Cieľom smernice 98/70 nie je totiž harmonizovať všetky kvalitatívne požiadavky alebo technické špecifikácie, ktoré by sa mohli uplatňovať na dotknuté palivá, a v dôsledku toho zakázať členským štátom, aby v tejto súvislosti stanovili obmedzenia alebo výnimky, ale sa týka len technických špecifikácií palív, ktoré majú environmentálny význam v zmysle uvedenej smernice, t. j. špecifikácií vychádzajúcich z úvah týkajúcich sa zdravia a životného prostredia. Pokiaľ však ide o špecifikáciu teploty vzplanutia naftového paliva, treba konštatovať, že táto špecifikácia slúži hlavne na zaručenie bezpečnosti naftového paliva ako výrobku a má tiež význam pre fungovanie a ochranu motorov v motorových vozidlách. Cieľom stanovenia teploty vzplanutia je tak okrem iného ochrana spotrebiteľov pred škodami, ktoré by mohli byť spôsobené ich vozidlám.

Za predpokladu, že technická špecifikácia nepatrí do oblasti harmonizovanej právom Únie, členský štát môže na svojom území podriadiť uvedenie výrobku, na ktorý sa nevzťahujú harmonizované technické špecifikácie alebo technické špecifikácie uznané na úrovni Únie, na trh iba požiadavkám, ktoré sú v súlade s povinnosťami vyplývajúcimi zo Zmluvy o FEÚ, najmä so zásadou voľného pohybu tovaru uvedenou v článkoch 34 ZFEÚ a 36 ZFEÚ. V tejto súvislosti podľa článku 8 smernice 98/34, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti, zmenenej a doplnenej smernicou 2006/96, členské štáty musia na účely umožnenia preventívnej kontroly z hľadiska ustanovení týkajúcich sa voľného pohybu tovaru, a najmä pokiaľ ide o odôvodnenie prekážok, ktoré by mohli v tejto súvislosti vzniknúť, oznámiť Komisii návrhy právnych predpisov, na základe ktorých sa technické špecifikácie budú uplatňovať záväzne, ešte predtým, ako tieto predpisy nadobudnú účinnosť.

Článok 1 body 6 a 11 smernice 98/34, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti, zmenenej a doplnenej smernicou 2006/96, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby členský štát stanovil záväznosť vnútroštátnej normy, ktorá stanovuje prahovú hodnotu teploty vzplanutia naftových palív a ktorej cieľom je prebrať európsku normu. Zo znenia článku 8 ods. 1 prvého pododseku smernice 98/34 totiž vyplýva, že členský štát môže stanoviť záväznosť európskej alebo medzinárodnej normy jej prebratím do technického predpisu, ktorý má vo svojej podstate záväznú silu. Neexistuje žiadny dôvod na to, aby sa mohlo predpokladať, že by to bolo inak v prípade vnútroštátnej normy, najmä ak táto norma zodpovedá európskej norme.

Okrem toho keďže smernica 98/34 v tomto zmysle nič neuvádza, z jej článku 1 bodu 6 nemožno vyvodiť požiadavku, že norma v zmysle tohto ustanovenia dostupná v anglickom jazyku musí byť sprístupnená aj v jazyku dotknutého členského štátu. V tejto súvislosti článok 1 bod 6 smernice 98/34 sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžaduje, aby bola norma v zmysle uvedeného ustanovenia sprístupnená v úradnom jazyku dotknutého členského štátu.

(pozri body 45, 48, 49, 53, 54, body 2 a 3 výroku)