ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

konštatoval, že žalovaná má povinnosť nahradiť žalobkyniam ďalšiu škodu, ktorá im vznikla v dôsledku toho, že Komisia povolila vykonávacím nariadením (EÚ) 2018/1584 novú dvojročnú výnimku, ktorou sa umožňuje pre prípad, že nie „sú k dispozícii“ žiadne kurčatá z ekologického chovu, zaradiť konvenčné kurčatá do ekologického chovu kurčiat bez toho, aby Komisia napriek tomu, že je to jej povinnosť, túto výnimku podľa článku 22 ods. 2 nariadenia (ES) č. 834/2007 (3) v nevyhnutnom rozsahu „obmedzi[la] na minimum“, že využitie výnimky predpokladá, že v okruhu do 700 kilometrov od lokality chovu kurčiat neponúka žiadna liaheň kurčatá z ekologického chovu, a že dôkaz o chýbajúcej dostupnosti kurčiat z ekologického chovu má pozostávať z neúspešnej objednávky v troch liahňach, ktoré sú známe ako liahne dodávajúce kurčatá z ekologického chovu, a nie z dopytu adresovaného liahňam, ktoré sú známe tým, že neponúkajú kurčatá z ekologického chovu.
—

subsidiárne, — rozhodol, že Komisia musí žalobkyni zaplatiť dlžnú sumu vo výške 3 238 000 eur, z čoho: — 2 848 000 zodpovedajúcich nevyplateným náhradám za predaje uskutočnené v období od 19. júla do 31. decembra 2013, — 390 000 eur náhrady týkajúce sa straty na zisku v súvislosti s neuskutočnením 3 550 dodatočných ton predaja urečnených MSP v tom istom období, — uložil Komisii povinnosť zaplatiť dlžnú sumu vo výške 3 238 000, — ohodnotenú kompezačnými úrokmi od zrušenia nariadenia (EÚ) č. 689/2013 a po vyhlásenie rozsudku v tomto konaní, s ročnou mierou inflácie za dotknuté obdobie, konštatovanou Eurostatom (Štatistický úrad Európskej únie) v členskom štáte, kde má táto spoločnosť sídlo, — navýšenú o úroky z omeškania odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci až do zaplatenia plnej sumy s úrokovou sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou (ECB) pre jej hlavné refinančné operácie, navýšenou o dva percentuálne body, — rozhodol, že výšku dlžnej sumy, ktorú má Komisia zaplatiť v tejto veci spolu s úrokmi, možno znížiť na sumu, na ktorej zaplatenie by jej mohla byť uložená povinnosť vo veci T-437/18, — uložil Komisii povinnosť zaplatiť náhradu nemajetkovej ujmy z dôvodu jej dvojitého pochybenia, ktorého sa dopustila a to na sumu ex aequo et bono vo výške 20 000 eur,
1.

Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia pri vymedzení trhu, pokiaľ ide o prémiové platené televízne služby so športovými a filmovými kanálmi. — V tomto ohľade žalobkyňa tvrdí, že počas správneho konania upozornila na to, že bez spoločnosti Ziggo Sport Totaal (ďalej len „ZST“) by sa niektorí poskytovatelia služieb plateného televízneho vysielania, širokopásmového pripojenia a mobilných služieb a balíčkov obsiahnutých v niektorých z týchto služieb nemohli zúčastniť súťaže na maloobchodnom trhu. To bolo údajne potvrdené v rámci vyšetrovania trhu, ktoré vykonala Komisia. V dôsledku toho nie sú dva prémiové platené televízne športové kanály ZST a FOX Sports navzájom nahraditeľné. — Žalobkyňa ďalej tvrdí, že Komisia napriek tomu konštatovala existenciu jediného trhu veľkoobchodných dodávok a nákupov platených prémiových športových kanálov, zahrňujúcich ZST a FOX Sports, a ďalej to, že nie je nutná ďalšia segmentácia trhu. — Podľa žalobkyne bolo týmto nesprávnym posúdením pri vymedzení trhu ovplyvnené ďalšie posudzovanie Komisie a v konečnom dôsledku aj záver o schválení fúzie.
5.

Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že v dôsledku týchto porušení vznikla žalobkyniam ujma, pretože, ak by k týmto porušeniam nedošlo, žalobkyne by mohli mať prospech z dohôd, ktoré uzavreli v novembri 2012, takže žalobkyniam by teraz malo byť vrátené postavenie, v akom by sa nachádzali v prípade, že by uvedené rozhodnutie nebolo protiprávne, a to prostredníctvom kompenzačnej náhrady škody, pričom táto žaloba je jediným prostriedkom na získanie takejto kompenzácie.
—

Podľa judikatúry Súdneho dvora sa vyžaduje, aby sa kvalifikovalo zistené porušenie právnych noriem upravujúcich priznanie práv subjektom práva. Pokiaľ ide o požiadavku kvalifikovania porušenia, posudzuje sa splnenie rozhodujúceho kritéria, ktoré spočíva v skutočnosti, či určití vedúci predstavitelia dotknutého orgánu Spoločenstva závažným a zjavným spôsobom porušili stanovené obmedzenia svojej diskrečnej právomoci. Rozsah a intenzita spôsobenej škody a počet poškodených môže byť použitý ako kritérium týkajúce sa okolnosti, či orgán, ktorý je pôvodcom konania, zjavným a závažným spôsobom porušil stanovené obmedzenia svojej diskrečnej právomoci. Preto treba okrem iného poznamenať, že porušenie práva Spoločenstva je kvalifikované vtedy, keď by sa orgán nedopustil chýb, ak by konal s obvyklou obozretnosťou a starostlivosťou. ECB porušila svojej povinnosti, vyplývajúce zo Zmluvy a zo svojho vlastného štatútu, uložiť gréckej centrálnej banke účinné sankcie za to, že nevystupovala obozretne pri dohľade nad Družstevnou úverovou bankou Achaia. Čo sa týka ECB, zodpovedá za kontrolu toho, ako národné banky členských štátov konajú v súlade s ustanoveniami Zmluvy a jej štatútu. V prípade, že sa takáto kontrola nevykonáva, možno hovoriť o administratívnych nedostatkoch – porušenie zásady riadnej správy vecí verejných – ktoré by bolo možné predvídať, ak by ECB prijala príslušné opatrenia, aby „pripomenula“ gréckej centrálnej banke, aké sú jej úlohy vyplývajúce zo Zmluvy, a že nie je oprávnená vyňať spod kontroly úverové inštitúcie, pretože to ohrozuje finančnú stabilitu Európskej únie, ktorá predstavuje základný cieľ existencie ECB. ECB bola povinná preveriť, či si grécka centrálna banka splnila svoje záväzky v rámci európskeho systému centrálnych bánk a ak by sa zistilo, že tieto záväzky neboli splnené, bolo potrebné pristúpiť k prijatiu vhodných opatrenia a nezostať v nečinnosti.
Vec T-208/18: Žaloba podaná 23. marca 2018 – Nessim Daoud a iní/Rada a iní

Žaloba podaná 23. marca 2018 – Nessim Daoud a iní/Rada a iní

(Vec T-208/18)

Účastníci konania

Žalobcovia: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanada), Larsennar Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy) a Maxim Zakharchenko (Nikózia, Cyprus) (v zastúpení: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris a C. Velaris, lawyers, A. Robertson, QC a G. Rothschild, barrister)

Žalované: Rada Európskej únie, Európska komisia, Európska centrálna banka, Eurogroup (zastúpená Radou Európskej únie) a Európska únia (zastúpená Európskou komisiou)

Návrhy

Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

— uložil žalovaným povinnosť zaplatiť žalobcom sumy uvedené v tabuľke, ktorá tvorí prílohu k žalobe, spolu s úrokmi od 26. marca 2016 až do vyhlásenia rozsudku Všeobecného súdu,

alebo:

— určil, že žalovaným vznikla mimozmluvná zodpovednosť a stanovil postup, na základe ktorého sa určí skutočne nahraditeľná škoda, ktorá vznikla žalobcom,

a v každom prípade

— uložil žalovaným povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú dva žalobné dôvody, ktoré sú v podstate totožné alebo podobné so žalobnými dôvodmi uvedenými vo veci T–147/18, APG Intercon a i./Rada a i.
—

zrušil rozhodnutie z 26. marca 2018, ktorým Európska komisia zamietla ponuku konzorcia, ktorého je žalobkyňa lídrom pre časť č. 3 v rámci verejného obstarávania „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI“, ďalej len „verejné obstarávanie“) týkajúceho sa rámcovej zmluvy na poskytovanie služieb tretím krajinám, ktoré sú príjemcami vonkajšej pomoci EÚ, a zadala časť č. 3 ďalším desiatim uchádzačom,
—

v súlade s článkom 340 ods. 2 ZFEÚ a článkom 41 ods. 3 Charty základných práv Európskej únii uložil Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií povinnosť odškodniť žalobcov v tomto rozsahu: i) akcionárov: čistá hodnota za akciu Banco Popular, ktorá bude presne vyčíslená prostredníctvom rozšírenia nášho znaleckého posudku nachádzajúceho sa v prílohe A.5, potom, čo obdržíme predbežné a konečné ocenenia vykonané „nezávislými osobami“, ako to vyžaduje článok 20 nariadenia EÚ 806/2014 (závery formulované v znaleckom posudku, príloha A.5.1, strana 106); ii) držiteľov kapitálových nástrojov Tier 1: suma zodpovedajúca nominálnej hodnote dlhopisov, aktualizovaná ku dňu rozhodnutia a zvýšená o príslušné úroky z omeškania splatné od uvedeného dátumu do momentu vyplatenia príslušnej náhrady (znalecký posudok, príloha A.5.2, strana 105); iii) držiteľov kapitálových nástrojov Tier 2: suma zodpovedajúca nominálnej hodnote dlhopisov, aktualizovaná ku dňu rozhodnutia a zvýšená o príslušné úroky z omeškania splatné od uvedeného dátumu do momentu vyplatenia príslušnej náhrady (znalecký posudok, príloha A.5-3, strana 12);
—

zrušil rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať zmluvy pre skupinu EFDD v Európskom parlamente, ktorým bol zaradený do funkčnej skupiny II, platovej triedy 4, stupňa 1, pričom mu boli do konca uplynutia jeho pracovnej zmluvy, t. j. do 11. novembra 2016, zverené poradné úlohy zodpovedajúce platovej triede v rámci funkčnej skupiny IV,
—

Žalobkyne tvrdia, že Európska komisia mala v napadnutom nariadení považovať za primerané odložiť zahrnutie nPB do prílohy XIV, a že by to bolo menej obmedzujúce, keďže žalobkyne by nemuseli znášať dôsledky zahrnutia do prílohy XIV už teraz, ale až vtedy, keď by bol nPB správne zahrnutý do prílohy XIV na základe skutočnej vysokej relatívnej priority.
—

následne zmenil rozhodnutie ECB tak, aby sa pozastavilo jeho uplatňovanie vzhľadom na nenapraviteľnú škodu, ktorú by jeho uplatňovanie mohlo spôsobiť osobám s väzbou na dohliadaný subjekt, a to najmä vkladateľom, zamestnancom a akcionárom banky, tým, že sa priamym alebo nepriamym akcionárom dohliadaného subjektu umožní alebo nariadi predaj ich podielov v banke v primeranej lehote, ktorá by mohla byť stanovená,
SK Úradný vestník Európskej únie C 239/68

Žaloba podaná 31. mája 2017 – Hotelbeds Spain/EUIPO – Guidigo Europe (Guidego what to do next)

(Vec T-346/17)

(2017/C 239/78)

Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Španielsko) (v zastúpení: L. Broschat García, advokát)

Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Guidigo Europe SARL (Paríž, Francúzsko)

Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovné prvky „Guidego what to do next“ – prihláška č. 12 944 898.

Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 21. marca 2017 vo veci R 449/2016-4.

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil napadnuté rozhodnutie,

— uznal prihlášku ochrannej známky Európskej únie č. 12 944 898 pre tovary služby zaradené do tried 39, 41 a 43.

Uvádzaný žalobný dôvod
5.

Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že (na rozdiel od štvrtého žalobného dôvodu), ak by sa žalobkyne zúčastnili na niektorých prvkoch jediného a pokračujúceho porušenia, v napadnutom rozhodnutí nie je preukázané, že by vedeli o všetkých ostatných prvkoch správania, ktoré je uvedené v napadnutom rozhodnutí, najmä o zjavne protiprávnej koordinácii na úrovni hlavnej skupiny, alebo, že by o takomto správaní mali vedieť, ako sa to vyžaduje v judikatúre.
—

uložil žalovanej, aby uhradila SPČN sumu 189 128,26 eura v súvislosti s partnerskou dohodou o subvenciách č. 632456 „WITTINESS-WindTunnel Tests on an Innovative regional A/C for Noise assessment“, zvýšenej o sumu 979,32 eura z titulu úrokov z omeškania vypočítaných v sadzbe 3,5 % za obdobie od 7. februára 2017 do 1. apríla 2017,
—

zrušil nasledujúce rozhodnutia a akty, prípadne predtým určil, že oznámenie o výberovom konaní EPSO/AD/293/14 a dotknutý jazykový režim sú protiprávne a neuplatniteľné na žalobkyňu na základe článku 277 ZFEÚ: — rozhodnutie Európskeho úradu pre výber pracovníkov (EPSO) a výberovej komisie z 9. novembra 2015 o nezapísaní mena uchádzačky do rezervného zoznamu výberového konania EPSO/AD/293/14, — rozhodnutie EPSO a výberovej komisie z 23. júna 2016 o tom, že nezmení rozhodnutie z 9. novembra 2015 a nezačlení meno uchádzačky do rezervného zoznamu, — rozhodnutie EPSO z 22. decembra 2016 o zamietnutí administratívnej sťažnosti žalobkyne podanej na základe článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov proti rozhodnutiu výberovej komisie o nezapísaní jej mena do rezervného zoznamu výberového konania EPSO/AD/293/14 a proti zamietavému rozhodnutiu o preskúmaní, — rezervný zoznam výberového konania EPSO/AD/293/14.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený porušení Služobného poriadku úradníkov Európskej únie a Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie tým, že došlo k uplatneniu interných pravidiel žalovaného, ktorými boli dočasní zamestnanci so zmluvami na dobu neurčitú postavení na roveň úradníkom. Okrem toho zavedením rozlišovania medzi dočasnými zamestnancami so zmluvami na dobu určitú a dočasnými zamestnancami so zmluvami na dobu neurčitú porušuje žalovaný služobný poriadok a v prejednávanom prípade zásadu rovnosti zaobchádzania.
2.

Dôvody týkajúce sa finančnej opravy uloženej autonómnej oblasti Katalánsko. Žalobca v tejto súvislosti uvádza: — Jediná finančná oprava z dôvodu nedostatkov spočívajúcich v neprípustnosti výdavkov vo výške 122 112,95 eur (kontroly týkajúce sa operačných programov: investície do OP „A“) je protiprávna, keďže Komisia porušila články 105 a 106 nariadenia Komisie (ES) č. 1580/2007 z 21. decembra 2007, ktorým sa ustanovujú vykonávacie pravidlá pre nariadenia Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v sektore ovocia a zeleniny (Ú. v. EÚ L 350, 2007, s. 1), v spojení s článkom 55 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 1182/2007 z 26. septembra 2007, ktorým sa stanovujú osobitné pravidlá pre sektor ovocia a zeleniny a menia a dopĺňajú smernice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nariadenia (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a zrušuje nariadenie (ES) č. 2202/96 (Ú. v. EÚ L 273, 2007, s. 1), a článkom 52 ods. 1 a 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549), keďže španielske vnútroštátne orgány vykonávali primerané kontroly, čo preukazuje aj riadne vedená dokumentácia, a boli dodržané požiadavky platných právnych predpisov, a v každom prípade neexistuje nebezpečenstvo pre fond. — Oprava vo výške 5 %, tj. 2 191 585 eur (bod: „Nedostatky pri schvaľovaní programov a výdavkov, Autonómna oblasť Katalánsko“) je protiprávna, keďže Komisia porušila článok 52 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1306/2013 v spojení s článkom 103, článkom 105 ods. 2 písm. d), článkom 106, čl. 107 ods. 1 písm. c) a e), čl. 108 ods. 1 písm. b) a článkom 109 ods. 1 písm. a) a c) nariadenia č. 1580/2007, keďže španielske orgány potvrdili splnenie uplatňovanej právnej úpravy, a v každom prípade neexistuje nebezpečenstvo pre fond. — Subsidiárne tvrdí, že došlo k porušeniu zásady proporcionality, porušeniu článku 52 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1306/2013 v spojení s dokumentom VI/5330/97, ktorým boli prijaté pokyny pre výpočet finančných opráv pri účtovnej závierke záručnej sekcie EPZF-u.
SK Úradný vestník Európskej únie C 63/29

Žaloba podaná 15. decembra 2016 – MS/Komisia

(Vec T-314/16)

(2017/C 063/40)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobca: MS (Castries, Francúzsko) (v zastúpení: L. Levi a M. Vandenbussche, avocats)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

— vyhlásil túto žalobu za prípustnú a dôvodnú,

a v dôsledku toho:

— zrušil rozhodnutie Komisie z 2. februára 2016, ktorým sa zamieta prístup k dokumentom a rozhodnutie potvrdzujúce toto zamietnutie z 19. apríla 2016,

— nahradil nemajetkovú ujmu vyplývajúcu z protiprávneho správania Európskej komisie, stanovenú ex aequo et bono na 20 000 eur,

— uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza jeden žalobný dôvod založený na porušení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie (Ú. v. ES L 145, 2001, s. 43; Mim. vyd. 01/003, s. 331), a to najmä jeho článkov 2 a 4.

Podľa žalobcu sa Komisia na účely zamietnutia prístupu k požadovaným dokumentom odvolala na dve výnimky uvedené v článku 4 nariadenia č. 1049/2001, to konkrétne na ochranu súkromia a integrity jednotlivca a na ochranu súdneho konania. Komisia však nepreukázala, že by zverejnenie uvedených dokumentov mohlo zasiahnuť do ochrany súkromia a integrity osôb, ktoré boli v týchto dokumentoch zmienené. Navyše, poskytnutie osobných údajov, ktoré tieto dokumenty obsahujú, je absolútne nevyhnutné pre pochopenie obvinení vznesených voči žalobcovi. Bez tejto možnosti nemá žalobca poskytnutú rovnosť zbraní a nie je schopný pripraviť si vhodným spôsobom svoju obhajobu. Prístup k dokumentom, ako aj k osobným údajom, ktoré obsahujú, je naopak potrebný, odôvodnený a proporcionálny vzhľadom na cieľ riadnej správy vecí verejných, ochrany práva na obhajobu a ochrany súkromia žalobcu. Komisia zasiahla o to viac do súkromia žalobcu, keďže nezaobchádzala spravodlivo s osobnými údajmi, ktoré sa ho týkajú.

Subsidiárne žalobca zdôrazňuje, že výnimky, ktoré uvádza článok 4 bránia zverejneniu požadovaného dokumentu len vtedy, pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení. Domnieva sa, že základné práva, konkrétne právo na obhajobu, predstavujú takýto verejný záujem.

Vo svojom rozhodnutí o zamietnutí potvrdzujúcej žiadosti sa Komisia obmedzila na to, že poskytla len výlučne všeobecné odôvodnenie, pretože nevysvetlila, v čom by čiastočný prístup k uvedeným dokumentom ohrozil ochranu osobných údajov a súkromia tam uvedených osôb.

Žalobca sa napokon domnieva, že protiprávnosti, ktorých sa dopustila Komisia predstavujú také porušenie, v dôsledku ktorého mu vznikla skutočná a určitá škoda.
—

Podmienkou vyňatia novej významnej plynárenskej infraštruktúry regulačným orgánom je to, aby úroveň rizika spojeného s investíciou bola taká, že investícia by sa neuskutočnila, ak by nebola udelená výnimka.
—

V rozhodnutí sa nesprávne uvádza, že v dvoch stanoviskách, ktoré v rokoch 1991 a 2007 vydal írsky Revenue Commissionners (daňový a colný úrad), sa Írsko „vzdalo“ daňových príjmov od írskych pobočiek Apple Sales International (ASI) a Apple Operations Europe (AOE), na ktoré by inak malo právo. Stanoviská sa nijak neodchýlili od írskeho práva. Bežné daňové pravidlá, ktoré sa uplatňujú na pobočky spoločností nerezidentov v Írsku, sa nachádzajú v článku 25 Taxes Consolidation Act 1997 (Zákon o daňovej konsolidácii z roku 1997). V stanoviskách sa jednoducho uplatnil článok 25, ktorý v súlade so zásadou teritoriality zdaňuje iba zisk, ktorý možno pripísať pobočke, a nie zisk spoločnosti, ktorý nepochádza z Írska. Rozhodnutie tiež nesprávne charakterizuje činnosti a zodpovednosti írskych pobočiek ASI a AOE. Tieto pobočky vykonávali bežné úlohy, avšak všetky dôležité rozhodnutia v rámci ASI a AOE boli prijímané v Spojených štátoch, pričom zisk vyplývajúci z týchto rozhodnutí sa nemohol oprávnene pripisovať írskym pobočkám ASI a AOE. Skutočnosť, že Komisia pripísala licencie duševného vlastníctva spoločnosti Apple, írskym pobočkám AOE a ASI, nie je v súlade s írskym právom a okrem toho ani so zásadami, o ktorých Komisia tvrdí, že ich uplatňuje, a to isté platí o deklarovanom odmietnutí Komisie zohľadniť aktivity Apple Inc.
SK Úradný vestník Európskej únie C 6/41

Žaloba podaná 28. októbra 2016 – Stemcor London and Samac Steel Supplies/Komisia

(Vec T-749/16)

(2017/C 006/51)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyne: Stemcor London Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo), Samac Steel Supplies Ltd (Londýn) (v zastúpení: F. Di Gianni a C. Van Hemelrijck, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

— zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1329 z 29. júla 2016, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na registrovaný dovoz určitých plochých výrobkov z ocele valcovaných za studena s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a Ruskej federácii (Ú. v. EÚ L 210, 2016, s. 27), a

— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby, žalobkyne uvádzajú tri žalobné dôvody.

1. Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom a protiprávnom výklade a uplatnení podmienky „vedomosti dovozcu“ stanovenej v článku 10 ods. 4 písm. c) základného antidumpingového nariadenia (EÚ) č. 2016/1036. — Prvá časť: výklad obsiahnutý v nariadení (EÚ) č. 2016/1329 (ďalej len „napadnuté nariadenie“) o podmienke „vedomosti dovozcu“ stanovenej v článku 10 ods. 4 písm. c) základného antidumpingového nariadenia (EÚ) č. 2016/1036 je nesprávny a protiprávny. — Druhá časť: výklad článku 10 ods. 4 písm. c) základného antidumpingového nariadenia (EÚ) č. 2016/1036 s prihliadnutím na ustálené výkladové prostriedky práva Únie a Antidumpingovej dohody WTO ukazuje, že na účely určenia, či je uvedená podmienka splnená, musí Komisia posúdiť, či dovozca o dumpingu skutočne vedel.

2. Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že posúdenie podmienky „podstatného nárastu dovozu“ sa nesprávne zakladalo na období, ktoré začalo v prvom celom mesiaci po uverejnení začatia prešetrovania v Úradnom vestníku a skončilo v poslednom celom mesiaci pred uložením prechodných opatrení.
SK Úradný vestník Európskej únie C 462/32

Žaloba podaná 13. októbra 2016 – Palos Caravina/CdT

(Vec T-725/16)

(2016/C 462/42)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyňa: Maria José Palos Caravina (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: A. Salerno a P. Singer, avocats)

Žalovaný: Prekladateľské stredisko pre orgány Európskej únie

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil rozhodnutie menovacieho orgánu CdT, ktorým sa zamietla jej žiadosť o poskytnutie rozhodnutia o vymenovaní pani [X] v rámci španielskej prekladateľskej jednotky oznámenom v októbri 2015, ako aj, pokiaľ je to potrebné, rozhodnutie toho istého menovacieho orgánu z 5. júla 2016, ktorým sa zamietla sťažnosť smerujúca proti uvedenému zamietnutiu,

— rozhodol, že všetky trovy konania znáša žalovaný.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod založený na porušení článku 25 služobného poriadku.

Domnieva sa totiž, že oznámenie „príchodu“ osoby na oddelenie nijako nespĺňa povinnosť zverejnenia rozhodnutí o vymenovaní, ktoré upravuje uvedený článok, pričom v prípade absencie zverejnenia v súlade s právnymi predpismi má každý zamestnanec právo žiadať o poskytnutie predmetného rozhodnutia o vymenovaní. Toto právo teda v prejednávanej veci menovací orgán Prekladateľského strediska pre orgány Európskej únie porušené (CdT) porušil tým, že prijal napadnuté rozhodnutie, konkrétne rozhodnutie z 23. decembra 2015, ktorým sa žalobkyni odmietlo poskytnutie uvedeného rozhodnutia.

Žalobkyňa sa tiež domnieva, že bránenie tomuto právu vyplývajúcemu z článku 25 služobného poriadku na základe nariadenia č. 45/2001 o ochrane osobných údajov je neúčinné, keďže aj za predpokladu, že by rozhodnutie o vymenovaní patrilo do pôsobnosti údajov chránených týmto nariadením, článok 25 by sa mal považovať za lex specialis, ktorý ponúka priznáva tretím osobám právo na prístup.