné“ na dosiahnutie cieľov stanovených pre politiku Únie v oblasti energetiky. Účel a obsah tohto nariadenia sa úzko vzťahujú na ciele sledované politikou Únie v oblasti energetiky a toto zhromažďovanie informácií je odôvodnené iba cieľom spočívajúcim v plnení niektorých zo špecifických úloh zverených Únii v článku 194 ods. 1 ZFEÚ.

Nakoniec, hoci sa nariadenie č. 617/2010 týka aj oznamovania investičných projektov týkajúcich sa niektorých jadrových infraštruktúr Komisii, nič to nemení na tom, že toto nariadenie sa vzhľadom na svoj účel a obsah týka vykonania politiky Únie v oblasti energetiky všeobecne, a nie politiky Únie v špecifickej oblasti jadrovej energie, ako je definovaná Zmluvou o ESAE. Z toho vyplýva, že nepatrí do pôsobnosti článku 187 AE.

(pozri body 52, 61, 64, 66, 69, 73, 82, 85)
V konkrétnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní obchodný podiel zodpovedajúci 100 % základného imania dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, jednak táto materská spoločnosť môže uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie tejto dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka, že táto materská spoločnosť skutočne uplatňuje takýto vplyv. Na domnienku, že materská spoločnosť skutočne vykonáva rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti, za týchto podmienok postačuje, ak Komisia preukáže, že vlastní podiel zodpovedajúci celému základnému imaniu tejto dcérskej spoločnosti. Následne môže Komisia považovať materskú spoločnosť za solidárne zodpovednú za zaplatenie pokuty uloženej dcérskej spoločnosti, ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží vyvrátenie tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy, ktoré preukazujú, že jej dcérska spoločnosť sa na trhu správa nezávisle.

V oblasti hospodárskej súťaže výkon spoločnej kontroly dvomi nezávislými materskými spoločnosťami vo vzťahu k ich dcérskej spoločnosti v zásade nebráni tomu, aby Komisia konštatovala existenciu hospodárskej jednotky medzi jednou z týchto materských spoločností a príslušnou dcérskou spoločnosťou. To platí rovnako aj vtedy, ak má táto materská spoločnosť menší obchodný podiel v dcérskej spoločnosti ako druhá materská spoločnosť. Platí to o to viac v prípade, ak materskú spoločnosť a jej dcérsku spoločnosť, ktorá je sama materskou spoločnosťou spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia, možno považovať za spoločnosti tvoriace hospodársku jednotku spoločne s touto poslednou uvedenou spoločnosťou.

Okrem toho Komisia môže adresovať rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty, materskej spoločnosti dcérskej spoločnosti podieľajúcej sa na porušení článku 81 ES bez toho, aby bolo potrebné preukázať osobnú účasť tejto materskej spoločnosti na porušení, pod podmienkou, že táto materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku tejto dcérskej spoločnosti. Z toho vyplýva, že samotná skutočnosť, že materská spoločnosť a jej dcérska spoločnosť vykonávali počas príslušného obdobia iba spoločnú kontrolu nad dcérskou spoločnosťou, ktorá sa dopustila porušenia, nebráni konštatovaniu existencie hospodárskej jednotky skladajúcej sa z týchto spoločností, pod podmienkou, že sa preukáže skutočné uplatňovanie rozhodujúceho vplyvu týchto dvoch materských spoločností na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia.

(pozri body 101 – 103)
Pokiaľ neexistujú osobitné právne predpisy vzťahujúce sa na úradníkov a zamestnancov a ustanovenia rokovacích poriadkov v tejto súvislosti, ktoré môžu prijať inštitúcie, zo žiadneho právneho aktu nemožno vyvodiť, že by vzťahy medzi týmito inštitúciami a ich úradníkmi a zamestnancami, ku ktorým patria oznámenia o výberových konaniach, boli úplne vylúčené z pôsobnosti nariadenia č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve, ktorého článok 1 výslovne uvádza, ktoré jazyky sú pracovnými jazykmi inštitúcií. A fortiori platí uvedené v prípade vzťahov medzi inštitúciami a uchádzačmi externého výberového konania, ktorí v zásade nie sú ani úradníkmi, ani zamestnancami.

Podľa článku 1 ods. 2 prílohy III služobného poriadku v spojení s článkom 5 nariadenia č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve, ktorý stanovuje, že Úradný vestník Európskej únie sa uverejňuje vo všetkých úradných jazykoch, oznámenia o verejných výberových konaniach musia byť uverejnené v úplnom znení vo všetkých úradných jazykoch.

Vzhľadom na to, že tieto ustanovenia nestanovujú výnimku, neskoršie uverejnenie zmien a doplnení, ktoré obsahujú len stručné informácie, vo všetkých úradných jazykoch nenapraví neuverejnenie oznámení o výberových konaniach v úplnom znení v úradnom vestníku vo všetkých úradných jazykoch. V každom prípade, tieto zmeny a doplnenia síce obsahujú niekoľko informácií o výberových konaniach, avšak vychádzajúc zo skutočnosti, že občania Európskej únie čítajú Úradný vestník Európskej únie vo svojom materinskom jazyku a že tento jazyk je jedným z úradných jazykov Únie, potenciálny uchádzač, ktorého materinský jazyk nie je jedným z jazykov uverejnenia oznámení o výberových konaniach v úplnom znení, si musí tento vestník zaobstarať v jednom z týchto jazykov a čítať oznámenie v tomto jazyku predtým, než sa rozhodne, či sa prihlási ako uchádzač do niektorého z výberových konaní. Takýto uchádzač je znevýhodnený oproti uchádzačovi, ktorého materinským jazykom je jeden z troch jazykov, v ktorých boli oznámenia o výberových konaniach uverejnené v úplnom znení, jednak pokiaľ ide o správne pochopenie týchto oznámení a jednak pokiaľ ide o lehotu na prípravu a podanie prihlášky do týchto výberových konaní.

Toto znevýhodnenie je dôsledkom rozdielneho zaobchádzania na základe jazyka, ktoré zakazuje článok 21 Charty základných práv Európskej únie a článok 1d ods. 1 služobného poriadku, zapríčineného týmito uverejneniami. Prax obmedzeného uverejnenia totiž nie je v súlade so zásadou proporcionality a z tohto dôvodu je diskrimináciou na základe jazyka, ktorú článok 1d služobného poriadku zakazuje.

(pozri body 71 – 75, 77)
Článok 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931 o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom umožňuje Rade, aby vychádzala z rozhodnutia, ktoré v nadväznosti na vyšetrovanie týkajúce sa účasti dotknutej osoby na financovaní teroristických činností ukladá také preventívne opatrenia, ako je zmrazenie finančných prostriedkov.

Z odôvodnení tohto spoločného postoja, ako aj nariadenia č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu totiž vyplýva, že ich základný cieľ a predmet spočíva v boji proti medzinárodnému terorizmu tým, že ho oddelia od jeho finančných zdrojov zmrazením finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov fyzických alebo právnických osôb podozrivých z toho, že sa angažujú v činnostiach, ktoré sú s ním spojené. Tieto akty teda nesmerujú k tomu, aby sprevádzali alebo podporovali vnútroštátne trestné konania, ale k tomu, aby sa predišlo páchaniu nových teroristických činov.

Navyše z odkazu na vnútroštátne rozhodnutie prijaté príslušným orgánom, ako aj z formulácie „presné informácie“ a „[závažné a vierohodné dôkazy a indície]“ uvedenej v článku 1 ods. 4 spoločnej pozície 2001/931 vyplýva, že jeho cieľom je chrániť dotknuté osoby tým, že sa zabezpečí, že do zoznamu osôb, skupín a subjektov zapojených do teroristických činov budú zaradené len v prípade, ak existuje dostatočne silný skutkový základ, a že uvedená spoločná pozícia smeruje k tomu, aby sa tento cieľ dosiahol tým, že sa uplatní požiadavka rozhodnutia prijatého vnútroštátnym orgánom. Uvedená ochrana dotknutých osôb nie je spochybnená, ak rozhodnutie neprijal vnútroštátny orgán v rámci konania, ktorého cieľom je uloženie trestných sankcií, ale v rámci konania, ktorého predmetom sú preventívne opatrenia. Táto ochrana je zabezpečená aj vtedy, pokiaľ rozhodnutie prijaté vnútroštátnym orgánom nie je rozhodnutím, ktorým sa otvára vyšetrovanie, ale rozhodnutím, z ktorého sa vyvodzujú dôsledky vyšetrovania, keďže dotknutej osobe ukladá preventívne opatrenia, ale nepredstavuje odsúdenie za spáchanie trestného činu. Tento záver je podporený skutočnosťou, podľa ktorej môže byť zaradenie do zoznamu osôb, skupín a subjektov zapojených do teroristických činov založené aj na sankcii, ktorú nariadila Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov. V rozsahu, v akom takéto sankcie vo všeobecnosti nemajú trestnú povahu, je totiž zmrazenie finančných prostriedkov, ktoré bolo uložené na základe vnútroštátneho rozhodnutia, úplne porovnateľné so sankciou, ktorú prijala Bezpečnostná rada.

(pozri body 67, 68, 70 – 73, 104)
V rámci žaloby smerujúcej proti rozhodnutiu Komisie, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom, okolnosť, že transakcia bola vykonaná pred jej oznámením Komisii, nemá vplyv na zákonnosť daného rozhodnutia. Hoci taká okolnosť môže viesť k sankciám stanoveným v nariadení č. 4064/89 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi v súlade s článkom 14 ods. 1 písm. a) alebo článkom 14 ods. 2 tohto nariadenia, nemôže viesť k zrušeniu rozhodnutia Komisie, pretože nemá nijaký vplyv na zlučiteľnosť predmetnej koncentrácie so spoločným trhom. Článok 7 ods. 5 nariadenia č. 4064/89 totiž stanovuje, že platnosť akejkoľvek transakcie vykonanej pred jej oznámením a vyhlásením jej zlučiteľnosti so spoločným trhom závisí od rozhodnutia, ktoré prijala Komisia po preskúmaní oznámenia alebo po skončení hĺbkovej kontroly.

(pozri body 33, 36, 38, 39)
Spojené veci C-553/10 P a C-554/10 P

Európska komisia

a

Lagardère SCA

proti

Éditions Odile Jacob SAS

„Odvolanie — Koncentrácia podnikov na trhu s vydávaním kníh — Zrušenie rozhodnutia týkajúceho sa schválenia investičného podniku ako nadobúdateľa spätne prevádzaných aktív — Dosah prípadného nedostatku nezávislosti mandatára“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2012

Hospodárska súťaž – Koncentrácie – Záväzky dotknutých podnikov, ktoré môžu viesť k tomu, že oznámená koncentrácia sa stane zlučiteľnou so spoločným trhom – Záväzok nadobúdateľa, že prevedie aktíva späť pod dohľadom nezávislého mandatára – Preskúmanie nezávislosti mandatára súdom Únie – Rozsah

(Nariadenie Rady č. 4064/89, článok 8 ods. 2; oznámenie Komisie 2001/C 68/03)

Ak Komisia vyhlási koncentráciu za zlučiteľnú so spoločným trhom s výhradou, že nadobúdateľ dodrží určité záväzky, medzi ktoré patrí povinnosť previesť aktíva späť a určiť mandatára povereného dohľadom nad týmto spätným prevodom, takýto mandatár musí byť v prvom rade nezávislý od strán a navyše vo vzťahu k nim konať nezávisle, takže nedostatok nezávislosti postačuje na zrušenie rozhodnutia Komisie. Otázka, či tento mandatár konal nezávisle, vzniká len vtedy, ak sa najprv konštatovalo, že bol od strán skutočne nezávislý. Ak súd Únie správne konštatuje, že mandatár nebol nezávislý od strán, nie je povinný preskúmať, či tento mandatár konal in concreto spôsobom, ktorý by tento nedostatok nezávislosti potvrdil.

(pozri body 51, 52)

Spojené veci C-553/10 P a C-554/10 P

Európska komisia

a

Lagardère SCA

proti

Éditions Odile Jacob SAS

„Odvolanie — Koncentrácia podnikov na trhu s vydávaním kníh — Zrušenie rozhodnutia týkajúceho sa schválenia investičného podniku ako nadobúdateľa spätne prevádzaných aktív — Dosah prípadného nedostatku nezávislosti mandatára“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 6. novembra 2012

Hospodárska súťaž — Koncentrácie — Záväzky dotknutých podnikov, ktoré môžu viesť k tomu, že oznámená koncentrácia sa stane zlučiteľnou so spoločným trhom — Záväzok nadobúdateľa, že prevedie aktíva späť pod dohľadom nezávislého mandatára — Preskúmanie nezávislosti mandatára súdom Únie — Rozsah

(Nariadenie Rady č. 4064/89, článok 8 ods. 2; oznámenie Komisie 2001/C 68/03)

Ak Komisia vyhlási koncentráciu za zlučiteľnú so spoločným trhom s výhradou, že nadobúdateľ dodrží určité záväzky, medzi ktoré patrí povinnosť previesť aktíva späť a určiť mandatára povereného dohľadom nad týmto spätným prevodom, takýto mandatár musí byť v prvom rade nezávislý od strán a navyše vo vzťahu k nim konať nezávisle, takže nedostatok nezávislosti postačuje na zrušenie rozhodnutia Komisie. Otázka, či tento mandatár konal nezávisle, vzniká len vtedy, ak sa najprv konštatovalo, že bol od strán skutočne nezávislý. Ak súd Únie správne konštatuje, že mandatár nebol nezávislý od strán, nie je povinný preskúmať, či tento mandatár konal in concreto spôsobom, ktorý by tento nedostatok nezávislosti potvrdil.

(pozri body 51, 52)