ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
51.

Toto zistenie by bolo okrem toho sporné aj preto, že by v rámci konania o zrušení práv predvídalo výsledok konania o vyhlásení neplatnosti. To by bolo na prvý pohľad v rozpore s rozsudkom Formula One Licensing/ÚVHT. Podľa tohto rozsudku nemožno v konaní o námietke proti zapísanej ochrannej známke Európskej únie konštatovať, že na označenie, ktoré je identické s ochrannou známkou chránenou v členskom štáte, sa vzťahuje absolútny dôvod zamietnutia, ako je nedostatok rozlišovacej spôsobilosti. Charakterizovanie označenia ako opisného alebo druhového sa vyrovnáva popieraniu jeho rozlišovacej spôsobilosti. ( 7 )
22.

Osoby uvedené v článku 314 smernice 2006/112 nemajú právo na odpočítanie dane, a preto znášajú hospodársku záťaž v podobe tejto dane, takže sumu dane zaplatenej na vstupe si pri predaji tovaru prirodzene pripočítajú k jeho cene. Ak by sa takéto tovary v okamihu predaja zdaniteľným obchodníkom zdanili podľa všeobecných zásad, t. j. ak by ako základ dane slúžila predajná cena v plnej výške, zahrnula by sa do takéhoto základu dane aj suma dane, ktorá už bola zaplatená v inej fáze uvedenia na trh, čo by viedlo k dvojitému zdaneniu („daň z dane“). Uplatnenie úpravy zdaňovania prirážky, v rámci ktorej sa ako základ dane použije iba zisková prirážka, t. j. zisk, ktorý zdaniteľný obchodník dosiahne pri ďalšom predaji, umožňuje zamedziť takémuto dvojitému zdaneniu.
86.

Rovnako tak je potrebné pripomenúť, pokiaľ ide o mieru autonómie vnútroštátnych súdov, že dôsledkom rozhodnutia Komisie vyhlasujúceho neoznámenú pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom nie je legalizácia a posteriori vykonávacích aktov, ktoré sú neplatné z dôvodu, že boli prijaté v rozpore so zákazom uvedeným v tomto ustanovení, pretože by mohlo dôjsť k ohrozeniu priameho účinku článku 108 ods. 3 poslednej vety ZFEÚ a popretiu záujmov osôb podliehajúcich právomoci vnútroštátnych súdov, ktorých úlohou je tieto záujmy chrániť. Akýkoľvek iný výklad by viedol k zvýhodneniu nedodržania tohto ustanovenia dotknutým členským štátom a bránil by jeho potrebnému účinku. ( 27 )
8.

Článok 8 stanovuje: „… 2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, bude zadávanie zmlúv vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave v súlade s článkom 5 od 3. decembra 2019. Počas tohto prechodného obdobia prijmú členské štáty opatrenia na postupné zosúladenie s článkom 5 s cieľom zabrániť vážnym štrukturálnym problémom súvisiacim s dopravnou kapacitou. Do šiestich mesiacov po skončení prvej polovice prechodného obdobia predložia členské štáty Komisii správu o pokroku, v ktorej zdôraznia vykonávanie každého postupného zadávania zmlúv o službách vo verejnom záujme v súlade s článkom 5. Na základe správ o pokroku členských štátov môže Komisia navrhnúť vhodné opatrenia určené členským štátom. 3. Na uplatňovanie odseku 2 sa neberú do úvahy zmluvy o službách vo verejnom záujme zadané v súlade s právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom: a) pred 26. júlom 2000 na základe postupu spravodlivej verejnej súťaže; b) pred 26. júlom 2000 na základe iného postupu, ako je postup spravodlivej verejnej súťaže; c) od 26. júla 2000 a pred 3. decembra 2009 na základe postupu spravodlivej verejnej súťaže; d) od 26. júla 2000 a pred 3. decembra 2009 na základe iného postupu, ako je postup spravodlivej verejnej súťaže. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmene a) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmenách b) a c) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti, nie však dlhšie ako 30 rokov. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmene d) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti pod podmienkou, že ich doba platnosti je obmedzená a porovnateľná s dobami platnosti uvedenými v článku 4. Uplatňovanie zmlúv o službách vo verejnom záujme môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti, ak by ich ukončenie spôsobilo neprimerané právne alebo hospodárske dôsledky a za predpokladu, že Komisia dala svoj súhlas. …“
7.

Odôvodnenia 1, 4, 6, 26, 29 a 32 nariadenia č. 1215/2012 uvádzajú: „(1) Komisia prijala 21. apríla 2009 správu o uplatňovaní nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach[ ( 4 )]. V správe sa dospelo k záveru, že uvedené nariadenie sa vo všeobecnosti uplatňuje v uspokojivej miere, napriek tomu je však žiaduce zlepšiť uplatňovanie niektorých jeho ustanovení, ďalej zjednodušiť voľný obeh rozsudkov a zlepšiť prístup k spravodlivosti. Keďže sa má vykonať niekoľko zmien a doplnení tohto nariadenia, malo by sa z dôvodu prehľadnosti prepracovať. … (4) Niektoré odlišnosti vnútroštátnych právnych noriem upravujúcich právomoc súdov a uznávanie rozsudkov bránia zdravému fungovaniu vnútorného trhu. Vyžadujú sa ustanovenia harmonizujúce normy konfliktu právomoci v občianskych a obchodných veciach a zabezpečujúce rýchle a jednoduché uznávanie a výkon rozsudkov vydaných v niektorom členskom štáte. … (6) Na dosiahnutie cieľa voľného obehu rozsudkov v občianskych a obchodných veciach je potrebné a vhodné, aby normy upravujúce právomoc súdov, uznávanie a výkon rozsudkov sa upravili právnym aktom Únie, ktorý je záväzný a priamo uplatniteľný. … (26) Vzájomná dôvera vo výkon súdnictva v Únii opodstatňuje zásadu, že rozsudky vydané v jednom z členských štátoch by sa mali uznávať vo všetkých členských štátoch bez potreby osobitného konania. Cieľ urýchliť cezhraničné súdne konania a obmedziť vynaložené náklady okrem toho opodstatňuje zrušenie vyhlásenia vykonateľnosti rozsudku pred jeho výkonom v dožiadanom členskom štáte. V dôsledku toho by sa s rozsudkom vydaným súdom v členskom štáte malo nakladať tak, ako keby bol tento rozsudok vydaný v dožiadanom členskom štáte. … (29) Priamy výkon rozsudku v dožiadanom členskom štáte, ktorý bol vydaný v inom členskom štáte, bez vyhlásenia jeho vykonateľnosti by nemal ohroziť dodržanie práv na obhajobu. Preto by mala mať osoba, proti ktorej sa žiada o výkon, možnosť žiadať o zamietnutie uznania alebo výkonu rozsudku, ak sa domnieva, že existuje niektorý z dôvodov na zamietnutie uznania. Medzi nimi by mal byť dôvod, že táto osoba nemala možnosť zabezpečiť si obhajobu v prípade, že rozsudok bol vydaný bez jej účasti v konaní o občianskoprávnom nároku súvisiacom s trestným konaním. … … (32) Na účely informovania osoby, proti ktorej sa žiada výkon, o výkone rozsudku vydaného v inom členskom štáte, by sa tejto osobe malo v primeranom čase pred prvým opatrením v rámci výkonu doručiť osvedčenie vyhotovené podľa tohto nariadenia, ku ktorému sa v prípade potreby pripojí rozsudok. V tejto súvislosti prvé opatrenie v rámci výkonu znamená prvé opatrenie v rámci výkonu rozsudku po tomto doručení.“
9.

Článok 8 nariadenia č. 1370/2007, nazvaný „Prechodné ustanovenie“, uvádza: „1. Zmluvy o službách vo verejnom záujme sa zadávajú v súlade s pravidlami stanovenými v tomto nariadení. … 2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, bude zadávanie zmlúv vo verejnom záujme v železničnej a cestnej osobnej doprave v súlade s článkom 5 od 3. decembra 2019. Počas tohto prechodného obdobia prijmú členské štáty opatrenia na postupné zosúladenie s článkom 5 s cieľom zabrániť vážnym štrukturálnym problémom súvisiacim s dopravnou kapacitou. Do šiestich mesiacov po skončení prvej polovice prechodného obdobia predložia členské štáty Komisii správu o pokroku, v ktorej zdôraznia vykonávanie každého postupného zadávania zmlúv o službách vo verejnom záujme v súlade s článkom 5. Na základe správ o pokroku členských štátov môže Komisia navrhnúť vhodné opatrenia určené členským štátom. 3. Na uplatňovanie odseku 2 sa neberú do úvahy zmluvy o službách vo verejnom záujme zadané v súlade s právom Spoločenstva a vnútroštátnym právom: a) pred 26. júlom 2000 na základe postupu spravodlivej verejnej súťaže; b) pred 26. júlom 2000 na základe iného postupu, ako je postup spravodlivej verejnej súťaže; c) od 26. júla 2000 a pred 3. decembrom 2009 na základe postupu spravodlivej verejnej súťaže; d) od 26. júla 2000 a pred 3. decembra 2009 na základe iného postupu, ako je postup spravodlivej verejnej súťaže. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmene a) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmenách b) a c) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti, nie však dlhšie ako 30 rokov. Uplatňovanie zmlúv uvedených v písmene d) môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti pod podmienkou, že ich doba platnosti je obmedzená a porovnateľná s dobami platnosti uvedenými v článku 4. Uplatňovanie zmlúv o službách vo verejnom záujme môže pokračovať až do zániku ich doby platnosti, ak by ich ukončenie spôsobilo neprimerané právne alebo hospodárske dôsledky a za predpokladu, že Komisia dala svoj súhlas. …“
87.

Táto otázka sa snaží určiť, či je možné sa v konaní vo veci samej riadiť prístupom druhostupňového súdu, a teda oddeliť právo upravujúce právomoci správcu (ius agendi) od práva uplatniteľného na nárok ako taký. Ak by sa mal dodržať takýto prístup, právomoci správcu by sa riadili lex fori concursus (konkrétne holandským právom), ako je to uvedené v článku 4 ods. 2 písm. c) nariadenia o konkurznom konaní. Tento článok stanovuje, že „právo štátu, v ktorom sa konanie začne… stanoví najmä právomoci dlžníka a likvidátora“. Podstata nároku by sa však riadila právom uplatniteľným na základe všeobecných kolíznych noriem (nesúvisiacich s konkurzom). V tomto prípade by to viedlo k holandským kolíznym normám, pretože nariadenie Rím II sa neuplatňuje ratione temporis (pozri časť C nižšie). V tomto prípade by podľa uznesenia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania bol uplatniteľný § 3 WCOD, podľa ktorého by sa žaloba mala rozhodnúť na základe belgického práva, keďže konanie banky Fortis sa udialo v Belgicku.
53.

Tvrdenie vnútroštátneho súdu by mohlo byť relevantné, ak by existoval rozpor (ktorý zrejme existuje) medzi informáciami získanými z DIČ, ktoré sa nevyhnutne vzťahujú na každú fyzickú osobu, a činnosťou spoločnosti. Cieľom tejto kontroly je ale presne overiť, či dve fyzické osoby, ktoré vykonávajú príslušné úlohy v subjekte, ktorý sa uchádza o získanie statusu AEO, sa za posledné tri roky dopustili vlastného konania (to znamená konania, ktoré nie je späté so spoločnosťou), ktoré znižuje ich spoľahlivosť, a teda prehlbuje nedostatok ich bezúhonnosti — ak im bola v minulosti uložená sankcia — v subjekte, ktorý vykonáva všeobecnú alebo colnú správu.
52.

Ak však žiadatelia o preskúmanie žiadajú o viac ako iba o to, aby ich tvrdenia boli vzaté do úvahy, od žiadateľov o postup vnútorného preskúmania je možné vyžadovať, aby predložili konkrétne a presné tvrdenia, ktoré by mohli spochybniť skutkové postavenie, na ktorom je vydané povoľujúce rozhodnutie založené. Vzhľadom na to, že povoľujúce rozhodnutie prijíma orgán – Komisia – po konzultácii s iným správnym orgánom – EFSA –, existuje predpoklad jeho pravdivosti, úplnosti a presnosti, pretože nestrannosť týchto orgánov vyplýva z ich samotnej povahy. Žiadosť o takéto intenzívnejšie vnútorné preskúmanie by preto mala byť založená na argumentoch, ktoré by to spochybňovali. Žiadatelia o preskúmanie by mali byť schopní založiť svoje tvrdenia na akomkoľvek základe a/alebo dôkazoch, ktoré by vyvolali vážne pochybnosti, pokiaľ ide o vyššie uvedený predpoklad. Úplné dôkazy nie sú nikdy potrebné. Na druhej strane by špekulácia tiež nebola dostatočná.
85.

Názor holandskej vlády, že aj v prípade dodatočného carve out je v záujme informovania pacientov potrebné zverejnenie full label verzie súhrnu charakteristík výrobku, odzrkadľuje riziko zmätku, ktoré by vzniklo, ak by dodatočné oznámenie carve out nemalo vplyv na vydané povolenie, čím by došlo k nesúladu medzi rozsahom povolenia a príbalovým letákom. Naopak, ak je povolenie zmenené v súlade s carve out a nedôjde k nesúladu medzi rozsahom povolenia a príbalovým letákom, vôbec nevznikne problém nedostatočného informovania pacientov. V súlade s odporúčaniami koordinačnej skupiny, na ktoré odkazuje článok 27 smernice 2001/83, môžu členské štáty mimochodom vyžadovať od výrobcov generických liekov, aby v prípade carve out uviedli v príbalovom letáku poznámku, ktorá vysvetľuje, že účinná látka dotknutého lieku je prípustná aj pre iné ochorenia, ktoré nie sú uvedené v príbalovom letáku, a pacienti sa v prípade otázok môžu obrátiť na svojho lekára alebo lekárnika. ( 40 )
43.

Takýto výklad by sa na prvý pohľad mohol javiť v súlade so zásadami, na ktorých sú právne predpisy Únie v tejto oblasti založené, so zásadami, podľa ktorých je cieľom pravidiel Únie zavedenie systému koordinácie vnútroštátnych systémov sociálneho zabezpečenia ( 13 ), ako aj s podmienkami upravujúcimi nárok na poberanie dávok sociálneho zabezpečenia patriacimi do právomoci členských štátov. ( 14 ) Výraz „na základe činnosti ako zamestnanec“ by totiž bolo možné chápať tak, že členským štátom ponecháva právomoc týkajúcu sa určenia „základu“, na ktorom by dotknutá osoba mala nárok na poberanie rodinných dávok (činnosť ako zamestnanec, dôchodok alebo bydlisko), zatiaľ čo právo Únie sa obmedzuje na stanovenie toho, ktoré právne predpisy sú v prípade súbehu nárokov na takéto dávky uplatniteľné, a to za pomoci kritérií stanovených tým istým ustanovením.
90.

Ako však zdôraznil Súdny dvor, vnútroštátne orgány majú voľnosť pri vymáhaní neoprávnene vyplatených súm a môžu si z rôznych opatrení vybrať tie, ktoré považujú za vhodné na ochranu finančných záujmov Európskej únie. ( 35 ) Nie je to len v súlade so samostatným postavením, ktoré majú členské štáty pri plnení úloh v rámci EPZF. Rovnako je to v súlade so znením článku 9 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1290/2005: prijatie „potrebných“ opatrení skutočne znamená, že od členského štátu sa vyžaduje, aby pri výbere najvhodnejších opatrení pre danú situáciu urobil základné rozhodnutie.
115.

Neexistuje totiž žiadny dôvod na to, aby sa postupovalo inak. Vzhľadom na to, že sa transakcie zdaniteľnej osoby na výstupe uskutočňovali čiastočne v inom členskom štáte, mali by sa zohľadniť rovnako, ako by sa zohľadnili, ak by všetky činnosti tejto zdaniteľnej osoby boli vykonávané na území jedného a toho istého členského štátu.
3.

Podľa odôvodnení 11, 15 a 36: „(11) Na úrovni Spoločenstva by sa mali vymedziť rámcové dohody, ako aj špecifické pravidlá pre rámcové dohody, uzatvorené na zákazky, ktoré patria do pôsobnosti tejto smernice. Podľa týchto pravidiel môže verejný obstarávateľ, ak uzatvorí rámcovú dohodu v súlade s ustanoveniami tejto smernice, ktoré sa týkajú najmä uverejňovania, lehôt a podmienok na predloženie ponúk, zadávať zákazky na základe takejto rámcovej dohody v priebehu jej doby platnosti buď uplatnením podmienok uvedených v rámcovej dohode, alebo ak neboli všetky podmienky pevne stanovené vopred v rámcovej dohode, opätovným otvorením súťaže medzi zmluvnými stranami rámcovej dohody v súvislosti s týmito podmienkami. Opätovné otvorenie súťaže by malo byť v súlade s určitými pravidlami, cieľom ktorých je zabezpečiť požadovanú flexibilitu a dodržiavanie všeobecných zásad, najmä zásady rovnakého zaobchádzania. Z toho istého dôvodu by doba platnosti rámcových dohôd nemala presahovať štyri roky, okrem prípadov náležite odôvodnených verejnými obstarávateľmi. … (15) V členských štátoch boli vyvinuté určité techniky centralizovaného obstarávania. Niekoľko verejných obstarávateľov je zodpovedných za nakupovanie alebo zadávanie verejných zákaziek/uzatváranie rámcových dohôd pre ostatných verejných obstarávateľov. Vzhľadom na veľké objemy nákupov tieto techniky pomáhajú rozširovať hospodársku súťaž a zefektívňujú verejné obstarávanie. Preto by sa mal v práve Spoločenstva vymedziť pojem centrálnych obstarávacích inštitúcií činných pre verejných obstarávateľov. Tiež by sa mali vymedziť podmienky, za ktorých sa môžu verejní obstarávatelia, ktorí obstarávajú práce, dodávky tovaru a/alebo služieb prostredníctvom centrálnej obstarávacej inštitúcie, považovať v súlade so zásadami nediskriminácie a rovnakého zaobchádzania zo strany verejných obstarávateľov, ktorí konajú v súlade s touto smernicou. … (36) Na zabezpečenie rozvoja efektívnej hospodárskej súťaže v oblasti verejných zákaziek je potrebné, aby sa oznámenia o vyhlásení zadávacieho konania vypracované verejnými obstarávateľmi z členských štátov, uverejňovali v rámci celého Spoločenstva. Informácie uvedené v týchto oznámeniach musia hospodárskym subjektom zo Spoločenstva umožniť zistiť, či sú navrhované zákazky pre nich zaujímavé. Na tento účel je vhodné poskytnúť im adekvátne informácie o predmete zákazky a o podmienkach s ňou súvisiacich. …“
21.

Z týchto dôvodov moderné štáty, medzi nimi aj členské štáty, investujú značné finančné prostriedky na udržiavanie a rozvoj systému vzdelávania. Bolo by preto vnútorne rozporuplné, ak by prístup k týmto systémom zároveň obmedzili tým, že zvýšia náklady služieb poskytovaných v ich rámci prostredníctvom ich zdanenia. To odporuje aj zásade rovnakého zaobchádzania. Keďže menej zámožným osobám by týmto bol sťažený prístup k vzdelávaniu. Navyše je potrebné uvážiť, že náklady na vzdelávanie detí sú zvyčajne znášané rodičmi. Často ide o veľmi vysoké náklady, ktoré navyše nie sú jednorazové, ale vznikajú počas dlhšieho časového obdobia. Ak tieto náklady presahujú finančné možnosti rodičov, mohlo by to rodičov odradiť nielen od toho, aby ich deťom poskytli vzdelanie, ale aj od toho, aby vôbec mali deti. To by zas viedlo k demografickému problému, ktorý je už známy v mnohých členských štátoch.
4.

V preambule smernice 95/46 sú uvedené tieto ciele: „… by sa malo vylúčiť spracovanie údajov vykonávané fyzickou osobou pri uskutočňovaní aktivít, ktoré sú výlučne osobné alebo domáceho charakteru, ako je korešpondencia a udržiavanie zoznamov adries; … … vzhľadom na význam neustáleho vývoja činností v rámci informačnej spoločnosti, metód používaných na zber, prenos, manipuláciu, záznam alebo komunikovanie zvukových a obrazových údajov vo vzťahu k fyzickým osobám, by sa [smernica 95/46] mala týkať spracovania vrátane zahrnutia týchto údajov; … … spracovanie zvukových a obrazových údajov, ako je tomu v prípadoch sledovania s využitím videotechniky, nepatrí do rámca [smernice 95/46], ak sa vykonáva na účely verejnej bezpečnosti, obrany, štátnej bezpečnosti alebo v priebehu aktivít štátu vo vzťahu k oblasti trestného práva, alebo iných aktivít, ktoré nepatria do rámca [práva Únie]; … pokiaľ ide o spracovanie zvukových a obrazových údajov vykonávané na novinárske účely alebo na účely literárneho alebo umeleckého vyjadrovania, najmä v audiovizuálnej oblasti, sa zásady [smernice 95/46] uplatňujú v obmedzenej miere, a to podľa ustanovení uvedených v článku 9; … spracovanie osobných údajov na účely žurnalistiky alebo na účely literárneho alebo umeleckého stvárnenia, najmä v audiovizuálnej oblasti, by malo oprávňovať k výnimkám z požiadaviek vyplývajúcich z určitých nariadení [ustanovení – neoficiálny preklad] [smernice 95/46] do tej miery, ako je to nutné pre zladenie základných práv jednotlivcov so slobodou informácií a najmä s právom získavať a odovzdávať informácie, ako to zaručuje najmä článok 10 [EDĽP];… členské štáty by preto mali stanoviť výnimky a odchýlky nutné pre rovnováhu medzi základnými právami, pokiaľ ide o všeobecné opatrenia k zákonnosti spracovania údajov…“ ( 5 )
66.

Pre lepšiu zrozumiteľnosť a vzhľadom na to, že žalobkyne predložili viaceré tvrdenia týkajúce sa mechaniky procesu zabíjania, by som rád doplnil jeden bod. Podľa môjho názoru je kategória „technická nemožnosť“ odlišná od kategórie „technicky možné, ale nákladné“. Potreba potenciálnej reštrukturalizácie výrobného procesu a/alebo vytvárania dodatočných nákladov prevádzkovateľom bitúnkov, teda zníženie zisku v tomto procese (napríklad, pokiaľ by to viedlo k nižšiemu ako súčasnému a približnému množstvu 10000 kurčiat za hodinu, ktoré prechádzajú linkou na zabíjanie, aby bolo možné venovať viac času čisteniu), jednoznačne patria do druhej kategórie.
20.

Vnútroštátny súd nemá žiadne pochybnosti o tom, že základným (primárnym) plánovaným použitím uvedených produktov je kozmetické použitie a použitie na osobnú hygienu. Takisto niet pochýb o tom, že jednotlivci, ktorí si ich zadovážili, aby sa dostali do stavu opitosti, vedeli, že nakupovali a konzumovali ako alkoholické nápoje konkrétne kozmetické výrobky a výrobky osobnej hygieny. ( 8 ) Vzhľadom na to, že Bene Factum pokračovala v objednávaní výroby produktov a v ich dovoze do Litvy, vedela, že boli (mohli byť) konzumované niektorými jednotlivcami ako alkoholické nápoje s cieľom dostať sa do stavu opitosti. ( 9 )
40.

Podľa názoru vnútroštátneho súdu v prípade, že by vyhlásenie vydané Poľskou republikou nebolo platné, obidva členské štáty by boli povinné uplatniť režim rámcového rozhodnutia 2008/909. Pokiaľ teda ide o Holandské kráľovstvo, vnútroštátny súd by musel najprv preskúmať, či môže vykladať § 5:2 ods. 3 WETS spôsobom, ktorý je v súlade s týmto rámcovým rozhodnutím. Ak by toto ustanovenie nebolo možné vykladať v súlade s rámcovým rozhodnutím 2008/909, WETS by sa neuplatnil a nebolo by zaručené, že Holandské kráľovstvo skutočne vykoná trest. V takom prípade by bola odpoveď na prvú otázku naďalej relevantná. Ak by naopak bolo možné vykladať § 5:2 ods. 3 WETS v súlade s rámcovým rozhodnutím 2008/909, vnútroštátny súd uvádza, že by musel preskúmať, či podľa WETS je výkon trestu skutočne zaručený.
60.

V tomto kontexte, ak by sa ochranná známka zapísala ako farebná ochranná známka, hoci podľa jej grafického vyjadrenia vyzerá ako obrazová ochranná známka, vyvolalo by to u verejných orgánov a konkurenčných podnikov zmätok. Spôsobilo by to pochybnosti o tom, ktorý prvok – farebná ochranná známka alebo obrazová ochranná známka – je zápisom chránený. Som preto rovnakého názoru ako Komisia a fínska vláda, že cieľ sledovaný požiadavkou grafického vyjadrenia uvedenou v článku 2, ktorým je, ako bolo spresnené v rozsudku Sieckmann, ( 42 ) aby sa predmet ochrannej známky dal jasne a presne určiť, teda nemožno dosiahnuť v prípade prihlášky, o akú ide v prejednávanej veci.
50.

Prvou možnosťou by bolo podanie žaloby proti dožadujúcemu členskému štátu na súdy tohto štátu. V tomto prípade by to viedlo k tomu, že estónske súdy by pojednávali žalobu proti estónskym orgánom založenú na úkone (údajne nesprávnom exekučnom opatrení), ktorý vykonali fínske orgány vo Fínsku. Navyše právna úprava vzťahujúca na túto žalobu by vychádzala z fínskeho zákona o vrátení majetku do konkurznej podstaty, na ktorý sa odvoláva správca konkurznej podstaty s cieľom napadnúť platby vykonané spoločnosťou Metirato v dôsledku exekučného konania vedeného fínskymi orgánmi. Procesná stránka by sa mohla pravdepodobne zakladať na estónskom práve, napríklad na jeho vnútroštátnych pravidlách o protiprávnych úkonoch alebo na bezdôvodnom obohatení. Ale opäť, táto žaloba proti Estónsku by musela byť posúdená na základe úkonov, ktoré uskutočnili fínske orgány vo Fínsku.
25.

Talianska vláda súhlasí s názorom Parpública a portugalskej vlády v súvislosti so štvrtou, piatou a šiestou otázkou, pričom tvrdí, že smernica 2006/123 sa na prejednávanú vec neuplatňuje, aj keď toto tvrdenie neodôvodňuje článkom 2 ods. 2 písm. d) uvedenej smernice, ale jej článkom 1 ods. 2 Subsidiárne tvrdí, že vzhľadom na to, že proces privatizácie sa nevzťahuje na základné imanie leteckého dopravcu, ale na základné imanie spoločnosti, ktorá ho riadi, bolo by potrebné preskúmať, či služby uvedenej spoločnosti patria do pôsobnosti smernice 2006/123. Domnieva sa, že tomu tak nie je, pretože by išlo o „investície“ v zmysle výnimky uvedenej v článku 2 ods. 2 písm. b) tejto smernice. Ak by išlo o dopravnú činnosť, uplatnilo by sa ustanovenie písm. d) uvedeného článku.
148.

V rozpore s tým, čo tvrdia odporcovia, taxatívny zoznam v tomto kontexte znamená uzavretý zoznam typických a všeobecných situácií, vyjadrených na rozumnej a logicky primeranej úrovni abstrakcie. Bolo by skutočne celkom absurdné tvrdiť, že z dôvodu, že neexistuje „bod 32“ na zozname v prílohe I, ktorý by uvádzal „ponúkanie zápisu na vysokoškolské študijné programy s udelením magisterského titulu, napriek tomu, že príslušné vnútroštátne orgány neudelili na tento účel akreditáciu“, zákaz takej obchodnej praxe, ktorá by jasne patrila do jednej z iných (abstraktne formulovaných) kategórií, je nezlučiteľný so smernicou.