Vec T‑59/02

Archer Daniels Midland Co.

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž – Kartely – Kyselina citrónová – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásady právnej istoty a zákazu retroaktivity – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 27. septembra 2006

Abstrakt rozsudku

1. Právo Spoločenstva – Všeobecné zásady práva – Zákaz retroaktivity trestných ustanovení

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenia Komisie 96/C 207/04 a 98/C 9/03)

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Usmernenia k metóde stanovovania pokút

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Sankcie Spoločenstva a sankcie uložené v členskom štáte alebo v treťom štáte za porušovanie vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Článok 81 ods. 1 ES a článok 82 ES; Zmluva EHP, článok 53 ods. 1; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter pokuty

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A prvý odsek)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

9. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

10. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rešpektovanie práva na obhajobu

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 11)

11. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

13. Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pokuty – Výška – Určenie

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 17)

14. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 tretia zarážka)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15)

16. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 96/C 207/04, oddiely B, C a D)

17. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah

(Nariadenie Rady č. 17, článok 19 ods. 1)

18. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah

(Nariadenie Rady č. 17, článok 19 ods. 1)

19. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie

(Článok 229 ES)

1. Zásada zákazu retroaktivity trestných zákonov, zakotvená v článku 7 Európskeho dohovoru o ľudských právach ako základné právo, predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá sa musí dodržiavať pri udeľovaní pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže. Táto zásada vyžaduje, aby uložené sankcie zodpovedali sankciám stanoveným v čase, keď k porušeniu došlo.

Prijatie usmernení spôsobilých zmeniť všeobecnú politiku hospodárskej súťaže Komisie v oblasti pokút môže v zásade spadať do pôsobnosti zásady zákazu retroaktivity.

Na jednej strane sú totiž usmernenia spôsobilé vyvolať právne účinky. Tieto právne účinky nevyplývajú z vlastnej normatívnosti usmernení, ale z ich prijatia a uverejnenia Komisiou. Toto prijatie a uverejnenie usmernení, ako aj oznámenia o spolupráci, so sebou nesie sebaobmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktorá sa od nich nemôže odchýliť bez toho, aby prípadne nebola uznaná za zodpovednú za porušenie všeobecných zásad práva, akými sú rovnosť zaobchádzania, ochrana legitímnej dôvery a právna istota.

Na druhej strane usmernenia spadajú ako nástroj politiky v oblasti hospodárskej súťaže do pôsobnosti uplatnenia zásady zákazu retroaktivity v súlade s novým súdnym výkladom normy zakladajúcej porušenie podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva týkajúcej sa článku 7 ods. 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach, podľa ktorej toto ustanovenie bráni spätnému uplatneniu nového výkladu normy zakladajúcej porušenie. Podľa tejto judikatúry to platí predovšetkým v prípade, ak ide o súdny výklad, ktorého výsledok nebol rozumne predvídateľný v čase, keď došlo k porušeniu, najmä vzhľadom na výklad, ktorého sa v danej dobe pridŕžala judikatúra týkajúca sa dotknutého právneho ustanovenia. Z tej istej judikatúry však vyplýva, že rozsah pojmu predvídateľnosť závisí vo veľkej miere od obsahu dotknutého textu, od oblasti, na ktorú sa vzťahuje, ako aj od počtu a povahy osôb, ktorým je určený. Predvídateľnosť zákona tak nebráni tomu, aby dotknutá osoba bola nútená požiadať o odbornú radu s cieľom posúdiť spôsobom primeraným okolnostiam prípadu dôsledky, ktoré môžu z daného aktu vyplynúť. Konkrétnejšie to platí najmä pre profesionálov navyknutých na vykazovanie veľkej obozretnosti pri výkone svojej profesie. Je tiež možné od nich očakávať, že s osobitnou obozretnosťou posúdia riziká, ktoré táto profesia zahŕňa.

Na preskúmanie dodržiavania zásady zákazu retroaktivity je namieste overiť, či zmena, ktorú predstavuje prijatie usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO, bola rozumne predvídateľná v čase, keď došlo k dotknutým porušeniam. V tejto súvislosti spočíva zásadná inovácia usmernení v tom, že ako východisková suma pre výpočet sa berie základná čiastka, určená podľa rozpätí, ktoré na tento účel stanovujú uvedené usmernenia, pričom tieto rozpätia odrážajú rôzne stupne závažnosti porušenia, ale samy osebe nemajú vzťah k relevantnému obratu. Táto metóda teda spočíva v podstate v tarifikácii, hoci aj relatívnej a pružnej, pokút.

Ďalej skutočnosť, že Komisia uplatnila v minulosti pokuty na určitej úrovni na rôzne typy porušení, ju nemôže zbaviť možnosti zvýšiť túto úroveň v hraniciach, ktoré stanovuje nariadenie č. 17, ak je to potrebné na zabezpečenie uskutočňovania politiky hospodárskej súťaže Spoločenstva; práve naopak, efektívne uplatnenie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže vyžaduje, aby Komisia mohla kedykoľvek prispôsobiť úroveň pokút potrebám tejto politiky.

Z uvedeného vyplýva, že podniky zúčastnené na správnom konaní, ktoré môže viesť k udeleniu pokuty, nemôžu nadobudnúť legitímnu dôveru v skutočnosť, že Komisia neprekročí úroveň pokút používanú v minulosti, ani v metódu ich stanovenia.

Preto musia uvedené podniky počítať s možnosťou, že Komisia môže kedykoľvek rozhodnúť o zvýšení úrovne pokút v porovnaní s úrovňou uplatňovanou v minulosti. Uvedené platí nielen vtedy, ak Komisia pristúpi k zvýšeniu úrovne pokút stanovením pokút v individuálnych rozhodnutiach, ale aj vtedy, ak sa zvýšenie v konkrétnych prípadoch uskutoční uplatnením pravidiel postupu, ktoré majú všeobecný dosah, akými sú napríklad usmernenia.

(pozri body 41 – 49, 409)

2. Skutočnosť, že Komisia uplatnila metódu stanovenú v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO na výpočet výšky pokuty uloženej podniku, nemôže predstavovať diskriminačné zaobchádzanie v porovnaní s podnikmi, ktoré sa dopustili porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva v rovnakom období, ale ktoré z dôvodov spojených s dátumom odhalenia porušenia alebo z dôvodov spojených s priebehom správneho konania, ktoré sa ich týkalo, boli uznané za vinné z porušení v čase pred prijatím a uverejnením usmernení.

(pozri bod 53)

3. Zásada ne bis in idem zakazuje sankcionovať tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté protiprávne správanie s cieľom chrániť ten istý právny záujem. Uplatnenie tejto zásady podlieha trom kumulatívnym podmienkam, a to totožnosti skutkov, totožnosti porušovateľa a totožnosti chráneného právneho záujmu.

Podnik tak môže byť oprávnene predmetom dvoch súbežných konaní týkajúcich sa toho istého protiprávneho správania, a teda dvojitej sankcie, jednej od príslušného orgánu členského štátu a jednej od Spoločenstva v miere, v akej tieto konania sledujú odlišné ciele, a ak porušené normy nie sú totožné.

Z toho vyplýva, že zásada ne bis in idem sa a fortiori nemôže uplatniť v prípade, kde konania a sankcie, ktoré uskutočnila a uložila na jednej strane Komisia a na strane druhej orgány tretích štátov, evidentne nesledovali rovnaký cieľ. Kým v prvom prípade ide o zachovanie neskreslenej hospodárskej súťaže na území Európskej únie alebo v Európskom hospodárskom priestore, ochrana hľadaná v druhom prípade sa týka trhu tretieho štátu. V tomto prípade chýba podmienka totožnosti chráneného právneho záujmu, ktorá je nevyhnutná na uplatnenie zásady ne bis in idem.

(pozri body 61 – 63)

4. Právomoc Komisie ukladať pokuty podnikom, ktoré sa úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustili porušenia ustanovení článku 81 ods. 1 ES alebo článku 82 ES, predstavuje jeden z prostriedkov zverených Komisii s cieľom umožniť jej plniť dozorné poslanie, ktoré jej ukladá právo Spoločenstva. Toto poslanie zahŕňa úlohu sledovať všeobecnú politiku usilujúcu sa uplatňovať vo veciach hospodárskej súťaže zásady stanovené Zmluvou a v tomto zmysle usmerňovať správanie podnikov.

Z toho vyplýva, že Komisia je oprávnená rozhodovať o úrovni sumy pokút s cieľom posilniť ich odstrašujúci účinok, pokiaľ sú porušenia daného druhu stále pomerne časté – aj keď ich nezákonnosť bola nesporná od začiatkov politiky Spoločenstva vo veciach hospodárskej súťaže – z dôvodu zisku, ktorý z nich môžu určité zainteresované podniky dosiahnuť.

Cieľ odstrašenia sledovaný Komisiou súvisí totiž so správaním podnikov v rámci Spoločenstva alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP). V dôsledku toho odstrašujúci účinok pokuty uloženej podniku z dôvodu jeho porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva nemôže byť určený ani výlučne v závislosti od osobitnej situácie tohto podniku, ani v závislosti od jeho dodržiavania pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v tretích štátoch mimo EHP.

(pozri body 70 –72)

5. Závažnosť porušení pravidiel hospodárskej súťaže sa musí stanoviť v závislosti od početných faktorov, akými sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré treba povinne vziať do úvahy.

Rovnako medzi kritériá posúdenia závažnosti porušenia môžu v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje, ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku a v nadväznosti na to vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na relevantný trh. Na jednej strane z toho vyplýva, že pri určení výšky pokuty je dovolené zohľadniť tak celkový obrat podniku, ktorý naznačuje, aj keď len približne a nedokonalo, jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj podiel dotknutých podnikov na relevantnom trhu, ktorý je spôsobilý naznačiť rozsah tohto porušenia. Na strane druhej z toho vyplýva, že ani jednému z týchto číselných údajov nemožno pripísať neprimeranú dôležitosť v porovnaní s inými kritériami posúdenia, takže stanovenie primeranej výšky pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate.

(pozri body 98, 99)

6. Odstrašenie je jedným z hlavných dôvodov, ktorými sa má Komisia riadiť pri stanovovaní výšky pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva.

Keby mala byť pokuta stanovená na úrovni, ktorá by len odňala prospech plynúci z kartelu, nemala by odstrašujúci účinok. Možno sa totiž odôvodnene domnievať, že podniky racionálne zohľadňujú v rámci svojich finančných výpočtov a riadiacej činnosti nielen úroveň pokút, ktoré im môžu byť uložené v prípade porušenia, ale takisto úroveň rizika zistenia kartelu. Navyše, keby sa obmedzila funkcia pokuty len na jednoduché odňatie očakávaného prospechu alebo zisku, nebola by dostatočne zohľadnená porušujúca povaha predmetného správania vzhľadom na článok 81 ods. 1 ES. Znížením pokuty na jednoduchú kompenzáciu spôsobenej škody by sa totiž zanedbal okrem odstrašujúceho účinku, ktorý môže smerovať len voči budúcemu správaniu, represívny charakter takéhoto opatrenia vo vzťahu ku konkrétnemu porušeniu, ku ktorému naozaj došlo.

Takisto v prípade podniku, ktorý je prítomný na veľkom počte trhov a má obzvlášť významné finančné zázemie, nemusí zohľadnenie obratu dosiahnutého na relevantnom trhu postačovať na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty. Čím je totiž podnik väčší a má globálne zdroje, ktoré mu poskytujú schopnosť konať na trhu nezávisle, tým viac si musí byť vedomý významu svojej úlohy, pokiaľ ide o riadne fungovanie hospodárskej súťaže na trhu. Preto teda skutkové okolnosti, ktoré sa týkajú hospodárskej sily podniku zodpovedného za porušenie, najmä celkový obrat, musia byť zohľadnené pri skúmaní závažnosti porušenia.

(pozri body 129 – 131)

7. Podľa znenia bodu 1 A prvého odseku usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO Komisia pri svojom výpočte pokuty v závislosti od závažnosti porušenia berie do úvahy okrem iného konkrétny dopad porušenia na trh, tam, kde je ho možné merať. Tento merateľný dopad kartelu sa musí považovať za dostatočne preukázaný, ak je Komisia schopná predložiť konkrétne a vierohodné indície, ktoré s primeranou pravdepodobnosťou naznačujú, že kartel mal dopad na trh.

Skúmanie dopadu kartelu na trh totiž so sebou nevyhnutne prináša uchýlenie sa k domnienkam. V tejto súvislosti musí Komisia najmä skúmať, aká by bola cena výrobku, pokiaľ by kartel neexistoval. Pritom pri skúmaní príčin skutočného vývoja cien je problematické uvažovať o podiele, ktorý zodpovedá každej z týchto príčin. Treba brať do úvahy objektívnu okolnosť, že vzhľadom na cenový kartel sa účastníci vzdali práve svojej voľnosti konkurovať si cenami. Hodnotenie pôsobenia vyplývajúceho z iných faktorov, ako táto dobrovoľná zdržanlivosť účastníkov kartelu, je tak nevyhnutne založené na rozumnej pravdepodobnosti, ktorú nemožno s presnosťou vyčísliť.

Preto pokiaľ nemá byť bod 1 A prvý odsek usmernení zbavený svojho potrebného účinku, nemožno Komisii vytýkať, že sa opierala o konkrétny dopad kartelu na trh, ktorý má protisúťažný cieľ, akým je kartelová dohoda o cenách alebo o kvótach, bez toho, aby tento dopad vyčíslila alebo aby v tomto ohľade predložila číselné posúdenie.

(pozri body 157 – 161)

8. Pri určovaní závažnosti porušenia v oblasti hospodárskej súťaže je namieste brať do úvahy najmä právny a hospodársky kontext predmetného správania. V tomto ohľade je úlohou Komisie, aby pri posúdení konkrétneho dopadu porušenia na trh vychádzala z hospodárskej súťaže, ktorá by normálne existovala, ak by nedošlo k porušeniu.

Z toho jednak vyplýva, že v prípade cenových kartelov sa musí s primeranou pravdepodobnosťou zistiť, že dohody skutočne dotknutým stranám umožnili dosiahnuť vyššiu úroveň cien, než by prevládala, pokiaľ by kartel neexistoval. Ďalej z toho plynie, že Komisia musí v rámci svojho posúdenia brať do úvahy všetky objektívne podmienky na relevantnom trhu vzhľadom na hospodársky a prípadne právny kontext, ktorý prevláda. V prípade potreby je potrebné vziať do úvahy existenciu „objektívnych hospodárskych faktorov“, z ktorých vyplýva, že v rámci „voľnej hospodárskej súťaže“ by sa úroveň cien nevyvíjala rovnako ako úroveň praktizovaných cien.

(pozri body 181, 182)

9. Skutočnosť, že účastníci kartelu nedodržiavali svoju dohodu a úplne neuplatňovali dohodnuté ceny, neznamená, že tým uplatňovali ceny, ktoré by mohli praktizovať v prípade neexistencie kartelu, a teda nepredstavuje prvok, ktorý sa musí zohľadniť ako poľahčujúca okolnosť. Podnik, ktorý napriek zosúladenému konaniu so svojimi konkurentmi uskutočňuje na trhu viac-menej nezávislú politiku, totiž môže jednoducho skúšať využitie kartelu vo vlastný prospech.

(pozri bod 189)

10. Žiadne ustanovenie nezakazuje Komisii, aby sa opierala ako o dôkaz, ktorý môže slúžiť na konštatovanie porušenia článkov 81 ES a 82 ES a na stanovenie pokuty, o dokument, ktorý bol vypracovaný v rámci iného konania, než ktoré viedla samotná Komisia.

Napriek tomu sa v rámci všeobecných zásad práva Spoločenstva, ktorých integrálnou súčasťou sú základné práva, vo svetle ktorých sa musia texty práva Spoločenstva vykladať, uznáva právo podniku nebyť nútený Komisiou v rámci článku 11 nariadenia č. 17 priznať svoju účasť na porušení. Ochrana tohto práva zahŕňa v prípade spochybnenia dosahu nejakej otázky overenie, či je odpoveď adresáta skutočne rovnocenná s priznaním k porušeniu tak, že by bolo ohrozené právo na obhajobu.

Ak sa Komisia opiera v rámci voľného hodnotenia dôkazov, na ktoré je oprávnená, o výpoveď vykonanú v kontexte odlišnom od kontextu konania pred ňou a ak táto výpoveď potenciálne obsahuje informácie, ktoré by bol dotknutý podnik oprávnený odmietnuť poskytnúť, ak by mu položila otázky na tú istú tému, je Komisia povinná zabezpečiť dotknutému podniku procesné práva rovnajúce sa právam poskytnutým podniku, ktorému kladie otázky.

Rešpektovanie týchto procesných záruk v takom kontexte znamená, že Komisia je ex offo povinná posúdiť, či na prvý pohľad existujú vážne pochybnosti o dodržaní procesných práv dotknutých strán v rámci konania, v priebehu ktorého poskytli takéto výpovede. Pri neexistencii takých vážnych pochybností musia byť procesné práva dotknutých strán považované za dostatočne zaručené, ak Komisia v oznámení o výhradách jasne uvedie, že má v úmysle vychádzať z predmetných výpovedí, a v prípade potreby pripojí k tomuto oznámeniu dotknuté dokumenty. Týmto spôsobom umožňuje Komisia dotknutým účastníkom zaujať stanovisko nielen voči obsahu týchto výpovedí, ale aj k prípadným nezrovnalostiam alebo osobitným okolnostiam sprevádzajúcim ich vznik alebo ich predloženie pred Komisiu.

(pozri body 261 – 265)

11. Ak sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže dopustilo viacero podnikov, musí sa v rámci stanovenia výšky pokút preskúmať pomerná závažnosť účasti každého z nich, s čím je osobitne spojené dokázanie ich úlohy počas ich účasti na porušení.

Z toho najmä vyplýva, že úloha „vodcu“, ktorú zohrávajú jeden alebo viacero podnikov v rámci kartelu, sa musí zohľadniť na účely výpočtu pokuty, keďže podniky, ktoré zohrávali takúto úlohu, musia z tohto dôvodu niesť osobitnú zodpovednosť v porovnaní s ostatnými podnikmi.

(pozri body 296, 297)

12. Pri stanovovaní výšky pokuty uloženej za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže disponuje Komisia diskrečnou právomocou. Skutočnosť, že Komisia v minulosti uplatnila pri existencii priťažujúcich okolností určitú sadzbu zvýšenia pokút, ju nemôže zbaviť právomoci zvýšiť túto sadzbu v hraniciach uvedených v nariadení č. 17 a v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO, ak sa to ukazuje nevyhnutné na zabezpečenie uskutočňovania politiky Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže.

(pozri bod 312)

13. Pri uplatňovaní článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 na každý jednotlivý prípad, teda pri ukladaní pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Zmluvy, je Komisia povinná dodržiavať všeobecné zásady práva, medzi ktoré patrí zásada rovnosti zaobchádzania, ako ju vyložili súdy Spoločenstva. Podnik však môže spochybniť výšku pokuty, ktorá mu bola uložená, argumentom o porušení uvedenej zásady len vtedy, ak preukáže, že okolnosti vecí týkajúcich sa rozhodnutí, na ktoré odkazuje, ako sú trhy, výrobky, krajiny, podniky a dotknuté obdobia, sú porovnateľné s okolnosťami prejednávanej veci.

(pozri body 315, 316)

14. Pri posúdení závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na účely stanovenia výšky pokuty musí Komisia vziať do úvahy nielen osobitné okolnosti veci, ale tiež kontext, v ktorom sa porušenie nachádza, a zabezpečiť odstrašujúci účinok svojich úkonov. Iba zohľadnenie týchto aspektov totiž umožňuje zabezpečiť, aby konanie Komisie bolo plne účinné s cieľom udržať nenarušenú hospodársku súťaž na spoločnom trhu.

Čisto jazyková analýza ustanovenia bodu 3 tretej zarážky usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO by mohla vyvolávať dojem, že vo všeobecnosti a bez výnimky predstavuje poľahčujúcu okolnosť už samotná skutočnosť, že porušovateľ ukončí porušovanie po prvých zásahoch Komisie. Takýto výklad uvedeného ustanovenia by však zmenšoval potrebný účinok ustanovení umožňujúcich zachovanie efektívnej hospodárskej súťaže, pretože by zoslabil tak sankciu, ktorú by bolo možné uložiť za porušenie článku 81 ES, ako aj jej odstrašujúci účinok.

Na rozdiel od iných poľahčujúcich okolností totiž táto okolnosť nie je spojená ani s osobitnými vlastnosťami porušovateľa, ani so skutkovými okolnosťami veci, keďže vyplýva najmä z vonkajšieho zásahu Komisie. Preto ukončenie porušovania len na základe zásahu Komisie nemožno prirovnávať k zásluhám vyplývajúcim z vlastnej iniciatívy porušovateľa, ale predstavuje len primeranú a normálnu reakciu na tento zásah. Okrem toho uvedená okolnosť znamená iba návrat porušovateľa k zákonnému správaniu a neprispieva k tomu, aby bolo konanie Komisie účinnejšie. Napokon údajný poľahčujúci charakter tejto okolnosti nemožno odôvodniť iba nabádaním na ukončenie porušovania, ktorého sa týka. V tomto ohľade kvalifikovanie pokračovania v porušovaní po prvých zásahoch Komisie za priťažujúcu okolnosť už oprávnene predstavuje nabádanie na ukončenie porušovania, ktoré neoslabuje ani sankciu, ani jej odstrašujúci účinok.

Uznanie ukončenia porušovania po prvých zásahoch Komisie ako poľahčujúcej okolnosti by neoprávnene zasahovalo do potrebného účinku článku 81 ods. 1 ES zoslabením tak sankcie, ako aj jej odstrašujúceho účinku. Komisia si teda nemôže sama uložiť povinnosť, aby samotné ukončenie porušovania po svojich prvých zásahoch považovala za poľahčujúcu okolnosť. Preto je potrebné ustanovenie článku 3 tretej zarážky usmernení vykladať zužujúco takým spôsobom, aby nebolo v rozpore s potrebným účinkom článku 81 ods. 1 ES, a v tom zmysle, že iba osobitné okolnosti prejednávaného prípadu, v ktorom skutočne došlo k ukončeniu porušovania po prvých zásahoch Komisie, by mohli odôvodniť zohľadnenie uvedenej okolnosti ako poľahčujúcej okolnosti.

Za predpokladu obzvlášť závažného porušovania, ktorého cieľom bolo určenie cien a rozdelenie trhov, ktorého sa dotknuté podniky dopustili úmyselne, nemožno jeho ukončenie považovať za poľahčujúcu okolnosť, pokiaľ k nemu došlo po zásahu Komisie.

(pozri body 334 – 338, 340, 341)

15. Hoci je iste dôležité, aby podnik prijal opatrenia na zabránenie toho, aby sa jeho zamestnanci v budúcnosti dopúšťali ďalších porušovaní súťažného práva Spoločenstva, prijatie takých opatrení nič nemení na skutočnosti, že k porušovaniu už došlo. Komisia preto nie je povinná prihliadnuť na túto okolnosť ako na poľahčujúcu okolnosť, najmä ak sporné porušovanie predstavuje zjavné porušenie článku 81 ods. 1 ES.

(pozri bod 359)

16. Aby oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov nebolo v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania, musí sa uplatňovať v tom zmysle, že pokiaľ ide o zníženie pokút, je Komisia povinná rovnako zaobchádzať s podnikmi, ktoré jej v rovnakom štádiu konania a za podobných okolností poskytnú podobné informácie o skutkoch, ktoré sú im vytýkané. Samotná okolnosť, že jeden z týchto podnikov uznal skutky, ktoré sú mu vytýkané, keď ako prvý odpovedal na otázky, ktoré Komisia podnikom položila v rovnakom štádiu konania, nemôže byť objektívnym dôvodom, aby sa s týmto podnikom zaobchádzalo odlišne.

To však platí iba v rámci spolupráce podnikov, ktorá nepatrí do pôsobnosti oddielov B a C oznámenia o spolupráci.

Na rozdiel od týchto oddielov totiž oddiel D nestanovuje odlišné zaobchádzanie s dotknutými podnikmi v závislosti od poradia, v ktorom tieto spolupracujú s Komisiou.

(pozri body 400, 401, 403)

17. Oznámenie o výhradách musí obsahovať opis výhrad vyjadrený hoci aj stručne, ale dostatočne jasne, aby umožnil zainteresovaným osobám skutočne sa oboznámiť s konaním, ktoré im Komisia vytýka. Len pod touto podmienkou totiž môže oznámenie o výhradách splniť účel stanovený nariadeniami Spoločenstva, ktorý spočíva v poskytnutí všetkých potrebných údajov podnikom a združeniam podnikov, aby sa mohli riadne obhajovať predtým, ako Komisia prijme konečné rozhodnutie.

(pozri bod 416)

18. Pokiaľ Komisia výslovne uvedie v oznámení o výhradách, že bude skúmať, či je potrebné udeliť dotknutým podnikom pokutu, a označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, akými sú napríklad závažnosť a dĺžka trvania predpokladaného porušovania a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, naplní svoju povinnosť dodržať právo podnikov byť vypočutý. Tým im poskytuje údaje nevyhnutné na ich obhajobu nielen proti zisteniu porušovania, ale aj proti udeleniu pokuty.

Z toho vyplýva, pokiaľ ide o stanovenie výšky pokút, že právo dotknutých podnikov na obhajobu je pred Komisiou zaručené možnosťou podať pripomienky k dĺžke, závažnosti a predvídateľnosti protisúťažného charakteru porušovania. Tento záver platí o to viac, že Komisia uverejnením usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO detailne oznámila zainteresovaným osobám metódu výpočtu výšky prípadnej pokuty a spôsob, akým zohľadňuje tieto kritériá. Tento záver nie je spochybnený skutočnosťou, že usmernenia výslovne neuvádzajú násobný koeficient, pretože uvádzajú, že je nevyhnutné zohľadniť efektívnu ekonomickú kapacitu porušovateľov spôsobiť významnú škodu iným subjektom a určiť výšku pokuty na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci účinok.

(pozri body 434, 435)

19. Pokiaľ skúmanie žalobných dôvodov uvedených podnikom proti zákonnosti rozhodnutia Komisie, ktorým mu uložila pokutu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, odhalilo nejakú protiprávnosť, je namieste, aby Súd prvého stupňa preskúmal, či má využiť svoju neobmedzenú právomoc a zmeniť napadnuté rozhodnutie.

(pozri bod 443)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

z 27. septembra 2006 ( )

„Hospodárska súťaž – Kartely – Kyselina citrónová – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásady právnej istoty a zákazu retroaktivity – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu“

Vo veci T‑59/02,

Archer Daniels Midland Co., so sídlom v Decature, Illinois (Spojené štáty americké), v zastúpení: C. O. Lenz, advokát, L. Martin Alegi, M. Garcia a E. Batchelor, solicitors,

žalobca,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: P. Oliver, splnomocnený zástupca,

žalovanej,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie článku 1 rozhodnutia Komisie 2002/742/ES z 5. decembra 2001 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (COMP/E-1/36.604 – Kyselina citrónová) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 239, 2002, s. 18), v rozsahu, v akom konštatuje, že žalobca porušil článok 81 ES a článok 53 Dohody EHP tým, že sa zúčastnil na obmedzovaní kapacít relevantného trhu a na určení výrobcu, čo muselo viesť k zvýšeniu ceny na každom národnom segmente tohto relevantného trhu, návrh na zrušenie článku 3 toho istého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa vzťahuje na žalobcu, a subsidiárne návrh na zníženie výšky pokuty, ktorá mu bola uložená,

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (tretia komora),

v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse,

tajomník: J. Plingers, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 9. júna 2004,

vyhlásil tento

Rozsudok

Skutkový stav

1 Žalobca Archer Daniels Midland Co. (ďalej len „ADM“) je materskou spoločnosťou skupiny podnikov, ktorá je činná v odvetví spracovania obilia a olejnatých semien. Na trhu s kyselinou citrónovou sa etablovala v roku 1991.

2 Kyselina citrónová je najpoužívanejším okysľujúcim a konzervačným činidlom na svete. Existujú jej rôzne druhy slúžiace na rozličné použitie, najmä v potravinárskych výrobkoch a nápojoch, v detergentoch a čistiacich prostriedkoch, vo farmaceutických a kozmetických výrobkoch, ako aj v rôznych priemyselných postupoch.

3 V roku 1995 predstavoval celkový predaj kyseliny citrónovej na celosvetovej úrovni približne 894,72 milióna eur a predaj v Európskom hospodárskom priestore (EHP) približne 323,69 milióna eur. V roku 1996 malo približne 60 % svetového trhu s kyselinou citrónovou v rukách päť osôb, ktorým je určené rozhodnutie, ktoré je predmetom tejto žaloby, konkrétne okrem ADM Jungbunzlauer AG (ďalej len „JBL“), F. Hoffmann-La Roche AG (ďalej len „HLR“), Haarmann & Reimer Corp. (len „H & R“), spoločnosť patriaca do skupiny Bayer AG (ďalej len „Bayer“), a Cerestar Bioproducts BV (ďalej len „Cerestar“), spoločne pomenovaní „dotknuté strany“.

4 V auguste 1995 informovalo americké ministerstvo spravodlivosti Komisiu o prebiehajúcom vyšetrovaní týkajúcom sa trhu s kyselinou citrónovou. Od októbra 1996 do júna 1998 priznali všetky dotknuté strany vrátane ADM, že sa zúčastnili na karteli. V nadväznosti na dohody uzavreté s americkým ministerstvom spravodlivosti uložili americké orgány týmto podnikom pokuty. Navyše sa niektorým vinným osobám uložili pokuty jednotlivo. Vyšetrovanie okrem toho prebehlo aj v Kanade, kde sa pokuty uložili niektorým z týchto podnikov, vrátane ADM.

5 Dňa 6. augusta 1997 zaslala Komisia podľa článku 11 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára 1962, Prvého nariadenia implementujúceho články [81] a [82] Zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3), žiadosti o informácie štyrom hlavným výrobcom kyseliny citrónovej v Spoločenstve. Komisia okrem toho v januári 1998 zaslala žiadosti o informácie hlavným odberateľom kyseliny citrónovej v Spoločenstve a v júni a v júli 1998 znovu zaslala žiadosti o informácie hlavným výrobcom kyseliny citrónovej v Spoločenstve.

6 V nadväznosti na prvú žiadosť o informácie, ktorá mu bola zaslaná v júli 1998, Cerestar skontaktoval Komisiu a na stretnutí 29. októbra 1998 vyhlásil, že má v úmysle spolupracovať s Komisiou na základe oznámenia Komisie z 18. júla 1996 o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“). Pri tejto príležitosti poskytol Cerestar ústne opis činností vyplývajúcich z kartelu, na ktorom sa zúčastnil. Dňa 25. marca 1999 zaslal Komisii písomné vyhlásenie, ktoré potvrdilo to, čo uviedol na tomto stretnutí.

7 Komisia listom z 28. júla 1998 zaslala JBL novú žiadosť o informácie, na ktorú JBL odpovedal listom z 28. septembra 1998.

8 Na stretnutí 11. decembra 1998 ADM vyhlásil, že chce spolupracovať s Komisiou, a ústne opísal protisúťažné činnosti, na ktorých sa zúčastnil. Listom z 15. januára 1999 ADM potvrdil svoje ústne vyhlásenia.

9 Dňa 3. marca 1999 zaslala Komisia dodatočné žiadosti o informácie HLR, JBL a Cerestar.

10 V dňoch 28. apríla, 21. mája a 28. júla 1999 poskytli Bayer v mene H&R, JBL a HLR vyhlásenia podľa oznámenia o spolupráci.

11 Dňa 29. marca 2000 zaslala Komisia na základe informácií, ktoré jej boli oznámené, oznámenie o výhradách ADM a iným dotknutým stranám pre porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 dohody EHP (ďalej len „dohoda EHP“). ADM a iné dotknuté strany predložili písomné pripomienky v odpovedi na výhrady Komisie. Žiadny z týchto účastníkov nepožiadal o vypočutie, ani podstatne nepoprel vecné zistenia uvedené v oznámení o výhradách.

12 Dňa 27. júla 2001 zaslala Komisia dodatočné žiadosti o informácie ADM a iným dotknutým stranám.

13 Dňa 5. decembra 2001 prijala Komisia rozhodnutie C(2001)3923 konečné znenie týkajúce sa konania podľa článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (COMP/E-1/36.604 – Kyselina citrónová) [neoficiálny preklad] (ďalej len „rozhodnutie“). Rozhodnutie bolo ADM doručené listom zo 17. decembra 2001.

14 Rozhodnutie obsahuje najmä tieto ustanovenia:

„Článok 1

[ADM], [Cerestar], [H & R], [HLR] a [JBL] porušili článok 81 ods. 1 Zmluvy a článok 53 ods. 1 Dohody EHP tým, že sa zúčastnili na trvalej dohode a/alebo na zosúladenom postupe v odvetví kyseliny citrónovej.

Porušenie trvalo:

– v prípade [ADM], [H & R], [HLR] a [JBL]: od marca 1991 do mája 1995,

– v prípade [Cerestar]: od mája 1992 do mája 1995.

…

Článok 3

Za porušenie uvedené v článku 1 sa podnikom uvedeným v tomto článku ukladajú tieto pokuty:

a) [ADM]: pokuta vo výške 39,69 milióna eur;

b) [Cerestar]: pokuta vo výške 170 000 eur;

c) [HLR]: pokuta vo výške 63,5 milióna eur;

d) [H & R]: pokuta vo výške 14,22 milióna eur;

e) [JBL]: pokuta vo výške 17,64 milióna eur.“ [neoficiálny preklad]

15 V odôvodneniach č. 80 až č. 84 rozhodnutia Komisia uviedla, že kartel spočíval v pridelení presných predajných kvót každému členovi a dodržiavaní týchto kvót, určovaní cieľových a/alebo prahových cien, neposkytovaní zliav a vo výmene osobitných informácií o zákazníkoch.

16 Na výpočet výšky pokút Komisia v rozhodnutí použila metodológiu uvedenú v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“) a v oznámení o spolupráci.

17 V prvom rade Komisia stanovila základnú čiastku pokuty podľa závažnosti a dĺžky trvania porušenia.

18 Pokiaľ ide v tejto súvislosti o závažnosť porušenia, Komisia na úvod usúdila, že dotknuté strany sa dopustili veľmi závažného porušenia vzhľadom na jeho povahu, na jeho konkrétny dopad na trh s kyselinou citrónovou v EHP a na veľkosť relevantného geografického trhu (odôvodnenie č. 230 rozhodnutia).

19 Komisia ďalej usúdila, že sa musí zohľadniť skutočná ekonomická kapacita, ktorou možno spôsobiť škodu hospodárskej súťaži, a stanoviť pokuta na úrovni, ktorá zabezpečí dostatočný odstrašujúci účinok. V dôsledku toho sa Komisia oprela o svetový obrat, ktorý dosiahli dotknuté strany pri predaji kyseliny citrónovej počas posledného roku porušovania, konkrétne v roku 1995, a rozdelila ich do troch kategórií, konkrétne v prvej kategórii H & R s podielom na svetovom trhu 22 %, v druhej kategórii ADM a JBL s podielom na trhu [dôverné]1( ), ako aj HLR s podielom na trhu 9 % a v tretej kategórii Cerestar s podielom na svetovom trhu 2,5 %. Na tomto základe stanovila Komisia východiskovú sumu vo výške 35 miliónov eur pre podniky v prvej kategórii, 21 milióna eur pre podniky v druhej kategórii a 3,5 milióna eur pre podniky v tretej kategórii (odôvodnenie č. 239 rozhodnutia).

20 Komisia okrem toho, aby zabezpečila dostatočne odstrašujúci účinok, pristúpila k prispôsobeniu tejto východiskovej sumy. Preto po zohľadnení veľkosti a celkových zdrojov dotknutých strán vyjadrených súhrnnou výškou ich svetového obratu použila násobný koeficient vo výške 2 na východiskové sumy stanovené pre ADM a HLR a vo výške 2,5 na východiskovú sumu stanovenú pre H & R (odôvodnenia č. 50 a č. 246 rozhodnutia).

21 Pokiaľ ide o dĺžku trvania porušenia, ktorého sa dopustil každý podnik, takto stanovená východisková suma sa zvýšila o 10 % za rok, išlo teda o zvýšenie o 40 % pre ADM, H & R, HLR a JBL a o 30 % pre Cerestar (odôvodnenia č. 249 a č. 250 rozhodnutia).

22 Takto Komisia stanovila základnú čiastku pokút na 58,8 milióna eur, pokiaľ ide o ADM. Pokiaľ ide o Cerestar, HLR, H & R a JBL, základné čiastky stanovila na 4,55, 58,8, 122,5 a 29,4 milióna eur (odôvodnenie č. 254 rozhodnutia).

23 V druhom rade sa z dôvodu priťažujúcich okolností zvýšili základné čiastky pokút uložených ADM a HLR o 35 % z dôvodu, že tieto podniky zohrávali úlohu vodcu v rámci kartelu (odôvodnenie č. 273 rozhodnutia).

24 V treťom rade Komisia preskúmala a zamietla tvrdenia niektorých podnikov, pokiaľ ide o poľahčujúce okolnosti (odôvodnenia č. 274 až č. 291 rozhodnutia).

25 Vo štvrtom rade Komisia podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 prispôsobila takto vypočítané sumy pre Cerestar a H & R, aby neprekračovali hranicu 10 % celkového obratu dotknutých strán (odôvodnenie č. 293 rozhodnutia).

26 V piatom rade Komisia podľa oddielu B oznámenia o spolupráci priznala Cerestaru „veľmi významné zníženie“ (konkrétne 90 %) výšky pokuty, ktorá by mu bola uložená v prípade, že by nespolupracoval. Podľa oddielu D tohto oznámenia Komisia priznala „výrazné zníženie“ výšky pokuty ADM (konkrétne 50 %), JBL (40 %), H & R (30 %) a HLR (20 %) (odôvodnenie č. 326).

Konanie a návrhy účastníkov konania

27 ADM návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 28. februára 2002 podal žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

28 Osobitným aktom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 28. februára 2002 požiadal ADM o dôverné zaobchádzanie s niektorými informáciami uvedenými v podaniach a v niektorých prílohách.

29 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa písomne položil účastníkom konania otázky, na ktoré účastníci konania odpovedali v stanovených lehotách.

30 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté počas pojednávania 9. júna 2004.

31 Žalobca navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil článok 1 rozhodnutia v rozsahu, v akom konštatuje, že porušil článok 81 ES a článok 53 Dohody EHP tým, že sa zúčastnil na obmedzovaní kapacít relevantného trhu a na určení výrobcu, ktorý mal viesť zvýšenia ceny na každom národnom trhu tohto relevantného trhu,

– zrušil článok 3 rozhodnutia v rozsahu, v akom sa vzťahuje naňho,

– subsidiárne znížil výšku jeho pokuty,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

32 Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zamietol žalobu,

– zaviazal ADM na náhradu trov konania.

Právny stav

I – O uplatniteľnosti usmernení

A – Tvrdenia účastníkov konania

33 Na jednej strane ADM tvrdí, že metóda stanovenia pokút stanovená v usmerneniach sa radikálne odlišuje od predchádzajúcej praxe Komisie v tejto oblasti, ktorá, ako to pripustila v rozhodnutí (odôvodnenie č. 253), pozostávala z určenia výšky pokuty v závislosti od základnej sadzby predstavujúcej určité percento predajov na relevantnom trhu Spoločenstva. Naopak, usmernenia zaviedli pevnú sadzbu pokuty, napríklad 20 miliónov eur pre prípad veľmi závažného porušenia, nezávisle od objemu predaja relevantného výrobku.

34 ADM poznamenáva, že v období relevantnom pre prejednávanú vec (1991 až 1995), Komisia v súlade s touto ustálenou praxou uložila pokuty, ktorých výška vo všeobecnosti ležala medzi 2,5 a 9 % z obratu dosiahnutého z predaja relevantného výrobku na trhu Spoločenstva. Naopak uplatnenie novej politiky vyplývajúcej z usmernení malo za následok pokuty, ktorých čiastka je 10 až 34‑krát vyššia ako čiastka pokút, aké by boli uložené na základe predchádzajúcej praxe.

35 ADM uznáva, že Komisia disponuje diskrečnou právomocou na zvýšenie pokút, ak politika v oblasti práva hospodárskej súťaže vyžaduje, aby boli uložené vyššie odstrašujúce pokuty. Avšak uložením pokuty, ktorej čiastka je 10 až 34‑krát vyššia ako čiastka pokuty, aká by bola uložená podľa predchádzajúcej praxe, Komisia zjavne prekročila túto mieru voľnej úvahy. V rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, tento záver je podporený rozsudkom Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, Lögstör Rör/Komisia (T‑16/99, Zb. s. II‑1633, bod 237). Na jednej strane totiž zdôrazňuje, že Súd prvého stupňa v tomto rozsudku podmienil možnosť Komisie zvýšiť úroveň pokút v hraniciach stanovených v nariadení č. 17 tým, že je to nevyhnutné na zabezpečenie realizácie politiky Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže. Ani v rozhodnutí, ani vo svojich podaniach však Komisia neposkytla zdôvodnenie alebo nepredložila dôkazy preukazujúce, že na realizáciu tejto politiky bolo nevyhnutné uložiť pokuty s čiastkou 10 až 34‑krát vyššou, ako by bola čiastka pokuty uloženej podľa predchádzajúcej praxe. Na strane druhej poznamenáva, že vo veci, ktorá sa skončila citovaným rozsudkom, ako aj vo všetkých iných veciach týkajúcich sa kartelu o rozvodoch mestského kúrenia s výnimkou veci týkajúcej sa spoločnosti ABB (rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, ABB Asea Brown Boveri/Komisia, T‑31/99, Zb. s. II‑1881), Komisia uložila pokuty na úrovni porovnateľnej s úrovňou, ktorá prevládala počas uplatňovania predchádzajúcej praxe Komisie. Uvádza totiž, že predmetným podnikom tohto kartelu boli uložené pokuty medzi 3 a 14 % z relevantného predaja a aj ABB bola uložená pokuta vo výške zodpovedajúcej 44 % jej relevantného obratu.

36 ADM usudzuje, že podniky musia mať možnosť vykonávať svoju činnosť za predvídateľných podmienok. V súlade s usmerneniami (prvý odsek) je Komisia pri stanovovaní výšky pokút povinná rešpektovať koherentnú a nediskriminačnú politickú líniu. ADM sa domnieva, že neexistencia právnej istoty pri stanovovaní pokút je v rozpore s efektívnou realizáciou odstrašujúceho účinku pokuty. Na to, aby bol individuálny odstrašujúci účinok pokuty efektívny, je nevyhnutné, aby podniky dopredu poznali uplatniteľné sankcie. Uvádza, že celková amnestia alebo efektívna politika zhovievavosti vyžaduje, aby boli uplatniteľné sankcie jasne stanovené pre prípad odmietnutia spolupráce. Rovnako by bolo nerozumné udržovať stav stálej neistoty, pokiaľ ide o úroveň pokút, ktoré možno uložiť v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, najmä z dôvodu významnej dĺžky trvania vyšetrovania takýchto porušení. V dôsledku toho zásada právnej istoty vyžaduje, aby prístup Komisie pre výpočet pokút podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 mohol byť predvídaný s dostatočným stupňom istoty.

37 ADM dodáva, že z manuálu usmernení Sentencing Commission Spojených štátov [bod 1B1.11(b)(1), ďalej len „americké usmernenia“] a z judikatúry federálneho odvolacieho súdu vyplýva [rozsudok United States v. Kimler, 167 F. 3d 889 (5th Circ. 1999)], že retroaktívne uplatnenie nových usmernení v oblasti pokút je zakázané pravidlom ex post facto v Ústave Spojených štátov, ak má za následok uloženie ťažšieho trestu, ako bol stanovený v čase, keď k porušeniu došlo.

38 V dôsledku toho podľa ADM retroaktívne uplatnenie novej politiky stanovenej v usmerneniach na porušenie, ku ktorému tak ako v prejednávanom prípade došlo pred ich zverejnením a ktoré má za následok uloženie pokuty ADM vyššej, ako je úroveň pokút ukladaných podľa predchádzajúcej praxe, a to bez toho, aby bol tento rozdiel nevyhnutný na zabezpečenie rešpektovania politiky v oblasti súťažného práva, porušuje zásadu právnej istoty a je nezákonné.

39 Na strane druhej ADM tvrdí, že uplatnenie usmernení porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania, pretože vedie k rozlišovaniu medzi podnikmi, ktoré sa dopustili porušenia súťažného práva nie podľa dátumu porušenia, ale podľa dátumu prijatia rozhodnutia Komisie, ktorý Komisia stanovila podľa vlastného uváženia. Ako príklad ADM uvádza, že štyrom podnikom uvedeným v rozhodnutí Komisie 97/624/ES zo 14. mája 1997 týkajúcom sa konania o uplatnení článku [82] Zmluvy ES (IV/34.621, 35.059/F-3 – Irish Sugar plc) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 258, s. 1), a v rozhodnutí Komisie 94/210/ES z 29. marca 1994 týkajúcom sa konania o uplatnení článkov [81] a [82] Zmluvy ES (IV/33.941 – HOV-SVZ/MCN) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 104, s. 34), boli uložené pokuty predstavujúce len 6,8 a 5 % z výšky predajov uskutočnených na relevantnom trhu, kým predmetné porušenia boli súbežné s kartelom s kyselinou citrónovou.

40 Komisia navrhuje zamietnuť žalobné dôvody.

B – Posúdenie Súdom prvého stupňa

41 Súd prvého stupňa najskôr – a oprávnene – uviedol, že zásada zákazu retroaktivity trestných zákonov, zakotvená v článku 7 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, ako základné právo predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá sa musí dodržiavať pri udeľovaní pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, a že táto zásada vyžaduje, aby uložené sankcie zodpovedali sankciám stanoveným v čase, keď k porušeniu došlo (rozsudok Súdneho dvora z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri/Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P, Zb. s. I‑5425, bod 202; rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, LR AF 1998/Komisia, T‑23/99, Zb. s. II‑1705, body 218 až 221, a z 9. júla 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, T‑224/00, Zb. s. II‑2597, bod 39).

42 Ďalej Súd prvého stupňa usudzuje, že prijatie usmernení spôsobilých zmeniť všeobecnú politiku hospodárskej súťaže Komisie v oblasti pokút môže v zásade spadať do pôsobnosti zásady zákazu retroaktivity.

43 Na jednej strane sú totiž usmernenia spôsobilé vyvolať právne účinky. Tieto právne účinky nevyplývajú z vlastnej normatívnosti usmernení, ale z ich prijatia a uverejnenia Komisiou. Toto prijatie a uverejnenie usmernení so sebou nesie sebaobmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktorá sa od nich nemôže odchýliť bez toho, aby prípadne nebola uznaná za zodpovednú za porušenie všeobecných zásad práva, akými sú rovnosť zaobchádzania, ochrana legitímnej dôvery a právna istota (pozri v tomto zmysle rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, body 209 až 212).

44 Podľa tej istej judikatúry ide osobitne o prípad súdneho výkladu, ktorého výsledok nebolo odôvodnene možné predvídať v čase, keď k porušeniu došlo, najmä vzhľadom na výklad, ktorého sa v danej dobe pridŕžala judikatúra týkajúca sa dotknutého právneho ustanovenia. Na druhej strane usmernenia spadajú ako nástroj politiky v oblasti hospodárskej súťaže do pôsobnosti uplatnenia zásady zákazu retroaktivity v súlade s novým súdnym výkladom normy zakladajúcej porušenie podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva týkajúcej sa článku 7 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (pozri najmä ESĽP, rozsudky S.W. a C.R. v. Spojené kráľovstvo z 22. novembra 1995, séria A č. 335-B a 335-C, § 34 až 36 a § 32 až 34; Cantoni v. Francúzsko z 15. novembra 1996, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 1996-V, § 29 až 32, a Coëme a i. v. Belgicko z 22. júna 2000, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 2000‑VII, § 145), podľa ktorej toto ustanovenie bráni spätnému uplatneniu nového výkladu normy zakladajúcej porušenie. Podľa tejto judikatúry to platí predovšetkým v prípade, ak ide o súdny výklad, ktorého výsledok nebol rozumne predvídateľný v čase, keď došlo k porušeniu, najmä vzhľadom na výklad, ktorého sa v danej dobe pridŕžala judikatúra týkajúca sa dotknutého právneho ustanovenia. Je však potrebné upresniť, že z tej istej judikatúry vyplýva, že rozsah pojmu predvídateľnosť závisí vo veľkej miere od obsahu dotknutého textu, od oblasti, na ktorú sa vzťahuje, ako aj od počtu a povahy osôb, ktorým je určený. Predvídateľnosť zákona tak nebráni tomu, aby dotknutá osoba bola nútená požiadať o odbornú radu s cieľom posúdiť spôsobom primeraným okolnostiam prípadu dôsledky, ktoré môžu z daného aktu vyplynúť. Zákon teda môže vyhovovať požiadavke predvídateľnosti, aj keď si dotknutá osoba musí vziať vhodnú právnu radu na zhodnotenie dôsledkov, ktoré môžu vyplývať z určitého aktu, a to v miere, ktorá je rozumná vzhľadom na okolnosti prípadu. Konkrétnejšie to podľa rozsudku Cantoni v. Francúzsko (už citovanom, § 35), platí najmä pre profesionálov navyknutých na vykazovanie veľkej obozretnosti pri výkone svojej profesie. Je tiež možné od nich očakávať, že s osobitnou obozretnosťou posúdia riziká, ktoré táto profesia zahŕňa (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, body 215 až 223).

45 Vzhľadom na vyššie uvedené je namieste overiť, či zmena, ktorú predstavuje prijatie usmernení, bola rozumne predvídateľná v čase, keď došlo k dotknutým porušeniam.

46 V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že zásadná inovácia usmernení spočíva v tom, že ako východisková suma pre výpočet sa berie základná čiastka, určená podľa rozpätí, ktoré na tento účel stanovujú uvedené usmernenia, pričom tieto rozpätia odrážajú rôzne stupne závažnosti porušenia, ale samy osebe nemajú vzťah k relevantnému obratu. Táto metóda teda spočíva v podstate v tarifikácii, hoci aj relatívnej a pružnej, pokút (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 225).

47 Ďalej je vhodné pripomenúť, že skutočnosť, že Komisia uplatnila v minulosti pokuty na určitej úrovni na rôzne typy porušení, ju nemôže zbaviť možnosti zvýšiť túto úroveň v hraniciach, ktoré stanovuje nariadenie č. 17, ak je to potrebné na zabezpečenie uskutočňovania politiky hospodárskej súťaže Spoločenstva; práve naopak, efektívne uplatnenie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže vyžaduje, aby Komisia mohla kedykoľvek prispôsobiť úroveň pokút potrebám tejto politiky (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 227; zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 109, a z 2. októbra 2003, Aristrain/Komisia, C‑196/99 P, Zb. s. I‑11005, bod 81; rozsudky Súdu prvého stupňa z 10. marca 1992, Solvay/Komisia, T‑12/89, Zb. s. II‑907, bod 309, a zo 14. mája 1998, Europa Carton/Komisia, T‑304/94, Zb. s. II‑869, bod 89; rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 56).

48 Z uvedeného vyplýva, že podniky zúčastnené na správnom konaní, ktoré môže viesť k udeleniu pokuty, nemôžu nadobudnúť legitímnu dôveru v skutočnosť, že Komisia neprekročí úroveň pokút používanú v minulosti, ani v metódu ich stanovenia (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 228).

49 Preto musia uvedené podniky počítať s možnosťou, že Komisia môže kedykoľvek rozhodnúť o zvýšení úrovne pokút v porovnaní s úrovňou uplatňovanou v minulosti. Uvedené platí nielen vtedy, ak Komisia pristúpi k zvýšeniu úrovne pokút stanovením pokút v individuálnych rozhodnutiach, ale aj vtedy, ak sa zvýšenie v konkrétnych prípadoch uskutoční uplatnením pravidiel postupu, ktoré majú všeobecný dosah, akými sú napríklad usmernenia (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, body 229 a 230).

50 ADM teda v podstate neprávom uplatnil, že zvýšenie úrovne pokút Komisiou v kontexte kartelu je zjavne neproporcionálne k cieľu zabezpečiť realizáciu politiky hospodárskej súťaže.

51 Takisto okolnosť, na ktorú poukázal ADM – aj keby bola preukázaná – že následkom uplatnenia novej politiky by boli 10 až 34‑krát vyššie pokuty ako pokuty, ktoré by boli uložené na základe predchádzajúcej praxe, nemôže predstavovať porušenie zásady zákazu retroaktivity. Najmä vzhľadom na judikatúru citovanú v bode 44 tohto rozsudku muselo byť totiž pre ADM rozumne predvídateľné, že Komisia môže kedykoľvek prehodnotiť všeobecnú úroveň pokút v kontexte realizácie inej politiky hospodárskej súťaže. ADM tak musel mať možnosť rozumne predvídať takéto zvýšenie – aj keby bolo preukázané – v čase, keď k dotknutým porušeniam došlo.

52 Napokon, pokiaľ ide o názor ADM, že na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokút je nevyhnutné, aby podniky dopredu poznali úroveň pokút, ktorú môžu očakávať, ak sa dopustia porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, stačí zdôrazniť, že s odstrašujúcim účinkom pokút vôbec nie je spojené, že podniky dopredu poznajú presnú úroveň pokuty, ktorú môžu očakávať za dané protisúťažné správanie.

53 Pokiaľ ide o porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, na ktorú poukázal ADM, je potrebné zdôrazniť, že podľa už jestvujúcej judikatúry nemôže skutočnosť, že sa metóda stanovená v usmerneniach uplatnila na výpočet pokuty pre ADM, predstavovať diskriminačné zaobchádzanie v porovnaní s podnikmi, ktoré sa dopustili porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva v rovnakom období, ale ktoré z dôvodov spojených s dátumom odhalenia porušenia alebo z dôvodov spojených s priebehom správneho konania, ktoré sa ich týkalo, boli uznané za vinné z porušení v čase pred prijatím a uverejnením usmernení (pozri v tomto zmysle rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, body 69 až 73; rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júla 2001, Tate & Lyle a i./Komisia, T‑202/98, T‑204/98 a T‑207/98, Zb. s. II‑2035, body 118 a 119).

54 V dôsledku toho je potrebné zamietnuť výhradu založenú na porušení zásady rovnosti zaobchádzania.

II – O vplyve pokút uložených skôr v iných krajinách

A – Tvrdenia účastníkov konania

55 ADM uvádza, že Komisia svojím odmietnutím odpočítať pokuty uložené ADM v Spojených štátoch a v Kanade od výšky pokuty uloženej v rozhodnutí porušila zásadu zakazujúcu kumuláciu sankcií za to isté porušenie. Ako vyplýva z rozsudku Súdneho dvora zo 14. decembra 1972, Boehringer/Komisia (7/72, Zb. s. 1281), Komisia je povinná započítať sankciu uloženú orgánmi tretieho štátu za predpokladu, že skutočnosti, ktoré podniku vytýka Komisia na jednej strane a tieto orgány na strane druhej, sú totožné. Toto platí presne v prejednávanom prípade, pretože na rozdiel od veci, ktorá vyústila do prijatia citovaného rozsudku Boehringer/Komisia, kartel sankcionovaný americkými a kanadskými orgánmi bol podľa žalobcu ten istý svojim predmetom, svojím umiestnením a dĺžkou trvania ako kartel sankcionovaný Komisiou, ktorá sa okrem toho oprela o dôkazy získané americkými orgánmi.

56 V tejto súvislosti ADM popiera posúdenie v rozhodnutí, podľa ktorého pokuty uložené v Spojených štátoch a v Kanade zohľadnili len protisúťažné účinky kartelu v rámci územnej pôsobnosti týchto orgánov (odôvodnenie č. 333 rozhodnutia). V Spojených štátoch naopak z rozsudku vydaného 15. októbra 1996 proti ADM vyplýva, že kartel bol celosvetový a bránil obchodu „v Spojených štátoch a na iných územiach“. Uložená pokuta je okrem toho na osobitne vysokej úrovni z dôvodu geografickej pôsobnosti porušenia. Pokiaľ ide o konanie v Kanade, skutočnosť, že išlo o celosvetový kartel, bola takisto osobitne zohľadnená.

57 V každom prípade, aj za predpokladu, že tvrdenie Komisie je presné, skutočnosť, že iné orgány zohľadnili len miestne účinky porušenia, je nerelevantná na účely uplatnenia zásady zakazujúcej kumuláciu sankcií. Podľa rozsudku Boehringer/Komisia, už citovaného v bode 55 vyššie, je totiž v tomto ohľade jediným určujúcim kritériom predmetné správanie. Tento prístup potvrdzuje samotná prax Komisie, ktorá v rozhodnutí z roku 1983 odpočítala z pokuty uloženej podnikom, ktoré sa zúčastnili na karteli, výšku pokuty stanovenej nemeckými orgánmi, pričom rozhodovala len o aspektoch tohto kartelu, ktoré sa netýkali Nemecka [pozri rozhodnutie Komisie 83/546/EHS zo 17. októbra 1983 týkajúce sa konania o uplatnení článku [81] Zmluvy o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva (IV/30.064 – Valce zo zliatiny a z odlievanej ocele) – neoficiálny preklad; (Ú. v. ES L 317, s. 1)].

58 ADM usudzuje, že Komisia opomenula pri stanovovaní výšky pokuty zohľadniť skutočnosť, že mu boli v tretích krajinách už uložené pokuty a povinnosť náhrady škody aj s úrokmi vo výške, ktorá je dostatočná na odstrašenie od toho, aby sa dopustil nového porušenia práva hospodárskej súťaže. ADM bol preto dostatočne sankcionovaný.

59 Komisia okrem toho podľa ADM pochybila, keď dospela k záveru, že náhrada škody aj s úrokmi, ktoré zaplatil v rámci zrýchlených konaní v Spojených štátoch a v Kanade, mala len kompenzačnú povahu. ADM zdôrazňuje, že táto náhrada škody aj s úrokmi vyplatená v rámci súdneho zmieru zohľadnila žiadosti o náhradu škody aj s úrokmi v trojnásobnej výške („trojnásobná náhrada škody“), podané relevantnými kupujúcimi. To je dôvod, prečo táto náhrada škody aj s úrokmi presahovala sumu čisto kompenzačnú a obsahovala v sebe prvok trestu. V dôsledku toho mala Komisia zohľadniť túto sumu s povahou trestu v súlade so zásadou, podľa ktorého sankciu nemožno uložiť dvakrát za to isté porušenie.

60 Komisia navrhuje zamietnuť žalobný dôvod.

B – Posúdenie Súdom prvého stupňa

61 Je vhodné pripomenúť, že zásada ne bis in idem zakazuje sankcionovať tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté protiprávne správanie s cieľom chrániť ten istý právny záujem. Uplatnenie tejto zásady podlieha trom kumulatívnym podmienkam, a to totožnosti skutkov, totožnosti porušovateľa a totožnosti chráneného právneho záujmu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P a C‑219/00 P, Zb. s. I‑123, bod 338).

62 Judikatúra Spoločenstva tak pripustila, že podnik môže byť oprávnene predmetom dvoch súbežných konaní týkajúcich sa toho istého protiprávneho správania, a teda dvojitej sankcie, jednej od príslušného orgánu členského štátu a jednej od Spoločenstva v miere, v akej tieto konania sledujú odlišné ciele, a ak porušené normy nie sú totožné (rozsudok Súdneho dvora z 13. februára 1969, Wilhelm a i. 14/68, Zb. s. 1, bod 11; rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. apríla 1995, Tréfileurope/Komisia, T‑141/89, Zb. s. II‑791, bod 191, a zo 6. apríla 1995, Sotralentz/Komisia, T‑149/89, Zb. s. II‑1127, bod 29).

63 Z toho vyplýva, že zásada ne bis in idem sa a fortiori nemôže uplatniť v prejednávanom prípade, pretože konania a sankcie, ktoré uskutočnila a uložila na jednej strane Komisia a na strane druhej americké a kanadské orgány, evidentne nesledovali rovnaký cieľ. Kým v prvom prípade ide o zachovanie neskreslenej hospodárskej súťaže na území Európskej únie alebo v EHP, ochrana hľadaná v druhom prípade sa týka amerického alebo kanadského trhu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. apríla 2004, Tokai Carbon a i./Komisia, T‑236/01, T‑239/01, T‑244/01, T‑246/01, T‑251/01 a T‑252/01, Zb. s. II‑1181, bod 134, a tam citovanú judikatúru). Chýba teda podmienka totožnosti chráneného právneho záujmu, ktorá je nevyhnutná na uplatnenie zásady ne bis in idem.

64 ADM sa preto zásady ne bis in idem v prejednávanom prípade dovoláva neprávom.

65 Tento záver nie je spochybnený rozsudkom Boehringer/Komisia, už citovaným v bode 55 vyššie, na ktorý poukazuje ADM. V tejto veci totiž Súdny dvor neuviedol, že Komisia musí započítať sankciu uloženú orgánmi tretieho štátu za predpokladu, že skutkové zistenia, ktoré Komisia a uvedené orgány voči podniku uplatňujú, sú totožné, ale sa obmedzil na to, že uviedol, že táto otázka sa musí riešiť vtedy, keď vznikne (rozsudok Boehringer/Komisia, už citovaný v bode 55 vyššie, bod 3).

66 V každom prípade, aj keď by zásada spravodlivosti mohla za niektorých osobitných okolností prinútiť Komisiu, aby zohľadnila sankcie, ktoré uložili orgány tretích štátov, ak postihujú aj správanie na území Spoločenstva, musí sa konštatovať, že ADM nepreukázal, že to tak je v prejednávanom prípade a že americké a kanadské orgány sankcionovali kartel v rozsahu, v akom sa týkal územia Spoločenstva alebo EHP.

67 Jednoduchý odkaz v zmieri uzavretom s americkými orgánmi na skutočnosť, že sa kartel vzťahoval na „Spojené štáty a iné územia“, nedokazuje, že americké orgány zohľadnili pri určovaní výšky pokuty aj iné uplatnenia alebo účinky kartelu ako tie, ktoré sa týkajú amerického územia, a osobitne tie, ktoré boli zistené v EHP (pozri v tomto zmysle rozsudok Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 63 vyššie, bod 143).

68 Pokiaľ ide o vysokú čiastku pokuty z dôvodu geografickej pôsobnosti porušenia, musí sa takisto konštatovať, že toto jednoduché tvrdenie nestačí na preukázanie, že bol zohľadnený dopad kartelu na trh EHP.

69 Pokiaľ ide o zmier uzavretý s kanadskými orgánmi, ADM nepredložil ani najmenší dôkaz o tom, že tieto orgány pri určovaní výšky pokuty zohľadnili aj iné uplatnenia alebo účinky kartelu ako tie, ktoré sa týkajú tejto krajiny, a osobitne tie, ktoré boli zistené v EHP. Odkaz kanadských orgánov na celosvetovú pôsobnosť kartelu, na ktorú poukázal ADM, tam bol len na účely definovania veľkosti kartelu na celom kanadskom trhu.

70 Pokiaľ ide o odstrašujúci účinok už uložených pokút a náhrady škody aj s úrokmi, vrátane trojnásobnej náhrady škody, ktoré nie sú kompenzačné, Súd prvého stupňa pripomína, že právomoc Komisie ukladať pokuty podnikom, ktoré sa úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustili porušenia ustanovení článku 81 ods. 1 ES alebo článku 82 ES, predstavuje jeden z prostriedkov zverených Komisii s cieľom umožniť jej plniť dozorné poslanie, ktoré jej ukladá právo Spoločenstva. Toto poslanie zahŕňa úlohu sledovať všeobecnú politiku usilujúcu sa uplatňovať vo veciach hospodárskej súťaže zásady stanovené Zmluvou a v tomto zmysle usmerňovať správanie podnikov (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 105).

71 Z toho vyplýva, že Komisia je oprávnená rozhodovať o úrovni sumy pokút s cieľom posilniť ich odstrašujúci účinok, pokiaľ sú porušenia daného druhu stále pomerne časté – aj keď ich nezákonnosť bola nesporná od začiatkov politiky Spoločenstva vo veciach hospodárskej súťaže – z dôvodu zisku, ktorý z nich môžu určité zainteresované podniky dosiahnuť (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 108).

72 ADM nemôže platne tvrdiť, že v jeho prípade nebolo odstrašenie potrebné, pretože bol potrestaný za tie isté skutky súdmi tretích štátov. Cieľ odstrašenia sledovaný Komisiou súvisí totiž so správaním podnikov v rámci Spoločenstva alebo EHP. V dôsledku toho odstrašujúci účinok pokuty uloženej ADM z dôvodu jeho porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva nemôže byť určený ani výlučne v závislosti od osobitnej situácie ADM, ani v závislosti od jeho dodržiavania pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v tretích štátoch mimo EHP (pozri v tomto zmysle rozsudok Tokai Carbon a i./Komisia, už citovaný v bode 63 vyššie, body 146 a 147).

73 Preto treba zamietnuť žalobný dôvod založený na nezohľadnení pokút uložených v iných štátoch.

III – O závažnosti porušenia

A – Úvod

74 ADM sa domnieva, že Komisia nesprávne posúdila závažnosť porušenia v rámci výpočtu výšky pokuty. Žalobné dôvody uplatňované v tomto ohľade sa týkajú po prvé nezohľadnenia alebo nedostatočného zohľadnenia obratu z predaja relevantných výrobkov, po druhé použitia násobného koeficientu na východiskovú čiastku a po tretie konkrétneho dopadu kartelu na trh.

75 Pred vyjadrením sa k dôvodnosti jednotlivých žalobných dôvodov v tejto súvislosti je potrebné zhrnúť metódu Komisie, ktorú použila v prejednávanom prípade, pokiaľ ide o posúdenie a zohľadnenie závažnosti porušenia, ako vyplýva z odôvodnení rozhodnutia.

76 Z rozhodnutia vyplýva, že na posúdenie závažnosti porušenia sa Komisia predovšetkým domnievala, že dotknuté strany sa dopustili veľmi závažného porušenia vzhľadom na jeho povahu, jeho konkrétny dopad na trh s kyselinou citrónovou a na rozsah relevantného geografického trhu, to jest celého EHP (odôvodnenia č. 204 až č. 232 rozhodnutia).

77 Ďalej sa Komisia domnievala, že na dotknutých účastníkov je potrebné uplatniť rozdielne zaobchádzanie, aby sa „zohľadnila skutočná ekonomická kapacita porušovateľov spôsobiť významnú škodu hospodárskej súťaži a… stanovila pokuta na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci účinok“ [neoficiálny preklad]. V tejto súvislosti Komisia uviedla, že zohľadnila osobitnú váhu každého podniku, a teda skutočný účinok jeho nezákonného správania na hospodársku súťaž (odôvodnenia č. 233 a č. 234 rozhodnutia).

78 Na účely posúdenia týchto prvkov sa Komisia rozhodla vychádzať z obratov, ktoré dotknuté strany dosiahli predajom kyseliny citrónovej na celosvetovej úrovni počas posledného roku, v ktorom trvalo porušenie, teda roku 1995. Komisia sa v tejto súvislosti domnievala, že keďže trh s kyselinou citrónovou bol globálny, „tieto obraty… dávajú vernejší obraz o kapacite zúčastnených podnikov spôsobiť významnú škodu iným subjektom na spoločnom trhu a/alebo v EHP“ [neoficiálny preklad] (odôvodnenie č. 236 rozhodnutia). Komisia dodala, že podľa nej je táto metóda potvrdená skutočnosťou, že išlo o celosvetový kartel, ktorého predmetom bolo najmä rozdelenie trhov na celosvetovej úrovni. Navyše sa domnievala, že celosvetový obrat účastníka kartelu poskytuje takisto predstavu o jeho príspevku k efektívnosti kartelu v jeho celku alebo naopak o nestabilite, ktorou by sa vyznačoval, ak by sa ho uvedený účastník nezúčastnil (odôvodnenie č. 236 rozhodnutia).

79 Na tomto základe sa Komisia rozhodla rozdeliť podniky do troch kategórií: do prvej kategórie zaradila H & R uplatnením skutočnosti, že „s celosvetovým trhovým podielom 22 % je najväčším výrobcom na trhu“. Do druhej kategórie zaradila ADM, JBL a HLR a uviedla, že prvé dva podniky ovládali „podobný podiel na trhu [dôverné]“ a že podiel na trhu posledného uvedeného podniku predstavuje 9 %. Napokon do tretej kategórie zaradila Cerestar z dôvodu, že tento podnik „je zďaleka najmenším súťažiteľom“ s 2,5 % podielom na trhu v roku 1995. Komisia tak stanovila východiskovú čiastku na 35 miliónov eur pre H &R, 21 miliónov pre ADM, JBL, ako aj pre HLR a 3,5 milióna pre Cerestar (odôvodnenia č. 237 až č. 239 rozhodnutia).

80 Napokon, na účely zabezpečenia toho, aby mala pokuta dostatočne odstrašujúci účinok, Komisia pristúpila k úprave tejto východiskovej sumy v závislosti od veľkosti a celkových zdrojov dotknutých strán. Komisia tak uplatnila na východiskovú sumu stanovenú pre ADM násobný koeficient 2 (teda zvýšenie o 100 %), čím sa táto zvýšila na 42 miliónov eur, na východiskovú sumu stanovenú pre HLR násobný koeficient 2,5 (teda zvýšenie o 150 %), čím sa táto zvýšila na 87,5 miliónov eur (odôvodnenia č. 240 až č. 246 rozhodnutia).

B – O nezohľadnení obratu z predaja relevantného výrobku

1. Tvrdenia účastníkov konania

81 ADM vytýka Komisii, že pri výpočte základnej výšky pokuty nezohľadnila alebo nedostatočne zohľadnila jeho obrat dosiahnutý vďaka predaju relevantného výrobku.

82 Na jednej strane ADM tvrdí, že z judikatúry Súdu prvého stupňa vyplýva, že obrat dosiahnutý vďaka relevantnému výrobku je dôležitým prvkom pri výpočte pokút (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 14. júla 1994, Parker Pen/Komisia, T‑77/92, Zb. s. II‑549, body 92 až 95; z 8. októbra 1996, Compagnie maritime belge transports a i./Komisia, T‑24/93 až T‑26/93 a T‑28/93, Zb. s. II‑1201, bod 233; z 21. októbra 1997, Deutsche Bahn/Komisia, T‑229/94, Zb. s. II‑1689, bod 127, a zo 14. mája 1998, SCA Holding/Komisia, T‑327/94, Zb. s. II‑1373, bod 176).

83 ADM usudzuje, že zohľadnenie obratu dosiahnutého v EHP vďaka relevantnému výrobku je vhodným základom pre zhodnotenie ohrozenia hospodárskej súťaže na trhu relevantného výrobku v rámci Spoločenstva, ako aj relatívnej veľkosti účastníkov kartelu s ohľadom na relevantné výrobky. Tento záver je podporený judikatúrou Súdu prvého stupňa (rozsudok Europa Carton/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 126, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, KNP BT/Komisia, T‑309/94, Zb. s. II‑1007, bod 108, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, KNP BT/Komisia, C‑248/98 P, Zb. s. I‑9641).

84 Okrem toho podľa ADM rozsudok LR AF 1998/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, potvrdzuje, že neproporcionálne zohľadnenie celkovej veľkosti podniku je pri stanovení pokuty protiprávne.

85 ADM takisto poukazuje na skutočnosť, že samotná Komisia vo svojej rozhodovacej praxi za posledné roky vo veciach podobných prejednávanému prípadu [rozhodnutie Komisie 94/601/ES z 13. júla 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/C/33.833 – Kartón) – neoficiálny preklad, (Ú. v. ES L 243, s. 1); rozhodnutie Komisie 94/815/ES z 30. novembra 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/33.126 a 33.322 – Cement) – neoficiálny preklad, (Ú. v. ES L 343, s. 1); rozhodnutie Komisie 86/398/EHS z 23. apríla 1986 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy EHS (IV/31.149 – Polypropylén) – neoficiálny preklad, (Ú. v. ES L 230, s. 1); rozhodnutie Komisie 89/515/EHS z 2. augusta 1989 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy EHS (IV/31.553 – Zvárané mreže) – neoficiálny preklad, (Ú. v. ES L 260, s. 1), a rozhodnutie Komisie 94/215/ESUO zo 16. februára 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 65 Zmluvy ESUO týkajúcej? sa dohôd a zosúladených postupov európskych výrobcov nosníkov – neoficiálny preklad, (Ú. v. ES L 116, s. 1)], vychádzala z objemu predaja dosiahnutého vďaka relevantnému výrobku na trhu Spoločenstva, ako to okrem toho aj uznala v rozhodnutí (odôvodnenie č. 253). Uvádza však, že tým, že sa Komisia vo svojich rozhodnutiach oprela o toto kritérium výpočtu, stanovila pokuty, ktorých výška sa nachádza medzi 2,5 % a 9 % obratu dosiahnutého dotknutými stranami vďaka relevantnému výrobku. ADM zdôrazňuje, že ak by Komisia v prejednávanom prípade takisto sledovala toto kritérium výpočtu, viedlo by ju to k uloženiu pokuty, ktorej výška by sa nachádza medzi 1,15 a 4,14 milióna eur. Naopak tým, že sa Komisia neriadila týmto kritériom výpočtu, uložila mu v prejednávanom prípade pokutu, ktorá je 10 až 34‑krát vyššia ako pokuta, ktorú by uložila na tomto základe.

86 ADM sa domnieva, že Komisia takisto neprávom zdôrazňuje, že pri roztriedení dotknutých strán do troch kategórií zodpovedajúcich veľkosti ich podielov na svetovom trhu s kyselinou citrónovou zohľadnila ich obrat (odôvodnenie č. 236). Podľa ADM mala Komisia takisto zohľadniť obmedzenú veľkosť predaja kyseliny citrónovej v EHP v roku 1995.

87 Ako totiž po prvé samotná Komisia pripustila, je povinná určiť závažnosť porušenia a v dôsledku toho úroveň pokuty v závislosti od účinkov na EHP. V tejto súvislosti je však neopodstatnený argument Komisie, uvedený v odôvodnení č. 236 rozhodnutia, že sa v tejto súvislosti musel uplatniť celosvetový obrat, pretože predmetom kartelu bolo „odstránenie súťažných rezerv z trhu EHP“. Rozhodnutie netvrdí, že sa účastníci dohodli na odstránení dodávok na trh EHP. ADM zdôrazňuje, že kartel určoval kvóty na celosvetovej úrovni (odôvodnenia č. 97 až č. 101 rozhodnutia) a že neexistovali oddelené kvóty pre Európu. V prípade kartelu postihujúceho spotrebiteľov v EHP je im spôsobená škoda tá istá, či už sa kartel vzťahuje na územie mimo EHP alebo nie. V tejto súvislosti nesmie byť žiadny rozdiel v posudzovaní závažnosti porušenia a v stanovovaní pokuty.

88 Po druhé, rozhodovacia prax Komisie je nekoherentná. V takzvaných veciach „Bezšvíkové oceľové rúry“ [rozhodnutie Komisie 2003/382/ES z 8. decembra 1999 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 ES (vec IV/E-1/35.860-B – Bezšvíkové oceľové rúry – neoficiálny preklad, (Ú. v. EÚ L 140, 2003, s. 1)] a „Glukonát sodný“ (rozhodnutie z 2. októbra 2001 týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody EHP, COMP/E-1/36.756 – Glukonát sodný– neoficiálny preklad), Komisia zohľadnila len predaje v EHP.

89 Po tretie, nepriaznivé dôsledky zohľadnenia celosvetového obratu sa v prejednávanom prípade prejavili, pretože predaje ADM v Kanade a v Spojených štátoch, ktoré predstavujú takmer 50 % jeho predajov kyseliny citrónovej na svetovom trhu, už zohľadnili orgány týchto krajín pri ukladaní sankcií ADM. Zohľadnením celosvetového obratu uložila Komisia neproporcionálnu pokutu v porovnaní s predajmi ADM, za ktoré už bol sankcionovaný.

90 Po štvrté ADM usudzuje, že aj za predpokladu, že by celosvetový obrat dosiahnutý predajom kyseliny citrónovej mohol predstavovať relevantný faktor pri stanovení pokuty, Komisia ho nezohľadnila vhodným spôsobom. Výška pokuty uloženej ADM (pred uplatnením oznámenia o spolupráci) totiž predstavovala 66 % celosvetového obratu dosiahnutého predajom kyseliny citrónovej. Táto sankcia jasne prevyšuje všetky škody spôsobené spotrebiteľom alebo hospodárskej súťaži účasťou ADM na karteli, ktoré v skutočnosti zodpovedali len zlomku obratu dosiahnutého na svetovom trhu. Presnejšie, Komisia sa oprela výlučne o celkový obrat a zdroje podniku. ADM sa domnieva, že neproporcionálne opretie sa o celkový obrat vedie k uloženiu protiprávnej pokuty.

91 V dôsledku toho ADM usudzuje, že Komisia nielenže porušila zásady zakotvené v judikatúre, ale takisto porušila zásadu proporcionality.

92 Na druhej strane ADM tvrdí, že usmernenia uvádzajú, že je „nevyhnutné brať do úvahy efektívnu ekonomickú kapacitu vinníkov, ktorou môžu spôsobiť značnú škodu iným prevádzkovateľom, najmä spotrebiteľom“ a že okrem toho v prípade kartelov stanovujú prípadné váženie, aby sa zohľadnil „reálny dosah porušovania pravidiel každého podniku v hospodárskej súťaži“.

93 Podľa ADM však hospodársky dopad na hospodársku súťaž alebo na iné subjekty možno vyhodnotiť len vo vzťahu k výške predajov relevantného výrobku. Len zohľadnenie týchto predajov umožní odhadnúť rozsah prípadnej škody vzhľadom na spotrebiteľov alebo hospodársku súťaž vyjadrenej protisúťažným prospechom alebo po zohľadnení iných nezákonných ziskov.

94 V dôsledku toho sa domnieva, že nezohľadnením obratu dosiahnutého z predaja relevantného výrobku Komisia neuplatnila správne svoje vlastné usmernenia.

95 Napokon sa ADM domnieva, že Komisia tým, že osobitne neuviedla dôvody na podporu svojho rozhodnutia nezohľadniť predaje, ktoré ADM uskutočnil na trhu relevantného výrobku v EHP, Komisia porušila svoju povinnosť odôvodnenia.

96 Komisia navrhuje zamietnuť žalobné dôvody.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

97 ADM uvádza porušenie na jednej strane zásady proporcionality a usmernení a na druhej strane povinnosti odôvodnenia.

a) O porušení zásady proporcionality

98 Ako už uznala ustálená judikatúra, závažnosť porušení pravidiel hospodárskej súťaže sa musí stanoviť v závislosti od početných faktorov, akými sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré treba povinne vziať do úvahy (uznesenie Súdneho dvora z 25. marca 1996, SPO a i./Komisia, C‑137/95 P, Zb. s. I‑1611, bod 54; rozsudok Súdneho dvora zo 17. júla 1997, Ferriere Nord/Komisia, C‑219/95 P, Zb. s. I‑4411, bod 33; rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, HFB a i./Komisia, T‑9/99, Zb. s. II‑1487, bod 443).

99 Rovnako podľa ustálenej judikatúry môžu medzi kritériá posúdenia závažnosti porušenia v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje, ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku a v nadväznosti na to vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na relevantný trh. Na jednej strane z toho vyplýva, že pri určení výšky pokuty je dovolené zohľadniť tak celkový obrat podniku, ktorý naznačuje, aj keď len približne a nedokonalo, jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj podiel dotknutých podnikov na relevantnom trhu, ktorý je spôsobilý naznačiť rozsah tohto porušenia. Na strane druhej z toho vyplýva, že ani jednému z týchto číselných údajov nemožno pripísať neprimeranú dôležitosť v porovnaní s inými kritériami posúdenia, takže stanovenie primeranej výšky pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate (pozri v tomto zmysle rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, body 120 a 121; rozsudok Parker Pen/Komisia, už citovaný v bode 82 vyššie, bod 94; rozsudok SCA Holding/Komisia, už citovaný v bode 82 vyššie, bod 176; rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 188, a rozsudok HFB a i./Komisia, už citovaný v bode 98 vyššie, bod 444).

100 Z toho vyplýva, že ak nemožno poprieť, ako zdôrazňuje ADM, že obrat z relevantného výrobku môže predstavovať primeraný základ pre zhodnotenie škody hospodárskej súťaži na trhu s relevantným výrobkom v rámci Spoločenstva, ako aj relatívny význam účastníkov kartelu vo vzťahu k relevantnému výrobku, nevyplýva z toho o nič menej to, že toto kritérium nie je zďaleka jediným kritériom, podľa ktorého musí Komisia posudzovať závažnosť porušenia.

101 V dôsledku toho, na rozdiel od tvrdenia ADM, ak by sa posúdenie pokuty obmedzovalo len na vzájomný vzťah medzi uloženou pokutou a obratom z relevantného výrobku, ako sa zdá, že ADM naznačuje, prisúdil by sa tým tomuto kritériu neprimeraný význam. Je potrebné posúdiť primeranosť tejto úrovne pokuty podľa súboru kritérií, ktoré musí Komisia zohľadniť pri posudzovaní závažnosti porušenia, konkrétne samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na relevantný trh a rozsah geografického trhu.

102 Dôvodnosť rozhodnutia vo vzťahu k niektorým z týchto kritérií sa preskúma na základe všetkých štyroch argumentov ADM smerujúcich v podstate k preukázaniu toho, že Komisia mala v prejednávanom prípade v tomto kontexte uplatniť obrat dotknutých podnikov na úrovni EHP a nie na celosvetovej úrovni.

103 Svojím prvým tvrdením kritizuje ADM v podstate skutočnosť, že v odôvodnení č. 236 rozhodnutia Komisia usúdila, že sa musel uplatniť celosvetový obrat na zaradenie dotknutých strán do troch kategórií, keďže predmetom kartelu bolo „odstránenie súťažných rezerv z trhu EHP“. Podľa ADM však rozhodnutie neuvádzalo, že by sa účastníci dohodli na neposkytovaní dodávok na trh EHP.

104 Súd prvého stupňa usudzuje, že je potrebné konštatovať, že ADM uvádza túto časť rozhodnutia mimo jeho kontextu. Ak sa odôvodnenie č. 236 rozhodnutia číta ako celok, jasne z neho podľa Komisie vyplýva, že v kontexte celosvetového kartelu, o aký ide v prejednávanom prípade, umožňuje len celosvetový obrat posúdiť efektívnu kapacitu dotknutých strán spôsobiť škodu na relevantnom trhu. V dôsledku toho nie je tento prvý argument dôvodný.

105 Svojím druhým tvrdením sa ADM snaží preukázať, že samotná Komisia sa vo svojej nedávnej administratívnej praxi odvolávala na obrat dosiahnutý v EHP.

106 Súd prvého stupňa však konštatuje, že ani jedno z oboch rozhodnutí, na ktoré sa odvoláva na podporu tohto tvrdenia, nie je pre prejednávaný prípad relevantné. V takzvanej veci „Bezšvíkové oceľové rúry“ (pozri bod 88 vyššie) totiž Komisia nepristúpila k triedeniu dotknutých strán (pozri odôvodnenia č. 159 až č. 162 rozhodnutia v uvedenej veci). Pokiaľ ide o vec „Glukonát sodný“ (pozri bod 88 vyššie), Komisia tak ako v prejednávanom prípade použila na roztriedenie podnikov celosvetový obrat. Tvrdenie ADM je teda vecne nesprávne.

107 Svojím tretím tvrdením ADM v podstate uvádza skutočnosť, že jeho predaje kyseliny citrónovej v Kanade a v Spojených štátoch, ktoré predstavujú takmer 50 % jeho predajov kyseliny citrónovej na svetovom trhu, už zohľadnili orgány týchto štátov pri uložení sankcií ADM. V rozsahu, v akom ADM týmto tvrdením v podstate opakuje výhradu založenú na porušení zásady zákazu kumulácie sankcií, Súd prvého stupňa toto tvrdenie už ako nedôvodné zamietol (pozri body 61 až 73 vyššie). V rozsahu, v akom sa ADM týmto tvrdením domnieva, že Komisii neprináleží stanoviť pokutu na základe správania na trhoch mimo Spoločenstva, nie je toto tvrdenie vecne správne. Komisia totiž nepoužila celosvetový obrat ako základ pre výpočet pokuty, ale len ako prostriedok na určenie skutočnej ekonomickej kapacity každého podniku spôsobiť škodu hospodárskej súťaži a na stanovenie pokuty na úrovni zaručujúcej odstrašujúci účinok pre každý podnik, čo je opodstatnené vzhľadom na celosvetovú povahu kartelu.

108 Svojím štvrtým tvrdením sa ADM v podstate snaží dokázať, že zohľadnenie obratu dosiahnutého vďaka predaju kyseliny citrónovej na celosvetovej úrovni vedie k neprimeranej pokute v porovnaní so škodou spôsobenou spotrebiteľom a hospodárskej súťaži.

109 Je však vhodné pripomenúť, že v prejednávanom prípade ide o kartel, ktorý združuje podniky pôsobiace na celosvetovej úrovni, ovládajúce 60 % trhu s relevantným výrobkom na celosvetovej úrovni, a osobitne o kartel, ktorý je okrem určovania cien založený najmä na rozdelení trhu pridelením predajných kvót. V takomto prípade sa Komisia môže v rámci rozdielneho zaobchádzania s dotknutými stranami, ako urobila v prejednávanom prípade, platne oprieť o obrat jednotlivých členov kartelu dosiahnutý na celosvetovej úrovni, v prejednávanom prípade dosiahnutý predajom kyseliny citrónovej. Účelom tohto rozdielneho zaobchádzania je totiž zhodnotiť efektívnu ekonomickú kapacitu porušovateľov spôsobiť škodu hospodárskej súťaži svojím protiprávnym správaním, a teda zohľadniť ich osobitnú váhu v rámci kartelu. Komisia preto neprekročila široký rozsah voľnej úvahy, ktorý má v danej oblasti, keď usúdila, že podiel jednotlivých členov kartelu na svetovom trhu je vhodným opisným ukazovateľom.

110 Žalobné dôvody založené na porušení zásady proporcionality sa preto musia zamietnuť.

b) O porušení usmernení

111 Pokiaľ ide o porušenie usmernení, Súd prvého stupňa konštatuje, že tieto usmernenia nestanovujú, že výška pokuty sa počíta v závislosti od celkového obratu alebo od obratu, ktorý podniky dosiahli na relevantnom trhu. Nebránia však ani tomu, aby sa takýto obrat zohľadnil pri určovaní výšky pokuty, aby sa rešpektovali všeobecné zásady práva Spoločenstva, a ak to okolnosti vyžadujú (pozri v tomto zmysle rozsudok LR AF 1998/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 283, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaným v bode 41 vyššie, bod 258, a rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 41 vyššie, bod 187).

112 V dôsledku toho usmernenia nestanovujú, že obraty dotknutých podnikov – bez ohľadu na výšku celkového obratu alebo obratu vyplývajúceho z predaja relevantného výrobku – predstavujú východiskový bod pre výpočet pokút, a ešte menej, že predstavujú jediné relevantné kritérium pre určenie závažnosti porušenia.

113 Naopak Komisia ich môže zohľadniť ako jeden z viacerých relevantných faktorov. To je najmä prípad, keď v súlade s tretím a šiestym odsekom bodu 1 A usmernení Komisia prispôsobí výšku pokuty, aby zabezpečila dostatočne odstrašujúcu úroveň pokút. V tejto súvislosti Komisia zohľadňuje efektívnu kapacitu porušovateľov spôsobiť značnú škodu iným subjektom a nevyhnutnosť zabezpečiť dostatočne odstrašujúci účinok pokuty (bod 1 A štvrtý odsek) a pristúpi k váženiu súm určených v závislosti od osobitnej váhy, a teda skutočného dopadu protiprávneho správania každého podniku na hospodársku súťaž, najmä ak existuje značná disparita medzi veľkosťou podnikov, ktoré sa dopustili porušenia rovnakej povahy (bod 1 A šiesty odsek).

114 V prejednávanom prípade Komisia uviedla vo svojom podaní, že na posúdenie relatívneho významu každého z podnikov sa oprela o obrat dosiahnutý na trhu s relevantným výrobkom. Ako vyplýva z odôvodnenia č. 236 rozhodnutia, Komisia skutočne zohľadnila celosvetový obrat dosiahnutý pre posudzovaný výrobok, aby zohľadnila relatívny význam podnikov na relevantnom trhu. Ako už totiž bolo uvedené v bodoch 77 a 78 vyššie, Komisia sa na uplatnenie rozdielneho zaobchádzania, aby sa zohľadnila skutočná ekonomická kapacita porušovateľov spôsobiť významnú škodu hospodárskej súťaži a stanovila pokuta na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci účinok, rozhodla vychádzať z obratov, ktoré dotknuté strany dosiahli predajom kyseliny citrónovej na celosvetovej úrovni počas posledného roku, v ktorom trvalo porušenie, teda roku 1995.

115 V prejednávanom prípade ide o svetový kartel združujúci podniky ovládajúce veľmi veľký podiel na trhu s relevantným výrobkom na celosvetovej úrovni. Okrem toho je kartel založený na určovaní cien a na rozdelení trhu pridelením predajných kvót. V takomto prípade sa Komisia môže v rámci rozdielneho zaobchádzania s dotknutými podnikmi, ako urobila v prejednávanom prípade, platne oprieť o obraty, ktoré členovia tohto kartelu dosiahli predajom kyseliny citrónovej na celosvetovej úrovni. Keďže účelom tohto rozdielneho zaobchádzania je zhodnotiť efektívnu ekonomickú kapacitu porušovateľov spôsobiť škodu hospodárskej súťaži svojím protiprávnym správaním, a teda zohľadniť ich osobitnú váhu v rámci kartelu, Komisia neprekročila svoj široký rozsah voľnej úvahy, keď usúdila, že podiel jednotlivých členov kartelu na svetovom trhu je vhodným popisným ukazovateľom.

116 V dôsledku toho sa musí žalobný dôvod založený na porušení usmernení zamietnuť.

c) O porušení povinnosti odôvodnenia

117 Podľa ustálenej judikatúry musí odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES jasne a jednoznačne uvádzať úvahy orgánu Spoločenstva, autora predmetného aktu, takým spôsobom, ktorý umožňuje zainteresovaným spoznať zdôvodnenie prijatého opatrenia a príslušnému súdu vykonávať svoju kontrolu. Požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená v závislosti od okolností prejednávanej veci, najmä obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, aký môžu mať osoby, ktorým je akt určený, alebo iné osoby, ktorých sa akt priamo a osobne týka, na tom, aby dostali vysvetlenie. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať s ohľadom nielen na jeho znenie, ale tiež na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich predmetnú oblasť (rozsudky Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63, a z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, C‑301/96, Zb. s. I‑9919, bod 87).

118 Pokiaľ ide o rozhodnutie ukladajúce pokuty viacerým podnikom za jedno porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, rozsah povinnosti odôvodnenia sa musí určiť vo svetle skutočnosti, že závažnosť porušení sa musí preukázať v závislosti od veľkého počtu kritérií, ako sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo taxatívny zoznam kritérií, ktoré by sa povinne museli zohľadňovať (uznesenie SPO a i./Komisia, už citované v bode 98 vyššie, bod 54).

119 V prejednávanom prípade Komisia vypočítala výšku pokuty pre jeden podnik na základe jeho obratu týkajúceho sa relevantného výrobku, avšak nezohľadnila obrat týkajúci sa relevantného výrobku v EHP, ale na celosvetovej úrovni (pozri bod 114 vyššie). V rozpore s tým, čo tvrdí ADM, Komisia nebola povinná zohľadniť obrat týkajúci sa relevantného výrobku v EHP (pozri bod 111 vyššie). V dôsledku toho jej nemožno vytýkať, že neuviedla dôvody, pre ktoré nezohľadnila tento faktor na výpočet výšky pokuty, ktorú mu chcela uložiť.

120 V dôsledku toho sa žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia musí takisto zamietnuť.

C – O uplatnení násobného koeficientu na východiskovú sumu

1. Tvrdenia účastníkov konania

121 ADM usudzuje, že uplatnenie násobného koeficientu 2 na východiskovú sumu (odôvodnenie č. 246 rozhodnutia) predstavuje zjavne neprimerané opatrenie, ktoré je okrem toho založené na chybnom odôvodnení a porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania.

122 V prvom rade ADM pripomína, že v rámci konaní začatých v Spojených štátoch a v Kanade za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže už zaplatil pokuty [30 miliónov dolárov Spojených štátov (USD) v Spojených štátoch a 2 milióny kanadských dolárov (CAD) v Kanade], odškodnil spotrebiteľov (83 miliónov USD), zaplatil približne 34 miliónov USD na ukončenie konania vedeného proti nemu jeho akcionármi, jeden z jeho pracovníkov bol odsúdený na trest odňatia slobody v Spojených štátoch a na celosvetovej úrovni prijal politiku súladu s pravidlami hospodárskej súťaže. Vo svetle všetkých týchto sankcií a opatrení sa uloženie novej sankcie s odstrašujúcim účinkom Komisiou javí ako nepotrebné a neprimerané.

123 V druhom rade ADM uvádza, že vzhľadom na to, že podniky sú racionálne hospodárske subjekty, na to, aby pokuta mala efektívne odstrašujúci účinok, postačí, aby bola stanovená na takej úrovni, aby jej výška prekročila prospech z porušenia. Usudzuje, že ak si podniky uvedomia, že strata spojená so sankciou anuluje prospech kartelu, má už pokuta odstrašujúci účinok. Tento prístup potvrdil Súdny dvor v rozsudku Musique diffusion française a i./Komisia, už citovanom v bode 47 vyššie (bod 108). Zodpovedá takisto usmerneniam, ktoré prikazujú (v bode I A štvrtom odseku) zhodnotiť odstrašujúci účinok v závislosti od kapacity účastníkov predmetného kartelu spôsobiť škodu spotrebiteľom a v dôsledku toho vyžadujú, aby sa pri určení vhodného odstrašujúceho účinku zohľadnil akýkoľvek prospech vyplývajúci z protiprávneho kartelu. Napokon, tento prístup vo všeobecnosti používa aj iná právna úprava Spoločenstva.

124 ADM nepopiera, že celkový obrat možno zohľadniť na účely výpočtu pokuty. Ak sa mu prizná neprimeraná dôležitosť, vedie to však k neprimeranej pokute. Komisia sa v tomto ohľade obmedzila na zvýšenie uplatnené porovnaním odkazom na obrat ADM. Žiadne racionálne vysvetlenie však nemôže odôvodniť, že výpočet zvýšenia s odstrašujúcim účinkom bol sústredený na jeho celkový obrat. Prístup, ktorý zvolila Komisia, nijako nevysvetľuje, prečo sa musel úplne obmedziť zisk, ktorý ADM dosiahol prostredníctvom predaja výrobkov, ktoré nemajú žiadnu súvislosť s predmetným porušením, na účel odstrašenia dotknutých strán vykonávať svoje činnosti v rámci kartelu týkajúceho sa kyseliny citrónovej.

125 V treťom rade ADM opakuje, že efektívna odstrašujúca sankcia musí znížiť očakávaný zisk z kartelu na nulu (pozri bod 123 vyššie). Podľa ADM to bol však v prejednávanom prípade JBL, ktorý v EHP uskutočnil najväčšie predaje za rok (77 miliónov eur) a dosiahol najvyšší zisk vďaka kartelu. JBL však v tomto štádiu výpočtu pokút nebolo uložené odstrašujúce zvýšenie. Naopak ADM s ročnými predajmi v EHP vo výške 46 miliónov eur sa základná čiastka uloženej pokuty zvýšením z dôvodu odstrašenia zdvojnásobila o 21 miliónov eur. ADM z toho vyvodzuje, že Komisia porušila zásadu rovnosti zaobchádzania.

126 Vo štvrtom rade ADM usudzuje, že Komisia nemôže vo svojom vyjadrení k žalobe platne tvrdiť, že okrem kartelu na trhu s kyselinou citrónovou sa ADM súčasne zúčastnil na dvoch iných karteloch. To nie je v rozhodnutí uvedené. Okrem toho v každom rozhodnutí týkajúcom sa týchto kartelov uplatnila Komisia násobný koeficient na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty.

127 V piatom rade ADM usudzuje, že rozhodnutie je v tomto bode nedostatočne odôvodnené. ADM totiž tvrdí, že Komisia opomenula spresniť, na akom základe môže byť zvýšenie v takom rozsahu považované za nevyhnutné pre dosiahnutie odstrašujúceho účinku. Obmedzila sa na prehlásenie, že väčšie spoločnosti musia byť postihnuté vyššími pokutami, ale neuviedla dôvody, pre ktoré bolo zdvojnásobenie pokuty v prejednávanom prípade považované za primerané pre ADM, ani či boli zohľadnené faktory, ako sú už uložené sankcie vyvolávajúce odstrašujúci účinok na podniky pri ich snahe o prospech z kartelu. Podľa ADM však bola Komisia v prejednávanom prípade povinná jasne uviesť dôvody opodstatňujúce prijatie predmetného opatrenia. ADM totiž tvrdí, že neexistujú zverejnené prípady, v ktorých by Komisia pripojila „dostatočne odstrašujúce“ zvýšenie ako doplnkové opatrenie v rámci výpočtu pokút. Okrem toho toto zvýšenie predstavuje značnú časť pokuty, ktorá bola nakoniec ADM uložená.

128 Komisia navrhuje zamietnuť žalobné dôvody.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

a) O porušení zásady proporcionality

129 Pokiaľ ADM v podstate tvrdí, že vzhľadom na to, že podniky sú racionálne ekonomické subjekty a na to, aby pokuta mala naozaj odstrašujúci účinok, je potrebné len to, aby bola stanovená v takej výške, aby suma v nej stanovená presiahla zisk plynúci z porušenia, je vhodné pripomenúť, že odstrašenie je jedným z hlavných dôvodov, ktorými sa má Komisia riadiť pri stanovovaní výšky pokút (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1970, Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 173, a zo 14. júla 1972, BASF/Komisia, 49/69, Zb. s. 713, bod 38).

130 Keby mala byť pokuta stanovená na úrovni, ktorá by len odňala prospech plynúci z kartelu, nemala by odstrašujúci účinok. Možno sa totiž odôvodnene domnievať, že podniky racionálne zohľadňujú v rámci svojich finančných výpočtov a riadiacej činnosti nielen úroveň pokút, ktoré im môžu byť uložené v prípade porušenia, ale takisto úroveň rizika zistenia kartelu. Navyše, keby sa obmedzila funkcia pokuty len na jednoduché odňatie očakávaného prospechu alebo zisku, nebola by dostatočne zohľadnená porušujúca povaha predmetného správania vzhľadom na článok 81 ods. 1 ES. Znížením pokuty na jednoduchú kompenzáciu spôsobenej škody by sa totiž zanedbal okrem odstrašujúceho účinku, ktorý môže smerovať len voči budúcemu správaniu, represívny charakter takéhoto opatrenia vo vzťahu ku konkrétnemu porušeniu, ku ktorému naozaj došlo.

131 Takisto v prípade podniku, ktorý je tak ako ADM prítomný na veľkom počte trhov a má obzvlášť významné finančné zázemie, nemusí zohľadnenie obratu dosiahnutého na relevantnom trhu postačovať na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty. Čím je totiž podnik väčší a má globálne zdroje, ktoré mu poskytujú schopnosť konať na trhu nezávisle, tým viac si musí byť vedomý významu svojej úlohy, pokiaľ ide o riadne fungovanie hospodárskej súťaže na trhu. Preto teda skutkové okolnosti, ktoré sa týkajú hospodárskej sily podniku zodpovedného za porušenie, musia byť zohľadnené pri skúmaní závažnosti porušenia. V dôsledku toho výsledkom zohľadnenia celkového obratu ADM pri výpočte výšky pokuty v prejednávanom prípade nebude neprimeraná pokuta.

132 V dôsledku toho je potrebné zamietnuť žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality.

b) O porušení zásady rovnosti zaobchádzania

133 Je vhodné pripomenúť, že podľa zásady rovnosti zaobchádzania Komisia nemôže s porovnateľnými situáciami zaobchádzať rozdielne alebo s rozdielnymi situáciami zaobchádzať rovnako, ak také zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené (rozsudok Súdneho dvora z 13. decembra 1984, Sermide, 106/83, Zb. s. 4209, bod 28, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, BPB de Eendracht/Komisia, T‑311/94, Zb. s. II‑1129, bod 309).

134 ADM v podstate uvádza, že napriek vyššiemu predaju kyseliny citrónovej (77 miliónov eur) ako dosiahol JBL (46 miliónov eur), Komisia neuložila JBL také zvýšenie pokuty, aké uložila jemu.

135 Tu treba zdôrazniť, že účelom uplatnenia násobného koeficientu je zabezpečiť, aby pokuta mala odstrašujúci účinok aj pre veľmi veľké podniky. Obrat, ktorý dosiahol JBL v roku 2000, predstavoval necelých 314 miliónov eur, kým obrat ADM 13 936 miliónov eur. Okrem toho je potrebné zohľadniť skutočnosť, že veľmi veľké podniky ako ADM majú zvýšenú zodpovednosť za zachovanie voľnej hospodárskej súťaže na trhoch, na ktorých pôsobia, a spravidla disponujú väčšími infraštruktúrami, pokiaľ ide o právno-ekonomické poradenstvo, ktoré im umožňuje posúdiť protiprávnu povahu ich správania vo vzťahu k právu hospodárskej súťaže Spoločenstva.

136 V dôsledku toho sa žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania musí takisto zamietnuť.

c) O porušení povinnosti odôvodnenia

137 Pokiaľ ADM v podstate tvrdí, že Komisia neuviedla dôvody, pre ktoré považovala zdvojnásobenie pokuty za primerané, ani či zohľadnila faktory ako už uložené sankcie vyvolávajúce odstrašujúci účinok na snahu o prospech z kartelu, je potrebné na úvod poukázať na judikatúru citovanú v bodoch 117 a 118 vyššie. Ďalej je namieste pripomenúť, že Komisia odôvodnila uplatnenie násobného koeficientu najmä na pokutu pre ADM nevyhnutnosťou zabezpečiť pokute dostatočne odstrašujúci účinok. Komisia sa v tejto súvislosti oprela o celosvetové obraty dotknutých strán (odôvodnenia č. 50 a č. 241 rozhodnutia). Napokon v odôvodnení č. 246 rozhodnutia uviedla, že sa domnievala, že uplatnenie násobného koeficientu 2 bolo primerané na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty, ktorá sa mala uložiť ADM.

138 Pokiaľ ide osobitne o význam násobného koeficientu uplatneného v prípade ADM, Komisii sa stačilo obmedziť na to, aby vychádzala z veľkosti tohto podniku, ktorá vyplýva približne z celkového obratu dosiahnutého týmto podnikom, a zdôraznila potrebu zabezpečiť odstrašujúci účinok pokuty. Neprináležalo jej z hľadiska povinnosti odôvodnenia, aby uviedla číselné údaje týkajúce sa spôsobu výpočtu, ktorý bol základom tejto jej voľby (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, Sarrió/Komisia, C‑291/98 P, Zb. s. I‑9991, bod 80).

139 Komisia preto dostatočne odôvodnila rozhodnutie v tomto ohľade a žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia sa musí takisto zamietnuť.

D – O existencii chýb v posúdení týkajúcich sa konkrétneho dopadu kartelu na trh

1. Úvod

140 V prvom rade je potrebné pripomenúť, že závažnosť porušení sa musí preukázať na základe viacerých kritérií, ako sú najmä osobitné okolnosti prípadu a jeho kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo taxatívny zoznam kritérií, ktoré by sa povinne museli zohľadňovať (uznesenie SPO a i./Komisia, už citovaný v bode 98 vyššie, bod 54; rozsudky Ferriere Nord/Komisia, už citovaný v bode 98 vyššie, bod 33, a HFB a i./Komisia, už citovaný v bode 98 vyššie, bod 443). V tejto súvislosti možno konkrétny dopad kartelu na relevantný trh považovať za jedno z relevantných kritérií.

141 Komisia vo svojich usmerneniach (bod 1 A, prvý odsek) uviedla, že na posúdenie závažnosti porušenia berie do úvahy okrem samotnej povahy tohto porušenia a rozsahu relevantného geografického trhu „konkrétny dopad [porušenia] na trh, pokiaľ je tento dopad merateľný“.

142 Pokiaľ ide o prejednávaný prípad, z odôvodnení č. 210 až č. 230 rozhodnutia vyplýva, že Komisia skutočne stanovila výšku pokuty určenú na základe závažnosti porušenia s ohľadom na tieto tri kritériá. V tejto súvislosti najmä usúdila, že kartel má „skutočný účinok“ na trh s kyselinou citrónovou (odôvodnenie č. 230 rozhodnutia).

143 Podľa ADM sa však Komisia v tejto súvislosti pri hodnotení konkrétneho dopadu kartelu na trh s kyselinou citrónovou dopustila viacerých omylov v posúdení. Podľa ADM majú tieto omyly vplyv na výpočet výšky pokút.

2. O tom, že Komisia zvolila nesprávny prístup pri preukazovaní, že kartel mal konkrétny dopad na trh

a) Tvrdenia účastníkov konania

144 ADM v podstate uvádza, že Komisia zvolila nesprávny prístup na preukázanie, že kartel mal konkrétny dopad na trh.

145 ADM vytýka Komisii, že nepreukázala konkrétny dopad kartelu na trh s kyselinou citrónovou. Uvádza, že v odôvodnení č. 211 rozhodnutia samotná Komisia vyhlásila, že rozdiel medzi cenami, ktoré boli skutočne uplatňované, a cenami, ktoré by boli uplatňované v prípade neexistencie kartelu, nemožno spoľahlivo merať. V takejto situácii sa Komisia namiesto toho, aby predložila aspoň ekonomicky obhájiteľnú teóriu o tom, čo by sa stalo, keby kartel neexistoval, obmedzila na uvedenie domnienok v tom zmysle, že uskutočnenie dohôd kartelu muselo vyvolať účinky na relevantnom trhu.

146 ADM usudzuje, že napriek tomu, že v priebehu správneho konania ADM predložil Komisii správu expertov z 30. júna 2000 uvedenú najmä v odôvodneniach č. 222 a č. 223 rozhodnutia, na ktorú ADM odkázal vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách a v ktorej bolo dokázané, že kartel nemal vplyv na relevantný trh (ďalej len „správa expertov“), Komisia nepristúpila ku vhodnej ekonomickej analýze poskytnutých údajov. ADM uvádza, že správa expertov uvádzala toto:

„V dôsledku toho obmedzenia narušujúce kapacity a zvýšený dopyt nasledované stále konkurenčnejšími dodávkami pochádzajúcimi z čínskeho dovozu kyseliny citrónovej, spolu s významným zvýšením kapacít, ku ktorým pristúpili rôzni výrobcovia, poskytujú presvedčivé vysvetlenie pohybu cien v rokoch 1991 až 1995… Skutočnosť, že v období, keď došlo k porušeniu, ceny aj napriek zvýšenému dopytu nedosiahli úroveň z polovice 80. rokov, spolu s okolnosťou, že výrobcovia zúčastnení na karteli neboli schopní kontrolovať kapacity alebo vstup nových konkurentov na trh, znamená, že je namieste odmietnuť hypotézu, podľa ktorej výrobcovia účinne kontrolovali ceny kyseliny ci