V oblasti stanovenia vývozných náhrad platí, že z dôvodu, že článok 164 ods. 3 nariadenia č. 1234/2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej SOT) konkrétne neukladá žiadnu špecifickú sumu ani osobitný spôsob výpočtu, nič nebráni tomu, aby preskúmanie aspektov uvedených v tomto ustanovení Komisiou mohlo viesť k dočasnému stanoveniu výšky na nulu. Navyše z dôvodu, že článok 164 ods. 2 tohto nariadenia Komisii umožňuje buď zachovať náhrady na rovnakej úrovni po dobu dlhšiu ako tri mesiace, alebo ich v intervenčnom období upraviť, nemožno vychádzať z toho, že toto ustanovenie jej ukladá, aby systematicky každé tri mesiace zvolávala zasadnutia riadiaceho výboru pre spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov s jediným účelom obnovy skôr stanovených náhrad. Taký výklad, ktorý by Komisiu a riadiaci výbor zaväzoval, aby zbytočne zvolávali zasadnutia, by bol v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných.

Pokiaľ ide o postup prijímania vykonávacích opatrení Komisiou, je cieľom prvej lehoty zavedenej článkom 3 ods. 3 nariadenia č. 182/2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie, riadne preskúmanie návrhu vykonávacieho aktu členmi riadiaceho výboru pre spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov zloženého zo zástupcov členských štátov pred zasadnutím a druhá lehota im má umožniť vyjadriť k tomuto návrhu svoje názory. Navyše keďže článok 291 ods. 3 ZFEÚ výslovne upravuje, že členské štáty uskutočňujú kontrolu nad vykonávaním vykonávacích právomocí Komisie, ktoré sú jej zverené na základe odseku 2 tohto článku, treba vychádzať z toho, že cieľom prvej lehoty je aj zabezpečenie oboznámenia členských štátov prostredníctvom ich členov riadiaceho výboru o návrhoch Komisie, aby tieto vlády mohli prostredníctvom interných a externých konzultácií zadefinovať postoj v riadiacom výbore na účely ochrany vlastných záujmov každého z nich. Ako totiž vyplýva z článku 3 ods. 7 nariadenia č. 182/2011, členovia riadiaceho výboru sú zástupcami uvedených vlád, ktorým prináleží rozhodnúť o zodpovedajúcej úrovni ich zastúpenia v rôznych štádiách postupu.

Za týchto podmienok prax pozostávajúca z predloženia návrhu vykonávacieho aktu až počas zasadnutia zvolaného na jeho preskúmanie je nezlučiteľná tak so znením, ako aj s cieľmi sledovanými článkom 3 ods. 3 nariadenia č. 182/2011. Komisia týmto postupom totiž nedodržiava prvú lehotu štrnástich dní. Navyše taká prax naráža na štruktúru nariadenia č. 182/2011, ktorého článok 8 Komisii umožňuje v prípade potreby prijať priamo uplatniteľné nariadenia bez predchádzajúcej porady s riadiacim výborom. Napokon uvedená prax, ktorá členom riadiaceho výboru znemožňuje vyjadriť svoje názory a navrhnúť zmeny a doplnenia pred zodpovedajúcim zasadnutím, je v rozpore s článkom 3 ods. 4 prvým pododsekom tohto nariadenia, podľa ktorého títo členovia musia mať možnosť tak spraviť kedykoľvek pred prijatím aktu.

Navyše, hoci by ustálená prax Komisie mohla spadať do právneho rámca pred prijatím nariadenia č. 182/2011, konkrétne do rámca definovaného rozhodnutiami o komitológii, zmeny primárneho práva, ktoré vyústili do prijatia Zmluvy o FEÚ, ako aj následne sekundárneho práva, ktoré viedli k prijatiu nariadenia č. 182/2011, bránia tomu, aby sa naďalej mohla uplatňovať.

(pozri body 102 – 107, 113)