SUPROCO/KOMISIA 
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora) 
z 22. septembra 2005 * 
Vo veci T-101/03, 
Suproco NV, so sídlom v Curaçao (Holandské Antily), v zastúpení: M. Slotboom 
a N. J. Helder, advokáti, 
žalobkyňa, 
ktorú v konaní podporuje: 
Holandské kráľovstvo, v zastúpení: H. Sevenster, splnomocnená zástupkyňa, 
vedľajší účastník konania, 
proti 
Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: T. van Rijn a X. Lewis, 
splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu, 
žalovanej, 
* Jazyk konania: holandčina. 
II - 3841 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
ktorú v konaní podporuje: 
Rada Európskej únie, v zastúpení: pôvodne G. Houttuin a M. Bishop, neskôr MM 
G. Houttuin a D. Canga Fano, splnomocnení zástupcovia, 
a 
Španielske kráľovstvo, v zastúpení: N. Díaz Abad, abogado del Estado, s adresou na 
doručovanie v Luxemburgu, 
vedľajší účastníci konania, 
ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2003/34/ES 
z 10. januára 2003, ktorým sa zamieta priznanie výnimky spočívajúcej 
v neuplatnení rozhodnutia Rady 2001/822/ES, pokiaľ ide o pravidlá pôvodu 
uplatniteľné na cukor z Holandských Antíl [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 11, s. 50), 
SÚD PRVÉHO STUPŇA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (piata komora), 
v zložení: predseda komory M. Vilaras, sudcovia F. Dehousse a D. Šváby, 
tajomník: J. Plingers, referent, 
II - 3842 
SUPROCO/KOMISIA 
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 25. novembra 2004, 
vyhlásil tento 
Rozsudok 
Okolnosti predchádzajúce sporu 
1 Obchodná spoločnosť Suproco NV, so sídlom v Curaçao (Holandské Antily), je 
podnikom, ktorého predmetom podnikania je spracovanie nerafinovaného trstino­
vého cukru na kockový a práškový trstinový cukor. 
2 Od roku 1995, kedy bola založená, obchodná spoločnosť Suproco spracovávala 
trstinový cukor pochádzajúci hlavne z afrických, karibských krajín a krajín 
Tichomoria (AKT) a poprípade z Európskeho spoločenstva. Využívajúc režim 
nazývaný „kumulácia pôvodu", sa konečné výrobky považovali za výrobky 
s pôvodom zo zámorských krajín a území (ZKÚ) a v dôsledku toho mohli byť 
vyvážané do Spoločenstva s tým, že boli oslobodené od ciel. 
3 Berúc do úvahy ťažkosti súvisiace so zásobovaním surovinami, ako aj s uplatnením 
ochranných opatrení zo strany Spoločenstva, najmä voči cukru kumulujúcemu 
pôvod AKT a ZKÚ, Suproco začala obchodovať s cukrom na základe režimu 
nazývaného „30/70", stanoveného pôvodne dodatkom 2 prílohy II rozhodnutia Rady 
91/482/EHS z 25. júla 1991 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu 
II - 3843 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
hospodárskemu spoločenstvu [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 263, s. 1). Tento 
režim umožňuje získať pôvod ZKÚ pre cukor pod podmienkou, že hodnota 
používaného trstinového alebo repného cukru a chemicky čistej sacharózy 
akéhokoľvek pôvodu neprekračuje 30 % počiatočnej výrobnej ceny výrobku. 
V rámci tohto režimu žalobkyňa prifarbovala a aromatizovala cukor pochádzajúci 
z Kolumbie za pomoci melasy. 
4 Článok 5 ods. 1 pism. g) prílohy III rozhodnutia Rady 2001/822/ES z 27. novembra 
2001 o pridružení zámorských krajín a území k Európskemu spoločenstvu 
[neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 314, s. 1) (ďalej len „rozhodnutie ZKÚ") však 
spresnil, že „postupy spočívajúce v pridávaní farbív do cukru alebo v utváraní 
cukrových kociek" sú spracovávaním alebo premenou, ktoré sú nedostatočné na to, 
aby z nich vyplýval charakter pôvodu pre výrobky. 
5 Za týchto okolností Holandské kráľovstvo podalo 20. februára 2002 Komisii žiadosť 
o výnimku na základe článku 37 prílohy III rozhodnutia ZKÚ. Presnejšie, požiadalo 
o priznanie výnimky na ročné množstvo 3 000 ton pre Suproco, ktoré sa začleňuje 
do ročného kontingentu vo výške 28 000 ton cukru, na ktorý sa vzťahuje výhoda 
kumulácie pôvodu AKT/ZKÚ/ES stanovená v článku 6 ods. 4 prílohy III 
rozhodnutia ZKÚ. 
6 V liste z 13. mája 2002, ktorý bol odpoveďou na otázky položené Komisiou a na prvé 
rozpravy na pôde výboru pre colný kódex, Holandské kráľovstvo uviedlo, že berie 
späť svoju žiadosť až do zavedenia nového poriadku a na tento účel dodatočne 
skúma možnosti zásobovania žalobkyne cukrom AKT. 
II - 3844 
SUPROCO/KOMISIA 
7 Dňa 4. októbra 2002 po uskutočnení dodatočných výskumov Holandské kráľovstvo 
poslalo list Komisii s cieľom „oživiť" žiadosť o výnimku. 
8 Dňa 10. januára 2003 Komisia prijala rozhodnutie 2003/34/ES, ktorým zamietla 
priznanie výnimky pri uplatňovaní rozhodnutia Rady 2001/822/ES, pokiaľ ide 
o pravidlá pôvodu uplatniteľné na cukor z Holandských Antíl [neoficiálny preklad] 
(Ú. v. ES L 11, s. 50, ďalej len „napadnuté rozhodnutie"). 
Konanie a návrhy účastníkov konania 
9 Žalobca návrhom zapísaným do registra kancelárie Súdu prvého stupňa 14. marca 
2003 podal žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konania. 
10 Uznesením predsedu tretej komory Súdu prvého stupňa z 18. septembra 2003 bol 
Rade a Španielskemu kráľovstvu povolený vstup vedľajšieho účastníka do konania na 
podporu návrhov žalovanej a Holandskému kráľovstvu bol povolený vstup 
vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov žalobkyne. V súlade 
s článkom 116 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa žalobkyňa 
požiadala, aby určité dôverné informácie obsiahnuté v replike neboli oznámené 
vedľajším účastníkom konania. Predložila znenie svojej repliky, ktorá nemala 
dôverný charakter, a doručovanie procesných aktov vedľajším účastníkom konania 
sa obmedzilo na toto znenie. Vedľajší účastníci konania nevzniesli v tejto súvislosti 
námietku a predložili svoje vyjadrenia v lehote, ktorá im bola na tento účel 
stanovená. 
II - 3845 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 - VEC T-101/03 
11 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (piata komora) rozhodol 
o otvorení ústnej časti konania. Opatreniami na zabezpečenie priebehu konania boli 
Suproco, Komisia a Holandské kráľovstvo vyzvané na predloženie dokumentov. 
12 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Súd prvého stupňa 
položil, boli vypočuté počas verejného pojednávania 25. novembra 2004. Komisia 
bola vyzvaná, aby písomne odpovedala na dodatočnú otázku, čo aj urobila 
v stanovenej lehote. Spoločnosť Suproco predložila svoje pripomienky k odpovedi, 
ktorú dala Komisia, ktoré nemali dôverný charakter. Vedľajší účastníci konania 
nevzniesli námietku v tejto súvislosti. Dňa 25. januára 2005 sa skončila ústna časť 
konania. 
13 Suproco navrhuje, aby Súd prvého stupňa: 
— určil, že jej žaloba je dôvodná, 
— zrušil napadnuté rozhodnutie, 
— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania. 
14 Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa: 
— zamietol žalobu ako nedôvodnú, 
— zaviazal Suproco na náhradu trov konania. 
II - 3846 
SUPROCO/KOMISIA 
15 Rada navrhuje, aby Súd prvého stupňa vyhovel návrhom Komisie, 
16 Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súd prvého stupňa: 
— určil, že námietka nezákonnosti vznesená voči článku 5 ods. 1 písm. g) 
prílohy III rozhodnutia ZKÚ je neprípustná, a subsidíarne ju zamietol, 
— zamietol žalobu podanú proti napadnutému rozhodnutiu, 
— zaviazal Suproco na náhradu trov konania. 
17 Holandské kráľovstvo navrhlo, aby Súd prvého stupňa zrušil napadnuté rozhodnutie. 
Právny stav 
18 Suproco uvádza tri dôvody na podporu svojej žaloby. Prvý dôvod, uvedený ako 
hlavný dôvod, spočíva na námietke nezákonnosti vznesenej proti článku 5 ods. 1 
písm. g) prílohy III rozhodnutia ZKÚ. Druhý dôvod, uvádzaný subsidíarne, 
poukazuje na nedostatok právomocí Komisie. Tretí dôvod, uvádzaný ešte viac 
II - 3847 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
subsidíarne, je založený na porušení článku 37 prílohy III rozhodnutia ZKÚ, ako aj 
na nesprávnom posúdení skutkových okolností. 
19 Na úvod treba skonštatovať, že napadnuté rozhodnutie je jedným z rozhodnutí 
v zmysle článku 249 štvrtého odseku ES, a teda musí byť odôvodnené na základe 
článku 253 ES. Neexistujúce alebo nedostatočné odôvodnenie je porušením 
podstatných formálnych náležitostí a je v rozpore s verejným poriadkom, ha čo 
musí z úradnej povinnosti prihliadnuť súd Spoločenstva (rozsudok Súdneho dvora 
z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink's France, C-367/95 P, Zb. s. I-1719, bod 67, 
a rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júla 2001, UK Coal/Komisia, T-12/99 
a T-63/99, Zb. s. II-2153, bod 199). 
20 Podľa ustálenej judikatúry odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES musí byť 
prispôsobené charakteru sporného aktu a musia z neho vyplývať jasne a jednoznačne 
úvahy orgánu, ktorý prijal rozhodnutie, ktoré umožňujú dotknutým subjektom 
spoznať dôvody prijatého opatrenia a príslušnému súdnemu orgánu vykonávať svoje 
preskúmanie. Požiadavku odôvodnenia treba hodnotiť vzhľadom na okolnosti 
daného prípadu, najmä na obsah aktu, charakter uvádzaných dôvodov a záujem, 
ktorý môžu mať na získaní takýchto vysvetlení osoby, ktorým je akt určený, alebo 
ďalšie osoby priamo a individuálne dotknuté takýmto aktom. Nevyžaduje sa, aby 
odôvodnenie konkrétne vymedzovalo všetky náležité skutkové a právne okolnosti, 
pretože odpoveď na otázku, či odôvodnenie aktu zodpovedá požiadavkám uvedeným 
v článku 253 ES, treba hľadať nielen vzhľadom na text aktu, ale tiež na jeho kontext, 
ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich dotknutú oblasť (rozsudok Súdneho 
dvora Komisia/Sytraval a Brink's France, už citovaný v bode 19 vyššie, bod 63; 
z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, C-301/96, Zb. s. I-9919, bod 87, 
a z 22. júna 2004, Portugalsko/Komisia, C-42/01, Zb. s. I-6079, bod 66). 
21 V danej veci je potrebné zdôrazniť, po prvé, že žiadosť o výnimku podaná 
Holandským kráľovstvom podľa článku 37 prílohy III rozhodnutia ZKÚ spočívala na 
II - 3848 
SUPROCO/KOMISIA 
určitom množstve skutkových okolností a hospodárskych údajoch oznámených 
Komisii. Holandské kráľovstvo najmä vyplnilo tlačivo nachádzajúce sa v prílohe 7 
prílohy III rozhodnutia ZKÚ a uvedené v článku 37 ods. 2 prílohy III rozhodnutia 
ZKÚ. Toto tlačivo, tak ako ho vyplnili holandské úrady, obsahovalo údaje týkajúce sa 
výrobných cien a pridanej hodnoty v rámci použitia surovín pochádzajúcich 
z Kolumbie. Je potrebné zdôrazniť, že Komisia v napadnutom rozhodnutí 
nepoukázala na nedostatočnosť údajov predložených Holandským kráľovstvom. 
Domnieva sa teda, že disponuje všetkými údajmi, ktoré vyžaduje článok 37 ods. 2 
prílohy III rozhodnutia ZKÚ. 
22 Po druhé je potrebné zdôrazniť, že Holandské kráľovstvo ako žiadateľ o výnimku 
a Suproco ako subjekt, ktorému by plynuli výhody z výnimky pod podmienkou jej 
priznania, mali záujem získať vysvetlenia zo strany Komisie. 
23 Po tretie je potrebné zdôrazniť, že napadnuté rozhodnutie sa opiera o článok 37 
prílohy III ZKÚ a zvlášť o jeho odseky 4 a 7, citované v odôvodnení č. 1, resp. č. 8, 
s cieľom zamietnuť žiadosť o výnimku podanú Holandským kráľovstvom. 
24 Podľa článku 37 ods. 4 prílohy III rozhodnutia ZKÚ sa musí v každom prípade 
preskúmať, či pravidlá upravujúce oblasť kumulovaného pôvodu neumožňujú 
vyriešiť problém. To znamená, že ak pravidlá pre oblasť kumulovaného pôvodu 
umožňujú vyriešiť problém, Komisia má právo zamietnuť žiadosť o výnimku. 
II - 3849 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 - VEC T-101/03 
25 Pokiaľ ide o článok 37 ods. 7 prílohy III rozhodnutia ZKÚ, tento článok stanovuje 
„bez toho, aby tým boli dotknuté odseky 1 až 6, že výnimka je priznaná, ak hodnota 
pridaná výrobkom, ktoré nemajú pôvod a ktoré sú spracované v dotknutom ZKÚ, je 
aspoň 45 % konečnej výrobnej hodnoty výrobku, pokiaľ výnimka nemôže spôsobiť 
závažnú škodu v hospodárskom odvetví Spoločenstva alebo jedného alebo viacerých 
jeho členských štátov", [neoficiálny preklad] Použitie slovného spojenia „bez toho, 
aby tým boli dotknuté" [neoficiálny preklad] znamená, že pravidlo zakotvené 
v tomto odseku 7 zachováva úplne existenciu a účinky odsekov 1 až 6 článku 37 
prílohy III rozhodnutia ZKÚ. Zvlášť dokonca v prípade, na ktorý sa vzťahuje článok 
37 ods. 7 prílohy III rozhodnutia ZKÚ, je Komisia povinná na základe článku 37 
ods. 4 tej istej prílohy preskúmať, či pravidlá upravujúce oblasť kumulácie pôvodu 
umožňujú vyriešiť problém. Ak ide o takýto prípad, ako bolo uvedené vyššie, 
Komisia je oprávnená zamietnuť žiadosť o výnimku. Za každého predpokladu, či 
Komisia rozhodne o uplatnení alebo neuplatnení článku 37 ods. 7 prílohy III 
rozhodnutia ZKÚ, dôvody, na ktorých zakladá svoje rozhodnutie, sa musia javiť 
dostatočne jasne. 
26 Na základe predchádzajúcich úvah je potrebné skúmať, či odôvodnenie napadnu­
tého rozhodnutia v danom prípade zodpovedalo požiadavkám článku 253 ES. 
27 Napadnuté rozhodnutie pozostáva z deviatich dôvodov a z jedného výroku 
obsahujúceho dva články, ktorými sa zamieta priznanie výnimky. 
28 Odôvodnenie č. 1 spresňuje právne súvislosti žiadosti o výnimku podanú 
Holandským kráľovstvom, zmieňujúc sa zvlášť o článku 37 ods. 1 a 4 prílohy III 
rozhodnutia ZKÚ. 
II - 3850 
SUPROCO/KOMISIA 
29 Odôvodnenie č. 2 pripomína predmet žiadosti o výnimku podanej pôvodne 
Holandským kráľovstvom 20. februára 2002. 
30 Odôvodnenie č. 3 uvádza, že Holandské kráľovstvo vzalo späť túto žiadosť 13. mája 
2002. 
31 Odôvodnenie č. 4 zdôrazňuje, že „výrobcovia cukru z piatich rôznych štátov AKT 
odmietli v máji a v júni 2002 dodať nevyhnutný cukor predmetnému výrobcovi, 
výrobca so sídlom v Guyane prijal objednávku na dodávku požadovaného množstva 
a kvality, ale za cenu [450 amerických dolárov (USD) za tonu FOB Georgetown] 
citeľne vyššiu, ako je cena za kolumbijský cukor (275 USD za tonu franko sklad 
kupujúceho)" [neoficiálny preklad]. Tieto informácie boli predložené Holandským 
kráľovstvom Komisii 4. októbra 2002. 
32 Odôvodnenie č. 5 uvádza, že Holandské kráľovstvo tvrdí, že na výrobu 3 000 ton 
finálneho tovaru treba vynaložiť mzdové náklady a ďalšie náklady v sume 1 095 570 
eur, pričom finálny tovar mál sám hodnotu 3 241 200 eur. Tieto údaje vyplývajú 
z tlačiva pripojeného k žiadosti o výnimku. 
33 Odôvodnenie č. 6 spresňuje, že zo skúmania predložených informácií vyplýva, že 
pridaná hodnota postupu je vyššia ako 45 % počiatočnej výrobnej ceny v prípade 
dodávky tak cukru z Kolumbie, ako aj cukru z Guyany. Tvrdenie, pokiaľ ide 
o pridanú hodnotu cukru z Guyany, vyplýva z výpočtu urobeného Komisiou na 
základe údajov predložených Holandským kráľovstvom. 
II - 3851 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
34 Odôvodnenie č. 7 pripomína, že Suproco mala v medziach ročného kontingentu 
28 000 ton dostupného na rok 2002 dovozné licencie na 6 222 ton. Túto informáciu 
poskytlo Holandské kráľovstvo Komisii vo svojom liste zo 4. októbra 2002. 
35 Z toho vyplýva, že ak odôvodnenie č. 1 napadnutého rozhodnutia opakuje určité 
ustanovenia prílohy III rozhodnutia ZKÚ a odôvodnenie č. 2 predmet žiadosti 
o výnimku, odôvodnenia č. 3 až č. 7 sa obmedzujú na prevzatie skutkových prvkov 
uvádzaných Holandským kráľovstvom (odôvodnenia č. 3 až č. 5 a č. 7) alebo prvkov, 
ktoré sú určené na základe ním predložených informácií (odôvodnenie č. 6). Pokiaľ 
ide o odôvodnenie č. 9, toto uvádza, že opatrenia stanovené v napadnutom 
rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom výboru pre colný kódex. 
36 Práve v odôvodnení č. 8 je vyjadrené právne odôvodnenie zamietnutia žiadosti 
o výnimku, ktorú podalo Holandské kráľovstvo, Komisiou. 
37 Odôvodnenie č. 8 určuje, že „berúc do úvahy súhrn týchto údajov, požadovaná 
výnimka nie je dôvodná vzhľadom na článok 37 ods. 1 prílohy III. Poskytnuté 
informácie ukazujú, že pravidlá uplatniteľné na kumuláciu pôvodu môžu priniesť 
riešenie problému. Žiadna informácia totiž nebola predložená tak, že by sa zdalo, že 
používanie cukru z Guyany by bolo do tej miery nerentabilné, že by to viedlo 
výrobcu k ukončeniu podnikateľskej činnosti. Okrem toho keďže pridaná hodnota 
vyplývajúca z postupu v prípade dodávky kolumbijského cukru, ako aj guyanskeho 
cukru je vyššia ako 45 % počiatočnej výrobnej ceny konečného výrobku, článok 37 
ods. 7 sa neuplatňuje" [neoficiálny preklad]. 
II - 3852 
SUPROCO/KOMISIA 
38 Druhá veta tohto odôvodnenia sa zaoberá uplatňovaním článku 37 ods. 4 prílohy III 
rozhodnutia ZKÚ, pretože uvádza, že predmetné pravidlá kumulovaného pôvodu 
umožňujú riešiť problém. Rozhodné a podrobné tvrdenie obsiahnuté v tejto vete 
však nenachádza žiadnu oporu v žiadnom presnom odôvodnení. 
39 Zvlášť tvrdenie druhej vety odôvodnenia č. 8 nie je dostatočne odôvodnené v tretej 
vete toho istého odôvodnenia. 
40 Slová použité v tejto tretej vete ukazujú, že výpočet výnosnosti v prípade použitia 
cukru z Guyany bol pravdepodobne urobený Komisiou. Inak takýto výpočet bol 
nevyhnutný na posúdenie toho, či pravidlá upravujúce oblasť kumulovaného pôvodu 
umožňovali riešenie problému, ktorý vznikol obchodnej spoločnosti Suproco. Ani 
metóda použitá Komisiou na urobenie takéhoto výpočtu, a dokonca ani jednoduchý 
výsledok tohto výpočtu však nie sú uvedené v napadnutom rozhodnutí. Rovnako 
nevyplýva zo spisového materiálu, že táto metóda alebo tento výsledok boli známe 
Holandskému kráľovstvu a tým viac obchodnej spoločnosti Suproco počas 
správneho konania. Aj za predpokladu, že predmetný výpočet môže byť odvodený 
z rôznych prvkov obsiahnutých v ďalších dôvodoch napadnutého rozhodnutia, 
takýto výpočet by zostal neurčitý, berúc do úvahy peňažnú výmenu, ktorú treba 
vykonať. Ceny cukru z Guyany uvedené v odôvodnení č. 4 napadnutého 
rozhodnutia, sú totiž vyjadrené v amerických dolároch (USD), zatiaľ čo hospodárske 
údaje prevzaté v odôvodnení č. 5 napadnutého rozhodnutia sú vyjadrené v eurách. 
Ani napadnuté rozhodnutie, a ani spisový materiál týkajúci sa správneho konania 
však neuvádzajú výmenný kurz, ktorý mala Komisia použiť. 
41 Ďalej tretia veta odôvodnenia č. 8 nevysvetľuje, na základe čoho by sa podnik, ktorý 
vykonáva „nerentabilnú" činnosť (alebo „nehospodárnu" podľa ďalších jazykových 
verzii napadnutého rozhodnutia), mohol rozhodnúť napriek všetkému pokračovať 
vo výrobe. 
II - 3853 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
42 Z týchto prvkov vyplýva, že nie je možné stanoviť dostatočne jasne dôvod, ktorý 
viedol Komisiu k záveru, že predmetné pravidlá kumulovaného pôvodu umožnili 
vyriešiť problém a že použitie cukru z Guyany nevedie výrobcu k zastaveniu 
prevádzkovania podnikateľskej činnosti. Za týchto podmienok odôvodnenie 
napadnutého rozhodnutia nedáva možnosť Súdu prvého stupňa vykonávať súdne 
preskúmanie. 
43 Toto odôvodnenie tiež neumožňuje Holandskému kráľovstvu a obchodnej spoloč­
nosti Suproco spoznať dôvody, pre ktoré bolo prijaté opatrenie, a chrániť svoje práva 
pred Súdom prvého stupňa. Treba zdôrazniť v tejto súvislosti, že Suproco uviedla vo 
svojej žalobe dôvod založený na porušení článku 37 ods. 3 písm. b) prílohy III 
rozhodnutia ZKÚ, dôvod, ktorý podporilo aj Holandské kráľovstvo vo svojom 
vyjadrení vedľajšieho účastníka konania. Zvlášť Suproco zastáva názor, že Komisia 
porušila toto ustanovenie, keďže sa domnievala, že ukončenie činnosti bolo 
základnou podmienkou na priznanie výnimky. Je však ťažké určiť na základe textu 
napadnutého rozhodnutia, či článok 37 ods. 3 písm. b) prílohy III rozhodnutia ZKÚ 
bol alebo nebol uplatnený Komisiou, najmä v súvislosti s tvrdením uvedeným 
v odôvodnení č. 8 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého použitie cukru z Guyany 
by neviedlo výrobcu k zastaveniu prevádzkovania jeho činnosti. 
44 Navyše treba skonštatovať, že odôvodnenie obsiahnuté v poslednej vete 
odôvodnenia č. 8 napadnutého rozhodnutia, týkajúce sa článku 37 ods. 7 prílohy 
III rozhodnutia ZKÚ, tiež nezodpovedá požiadavkám vyplývajúcim z článku 253 ES. 
45 Bez toho, aby bolo nutné vysloviť sa o možnosti uplatnenia na prípad článku 37 
ods. 7 prílohy III rozhodnutia ZKÚ v prejednávanej veci, stačí zdôrazniť, že metóda 
II - 3854 
SUPROCO/KOMISIA 
výpočtu použitá Komisiou, ktorá sa týka pridanej hodnoty k cukru z Guyany, nie je 
rozpoznateľná v napadnutom rozhodnutí a že Komisia predložila súčasne rôzne 
výsledky výpočtu vo svojich písomných vyjadreniach (bod 35 vyjadrenia žalovanej), 
počas pojednávania (odpoveď na otázku položenú Súdom prvého stupňa) a po 
pojednávaní (v rámci písomnej odpovede zo 6. decembra 2004 na otázku položenú 
Súdom prvého stupňa). 
46 Z tohto hľadiska vyplýva z vysvetlení daných Komisiou, že na percentuálny výpočet 
podielu hodnoty pridanej (chápanej ako počiatočná výrobná cena výrobku znížená 
o colnú hodnotu surovín dovezených z tretích krajín do Spoločenstva, do AKT alebo 
do ZKÚ) k dovezenému cukru v rámci konečnej výrobnej hodnoty, uplatniteľný 
výmenný kurz bol kurz, ktorý bol platný k 4. októbru 2002, teda 1 USD za 
1,0111 eur. Komisia však vo svojej písomnej odpovedi pripúšťa, že na výpočet colnej 
hodnoty dovozeného cukru uplatnila odlišný výmenný kurz, teda 1 USD za 1 euro. 
Navyše posledný uvedený výmenný kurz bol použitý na výpočet urobený na základe 
sumy (3 241 200 eur) zistenej prostredníctvom výmeny vykonanej podľa tretieho 
výmenného kurzu (1 USD za 1,1505 eur, platného 20. februára 2002). Okrem toho 
táto suma 3 241 200 eur, ktorú uvádza napadnuté rozhodnutie bez ďalšieho 
spresnenia a ktorá predstavuje hodnotu konečných výrobkov, nezodpovedá 
počiatočnej výrobnej cene výrobkov, ale tejto cene zvýšenej o výdavky dopravy ku 
kupujúcim. 
47 Ďalej vyplýva z písomných vyjadrení, že Komisia sa domnieva, že suma 37,2 USD za 
tonu predstavujúca výdavky na dopravu dovezeného cukru je opodstatnená na 
výpočet hodnoty pridanej k cukru z Guyany, nazdávajúc sa, že suma 85 USD za tonu, 
o ktorej sa zmieňuje Holandské kráľovstvo vo svojom liste zo 4. októbra 2002, je 
neprimeraná. Táto suma 37,2 USD za tonu však nie je uvedená v napadnutom 
rozhodnutí. Rovnako nevyplýva zo spisového materiálu týkajúceho sa správneho 
konania, že by táto suma bola známa Holandskému kráľovstvu a tým viac obchodnej 
spoločnosti Suproco. 
II - 3855 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
48 Za týchto podmienok odôvodnenie obsiahnuté v poslednej vete odôvodnenia č. 8 
napadnutého rozhodnutia neumožňuje tiež Holandskému kráľovstvu a obchodnej 
spoločnosti Suproco brániť svoje práva pred Súdom prvého stupňa a tomuto súdu 
vykonávať svoje preskúmanie. 
49 Vzhľadom na všetky tieto dôvody je dôvodné sa domnievať, že napadnuté 
rozhodnutie nezodpovedá požiadavkám vyplývajúcim z článku 253 ES a že musí 
byť z tohto dôvodu zrušené bez toho, aby bolo treba skúmať dôvody týkajúce sa 
predmetu veci, ktoré uvádza obchodná spoločnosť Suproco na podporu svojej 
žaloby. 
O trovách 
50 Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci 
úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. 
Keďže Komisia nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov 
konania v súlade s návrhmi obchodnej spoločnosti Suproco. 
51 Podľa článku 87 ods. 4 rokovacieho poriadku členské štáty a inštitúcie, ktoré vstúpili 
do konania, znášajú svoje trovy konania. 
II - 3856 
SUPROCO/KOMISIA 
Z týchto dôvodov 
SÚD PRVÉHO STUPŇA (piata komora) 
rozhodol a vyhlásil: 
1. Rozhodnutie Komisie 2003/34/ES z 10. januára 2003, ktorým sa zamieta 
priznanie výnimky z rozhodnutia Rady 2001/822/ES, pokiaľ ide o pravidlá 
pôvodu uplatnitelhé na cukor z Holandských Antíl, sa zrušuje. 
2. Komisia znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, 
ktoré vznikli obchodnej spoločnosti Suproco. 
3. Rada, Španielske kráľovstvo a Holandské kráľovstvo znášajú vlastné trovy 
konania. 
Vilaras Dehousse Šváby 
II - 3857 
ROZSUDOK Z 22. 9. 2005 — VEC T-101/03 
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 22. septembra 
2005. 
Tajomník 
H. Jung Predseda komory 
M. Vilaras 
II - 3858