Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Rozhodnutie, ktorým sa oznámené opatrenie kvalifikuje ako štátna pomoc a vyhlasuje sa za zlučiteľné so spoločným trhom – Zahrnutie

(Články 87 ES, 88 ES a 230 ES; nariadenie Rady č. 659/1999)

2. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia

(Článok 87 ods. 1 ES)

3. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia

(Článok 87 ods. 1 ES)

4. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Posúdenie podľa normálnych trhových podmienok

(Článok 87 ods. 1 ES)

5. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Pomoc pochádzajúca zo štátnych prostriedkov

(Článok 87 ods. 1 ES)

6. Pomoc poskytovaná štátmi – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa opatrenie kvalifikuje ako štátna pomoc – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Článok 87 ods. 1 ES a článok 296 ZFEÚ)

Summary

1. Ak Komisia po predbežnom preskúmaní konštatuje, že oznámené opatrenie, pokiaľ patrí do pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES, nevyvoláva pochybnosti o jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom, prijme rozhodnutie o nevznesení námietok na základe článku 4 ods. 3 nariadenia č. 659/1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 88 ES. Takéto rozhodnutie má za následok najmä uplatnenie konania upraveného pre existujúce schémy pomoci uvedeným nariadením a najmä jeho článkami 17 až 19 a jeho článkom 21, ktorý ukladá členskému štátu povinnosť oznámiť výročnú správu o všetkých existujúcich schémach pomoci.

Nesprávne posúdenie opatrenia ako štátnej pomoci má právne dôsledky pre oznamujúci členský štát v tom, že toto opatrenie podlieha stálemu dohľadu Komisie a pravidelnej kontrole z jej strany, takže tento členský štát má obmedzený manévrovací priestor pri vykonávaní oznámeného opatrenia.

Z toho nevyhnutne vyplýva, že rozhodnutie založené na odsekoch 1 a 3 článku 87 ES, ktorý, aj keď považuje dotknuté opatrenie za štátnu pomoc, ju vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom, musí byť považované za napadnuteľný akt podľa článku 230 ES. Takéto rozhodnutie o zlučiteľnosti v zmysle článku 87 ods. 1 a 3 ES má tiež konečnú povahu a nepredstavuje prípravné opatrenie.

(pozri body 40 – 42)

2. S cieľom preukázať, že dotknuté opatrenie sa uplatňuje selektívne na určitých podnikateľov alebo na výrobu určitých druhov tovaru, je povinnosťou Komisie dokázať, že zavádza rozlišovanie medzi podnikmi nachádzajúcimi sa z hľadiska cieľa dotknutého opatrenia v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii.

V tomto ohľade, pokiaľ Komisia vo svojom rozhodnutí konštatuje, že niektoré podniky, ktorým boli priznané opatrenia kvalifikované ako štátna pomoc, patria do osobitnej skupiny veľkých priemyselných podnikov, ktoré sú aktívne v obchode medzi členskými štátmi a požívajú zvýhodnenie, ktoré nie je dostupné pre iné podniky, spočívajúce v skutočnosti, že môžu speňažiť hospodársku hodnotu zníženia emisií, čo uskutočnia ich zmenou na obchodovateľné emisné práva, alebo sa prípadne vyhnú riziku, že budú musieť zaplatiť pokutu, ak prekročia hranicu emisií oxidov dusíka stanovenú vnútroštátnymi orgánmi, kúpou takýchto emisných práv od podnikov, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie, zatiaľ čo iné podniky tieto možnosti nemajú, Komisia nie je povinná podrobnejšie odôvodniť svoje rozhodnutie. V prípade programu pomoci sa môže obmedziť na skúmanie povahy dotknutého programu, aby v odôvodnení svojho rozhodnutia posúdila, či tento program vzhľadom na podmienky, ktoré stanovuje, zabezpečuje príjemcom zjavné zvýhodnenie oproti ich konkurentom a či je takej povahy, že ho využívajú najmä podniky, ktoré sa zúčastňujú na obchode medzi členskými štátmi.

(pozri body 62, 63, 65)

3. Článok 87 ods. 1 ES nerozlišuje štátne intervencie podľa príčin alebo cieľov, ale definuje ich v závislosti od ich účinkov. Aj keď ochrana životného prostredia predstavuje jeden z podstatných cieľov Európskeho spoločenstva, potreba zohľadniť tento cieľ neodôvodňuje vylúčenie selektívnych opatrení z pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES, keďže ciele ochrany životného prostredia možno v každom prípade užitočne zohľadniť pri posudzovaní zlučiteľnosti opatrenia štátnej pomoci so spoločným trhom podľa článku 87 ods. 3 ES.

Konkrétnejšie, pokiaľ ide o opatrenie, ktorým sa zavádza systém obchodovania s emisnými právami na oxidy dusíka, ktoré rozlišuje medzi podnikmi na základe kvantitatívneho kritéria, to znamená kritéria celkovej tepelnej výkonnosti zariadení podnikov, významné emisie oxidov dusíka podnikov, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie a osobitná norma zníženia, ktorá zaťažuje tieto podniky, nestačia na to, aby sa toto opatrenie vyhlo posúdeniu ako selektívne opatrenie v zmysle článku 87 ods. 1 ES, keďže rozlišovanie medzi podnikmi nemožno považovať za vlastné režimu smerujúcemu k zníženiu znečisťovania priemyselného pôvodu a v dôsledku toho nemôže byť odôvodnené iba na základe skutočností ekologickej povahy. Pokiaľ teda takéto kritérium nie je odôvodnené ani povahou, ani všeobecnou štruktúrou dotknutého opatrenia, predmetnému opatreniu nemožno uprieť povahu štátnej pomoci.

V tomto ohľade členskému štátu, ktorý zaviedol takéto rozlišovanie medzi podnikmi, prislúcha dokázať, že je skutočne odôvodnené povahou a štruktúrou predmetného systému.

(pozri body 75 – 78)

4. Za štátnu pomoc sa považujú aj zásahy, ktoré sú bez ohľadu na formu spôsobilé priamo alebo nepriamo zvýhodniť podniky alebo ktoré treba považovať za ekonomickú výhodu, ktorú by podnik príjemca za normálnych trhových podmienok nedosiahol.

To je prípad systému, v ktorom len niektoré podniky môžu speňažiť hospodársku hodnotu zníženia emisií oxidov dusíka, čo uskutočnia ich zmenou na obchodovateľné emisné práva, alebo sa prípadne vyhnú riziku, že budú musieť zaplatiť pokutu, ak prekročia hranicu emisií oxidov dusíka stanovenú vnútroštátnymi orgánmi, kúpou takýchto emisných práv od podnikov, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie, keďže obchodovateľnosť emisných práv na oxidy dusíka závisí predovšetkým od skutočnosti, či štát na jednej strane povolí predaj týchto práv a na druhej strane umožní podnikom, ktoré vypustili viac oxidov dusíka, nadobudnúť od iných podnikov chýbajúce emisné práva, pričom týmto spôsobom schváli zriadenie trhu pre tieto práva.

Obchodovateľnosť týchto práv nemožno považovať za protihodnotu v trhovej cene úsilia vyvinutého podnikmi, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie, na obmedzenie svojich emisií oxidov dusíka, keďže náklady na zníženie týchto emisií patria medzi náklady, ktoré bežne zaťažujú rozpočet podniku.

Okrem toho možnosť týchto podnikov zvoliť si medzi nákladmi nadobudnutia emisných práv a nákladmi spojenými s opatreniami na zníženie emisií oxidov dusíka pre ne predstavuje zvýhodnenie. Navyše možnosť podnikov, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie, obchodovať so všetkými emisnými právami a nielen s kreditmi uvoľnenými na konci roka v dôsledku kladného rozdielu medzi emisiami, ktoré boli schválené, a potvrdenými emisiami, predstavuje pre tieto podniky dodatočné zvýhodnenie. Môžu totiž disponovať s hotovosťou na základe predaja emisných práv, skôr ako sú splnené podmienky vzniku nároku na ich konečné pridelenie, nezávisle od skutočnosti, že sa na ne uplatňuje strop, a podniky, ktoré prekročia stanovenú emisnú normu, musia kompenzovať prebytok nasledujúci rok.

(pozri body 87 – 91)

5. Aby sa zvýhodnenie mohlo kvalifikovať ako pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, musí byť jednak poskytnuté priamo alebo nepriamo zo štátnych prostriedkov a jednak pripísateľné štátu.

To je prípad štátneho opatrenia, ktoré určitým podnikom bezplatne poskytne emisné práva na oxidy dusíka namiesto predaja týchto práv alebo ich ponúknutia do dražby a zavedie systém upravujúci možnosť obchodovať s týmito právami na trhu, aj keď sú viazané na maximálny strop, pričom podnikom, na ktoré sa dotknuté opatrenie vzťahuje, poskytne možnosť kúpiť emisné práva s cieľom vyhnúť sa plateniu pokút. Obchodovateľnosť emisných práv na oxidy dusíka predstavuje zvýhodnenie priznané vnútroštátnym zákonodarcom niektorým podnikom, ktoré môže zahŕňať dodatočné náklady pre orgány verejnej moci najmä vo forme oslobodenia od povinnosti zaplatiť pokuty alebo iné peňažné sankcie. Navyše vzhľadom na to, že tento systém má za následok vytvorenie, a to bez konkrétnej protihodnoty poskytnutej štátu, emisných práv, ktoré majú z dôvodu ich obchodovateľnej povahy hospodársku hodnotu, tým, že týmto emisným právam prizná povahu obchodovateľných nehmotných aktív a bezplatne ich poskytne dotknutým podnikom namiesto predaja týchto práv alebo ich ponúknutia do dražby, sa štát vzdáva verejných prostriedkov.

Okrem toho skutočnosť, že takéto opatrenie umožňuje podnikom kompenzovať medzi prebytkami a nedostatkami vo vzťahu k uloženej norme a že toto opatrenie vytvára zákonný rámec na účely zníženia emisií oxidov dusíka výhodný pre podniky prevádzkujúce veľké priemyselné zariadenia, preukazuje, že podniky, na ktoré sa vzťahuje dotknuté opatrenie, majú alternatívu vo vzťahu k uloženiu pokuty štátom.

(pozri body 103, 106 – 108)

6. Keď sa povinnosť odôvodnenia uplatní na posúdenie opatrenia ako štátnej pomoci, vyžaduje, aby sa uviedli dôvody, pre ktoré sa Komisia domnieva, že dotknuté opatrenie patrí do pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES. V tomto ohľade Komisia nie je povinná zistiť skutočný dosah pomoci na obchod medzi členskými štátmi a skutočné skreslenie hospodárskej súťaže, ale len preskúmať, či táto pomoc môže uvedený obchod ovplyvniť a narušiť hospodársku súťaž. Ak teda z okolností, za ktorých došlo k poskytnutiu pomoci, vyplýva, že táto pomoc by mohla ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi a narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť jej narušením, Komisia je povinná spomenúť tieto okolnosti v odôvodnení svojho rozhodnutia.

(pozri bod 131)