ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
121

Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že v sporoch vo veci samej je nesporné, že ENEL vlastnila celé alebo takmer celé základné imanie spoločnosti SEN, AGCM mohol predpokladať, že táto materská spoločnosť tvorila so svojou dcérskou spoločnosťou jeden podnik na účely činnosti distribúcie elektrickej energie na predmetnom trhu. ENEL sa však mohla pokúsiť vyvrátiť túto domnienku predložením dôkazov, ktoré mali preukázať, že buď vlastníctvo takejto časti základného imania jej neumožňovalo kontrolovať SEN, alebo že priamo či nepriamo nevyužívala schopnosť, ktorú mala z dôvodu vlastníctva celého alebo takmer celého základného imania spoločnosti SEN, vykonávať rozhodujúci vplyv na spoločnosť SEN. Ak by to tak bolo, AGCM by bol povinný zaujať stanovisko k predloženým dôkazom a uviesť aspoň jeden dôvod, ktorý by mohol preukázať, že napriek týmto rôznym skutočnostiam nebolo potrebné domnienku vyvrátiť.
6

Článok 2 tohto nariadenia s názvom „Stanovenie dumpingu“ uvádza: „1. Normálna hodnota je spravidla založená na cenách zaplatených alebo obvykle platených v bežnom obchode nezávislými zákazníkmi v krajine vývozu. Tam, kde vývozca v krajine vývozu podobný výrobok nevyrába alebo nepredáva, môže však byť normálna hodnota stanovená na základe cien iných predávajúcich alebo výrobcov. … 2. Predaj podobného výrobku, ktorý je určený na domácu spotrebu, sa spravidla použije na určenie normálnej hodnoty, ak takýto objem predaja predstavuje 5 % alebo viac z objemu predaja posudzovaného výrobku do Únie. Nižší objem predaja však možno použiť, ak sa napríklad účtované ceny považujú pre dotknutý trh za reprezentatívne. 3. Ak neexistuje predaj podobného výrobku v bežnom obchode alebo takýto predaj je nedostatočný, alebo ak z dôvodu osobitnej situácie na trhu takýto predaj neumožňuje náležité porovnanie, normálna hodnota podobného výrobku sa vypočíta na základe výrobných nákladov v krajine pôvodu, ktoré sa zvýšia o primeranú čiastku na predajné, všeobecné a administratívne náklady a zisk, alebo na základe vývozných cien v bežnom obchode do vhodnej tretej krajiny za predpokladu, že tieto ceny sú reprezentatívne. … 9. V prípadoch, keď neexistuje vývozná cena alebo keď existuje podozrenie, že vývozná cena je nespoľahlivá z dôvodu spojenia alebo kompenzačnej dohody medzi vývozcom a dovozcom alebo treťou stranou, možno vývoznú cenu vytvoriť na základe ceny, za akú sa dovážané výrobky prvýkrát predajú nezávislému kupujúcemu, alebo ak sa výrobky ďalej predajú nezávislému kupujúcemu alebo sa nepredajú v stave, v akom boli dovezené, na ľubovoľnom primeranom základe. … 11. Pokiaľ príslušné ustanovenia, ktoré upravujú spravodlivé porovnanie, neustanovujú inak, je existencia dumpingových rozpätí počas obdobia prešetrovania spravidla stanovená na základe porovnania váženého priemeru normálnej hodnoty s váženým priemerom cien všetkých vývozných transakcií do Únie alebo porovnaním individuálnych normálnych hodnôt a individuálnych vývozných cien do Únie v jednotlivých transakciách. Normálnu hodnotu stanovenú na základe váženého priemeru možno však porovnať s cenami jednotlivých individuálnych vývozných transakcií do Únie, ak existuje významný rozdiel v profile vývozných cien medzi rôznymi kupujúcimi, regiónmi alebo dobami a ak by metódy špecifikované v prvej vete tohto odseku neodrážali plnú mieru praktizovaného dumpingu. Tento odsek nebráni používaniu výberu vzoriek v súlade s článkom 17.“
21

Článok 3 Decreto‑Legge n. 374 – Riordinamento degli istituti doganali e revisione delle procedure di accertamento e controllo in attuazione delle direttive n. 79/695/CEE del 24 luglio 1979 e n. 82/57/CEE del 17 dicembre 1981, in tema di procedure di immissione in libera pratica delle merci, e delle direttive n. 81/177/CEE del 24 febbraio 1981 e n. 82/347/CEE del 23 aprile 1982, in tema di procedure di esportazione delle merci comunitarie (legislatívny dekrét č. 374, ktorým sa reorganizujú colné inštitúcie a revidujú postupy pre zriadenie a kontrolu v rámci vykonania smernice [Rady] 79/695/EHS z 24. júla 1979 a smernice [Komisie] 82/57/EHS zo 17. decembra 1981 o postupoch pri prepustení tovaru do voľného obehu, ako aj smernice [Rady] 81/177/EHS z 24. februára 1981 a smernice [Komisie] 82/347/EHS z 23. apríla 1982 o postupoch pri vývoze tovaru Spoločenstva) z 8. novembra 1990 (riadny dodatok GURI č. 291 zo 14. decembra 1990), stanovuje: „1. Clo sa stanoví, zaplatí a vyberie v súlade s pravidlami [dekrétu č. 43/1973] a iných zákonov uplatniteľných v colnej oblasti, ak príslušné osobitné zákony nestanovujú inak. 2. Clá, poplatky a iné zdanenia pri dovoze a vývoze upravené v nariadeniach Spoločenstva sa stanovia, zaplatia a vyberú v súlade s ustanoveniami uvedených nariadení a, ak tieto nariadenia odkazujú na právnu úpravu rôznych členských štátov alebo ak v každom prípade nestanovujú nijaké ustanovenie, v súlade s pravidlami [dekrétu č. 43/1973] a inými zákonmi uplatniteľnými v colnej oblasti.“
52

Takéto zohľadnenie týchto rodinných príslušníkov úradníka v služobnom poriadku má za následok, že sú osobami, „na ktoré sa vzťahuje služobný poriadok“ v zmysle jeho článku 91 ods. 1, a to bez ohľadu na to, či žalobca v danej prejednávanej veci skutočne požíva právo alebo výhodu priznanú služobným poriadkom, ako sú tie uvedené v bodoch 49 a 50 tohto rozsudku. Určenie právomoci ratione personae súdov Únie podľa článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 1 služobného poriadku je totiž nezávislé od otázky skutočného priznania práva alebo výhody osobe, na ktorú sa vzťahuje služobný poriadok a ktorá podáva žalobu na tieto súdy. Ak by to bolo inak, na rozhodnutie o tejto právomoci na prejednanie návrhu podaného na uvedených súdoch by bolo nevyhnutné najprv preskúmať dôvodnosť tohto návrhu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. septembra 2015, Missir Mamachi di Lusignano/Komisia, C‑417/14 RX‑II, EU:C:2015:588, bod 35).
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami BPC Lux 2 Sàrl, BPC UKI LP, Bennett Offshore Restructuring Fund Inc., Bennett Restructuring Fund LP, Queen Street Limited, BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP, BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP, CSS LLC, Beltway Strategic Opportunities Fund LP, EJF Debt Opportunities Master Fund LP, TP Lux HoldCo Sàrl, VR Global Partners LP, CenturyLink Inc., Defined Benefit Master Trust, City of New York Group Trust, Dignity Health, GoldenTree Asset Management Lux Sàrl, GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd, San Bernardino County Employees Retirement Association et EJF DO Fund (Cayman) LP (ďalej len „BPC Lux 2 a i.“), ako aj Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group SA (ďalej len „Massa Insolvente“) na jednej strane a Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA (ďalej len „BES“) a Novo Banco SA na druhej strane vo veci rozhodnutia, ktoré 3. augusta 2014 prijala Banco de Partugal a ktoré sa týka riešenia krízovej situácie BES.
35

Treba uviesť, že Volkswagen vo svojich písomných pripomienkach tvrdí, že vnútroštátny súd nesprávne prezentuje spôsob fungovania predmetného softvéru. Tento softvér totiž vedie k zníženiu miery recirkulácie výfukových plynov v prípade, že teplota vstupného vzduchu do motora, a nie teplota okolia, je nižšia ako 15 stupňov Celzia. Z technického hľadiska je pritom nesporné, že táto teplota vstupného vzduchu do motora je v priemere o 5 stupňov Celzia vyššia než teplota okolia. V dôsledku toho sú všetky výfukové plyny recirkulované, pokiaľ nie je teplota okolia 15 stupňov Celzia alebo vyššia, ale 10 stupňov Celzia, to znamená v rozsahu priemernej ročnej teploty v Nemecku, konkrétne 10,4 stupňov Celzia. Okrem toho vnútroštátny súd neuviedol, že keď je teplota okolia nižšia ako 10 stupňov Celzia, miera recirkulácie výfukových plynov sa znižuje na 0 len postupne, a to až do teploty okolia -5 stupňov Celzia.
28

Treba uviesť, že Auto Krainer vo svojich písomných pripomienkach tvrdí, že vnútroštátny súd nesprávne prezentuje spôsob fungovania predmetného softvéru. Tento softvér totiž vedie k zníženiu miery recirkulácie výfukových plynov v prípade, že teplota vstupného vzduchu do motora, a nie teplota okolia, je nižšia ako 15 stupňov Celzia. Z technického hľadiska je pritom nesporné, že táto teplota vstupného vzduchu do motora je v priemere o 5 stupňov Celzia vyššia než teplota okolia. V dôsledku toho sú všetky výfukové plyny recirkulované, pokiaľ je teplota okolia nie 15 stupňov Celzia alebo vyššia, ale 10 stupňov Celzia, to znamená v rozsahu priemernej ročnej teploty v Nemecku, konkrétne 10,4 stupňov Celzia. Okrem toho vnútroštátny súd neuviedol, že keď je teplota okolia nižšia ako 10 stupňov Celzia, miera recirkulácie výfukových plynov sa znižuje na 0 len postupne, a to až do teploty okolia -5 stupňov Celzia.
4

Odôvodnenia 1 a 10 až 12 smernice 1999/44 zneli: „(1) keďže článok 153 ods. 1 a 3 [ES] ustanovuje, že spoločenstvo by malo opatreniami prijatými podľa jej článku 95 [ES] prispieť k dosiahnutiu vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa; … (10) keďže v prípade nesúladu tovaru so zmluvou by mali mať spotrebitelia právo na bezplatné uvedenie tovaru do súladu so zmluvou, pričom sa môžu rozhodnúť medzi opravou alebo náhradným tovarom, alebo, ak to nie je možné, mali by mať právo na zníženie ceny alebo zrušenie [odstúpenie od – neoficiálny preklad] zmluvy; (11) keďže spotrebiteľ môže v prvom rade požadovať od predávajúceho, aby tovar opravil alebo nahradil, pokiaľ takýto nárok nie je nemožný alebo neprimeraný; keďže by sa malo objektívne stanoviť, či je nárok na nápravu neprimeraný; keďže nárok na nápravu by bol neprimeraný, ak by si vyžadoval neúnosné náklady v porovnaní s iným spôsobom nápravy; keďže na určenie, či sú náklady neúnosné, mali by náklady jedného spôsobu nápravy byť výrazne vyššie ako náklady iného spôsobu nápravy; (12) keďže v prípadoch nedostatočného súladu predávajúci môže vždy s cieľom vysporiadať sa ponúknuť spotrebiteľovi akúkoľvek primeranú nápravu; keďže spotrebiteľ rozhodne, či prijme alebo odmietne takúto ponuku.“
(3)

Výkonnosť železničného systému by sa mala zlepšovať, aby sa integrovala do konkurencieschopného trhu, pričom by sa mali brať do úvahy osobitné charakteristiky železníc.“
4

Odôvodnenia 2, 3, 5, 18, 20 a 27 nariadenia č. 1151/2012 stanovujú: „(2) Občania a spotrebitelia v Únii čoraz väčšmi požadujú kvalitné a tiež tradičné výrobky. Rovnako im záleží na zachovaní rozmanitosti poľnohospodárskej výroby v Únii. Z toho vyplýva dopyt po poľnohospodárskych výrobkoch alebo potravinách s identifikovateľnými špecifickými vlastnosťami, a to najmä tých, ktoré súvisia s ich zemepisným pôvodom. (3) Výrobcovia môžu pokračovať vo výrobe širokej škály kvalitných výrobkov len vtedy, keď sa im za ich úsilie dostáva spravodlivej odmeny. Na to je potrebné, aby mohli kupujúcim a spotrebiteľom sprostredkovať vlastnosti svojich výrobkov v podmienkach spravodlivej hospodárskej súťaže. Zároveň si to vyžaduje, aby mohli svoje výrobky na trhu správne identifikovať. … (5) Priority politiky v rámci stratégie Európa 2020 stanovené v oznámení Komisie s názvom Európa 2020: Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu obsahujú ciele, ktorým je dosiahnutie konkurencieschopného hospodárstva založeného na znalostiach a inováciách a podpora hospodárstva s vysokou mierou zamestnanosti, ktoré zabezpečí sociálnu a územnú súdržnosť. Politika kvality poľnohospodárskych výrobkov by preto mala výrobcom poskytovať správne nástroje na lepšiu identifikáciu a presadzovanie tých ich výrobkov, ktoré majú špecifické vlastnosti, a zároveň týchto výrobcov chrániť pred nekalými praktikami. … (18) Konkrétne ciele ochrany označení pôvodu a zemepisných označení zabezpečujú poľnohospodárom a výrobcom spravodlivý výnos z vlastností a charakteristík daného výrobku alebo jeho spôsobu výroby a poskytujú jasné informácie o výrobkoch so špecifickými vlastnosťami spojenými so zemepisným pôvodom, čím umožňujú spotrebiteľom, aby sa pri kúpe lepšie rozhodli. (20) Rámec Únie, ktorý chráni označenia pôvodu a zemepisné označenia tým, že zabezpečí ich zaradenie do registra, napomáha rozvoj týchto nástrojov, pretože výsledný jednotnejší prístup zabezpečuje spravodlivú hospodársku súťaž medzi výrobcami výrobkov s takýmito označeniami a posilňuje dôveryhodnosť výrobkov v očiach spotrebiteľa. Mali by sa prijať ustanovenia s cieľom ďalšieho rozvoja označení pôvodu a zemepisných označení na úrovni Únie a podporovania vytvorenia mechanizmov na ich ochranu v tretích krajinách v rámci Svetovej obchodnej organizácie (WTO) alebo viacstranných a dvojstranných dohôd, čím sa prispeje k uznaniu kvality výrobkov a ich modelu výroby ako faktora, ktorý prináša pridanú hodnotu. … (27) Únia rokuje so svojimi obchodnými partnermi o medzinárodných dohodách vrátane tých, ktoré sa týkajú ochrany označení pôvodu a zemepisných označení. Názvy sa môžu zapísať do registra [CHOP] a [CHZO], aby sa uľahčilo poskytovanie informácií verejnosti o takto chránených názvoch, a najmä aby sa zabezpečila ich ochrana a kontrola ich používania. Pokiaľ takéto názvy nie sú v takýchto medzinárodných dohodách vyslovene identifikované ako označenia pôvodu, mali by sa zapísať do registra ako [CHZO].“
2

Sporná smernica zmenila smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES (Ú. v. EÚ L 211, 2009, s. 94). Odôvodnenia 1 až 4 a 9 spornej smernice znejú takto: „(1) Cieľom vnútorného trhu so zemným plynom, ktorý sa postupne zavádza v celej [Európskej ú]nii od roku 1999, je ponúknuť všetkým koncovým odberateľom v Únii, či ide o občanov, alebo podniky, skutočný výber, nové obchodné príležitosti, spravodlivé podmienky hospodárskej súťaže, konkurenčné ceny, účinné investičné signály a vyšší štandard služieb a prispieť k bezpečnosti dodávok a udržateľnosti. (2) Smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/55/ES [z 26. júna 2003 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa ruší smernica 98/30/ES (Ú. v. EÚ L 176, 2003, s. 57; Mim. vyd. 12/002, s. 230)] a [2009/73] významne prispeli k vytvoreniu vnútorného trhu so zemným plynom. (3) Cieľom tejto smernice je riešiť prekážky brániace dokončeniu vnútorného trhu so zemným plynom, ktoré vyplývajú z neuplatňovania pravidiel trhu Únie na prepravné plynovody do tretích krajín a z nich. Zámerom zmien zavedených touto smernicou je zabezpečiť, aby sa pravidlá uplatniteľné na prepravné plynovody, ktoré spájajú dva alebo viac členských štátov, vzťahovali v rámci Únie aj na prepravné plynovody do tretích krajín a z nich. … (4) S cieľom zohľadniť nedostatok osobitných pravidiel Únie uplatniteľných na prepravné plynovody do tretích krajín a z nich pred dátumom nadobudnutia účinnosti tejto smernice by členské štáty mali mať možnosť udeliť odchýlky z určitých ustanovení smernice [2009/73] tým prepravným plynovodom, ktoré sú dokončené pred dátumom nadobudnutia účinnosti tejto smernice. … … (9) Uplatňovanie smernice [2009/73] na prepravné plynovody do tretích krajín a z nich je naďalej obmedzené na územie členských štátov. Pokiaľ ide o prepravné plynovody na mori, smernica [2009/73] by sa mala uplatňovať na pobrežné more členského štátu, kde sa nachádza prvé miesto prepojenia so sieťou členského štátu. …“
49

Na to, aby sa vnútroštátnemu súdu poskytla užitočná odpoveď, ktorá mu umožní rozhodnúť spor, ktorý prejednáva, je však ešte potrebné preskúmať tretí aspekt, uvedený v bode 30 tohto rozsudku, a to relevantnosť okolnosti, že podľa vysvetlení tohto súdu predávajúci, t. j. BOP, zostáva povinný fakturovať DPH podľa základnej sadzby, zatiaľ čo kupujúci, teda B., nemôže odpočítať DPH zaplatenú na vstupe, a to napriek tomu, že prvé dodanie v reťazci po sebe nasledujúcich transakcií bolo daňovým orgánom kvalifikované ako transakcia v rámci Spoločenstva, namiesto jeho pôvodnej kvalifikácie ako vnútroštátnej transakcie.
22

Od februára 1993 do februára 1994 sa žalobkyňa vo veci samej venovala 13 mesiacov starostlivosti o deti v Rakúsku, pričom bola povinne poistená a odvádzala príspevky do rakúskeho systému sociálneho zabezpečenia. Následne v tomto členskom štáte pracovala a odvádzala príspevky až do svojho odchodu do dôchodku.
37

INSS a španielska vláda zdôrazňujú, že dávky patriace do jednotlivých režimov sociálneho zabezpečenia sa odlišujú najmä svojimi spôsobmi platenia príspevkov a výpočtu, ako aj ich cieľmi, a okrem toho tvrdia, že tieto skutočnosti preukazujú, že pracovníci, ktorí môžu kumulovať dve alebo viac dávok, sa nenachádzajú v situácii porovnateľnej so situáciou pracovníkov, ktorí túto možnosť nemajú. Nezdá sa však, že by vyššie uvedené skutočnosti spochybňovali konštatovanie, podľa ktorého možnosť súbehu dvoch alebo viacerých dávok v zásade umožňuje dotknutým pracovníkom získať celkovú dávku vo vyššej sume, než je suma jedinej dávky, na ktorú by inak mali nárok, a ani nepreukazujú, že ich situácie nie sú porovnateľné, a to tým skôr, že dávky RGSS a RETA sú určené na kompenzáciu straty príjmov spôsobenej úplnou pracovnou neschopnosťou pracovníka, či už zamestnanca alebo samostatne zárobkovo činnej osoby, vykonávať svoje obvyklé povolanie, čo však prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
54

Okrem toho podľa odôvodnenia 16 nariadenia č. 1215/2012 sa ustanovenia tohto nariadenia majú vykladať s prihliadnutím na cieľ spočívajúci v uľahčení riadneho výkonu spravodlivosti [rozsudok z 9. decembra 2021, BT (Pribratie poisteného do konania), C‑708/20, EU:C:2021:986, bod 35]. Z tohto odôvodnenia 16 tiež vyplýva, že normotvorca Únie doplnil zásadu súdu podľa bydliska žalovaného ako odchýlku aj inými súdmi, z dôvodu úzkej väzby medzi súdom a sporom. Uvedené odôvodnenie spresňuje, že existencia takejto úzkej väzby by mala zaručiť právnu istotu a vylúčiť možnosť, že osoba by bola žalovaná na súde členského štátu, o ktorom to nemohla rozumne predvídať. Hľadanie vysokej úrovne predvídateľnosti právomoci, najmä pre žalovaného, je tiež uvedené ako cieľ v odôvodnení 15 tohto nariadenia.
147

Po prvé nie je prijateľné začatie plynutia premlčacej lehoty na podanie žaloby odo dňa, ktorý závisí od rozhodnutia Súdneho dvora, ktoré nie je nevyhnutné na to, aby vnútroštátny súd mohol nielen konštatovať, že došlo ku vzniku zodpovednosti štátu, ale aj zaviazať dotknutý členský štát na náhradu škody spôsobenej porušením práva Únie. To by malo za následok, že predchádzajúce rozhodnutie Súdneho dvora by sa stalo konštitutívnym prvkom zodpovednosti štátu ako zákonodarcu, čo by navyše potvrdzovalo znenie článku 32 ods. 5 zákona č. 40/2015, čo je v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora.
3

Odôvodnenie 47 smernice 2014/104 uvádza: „S cieľom napraviť túto informačnú asymetriu, vyriešiť niektoré ťažkosti spojené s kvantifikáciou škody vo veciach z oblasti práva hospodárskej súťaže a zabezpečiť účinnosť nárokov na náhradu škody je vhodné pracovať s domnienkou, že v prípade kartelového porušenia takéto porušenie viedlo k škode, a to najmä tým, že ovplyvnilo cenu. V závislosti od skutkového stavu určitého prípadu to znamená, že kartel viedol k určitému zvýšeniu ceny alebo zabránil zníženiu cien, ku ktorému by došlo bez kartelu. Táto domnienka by sa nemala vzťahovať na konkrétnu výšku škody. Porušiteľovi by sa malo umožniť túto domnienku vyvrátiť. Je vhodné, aby sa táto vyvrátiteľná domnienka obmedzila na kartely, a to pre ich tajnú povahu, ktorá zvyšuje uvedenú informačnú asymetriu a žalobcom sťažuje získavanie dôkazov potrebných na preukázanie utrpenej škody.“
28

Článok 38 ods. 3 druhá veta GDPR, ktorý chráni zodpovednú osobu pred akýmkoľvek rozhodnutím, ktoré by ukončilo výkon jej funkcie alebo by ju znevýhodnilo, alebo ktoré by predstavovalo postih, ak by súviselo s výkonom jej úloh, sa preto musí považovať za ustanovenie, ktorého cieľom je predovšetkým zachovať funkčnú nezávislosť zodpovednej osoby, a teda zabezpečiť účinnosť ustanovení GDPR. Toto ustanovenie naopak nemá za cieľ celkovo upraviť pracovnoprávne vzťahy medzi prevádzkovateľom alebo sprostredkovateľom a jeho zamestnancami, ktoré môžu byť ovplyvnené len doplnkovo v rozsahu, v akom je to nevyhnutne potrebné na dosiahnutie týchto cieľov.
13

§ 23 ods. 6 až 10 tohto zákona stanovuje: „6. Ak je náhodná ťažba v rozsahu, ktorý presahuje 1/20 z celkového objemu dreva predpísaného na ťažbu programom starostlivosti o lesy pre lesný celok alebo vlastnícky celok, alebo ktorú nemôže obhospodarovateľ lesa vykonať do šiestich mesiacov, vypracuje návrh harmonogramu na jej vykonanie a predloží ho orgánu štátnej správy lesného hospodárstva na schválenie. Orgán štátnej správy lesného hospodárstva informuje orgán štátnej správy ochrany prírody a krajiny o začatí konania. Odvolanie proti rozhodnutiu o schválení harmonogramu náhodnej ťažby nemá odkladný účinok. 7. Objem dreva z ťažby v poraste s vekom nad 50 rokov sa môže oproti objemu ťažby odporučenému v programe starostlivosti o lesy prekročiť najviac o 15 %. Ak objem vyťaženého dreva, vrátane objemu dreva odumretých a ponechaných stromov, dosiahol objem ťažby odporučený v programe starostlivosti o lesy zvýšený o 15 %, môže obhospodarovateľ lesa ďalej vykonávať len náhodnú ťažbu alebo mimoriadnu ťažbu. 8. Celkový objem dreva predpísaný na ťažbu programom starostlivosti o lesy pre lesný celok (§ 39 ods. 3) nemožno ťažbou prekročiť. Ak je v lesnom celku viac obhospodarovateľov lesa, ani jeden z nich nemôže ťažbou prekročiť celkový objem dreva predpísaný na ťažbu vo vlastníckom celku alebo poraste. 9. Ak by bol vykonaním náhodnej ťažby alebo mimoriadnej ťažby celkový objem dreva podľa odseku 8 prekročený, môže obhospodarovateľ lesa vykonať a) naliehavú ťažbu [§ 22 ods. 3 písm. a)] na základe zmeny programu starostlivosti o lesy (§ 43 ods. 2 a 3), b) náhodnú ťažbu, c) mimoriadnu ťažbu alebo d) úlohy plánu hospodárskych opatrení [§ 40 ods. 2 písm. c)] na základe aktualizácie programu starostlivosti o lesy (§ 43 ods. 4). 10. Úmyselnou ťažbou nemožno znižovať zakmenenie lesného porastu pod 7/10 plného zakmenenia; to neplatí ak a) ide o znižovanie zakmenenia obnovnou ťažbou, b) ide o rekonštrukciu lesa alebo c) to vyplýva z funkčného zamerania ochranných lesov alebo z osobitného režimu hospodárenia v lesoch osobitného určenia.“
18

Odôvodnenie 12 nariadenia č. 1215/2012 uvádza: „Toto nariadenie by sa nemalo uplatňovať na rozhodcovské konanie. Žiadne ustanovenie tohto nariadenia by nemalo brániť súdom členského štátu, ktoré začali konať vo veci, v ktorej účastníci uzavreli rozhodcovskú zmluvu, aby v súlade so svojim vnútroštátnym právnym poriadkom odkázali účastníkov na rozhodcovské konanie, prerušili alebo zastavili konanie alebo preskúmali, či je rozhodcovská zmluva neplatná, neúčinná alebo nespôsobilá na použitie. Na rozhodnutie vydané súdom členského štátu o tom, či je rozhodcovská zmluva neplatná, neúčinná alebo nespôsobilá na použitie, by sa nemali uplatňovať ustanovenia o uznaní a výkone uvedené v tomto nariadení bez ohľadu na to, či o tejto otázke súd rozhodol ako o hlavnej alebo predbežnej otázke. Ak však súd členského štátu pri vykonávaní právomoci podľa tohto nariadenia alebo podľa vnútroštátneho právneho poriadku určí, že rozhodcovská zmluva je neplatná, neúčinná alebo nespôsobilá na použitie, nemalo by to brániť tomu, aby sa rozsudok súdu vo veci samej uznal, prípadne vykonal, v súlade s týmto nariadením. Tým by nemala byť dotknutá právomoc súdov členských štátov rozhodnúť o uznaní a výkone rozhodcovských rozhodnutí v súlade s Dohovorom o uznaní a výkone cudzích rozhodcovských rozhodnutí podpísaným 10. júna 1958 v New Yorku [(Zbierka zmlúv Organizácie Spojených národov, zv. 330, s. 3)] (ďalej len ‚Newyorský dohovor z roku 1958‘), ktorý má prednosť pred týmto nariadením. Toto nariadenie by sa nemalo uplatňovať na žiadnu žalobu alebo vedľajšie konanie súvisiace najmä s ustanovením rozhodcovského súdu, právomocami rozhodcov, vedením rozhodcovského konania alebo akýmkoľvek iným aspektom takéhoto konania, ani na žiadnu žalobu alebo rozsudok týkajúci sa zrušenia, preskúmania, odvolania, uznania alebo výkonu rozhodcovského rozhodnutia.“