ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
29

V prejednávanej veci tovary, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, patriace do triedy 5, majú spoločné to základné určenie, že sa predávajú na lekársky predpis alebo prostredníctvom odborníka v oblasti zdravotníctva, predpisujúceho lekára, lekárnika alebo veterinára. Vzhľadom na ich priamy vplyv na zdravie používateľa a osobitosť ochorení, ktoré majú liečiť, treba vychádzať z toho, že spotrebitelia budú vo všeobecnosti dobre informovaní a mimoriadne pozorní a obozretní, v tom zmysle, že príslušná skupina verejnosti bude vynakladať vyšší stupeň pozornosti, a to či už široká verejnosť, ako aj odborníci [pozri v tomto zmysle rozsudky z 9. apríla 2014, Farmaceutisk Laboratorium Ferring/ÚHVT – Tillotts Pharma (OCTASA), T‑501/12, neuverejnený, EU:T:2014:194, bod 32, a z 13. decembra 2017, Laboratorios Ern/EUIPO – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS), T‑700/16, neuverejnený, EU:T:2017:896, bod 24].
53

Po druhé sporná podmienka neprekračuje hranice toho, čo je vhodné a potrebné na dosiahnutie tohto dvojitého cieľa. Na jednej strane tým, že vyžaduje, aby uchádzač mal odpracovanú dobu v službe v dĺžke 42 mesiacov, presahuje len o šesť mesiacov minimálnu dobu stanovenú článkom 82 ods. 7 prvou vetou PZOZ. Všeobecný súd však už pripustil, ako sa uvádza v bode 38 vyššie, podmienky týkajúce sa odpracovanej doby v službe v dĺžke vo veľkej miere presahujúcej 42 mesiacov, keďže tak ako v prejednávanom prípade predmetná inštitúcia vykonala svoju právomoc voľnej úvahy spôsobom zlučiteľným so záujmom služby. Na druhej strane, ako to spresnila Komisia v odpovedi na písomnú otázku položenú Všeobecným súdom, 84 % zo 615 uchádzačov zapísaných do interného výberového konania COM/02/AST/16 (AST 2) sa mohlo prihlásiť do výberového konania.
1

Žalobca, Alain Schoonjans, pracoval v Európskej komisii ako zmluvný zamestnanec funkčnej skupiny III od 1. decembra 2010 do 30. novembra 2013, ako pracovník na dočasnú dobu od 1. do 31. decembra 2013, opäť ako zmluvný zamestnanec funkčnej skupiny III od 1. januára 2014 do 15. septembra 2015 a nakoniec ako zmluvný zamestnanec funkčnej skupiny IV od 16. septembra 2015 do 31. decembra 2016.
52

V každom prípade nemožno vyvodiť, že by zamestnanec bol viac spôsobilý alebo okamžitejšie použiteľný ako iný len preto, že typ ich pracovného voľna sa odlišuje. Toto riešenie platí o to viac, že sporná podmienka vedie paradoxne k vylúčeniu určitých zamestnancov, ako žalobcu, hoci títo zamestnanci z dôvodu menšej dĺžky ich pracovného voľna boli viac prítomní počas posledných dvanástich mesiacov v rámci služieb Komisie ako iní zamestnanci, ktorí však boli pripustení do predmetného interného výberového konania. Toto konštatovanie protirečí ďalej tvrdeniu Komisie, ktorá v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu uviedla, že uvedená podmienka umožnila dať šancu stať sa úradníkom zamestnancom, ktorí preukázali, že si to zaslúžia plnením úloh a efektívnym výkonom, a mohli byť posúdení spôsobom týkajúcim sa ich čo najčerstvejšej minulosti a teda čo najspoľahlivejšie.
69

Žalobkyňa sa tiež odvoláva na víkend 5. a 6. októbra 2013, počas ktorého sa zúčastnila na svadbe jednej z jej priateliek. Počas uvedeného víkendu pani M. žalobkyni niekoľkokrát telefonovala. Žalobkyňa tieto hovory pustila nahlas, okrem iného v aute počas jazdy za prítomnosti tretích osôb, ktorí súhlasili s predložením písomných svedeckých výpovedí. Podľa týchto vyhlásení pani M. povedala žalobkyni: „Si len fľandra! Si preč každý víkend z takého alebo onakého dôvodu, kašleš na to a myslíš len na sex“ („sei solo una stronza! Tutti i weekend sei via, per un motivo o per l’altro non te ne frega un cazzo, pensi solo a scopare“); „Si taká fľandra! Nikdy tu nie si cez víkend, si taká úbohá a ľahostajná, myslíš len na sex“ („sei una stronza! Non ci sei mai il weekend, meschina e menefreghista, pensi solo a scopare“); „Jediná vec, ktorú by si mala urobiť, je ospravedlniť sa mi, ty lenivá fľandra, myslíš len na sex“ („dovresti solo chiedermi scuza menefreghista del cazzo, pensi solo a scopare“); „Bohužiaľ, je to otázka mozgových buniek; ak to nedokážeš zvládnuť, tak to nedokážeš... ty hlupaňa“ („purtroppo e’una questione di neuroni; se non ce la fai non ce la fai… idiota“); „Vážne, si taká hlupaňa; ako je možné že to nechápeš... hlupaňa“ („sei proprio una cretina; ma come si fa a non capire… stupida“); „ty si taká hlupaňa... všetci ste idioti, ako to len robím, že sa obklopujem samými idiotmi“ („testa di cazzo che non sei altro… siete tutti degli imbecilli, come facio io a trovare solo imbecilli“).
157

Ak by teda zamestnanec Banky, ktorý bol obeťou psychického obťažovania, musel o existencii takéhoto obťažovania mlčať, malo by to ten následok, že dotknutý zamestnanec by nielenže už nemusel byť schopný odôvodniť prípadné absencie ochorením spojeným s uvedeným psychickým obťažovaním, ale nemohol by zužitkovať ani zistenia vyšetrovacieho výboru a prezidenta Banky uvedené v danom poradí v správe a v napadnutom rozhodnutí, a to najmä v rámci prípadnej žaloby podanej proti osobe, ktorá ho obťažovala, na vnútroštátny súd.
84

Ako vyplýva z dokumentov v spise, treba konštatovať, že počas desaťročného referenčného obdobia od roku 2006 do roku 2016 sa žalobca, na osobnej úrovni, zaregistroval 21. septembra 2007 na talianskom konzulárnom úrade v Bruseli. Dňa 6. decembra 2008 sa oženil v Bruseli s belgickou štátnou príslušníčkou, ktorá mala pobyt a pracovala v Bruseli, s ktorou mal tri deti narodené v Bruseli v rokoch 2010, 2013 a 2015. Od 18. februára 2009 je žalobca zapísaný v registri obyvateľov obce Schaerbeek. Treba tiež konštatovať, že z pracovného hľadiska žalobca pracoval od 1. augusta 2009 do 31. januára 2010 pre Parlament ako akreditovaný asistent poslanca, potom od 1. februára 2010 do 31. januára 2013 pre GR pre výskum a inováciu ako zmluvný zamestnanec pre pomocné úlohy. Od 1. februára do 31. júla 2013 a od 1. do 13. septembra 2013 uzatvoril zmluvy o dočasnom zamestnaní so spoločnosťou R. a pracoval ako dočasný zamestnanec v rámci GR pre výskum a inováciu. Počas mesiaca august 2013 žalobca poberal dávky v nezamestnanosti. Žalobca potom pracoval od 16. septembra 2013 do 15. mája 2014 ako zmluvný zamestnanec pre Parlament, potom od 16. mája 2014 do 15. júla 2016 pre EASME. Napokon 16. júla 2016 bol žalobca prijatý ako zmluvný zamestnanec agentúrou INEA (pozri body 4, 7, 8, 12, 13 a 18 až 20 vyššie).
91

Za predpokladu, že by sa však článok 23 druhý odsek nariadenia č. 1290/2005 takisto týkal rozhodnutia Komisie o schválení revízie programu rozvoja vidieka v nadväznosti na automatické zrušenie záväzku, treba uviesť, že vzhľadom na to, že výpočet podľa článku 69 ods. 5b nariadenia č. 1698/2005 vykoná Komisia pri uzavretí programu, uvedená inštitúcia nemohla v čase schválenia revidovaného plánu financovania v nadväznosti na postup automatického zrušenia záväzku predpokladať sumu výdavkov, ktoré Extremadura skutočne plánovala vynaložiť v rámci vykonávania uvedeného programu. Ako tvrdí Komisia, ak by Extremadura napokon vynaložila na operácie týkajúce sa nových výziev sumu, aká sa uvádza v revidovanom pláne financovania, ktorá je nižšia ako pôvodná suma vyčlenená na základe týchto finančných prostriedkov, pričom by však suma celkových pridelených finančných prostriedkov nebola prekročená v rámci ostatných výdavkov, úhrada na základe tohto posledného uvedeného ustanovenia by nebola potrebná.
14

V druhom rade sa odvolací senát domnieval, že z dôvodu hospodárnosti konania bolo potrebné skúmať návrh na vyhlásenie neplatnosti na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. V tejto súvislosti odvolací senát v prejednávanej veci po prvé konštatoval, že príslušnú skupinu verejnosti tvorili priemerní rakúski spotrebitelia, pričom zdôraznil, že „energetické nápoje“ sa zameriavali skôr na mladých ľudí. Po druhé, pokiaľ ide o výrobky, na ktoré sa vzťahujú kolidujúce označenia, odvolací senát jednak konštatoval, že „energetické nápoje“, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka, boli sčasti zhodné a sčasti mierne podobné výrobkom, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka. Odvolací senát sa konkrétne domnieval, že vzhľadom na to, že „iné nealkoholické nápoje“ zahŕňali „energetické nápoje“, boli tieto výrobky zhodné. Vzhľadom na to, že „pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné džúsy“, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, sú všetko nápoje a majú rovnaký účel ako „energetické nápoje“, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka, konkrétne „uhasiť smäd“, sú výrobkami konkurujúcim „energetickým nápojom“, a možno ich kúpiť na tých istých predajných miestach, mali by byť preto považované za priemerne podobné „energetickým nápojom“. To isté platí pre „Sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“. Napokon, pokiaľ ide o „alkoholické nápoje“, odvolací senát sa domnieval, že mali určitú súvislosť s „energetickými nápojmi“. Odvolací senát v tejto súvislosti odkázal na rozsudok z 9. marca 2005, Osotspa/ÚHVT – Distribution & Marketing (Hai) (T‑33/03, EU:T:2005:89), a konštatoval, že zrušovacie oddelenie správne zdôraznilo, že alkoholické nápoje boli často miešané s energetickými nápojmi a/alebo konzumované spolu. To isté platí aj pre „alkoholické esencie; alkoholické výťažky; ovocné výťažky s alkoholom“.
35

Tento záver nie je spochybnený tvrdeniami, ktoré žalobkyňa uviedla v replike, v ktorej síce uznáva, že podľa aktuálnej judikatúry súdov Únie nie je jej druhý žalobný návrh prípustný, napriek tomu však tvrdí, že to má za následok, že účinný výkon jej práv na vnútorné preskúmanie a na účinnú súdnu ochranu by sa mohol neprimerane omeškať a v konečnom dôsledku by mohol byť znemožnený. Žalobkyňa teda uvádza, že v záujme efektívneho uplatňovania nariadenia č. 1367/2006 a na účely zachovania jej práv by vecné preskúmanie jej námietok proti vykonávaciemu nariadeniu 2016/1056 malo byť predmetom tohto konania pred Všeobecným súdom. Toto tvrdenie je potrebné odmietnuť. Hoci článok 12 nariadenia č. 1367/2006 poskytuje žiadateľovi právo obrátiť sa na Súdny dvor Európskej únie, vzťahuje sa len na rozhodnutie, ktoré Komisia prijala v reakcii na žiadosť o vnútorné preskúmanie. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, rozsudok z 15. decembra 2016, TestBioTech a i./Komisia (T‑177/13, neuverejnený, EU:T:2016:736), na ktorý sa v tomto ohľade odvoláva, potvrdzuje, že napriek tomu, že so žiadosťou o vnútorné preskúmanie správneho aktu je vnútorne späté, že žiadateľ spochybňuje zákonnosť alebo dôvodnosť predmetného aktu, neznamená to, že žalobca je oprávnený v rámci svojej žaloby o neplatnosť týkajúcej sa odmietnutia preskúmania uvádzať tvrdenia, ktoré spochybňujú priamo zákonnosť alebo dôvodnosť uvedeného aktu (rozsudok z 15. decembra 2016, TestBioTech a i./Komisia, T‑177/13, neuverejnený, EU:T:2016:736, bod 56).
3

Výrobky a služby, pre ktoré bola sporná ochranná známka zapísaná, sú zaradené do tried 6, 17, 19, 22, 37, 39 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a pre každú z týchto tried zodpovedajú tomuto opisu: – trieda 6: „Ochrana pred svetlom, t. j. rolety, kovové rolovacie žalúzie“, – trieda 17: „Zvukovo izolujúce materiály, t. j. minerálna vlna a časti z ľahčeného plastu“, – trieda 19: „Okná, strechy, dvere, portály, vonkajšie žalúzie na okná, kovové rolovacie žalúzie zo skla alebo plastu; zasklenie, t. j. zimné záhrady, strechy zimných záhrad; ochrana pred svetlom, t. j. skladacie rolety a plastové žalúzie“, – trieda 22: „Ochrana pred svetlom, t. j. plastové markízy“, – trieda 37: „Služby výrobcu okien, t. j. montáž dverí, portálov a okien“, – trieda 39: „Doprava“, – trieda 42: „Služby výrobcu okien, t. j. navrhnutie dverí, portálov a okien“.
22

EUIPO podporovaný vedľajším účastníkom konania tvrdenia žalobkyne spochybňujú. EUIPO sa domnieva, že striktne doslovný výklad článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 by znamenal, že toto ustanovenie možno uplatniť len vtedy, ak sú označenia zhodné, a v dôsledku toho by bolo neúčinné. Domnieva sa totiž, že prihlasovateľ ochrannej známky by sa mohol vyhnúť jeho uplatňovaniu, keby mierne pozmenil skoršiu ochrannú známku, a že táto situácia by vážne poškodila záujmy majiteľa skoršej ochrannej známky. Usudzuje, že keby bola prihlasovaná ochranná známka zapísaná napriek podobnosti medzi dvoma označeniami, prihlasovateľ spornej ochrannej známky by tak mohol zabrániť akémukoľvek neskoršiemu zápisu a používaniu skoršej ochrannej známky jej pôvodným majiteľom. Cieľom tohto ustanovenia je pritom zabrániť zneužitiu ochrannej známky obchodným zástupcom majiteľa tejto ochrannej známky, keďže obchodný zástupca by mohol využívať znalosti a skúsenosti nadobudnuté počas obchodného vzťahu, a teda získavať neoprávnený prospech z úsilia a investícií, ktoré vynaložil samotný majiteľ. Podľa jeho názoru treba toto ustanovenie vykladať trochu inak, aby sa účinne chránil legitímny majiteľ pred nekalými praktikami svojich zástupcov, a to rozšírením rozsahu jeho pôsobnosti nad rámec prípadov striktne zhodných ochranných známok. Porovnanie označení z hľadiska článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001] a porovnanie z hľadiska článku 8 ods. 3 toho istého nariadenia nie je nevyhnutne rovnaké. Tvrdí, že porovnanie označení podľa článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 sa sústreďuje na záujmy majiteľa skoršej ochrannej známky. V prejednávanej veci odvolací senát nemal uplatniť kritérium podobnosti, ktoré sa priraďuje k článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, ale mal preskúmať v závislosti od špecifickej povahy označení, či sa tieto označenia môžu považovať za „v podstate“ podobné, aby bolo možné poškodiť legitímne záujmy majiteľa ochrannej známky a aby žalobkyňa mohla mať neoprávnený prospech zo svojho vzťahu s týmto majiteľom. Preto sa vzhľadom na špecifickú povahu predmetných označení článok 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 v prejednávanej veci uplatní nad rámec zhodných označení.
10

Komisia v odôvodnení č. 11 napadnutého rozhodnutia ďalej vysvetlila, že by mohla zbaviť generálneho riaditeľa OLAF‑u imunity len na základe informácií, z ktorých by dostatočne jednoznačne a konkrétne vyplývali dôvody, pre ktoré sa žiadajúci súd domnieva, že obvinenia voči nemu by prípadne mohli odôvodniť jeho vypočutie ako obvineného. V opačnom prípade by každá osoba, ktorej sa týka vyšetrovanie OLAF‑u, mohla prostredníctvom zjavne neodôvodnených obvinení voči jej generálnemu riaditeľovi paralyzovať riadne fungovanie tejto organizácie, čo by bolo v rozpore so záujmami Únie. V prejednávanej veci, pokiaľ ide o údajné nezákonné odpočúvanie telefonických rozhovorov, Komisia usudzovala, že v nadväznosti na list z 23. júna 2015 mala k dispozícii veľmi jasné a presné indície, z ktorých vyplýva, že žiadajúci súdny orgán sa mohol rozumne, a v každom prípade bez toho, aby konal svojvoľným alebo zneužívajúcim spôsobom, domnievať, že tvrdenia vznesené voči žalobcovi odôvodňovali ďalšie vyšetrovanie voči nemu. V tejto situácii by bolo odmietnutie zbavenia žalobcu imunity v rozpore so zásadou lojálnej spolupráce s vnútroštátnymi orgánmi. Komisia teda bola povinná vyhovieť žiadosti o zbavenie imunity v prípade týchto tvrdení.
32

V prejednávanej veci treba konštatovať – ako to tvrdí Komisia –, že po prvé sa v liste z 5. decembra 2013 citujú ustanovenia, ktoré uplatňuje, a síce článok 13 nariadenia č. 1290/2005 a ďalej článok 12 písm. c) a článok 25 nariadenia č. 247/2006. Po druhé sa v tomto liste pripomína účel opatrenia stanoveného v bode 4.6 prílohy I podprogramu pre autonómny región Azory, ako aj kategórie výdavkov oprávnených na financovanie Úniou, ktoré sú vymenované v tomto opatrení. Po tretie sú v tom istom liste uvedené výdavky, ktoré preskúmala Komisia, pričom v prípade každého z týchto výdavkov sa uvádza dotknutý rozpočtový rok, orgán zodpovedný za výdavok, ako aj účel a výška tohto výdavku. Po štvrté sa v uvedenom liste konštatuje, že „všetky [predmetné] výdavky sa použili na financovanie zamestnancov a vybavenia potrebného na inšpekcie, ktoré vykonali [portugalské orgány] v súvislosti s programom [podpory]“. Po piate sa liste vysvetľuje, že výdavky vynaložené orgánmi členských štátov v rámci ich správnych a kontrolných povinností súvisia s hlavnou činnosťou platobných agentúr, takže tieto výdavky nemôžu byť financované z EPZF. Po šieste sa v tomto liste dospelo k záveru o neoprávnenosti predmetných výdavkov na financovanie z EPZF, a to z dôvodu ich nesúladu s ustanoveniami článku 13 nariadenia č. 1290/2005, ako aj článku 12 písm. c) a článku 25 nariadenia č. 247/2006.
33

Podľa EUIPO: – Všeobecný súd buď zastáva názor, že „konzervovaná, sušená a varená zelenina“ patriaca do triedy 29 nezahŕňa „v extrudovanom a peletovacom procese, ako aj inak vyrobené alebo upravené zeleninové a zemiakové produkty ako pochutiny“ patriace do tej istej triedy, a ak je to tak, napadnuté rozhodnutie by sa malo potvrdiť a žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 by sa mal zamietnuť, – alebo Všeobecný súd zastáva názor, že „konzervovaná, sušená a varená zelenina“ patriaca do triedy 29 zahŕňa „v extrudovanom a peletovacom procese, ako aj inak vyrobené alebo upravené zeleninové a zemiakové produkty ako pochutiny“ patriace do tej istej triedy, a v tomto prípade sa musí napadnuté rozhodnutie zrušiť a žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009 sa musí prijať.
66

Článok 106 nariadenia č. 966/2012 stanovuje: „1. Verejný obstarávateľ vylúči hospodársky subjekt z účasti na postupoch obstarávania upravených v tomto nariadení, ak: … c) bolo konečným rozsudkom alebo konečným správnym rozhodnutím stanovené, že hospodársky subjekt sa dopustil závažného odborného pochybenia tým, že porušil platné zákony alebo predpisy alebo etické normy profesie, ku ktorej patrí hospodársky subjekt, alebo tým, že sa dopustil akéhokoľvek pochybenia, ktoré má dosah na jeho profesionálnu dôveryhodnosť, ak takéto konanie svedčí o zlom úmysle alebo hrubej nedbanlivosti, a to ak ide najmä o akékoľvek z týchto konaní: … 2. Ak v prípadoch uvedených v odseku 1 písm. c), d) a f) alebo v prípade uvedenom v odseku 1 písm. e) neexistuje konečný rozsudok či v relevantných prípadoch konečné správne rozhodnutie, verejný obstarávateľ vylúči hospodársky subjekt na základe predbežnej právnej kvalifikácie správania uvedeného v týchto bodoch, a to so zreteľom na preukázané skutočnosti alebo iné zistenia obsiahnuté v odporúčaní výboru uvedeného v článku 108. …“
3

Dňa 11. júla 2014 vedľajší účastník konania Haskovo Chamber of Commerce and Industry (HCCI, Obchodná a priemyselná komora Haskovo, Bulharsko) podal návrh na vyhlásenie neplatnosti spornej ochrannej známky na základe článku 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001] v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. c), f) a g) toho istého nariadenia [teraz článok 7 ods. 1 písm. c), f) a g) nariadenia 2017/1001].
5

Listom z 29. septembra 2016 podala žalobkyňa podľa článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) sťažnosť proti napadnutému rozhodnutiu, ktorá bola zapísaná do registra 30. septembra 2016. Na podporu tejto sťažnosti žalobkyňa tvrdila, že napadnuté rozhodnutie je v právnom rozpore so záujmom služby, kontinuitou služby, transparentnosťou, rovnosťou zaobchádzania a rešpektovaním opatrení pozitívnej diskriminácie voči ženám. Podľa jej názoru: – je v záujme služby udržať dobre riadenú delegáciu pod vedením skúseného vedúceho delegácie; žalobkyňa má skúsenosti a vzťahy potrebné na to, aby prispela k ochrane stability v Etiópii a zastavila migračný tok, a to v záujme Únie, – jej odchod by narušil kontinuitu služby na úrovni riadenia, ktoré zabezpečuje ESVČ, – zamietnutie predĺženia jej nebolo nijako vysvetlené, – jej žiadosť bola predložená v rovnakom duchu ako iné žiadosti, ktorým bolo vyhovené, – ak by bolo prijaté rozhodnutie v tomto zmysle, predĺženie jej pôsobenia na mieste vedúcej delegácie ako ženy zaradenej do platovej triedy AD 14 by bolo ukážkovým opatrením pozitívnej diskriminácie.
74

Okrem toho súdne preskúmanie dodržiavania právneho poriadku Únie zabezpečuje, ako vyplýva z článku 19 ods. 1 ZEÚ, nielen Súdny dvor, ale aj súdy členských štátov (pozri rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars et Sidul Açúcares/Komisia, C‑456/13 P, EU:C:2015:284, bod 45 a citovanú judikatúru). V prejednávanom prípade, ako to zdôrazňuje Rada, jednou z hlavných výhrad, ktorú uvádzajú žalobcovia, je to, že nemohli hlasovať v referende z 23. júna 2016 ani v parlamentných voľbách, ktoré viedli k prijatiu zákona z roku 2017 o Európskej únii (Oznámenie vystúpenia). Proti týmto postupom hlasovania občanov Spojeného kráľovstva, ako aj proti oznámeniu úmyslu vystúpiť je možné podať žalobu na súde Spojeného kráľovstva, ktorý v prípade potreby môže požiadať Súdny dvor o výklad Zmlúv položením prejudiciálnych otázok podľa článku 267 ZFEÚ. V tejto súvislosti treba skonštatovať, že súd Spojeného kráľovstva sa už viackrát zaoberal zákonnosťou postupov a aktov orgánov Spojeného kráľovstva, ktorých cieľom je vykonať proces vystúpenia upravený v článku 50 ZEÚ. Rozsudkom z 28. apríla 2016, High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie Queen’s Bench (správna komora), Spojené kráľovstvo] rozhodol o žalobe, ktorou pán H. Shindler a ďalší žalobcovia spochybnili zákonnosť referenda z 23. júna 2016, pričom tvrdili, že občania Spojeného kráľovstva s bydliskom v inom členskom štáte Únie viac ako pätnásť rokov boli zbavení práva voliť na základe „pravidla 15 rokov“ (15 years rule) v rozpore s právom Únie. Ako bolo zdôraznené na pojednávaní, ten istý súd rozsudkom z 12. júna 2018 zamietol žalobu, ktorou pani E. Websterová a ďalší žalobcovia vzhľadom na údajnú neexistenciu rozhodnutia o vystúpení, ktoré by bolo prijaté v súlade s ústavnými požiadavkami Spojeného kráľovstva, spochybnili, že rokovania vedúce k uzatvoreniu dohody o vystúpení vedie Spojené kráľovstvo.
108

V prejednávanej veci je potrebné konštatovať, že žalobkyňa nastúpila do služby Komisie v roku 2007 ako zmluvná zamestnankyňa patriaca do funkčnej skupiny IV. Podľa tabuľky uvedenej v článku 80 ods. 2 PZOZ táto funkčná skupina zahŕňa povinnosti zodpovedajúce nasledujúcemu opisu: „Administratívne, poradenské, jazykové a ekvivalentné technické úlohy, vykonávané pod dozorom úradníkov alebo dočasných zamestnancov“. Podľa článku 82 ods. 2 písm. c) na prijatie za zmluvného zamestnanca do uvedenej funkčnej skupiny sa vyžaduje minimálne úroveň vzdelania, ktorá zodpovedá aspoň trojročnému dokončenému vysokoškolskému štúdiu, osvedčená diplomom, alebo ak to je odôvodnené v záujme služby, odborná príprava rovnakej úrovne. Znenie sporného ustanovenia je však jasné v rozsahu, v akom výslovne podmieňuje vyplácanie príspevku na nezaopatrené dieťa, voči ktorému má úradník vyživovaciu povinnosť, tým, že táto povinnosť vyplýva zo súdneho rozhodnutia založeného na právnej úprave členského štátu, takže zmluvnému zamestnancovi s takou praxou, úrovňou vzdelania a platovou triedou, ako má žalobkyňa, malo byť úplne jasné, že rozhodnutie založené na právnej úprave tretej krajiny, akým je rozsudok Sídelného súdu Buyenzi, nemôže slúžiť ako základ na poskytnutie príspevku na nezaopatrené dieťa. Náležitá starostlivosť, ktorú bolo možné očakávať od takéhoto zamestnanca, vyžadovala prinajmenšom, aby sa v tejto súvislosti informoval na administratívnom oddelení. Za týchto podmienok žalobkyňa nemôže dôvodne tvrdiť, že požiadavka spočívajúca v predložení rozhodnutia založeného na právnej úprave členského štátu je nová, a Komisia jej preto mala ponechať čas, aby ju od roku 2016 splnila.