Keywords

Summary



Keywords

1. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana rozhodovacieho procesu

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 3 druhý pododsek)

2. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana rozhodovacieho procesu

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 3 druhý pododsek)

3. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana rozhodovacieho procesu

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 3 druhý pododsek)

4. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana právnych stanovísk

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2 druhá zarážka)

Summary

1. Pokiaľ ide o výnimku týkajúcu sa ochrany rozhodovacieho procesu stanovenú v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, uvedený článok 4 ods. 3 jasne rozlišuje situácie práve v závislosti od okolnosti, či je konanie skončené, alebo nie. Preto druhý pododsek tohto odseku 3 umožňuje zamietnutie iba pre časť dokumentov pre vnútornú potrebu, a to dokumentov obsahujúcich stanoviská pre vnútornú potrebu, ktoré sú súčasťou rokovaní a predbežných porád v dotknutej inštitúcii, aj po tom, ako bolo rozhodnutie prijaté, ak by zverejnenie mohlo vážne narušiť rozhodovací proces tejto inštitúcie. Z toho vyplýva, že zákonodarca Únie sa domnieval, že ak je rozhodnutie prijaté, požiadavky ochrany rozhodovacieho procesu vykazujú nižšiu prísnosť, takže zverejnenie akéhokoľvek iného dokumentu, ako sú dokumenty uvedené v článku 4 ods. 3 druhom pododseku nariadenia č. 1049/2001, nikdy nemôže narušiť tento proces a že zamietnutie zverejnenia takéhoto dokumentu nemôže byť dovolené, aj keby jeho zverejnenie vážne narušilo tento proces, ak by k nemu došlo pred prijatím dotknutého rozhodnutia.

Iste, samotná možnosť odvolávať sa na dotknutú výnimku na účely zamietnutia prístupu k dokumentom obsahujúcim stanoviská pre vnútornú potrebu, ktoré sú súčasťou rokovaní a predbežných porád v dotknutej inštitúcii, nie je nijako dotknutá okolnosťou, že rozhodnutie bolo prijaté. To však neznamená, že posúdenie, ktoré má dotknutá inštitúcia uskutočniť na určenie, či zverejnenie jedného z týchto dokumentov môže, alebo nemôže vážne narušiť jej rozhodovací proces, nemusí prihliadať na okolnosť, že správne konanie, na ktoré sa vzťahujú tieto dokumenty, bolo skončené. Dôvody vznesené inštitúciou, ktoré môžu odôvodniť zamietnutie prístupu k takémuto dokumentu, o ktorého sprístupnenie sa požiadalo pred skončením správneho konania, by totiž mohli byť nedostatočné na zamietnutie zverejnenia rovnakého dokumentu po prijatí rozhodnutia, bez toho, aby táto inštitúcia vysvetlila osobitné dôvody, pre ktoré sa domnieva, že skončenie konania nevylučuje, aby toto zamietnutie prístupu bolo odôvodnené vzhľadom na riziko vážneho narušenia jej rozhodovacieho procesu.

(pozri body 77 – 82)

2. Ak sa inštitúcia rozhodne odmietnuť prístup k dokumentu, o ktorého sprístupnenie bola požiadaná, je v zásade povinná poskytnúť vysvetlenia, pokiaľ ide o otázku, ako môže prístup k tomuto dokumentu konkrétne a skutočne ohroziť záujem chránený výnimkou stanovenou v článku 4 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, na ktorú sa táto inštitúcia odvoláva. Okrem toho riziko takéhoto narušenia musí byť rozumne predvídateľné, a nie čisto hypotetické.

Komisia teda nemôže zamietnuť prístup k celej správe vypracovanej v oblasti kontroly koncentrácií bez toho, aby svoje tvrdenia podporila dostatočnými dôkazmi z hľadiska konkrétneho obsahu správy umožňujúcimi pochopiť dôvody, pre ktoré by jej zverejnenie mohlo vážne narušiť rozhodovací proces Komisie, aj keď konanie, na ktoré sa tento dokument vzťahuje, už bolo skončené. Inými slovami, Komisia musí uviesť osobitné dôvody, pre ktoré sa domnieva, že skončenie správneho konania nevylučuje, že zamietnutie prístupu k správe zostáva odôvodnené vzhľadom na riziko vážneho narušenia rozhodovacieho procesu.

(pozri body 76, 89, 90)

3. Okolnosť, že dokument môže byť zverejnený, sama osebe nevylučuje, že na ten istý dokument sa môže vzťahovať výnimka stanovená v článku 4 ods. 3 druhom pododseku nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie. Zo znenia tohto článku totiž vyplýva, že sa uplatňuje na každý dokument obsahujúci stanoviská pre vnútornú potrebu v rámci rokovaní a predbežných porád v inštitúcii.

(pozri bod 93)

4. Ak Komisia zamietne žiadosť o prístup k stanovisku právneho servisu v oblasti kontroly koncentrácií na základe článku 4 ods. 2 druhej zarážky nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, je v zásade povinná poskytnúť vysvetlenia, pokiaľ ide o otázku, ako môže prístup k tomuto dokumentu konkrétne a skutočne ohroziť záujem chránený výnimkou stanovenou v tomto článku.

Pokiaľ ide o obavu, že zverejnenie stanoviska právneho servisu týkajúceho sa návrhu rozhodnutia môže vyvolať pochybnosti o zákonnosti konečného rozhodnutia, práve transparentnosť v tomto ohľade, ktorá tým, že umožňuje, aby boli rozdiely medzi viacerými názormi otvorene vydiskutované, prispieva k priznaniu väčšej legitímnosti inštitúciám v očiach občanov Únie a k zvýšeniu ich dôvery. Preto pochybnosti občanov, nielen pokiaľ ide o zákonnosť aktu, ale aj pokiaľ ide o zákonnosť celého rozhodovacieho procesu, vyvoláva skôr nedostatok informácií a diskusií. Navyše k nebezpečenstvu, že sa môžu objaviť pochybnosti občanov Únie, pokiaľ ide o zákonnosť aktu prijatého inštitúciou v súvislosti s tým, že jej právny servis dal vo vzťahu k tomuto aktu nepriaznivé stanovisko, zásadne nedôjde, pokiaľ bude jeho odôvodnenie posilnené zdôraznením dôvodov, prečo sa tomuto nepriaznivému stanovisku nevyhovelo.

Pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého by právny servis mohol byť nútený obhajovať pred súdmi Únie zákonnosť rozhodnutia, vo vzťahu ku ktorému vyjadril záporné stanovisko, treba uviesť, že tvrdenie takej všeobecnej povahy nemôže odôvodniť výnimku z transparentnosti stanovenú nariadením č. 1049/2001. Právny servis sa okrem toho nemôže nachádzať v takej situácii, keďže pred súdmi Únie už nie je možné podať nijaký opravný prostriedok týkajúci sa zákonnosti tohto rozhodnutia.

(pozri body 110, 113, 114, 116, 117)