Vec T‑384/14

(uverejnenie výňatkov)

Talianska republika

proti

Európskej komisii

„EPUZF — Záručná sekcia — EPZF a EPFRV — Výdavky vylúčené z financovania — Odvetvie hovädzieho dobytka a oviec — Paušálna finančná oprava — Jednorazová oprava — Články 48 a 69 nariadenia (ES) č. 1782/2003 — Zvláštne nároky — Povinnosť odôvodnenia“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) z 12. mája 2016

Poľnohospodárstvo – Spoločná poľnohospodárska politika – Integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci – Režim jednotnej platby – Výpočet referenčnej sumy – Zohľadnenie súm, ktoré boli vyplatené v rámci režimu zvláštnych platieb – Možnosť členských štátov použiť inú metódu výpočtu platobných nárokov – Vylúčenie

(Nariadenie Rady č. 1782/2003, článok 36 ods. 1, články 47 až 50, 95 a 96)

Pri zavedení jednotnej platby stanovil článok 48 nariadenia č. 1782/2003 spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky. Vzhľadom na doslovný výklad tohto článku a berúc do úvahy susedné ustanovenia, sa uvedené ustanovenie uplatňuje na poľnohospodára, ktorý získal platby, ktoré zakladajú platobné nároky podliehajúce zvláštnym podmienkam, tak ako sú uvedené v článku 47 uvedeného nariadenia, teda na poľnohospodára, ktorý nevlastnil počas referenčného obdobia žiadne hektáre v zmysle článku 43 rovnakého nariadenia na účely stanovenia nárokov na jednotnú platbu alebo ktorého výška nároku na hektár presahuje 5000 eur. Tento poľnohospodár, ktorý buď nemá hektáre, alebo ich má, ale nárok na hektár v súvislosti s nimi presahuje 5000 eur, má nárok a) na platbu rovnajúcu sa jeho základnej referenčnej čiastke zodpovedajúcej priamym platbám, ktoré získal počas trojročného priemerného obdobia a b) na platby pre každú splátku 5000 eur alebo zlomok referenčnej čiastky, teda na zvláštne platby, ktoré získal počas trojročného priemerného obdobia.

Z toho vyplýva, že zvláštne platby sú pridelené referenčným čiastkam na hektár do výšky 5000 eur a od tejto hranice predstavujú zvláštny ďalší platobný nárok. V tejto súvislosti článok 47 ods. 1 nariadenia č. 1782/2003 stanovuje, že čiastky, ktoré vymenúva, musia byť začlenené do referenčnej čiastky v súlade s podmienkami upravenými v článku 48 rovnakého nariadenia. Z článku 47 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 tiež vyplýva, že počínajúc rokom 2007 a odlišne od článkov 33, 43 a 44 rovnakého nariadenia sa do režimu jednotnej platby podľa podmienok stanovených v článkoch 48 až 50 zahrnú čiastky, ktoré pochádzajú z prémie pre mliečne výrobky a z dodatočných platieb stanovených v článkoch 95 a 96 uvedeného nariadenia. Relevantná právna úprava tak stanovuje zásadu kumulácie platieb získaných z rôznych titulov do jednotnej platby.

Okrem toho článok 48 nariadenia č. 1782/2003 nestanovuje nijakú alternatívnu metódu určenia zvláštnych platobných nárokov ani nijakú povinnosť ponechať platby vyplývajúce z rôznych nárokov oddelené. Keďže uvedené ustanovenie má záväznú povahu a členskému štátu nepriznáva nijakú mieru voľnej úvahy, tento členský štát nemôže tvrdiť, že jeho alternatívna metóda je rovnako účinná a spôsobilá zabrániť podvodom, či dokonca že je pre poľnohospodárov priaznivejšia.

(pozri body 89 – 91, 93)