ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
24

Konkrétnejšie Rada, ktorú v tejto súvislosti podporuje Česká republika, Helénska republika a Španielske kráľovstvo, uvádza, že jej legislatívny proces je veľmi plynulý a vyžaduje si veľkú flexibilitu zo strany členských štátov, aby členské štáty mohli zmeniť svoje pôvodné stanoviská, čo poskytuje najlepšie možnosti na dosiahnutie dohody. S cieľom zabezpečiť „rokovací priestor“ a zachovať tak efektívnosť tohto legislatívneho procesu treba uvedeným členským štátom v diskusiách zabezpečiť maximálny manévrovací priestor, a to od prvých štádií procesu. Takýto manévrovací priestor by bol obmedzený, ak by identita delegácií bola zverejnená príliš skoro v priebehu procesu, pretože by to malo za dôsledok vznik tlaku zo strany verejnej mienky, ktorý by samotné delegácie zbavil flexibility potrebnej na zabezpečenie efektívnosti rozhodovacieho procesu Rady.
35

Treba uviesť, že denný trh s výrobou elektrickej energie v Španielsku je marginalistickým trhom, na ktorom všetci výrobcovia elektriny, ktorých ponuka bola prijatá, dostanú rovnakú cenu, a to cenu požadovanú prevádzkovateľom poslednej prijatej výrobnej jednotky. Táto marginálna cena bola v dotknutom období stanovená ponukami prevádzkovateľov elektrární s cyklom kombinovaným so zemným plynom, čo je technológia, na ktorú sa bezodplatne prideľujú emisné kvóty, pričom zahrnutie hodnoty kvót do výpočtu ceny týchto ponúk sa prenáša do ceny elektriny na celom trhu.
29

Na jednej strane by prijatie takéhoto výkladu smernice 2002/92 vytvorilo zreteľné rozdiely medzi sprostredkovateľmi konajúcimi na jednotnom trhu s poistením, pokiaľ by sprostredkovatelia mohli bez ohľadu na to, či tieto podmienky spĺňajú, vykonávať činnosti sprostredkovania pre tie isté typy poistných zmlúv. Tento výklad by bol okrem toho v rozpore s cieľom zabezpečiť, ako to vyplýva z odôvodnenia 9 smernice 2002/92, rovnosť zaobchádzania so všetkými kategóriami sprostredkovateľov poistenia.
7

Článok 4 smernice 91/271 v odseku 1 stanovuje: „Členské štáty zabezpečia, že komunálne odpadové vody vstupujúce do zberných systémov prejdú pred vypustením sekundárnym čistením alebo ekvivalentným čistením takto: — najneskôr do 31. decembra 2000 pre všetky vypúšťania z aglomerácií s p. k. viac ako 15000, — najneskôr do 31. decembra 2005 pre všetky vypúšťania z aglomerácií s p. k. od 10000 do 15000, — najneskôr do 31. decembra 2005 pre vypúšťania do sladkých vôd a estuárií z aglomerácií od 2000 do 10000 p. k.“
37

Podľa uvedeného členského štátu tento systém kontroly zodpovedá ustanoveniam smernice 2001/14. Okrem toho, vzhľadom na skutočnosť, že podľa tejto smernice regulačnému orgánu neprislúcha vykonať priamo zmenu poplatkov, je ťažké rozpoznať, akým ďalším spôsobom by mohli byť koncipované funkcie regulačného orgánu, ak by to nebolo prostredníctvom priznania jednak právomoci zasiahnuť do rokovaní, ktoré prebiehajú medzi kandidátmi a manažérom, a jednak právomoci ukladať sankcie v prípade, keď manažér koná v rozpore so zákonnými kritériami určovania poplatkov.
27

Pokiaľ ide o platenie dane z príjmu pochádzajúceho z plánov zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, Španielske kráľovstvo uvádza, že pokiaľ ide o dôchodkové fondy sídliace v inom členskom štáte, ako je Španielske kráľovstvo, a ponúkajúce plány zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v Španielsku, ako aj o poisťovne pôsobiace v tomto členskom štáte v režime slobodného poskytovania služieb, právo alebo povinnosť daňového zástupcu zraziť dane a odviesť ich do štátneho rozpočtu, stanovené v článku 46 písm. c) všeobecného daňového zákona a v článku 86 ods. 1 písm. a) zákona o organizácii a kontrole súkromných poisťovní, odrážajú povinnosť podľa článku 99 ods. 2 zákona 35/2006 z 28. novembra 2006 vykonať zrážku z príjmov zamestnancov. Aj keď podľa posledného ustanovenia inštitúcie spravujúce dôchodkové fondy sídliace v Španielsku samé vykonávajú túto zrážku, nevyhnutnosť, aby dôchodkové fondy a poisťovne sídliace v inom členskom štáte ustanovili daňového zástupcu s bydliskom alebo so sídlom v Španielsku na účely najmä uvedeného vykonania zrážky dane je odôvodnená komplexnosťou výpočtu jej výšky. Pri neexistencii takejto povinnosti vykonať zrážku v prípade týchto subjektov nerezidentov by tieto subjekty boli daňovo zvýhodnené vo vzťahu k subjektom sídliacim v Španielsku, čo by bolo v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania, ako aj narúšalo riadne fungovanie vnútorného trhu.
55

Na podporu tejto žiadosti TWS a SA uviedli závažné dôsledky, ktoré by boli spôsobené celému odvetviu dodávok elektriny a plynu v Nemecku. Ak by sa totiž zmeny tarifných cien považovali za ceny v rozpore s právom Únie, dodávatelia by boli povinní spätne vrátiť sumy, ktoré počas viacerých rokov odberatelia zaplatili, čo by mohlo ohroziť samotnú existenciu uvedených dodávateľov a mať negatívne dôsledky na zabezpečenie dodávok elektriny a plynu odberateľom.
50

Osobitne, pokiaľ ide o rozhodnutie uzavrieť dohodu, ktorej hlavný účel patrí do SZBP, táto formulácia neumožňuje stanoviť ani to, ako to uvádza Rada, že takéto rozhodnutie možno považovať za „týka[júce] sa výlučne [SZBP]“ z jediného dôvodu, že je založené na hmotnoprávnom základe patriacom do tejto politiky s vylúčením akéhokoľvek iného hmotnoprávneho základu, ani to, ako to uvádza Parlament, že uvedené rozhodnutie sa musí považovať za rozhodnutie týkajúce sa aj iných oblastí práva Únie z dôvodu jeho doplňujúceho účelu, ktorý je iný než hlavný účel patriaci do SZBP.
23

Komisia uviedla, že si bola vedomá toho, že spoločnosť Deltafina môže mať so zachovaním mlčanlivosti o žiadosti o oslobodenie od pokút praktické ťažkosti, ako aj toho, že keby spoločnosť Deltafina bola nútená prezradiť konkurentom podanie žiadosti o oslobodenie od pokút, s veľkou pravdepodobnosťou by sa prešetrovanie neuskutočnilo. Zdôraznila, že vzhľadom na to, že riaditeľ spoločnosti Deltafina nekonal pod vplyvom nijakej hrozby donútenia, prezradenie zo 4. apríla 2002 bolo svojvoľné a spontánne (body 450 až 453 a 459 odôvodnenia sporného rozhodnutia).
2

Dňa 11. júla 2001 Komisia prijala sporné rozhodnutia, ktorých články 1 znejú takto: — rozhodnutie 2002/820: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií v Álava v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom Norma Foral (právny predpis historického územia) č. 22/1994 z 20. decembra 1994, piateho doplňujúceho ustanovenia Norma Foral č. 33/1995 z 20. decembra 1995, siedmeho doplňujúceho ustanovenia Norma Foral č. 31/1996 z 18. decembra 1996, v znení a doplnení boz 2.11 ustanovenia predstavujúceho výnimku z Norma Foral č. 24/1996 z 5. júla 1996 o dani z príjmu právnických osôb, jedenásteho doplňujúceho ustanovenia Norma Foral č. 33/1997 z 19. decembra 1997, siedmeho doplňujúceho ustanovenia Norma Foral č. 36/1998 zo 17. decembra 1998, je nezlučiteľná so spoločným trhom“ [neoficiálny preklad], — rozhodnutie 2002/892: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme zníženia základu dane na historickom území Álava v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom článku 26 Norma Foral č. 24/1996 z 5. júla, je nezlučiteľná so spoločným trhom“ [neoficiálny preklad], — rozhodnutie 2003/27: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií na historickom území Vizcaya v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom štvrtého doplňujúceho ustanovenia Norma Foral č. 7/1996 z 26. decembra 1996, ktorého platnosť bola predĺžená na dobu neurčitú druhým ustanovením Norma Foral č. 4/1998 z 2. apríla 1998, je nezlučiteľná so spoločným trhom“ [neoficiálny preklad], — rozhodnutie 2002/806: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme zníženia základu dane na historickom území Vizcaya v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom článku 26 Norma Foral č. 3/1996 z 26. júna, je nezlučiteľná so spoločným trhom“ [neoficiálny preklad], — rozhodnutie 2002/894: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme daňovej úľavy vo výške 45 % z investícií na historickom území Guipúzcoa v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom desiateho doplňujúceho ustanovenia Norma Foral 7/1997 z 22. decembra 1997, je nezlučiteľná so spoločným trhom“ [neoficiálny preklad], — rozhodnutie 2002/540: „Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo protiprávne vo forme zníženia základu dane na historickom území Guipúzcoa v rozpore s článkom 88 ods. 3 [ES], a to prostredníctvom článku 26 Norma Foral 7/1996 zo 4. júla, je nezlučiteľná so spoločným trhom“. [neoficiálny preklad]
8

Na základe vyhlásení ABB Komisia začala vyšetrovanie a 11. a 12. mája 2004 uskutočnila inšpekcie najmä v priestoroch spoločnosti Areva T&D SA. Dňa 20. apríla 2006 Komisia prijala oznámenie o výhradách, ktoré bolo okrem spoločnosti Alstom a spoločností skupiny Areva zaslané spoločnostiam ABB, Fuji Electric Holdings Co. Ltd a Fuji Electric Systems Co. Ltd, Hitachi Ltd a Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Mitsubishi Electric System Corp., Nuova Magrini Galileo SpA, Schneider Electric SA, Siemens AG, Toshiba Corp., ako aj piatim spoločnostiam skupiny, ktorej materskou spoločnosťou bola VA Technologie AG, vrátane samotnej VA Technologie AG.
13

Články 1 a 2 sporného rozhodnutia stanovujú: „Článok 1 Nasledujúce podniky porušili [články 81 ES a 53 Dohody EHP] tým, že sa zúčastnili počas uvedeného obdobia na dohodách a zosúladených postupoch v oblasti [RIP] v [Európskom hospodárskom priestore (EHP)]: … m) [Magrini] od 15. apríla 1988 do 13. decembra 2000 a od 1. apríla 2002 do 11. mája 2004, n) [Schneider] od 15. apríla 1988 do 13. decembra 2000, … p) Siemens [Österreich] od 20. septembra 1998 do 13. decembra 2000 a od 1. apríla 2002 do 11. mája 2004, q) [Reyrolle] od 15. apríla 1988 do 13. decembra 2000 a od 1. apríla 2002 do 11. mája 2004, r) [SEHV] od 15. apríla 1988 do 13. decembra 2000 a od 1. apríla 2002 do 11. mája 2004, … t) [KEG] od 20. septembra 1998 do 13. decembra 2000 a od 1. apríla 2002 do 11. mája 2004. Článok 2 Za porušenia uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty: … j) Schneider…: 3 600 000 eur, k) Schneider…, spoločne a nerozdielne so [SEHV] a [Magrini]: 4500000 eur, l) [Reyrolle]: 22050000 eur, z čoho i) spoločne a nerozdielne so [SEHV] a [Magrini]: 17550000 eur, a ii) spoločne a nerozdielne so Siemens [Österreich] a [KEG]; 12600000 eur, …“
6

Odôvodnenie 42 smernice 2007/64, ktoré sa týka rozsahu pôsobnosti článku 52 ods. 3 tejto smernice znie takto: „S cieľom podporiť transparentnosť a hospodársku súťaž by poskytovateľ platobných služieb nemal príjemcovi brániť, aby žiadal od platiteľa poplatok za použitie osobitného platobného nástroja. Aj keď príjemca by mal mať možnosť účtovať poplatky za použitie určitého platobného nástroja, členské štáty môžu rozhodnúť, či takúto možnosť zakážu alebo ju obmedzia, ak by to bolo podľa ich názoru odôvodnené z hľadiska tvorby cien, ktorá má zneužívajúci charakter, alebo ktorá môže mať negatívny vplyv na používanie určitého platobného nástroja vzhľadom na potrebu podporovať hospodársku súťaž a používanie účinných platobných nástrojov.“
46

Okrem toho nemožno uznať argument, podľa ktorého sa zákaz odmietnutia prihlásiť vozidlo do evidencie, obsiahnutý v článku 2a smernice 70/311, vzťahuje iba na dôvody týkajúce sa požiadaviek technickej povahy a nie na tie, ktoré majú zaistiť bezpečnosť cestnej premávky. Na jednej strane tak, ako správne uviedla Komisia, technické požiadavky definované smernicami o schválení nových vozidiel majú zaistiť vysokú úroveň bezpečnosti cestnej premávky, takže nie je možné obmedziť rozsah zákazu uvedeného v článku 2a smernice 70/311 inými dôvodmi, ako sú tie, ktoré sa týkajú bezpečnosti cestnej premávky. Na druhej strane by výklad navrhovaný poľskou a litovskou vládou zbavil článok 2a potrebného účinku, pretože by to umožnilo vytvárať prekážky prihláseniu nových vozidiel, ktoré spĺňajú technické požiadavky, do evidencie, z dôvodov týkajúcich sa bezpečnosti cestnej premávky, ktorá je práve zabezpečená týmito technickými požiadavkami.
16

§ 2 ods. 1, 7 a 8 zákona o leteckej doprave (Luftverkehrsgesetz) v jeho znení uverejnenom 10. mája 2007 (BGB1. 2007 I, s. 698, ďalej len „LuftVG“) je formulovaný takto: „1. Nemecké lietadlá sú oprávnené vykonať let, len ak majú na to povolenie (povolenie k letu) a sú zapísané, ak to právna úprava vyžaduje, v nemeckom registri lietadiel (letecký register). Okrem toho smie lietadlo vykonať let len vtedy, ak: (1) je typ lietadla homologovaný (typová homologizácia); (2) je vybavené osvedčením letovej bezpečnosti, ktoré uvádza predpis o technickej kontrole lietadiel; (3) vlastník lietadla má uzatvorené poistenie zodpovednosti za škodu… a (4) lietadlo je vybavené tak, aby neprekročilo technicky prijateľnú hranicu hluku. … 7. Lietadlá, ktoré nie sú registrované a homologované na území pôsobnosti tohto zákona, na toto územie môžu vstúpiť alebo inak byť na toto územie nasmerované na účely vykonávania letov iba po získaní povolenia. Toto povolenie nie je potrebné vtedy, ak zmluva medzi štátom pôvodu a Spolkovou republikou Nemecko alebo dohovor záväzný pre oba štáty stanovuje inak. 8. Povolenie uvedené v odsekoch 6 a 7 možno udeliť ako všeobecné povolenie alebo pre konkrétny prípad; môže obsahovať povinnosti a dobu platnosti. …“
7

LPN je neziskovou organizáciou zameranou na ochranu životného prostredia. V apríli 2003 podala na Európsku komisiu sťažnosť, v ktorej tvrdila, že projekt výstavby hrádze na rieke Sabor v Portugalsku porušuje smernicu Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102). Na základe tejto sťažnosti Komisia začala proti Portugalskej republike konanie o nesplnení povinnosti a obrátila sa na portugalské orgány, aby si overila, do akej miery by projekt priehrady mohol byť v rozpore so smernicou Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim. vyd. 15/001, s. 98), ako aj so smernicou 92/43.
31

Uvedenie migrujúcich pracovníkov, ktorí sú samostatne zárobkovo činní, v článku 48 ZFEÚ je doplnením Zmluvy o FEÚ, a preto Spojené kráľovstvo zastáva názor, že autori tejto Zmluvy by v nej uviedli osoby, ktoré nie sú ekonomicky aktívne, ak by to bol ich zámer.
51

Z uvedeného treba vyvodiť záver, že podmienka, o akú ide vo veci samej, odrádza pracovníčku od rozhodnutia uplatniť právo na rodičovskú dovolenku vzhľadom na účinok, ktorý by takéto rozhodnutie mohlo mať na materskú dovolenku, ku ktorej by došlo počas tejto rodičovskej dovolenky. Takáto podmienka by teda zasahovala do potrebného účinku smernice 96/34.
16

Pokiaľ ide o režim trov konania a osobitne možnosť vnútroštátneho súdu nariadiť „ochranné opatrenia v oblasti trov konania“, ktoré v počiatočnom štádiu konania umožnia obmedziť prípadné budúce trovy konania, Komisia sa domnieva, že v Anglicku a vo Walese napriek kritériám na posúdenie zakotveným v rozsudku Court of Appeal R (Corner House Research)/Secretary of State for Trade & Industry ([2005] 1 W.L.R 2600) je judikatúra naďalej protichodná a vytvára právnu neistotu. Navyše súdy takéto opatrenia nariaďovali len zriedkavo. Pokiaľ ide o rozsudok Court of Appeal R (Garner) Elmbridge Borough Council and others z 29. júla 2010 ([2010] Civ 1006), ktorý však bol vyhlásený po uplynutí lehoty uloženej v odôvodnenom stanovisku spomenutom v bode 9 tohto rozsudku, Komisia sa domnieva, že predstavuje pozitívny vývoj, ale stále nedostatočný. Prípadne dosiahnuté obmedzenia trov konania by totiž v praxi mohli zodpovedať veľmi vysokým sumám a viesť k súvisiacim sporom, ktoré by mohli zvýšiť celkové náklady na spor.
47

Vykladať ustanovenia sekundárneho práva vzhľadom na povinnosť uloženú medzinárodnou dohodou, ktorá neviaže všetky členské štáty, by totiž znamenalo rozšírenie tejto povinnosti na tie členské štáty, ktoré nie sú zmluvnou stranou uvedenej dohody. Tieto členské štáty sa však musia vo vzťahu k uvedenej dohode považovať za „tretie štáty“. Takéto rozšírenie pôsobnosti by pritom bolo nezlučiteľné so všeobecnou zásadou medzinárodného práva týkajúcou sa medzinárodných zmlúv, podľa ktorej zmluvy nevytvárajú ani povinnosti, ani práva tretím štátom bez ich súhlasu (pacta tertiis nec nocent nec prosunt).
23

Po tretie Všeobecný súd v bode 90 napadnutého rozsudku usúdil, že priznanie väčšej miery voľnej úvahy Komisii, pokiaľ ide o posúdenie opatrení na vykonanie rozsudku vydaného na základe článku 228 ods. 2 ES, by malo za následok, že v dôsledku toho, že členský štát napadol posúdenie Komisie, ktoré prekračuje samotné znenie výroku rozsudku Súdneho dvora, by Všeobecný súd nevyhnutne musel rozhodnúť o súlade vnútroštátnej právnej úpravy s právom Únie. Takéto posúdenie pritom patrí do výlučnej právomoci Súdneho dvora a nie do právomoci Všeobecného súdu.
81

Poľská republika ďalej oprávnene tvrdí, že smernica 2009/41 neobsahuje definície pojmov „fyzická osoba“ a „právnická osoba“, čo v dôsledku toho patrí do právomoci členských štátov. Subjekty upravené poľským právom, ktoré nemajú právnu subjektivitu, ale môžu vstupovať do občianskoprávnych vzťahov rovnako ako fyzické a právnické osoby, by preto mali byť zahrnuté do pojmu „používateľ“. Doslovné prebratie pojmu „používateľ“ uvedeného v smernici 2009/41 by spôsobilo, že tieto subjekty, ktoré existujú v poľskom právnom poriadku, by nepodliehali povinnostiam stanoveným právom Únie, a pripravilo by ich to o možnosť vykonávať svoje práva na tom istom základe ako fyzické a právnické osoby uvedené v definícii, ktorá sa nachádza v práve Únie.
Článok 13 ods. 3 nariadenia č. 562/2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc), ukladá členským štátom povinnosť stanoviť právo podať odvolanie iba proti rozhodnutiam o odopretí vstupu na ich územie, nie však proti údajnému protiprávnemu postupu príslušníkov pohraničnej stráže pri prijímaní týchto rozhodnutí.

Ak sa však vnútroštátny súd vzhľadom na okolnosti sporu, ktorý prejednáva, domnieva, že situácia dotknutej osoby spadá do pôsobnosti práva Únie v zmysle článku 51 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie, prislúcha mu rozhodnúť, či takéto odopretie práva dotknutej osobe obrátiť sa žalobou na súd neporušuje práva uznané v článku 47 Charty. Príslušníci pohraničnej stráže sú v zmysle článku 6 uvedeného nariadenia povinní pri výkone svojich povinností najmä plne rešpektovať ľudskú dôstojnosť. Členské štáty musia vo svojich vnútroštátnych poriadkoch stanoviť vhodné opravné prostriedky, ktorými pri rešpektovaní článku 47 Charty zabezpečia ochranu osôb, ktoré využívajú práva vyplývajúce z článku 6 nariadenia č. 562/2006. Ak sa naopak uvedený súd bude domnievať, že uvedená situácia nespadá do pôsobnosti práva Únie, musí tento prípad preskúmať so zreteľom na vnútroštátne právo, pričom zohľadní takisto Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktorého signatármi sú všetky členské štáty.

(pozri body 39 – 42 a výrok)
Rozhodnutie Európskej rady 2011/199, ktorým sa mení a dopĺňa článok 136 Zmluvy o FEÚ v súvislosti s mechanizmom pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro, spĺňa podmienku uvedenú v článku 48 ods. 6 prvom a druhom pododseku ZEÚ, podľa ktorej sa revízia Zmluvy o FEÚ prostredníctvom zjednodušeného revízneho postupu môže týkať len ustanovení tretej časti Zmluvy o FEÚ.

Po prvé článok 1 rozhodnutia 2011/199, ktorý doplnením odseku 3 do článku 136 ZFEÚ upravuje zavedenie mechanizmu pre stabilitu, nemôže mať vplyv na výlučnú právomoc priznanú Únii článkom 3 ods. 1 písm. c) ZFEÚ v oblasti menovej politiky týkajúcej sa členských štátov, ktorých menou je euro. Vzhľadom na ciele zverené mechanizmu pre stabilitu, na predpokladané prostriedky na ich dosiahnutie, ako aj na úzku väzbu, ktorá existuje medzi týmto mechanizmom na jednej strane a ustanoveniami Zmluvy o FEÚ týkajúcimi sa hospodárskej politiky na strane druhej, ako aj právnym rámcom na posilnenie hospodárskeho riadenia Únie, je totiž nutné dospieť k záveru, že uvedený mechanizmus patrí do oblasti hospodárskej politiky. Preto v prvom rade, čo sa týka cieľa sledovaného uvedeným mechanizmom, ktorým je chrániť stabilitu eurozóny ako celku, tento cieľ sa jasne odlišuje od cieľa udržať cenovú stabilitu, čo je hlavným cieľom menovej politiky Únie. V druhom rade, čo sa týka prostriedkov predpokladaných na dosiahnutie uvedeného cieľa, rozhodnutie 2011/199 len spresňuje, že mechanizmus pre stabilitu poskytne všetku nevyhnutnú finančnú pomoc, pričom toto rozhodnutie neobsahuje nijaké ďalšie údaje o fungovaní tohto mechanizmu. Poskytnutie finančnej pomoci inému členskému štátu však zjavne nepatrí do menovej politiky.

Po druhé rozhodnutie 2011/199 nemá vplyv na právomoc Únie v oblasti koordinácie hospodárskych politík členských štátov. Vzhľadom na to, že článok 2 ods. 3 a článok 5 ods. 1 ZFEÚ vymedzujú úlohu Únie v oblasti hospodárskej politiky na prijatie koordinačných opatrení, totiž ustanovenia Zmlúv o EÚ a FEÚ nezverujú Únii osobitné právomoci na vytvorenie takého mechanizmu pre stabilitu, aký upravuje uvedené rozhodnutie. Preto vzhľadom na článok 4 ods. 1 ZEÚ a článok 5 ods. 2 ZEÚ členské štáty, ktorým menou je euro, majú právomoc uzavrieť medzi sebou dohodu o vytvorení mechanizmu pre stabilitu, ako ho predpokladá článok 1 rozhodnutia 2011/199. Uvedené členské štáty sa však nemôžu vymaniť z dodržiavania práva Únie pri výkone svojej právomoci v tejto oblasti. Cieľom prísnej podmienenosti, ktorej podlieha poskytnutie finančnej pomoci mechanizmom pre stabilitu na základe odseku 3 článku 136 ZFEÚ, je zaručiť, že tento mechanizmus bude v rámci svojho fungovania rešpektovať právo Únie vrátane opatrení prijatých Úniou v súvislosti s koordináciou hospodárskych politík členských štátov.

(pozri body 56, 57, 60, 63, 64, 68 – 70, 72, bod 1 výroku)