ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
47

Uvedený prípad by nastal, ak by liečebné účinky uvedených liekov boli prezentované prehnane, spôsobom podporujúcim ich spotrebu alebo vyvolávajúcim strach z prípadného neužívania lieku, alebo dokonca, ak by sa liekom pripisovali vlastnosti, ktoré nemajú, pričom by spotrebiteľa viedli k nesprávnemu posúdeniu ohľadne ich pôsobenia, ako aj ohľadne ich terapeutických účinkov. V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť povinnosť stanovenú v článku 87 ods. 2 smernice 2001/83, ktorá vyžaduje, aby sa všetky prvky reklamy liekov zhodovali v každej časti s údajmi uvedenými v súhrnnej charakteristike výrobku.
39

To je totiž jediné uplatnenie daňovej právomoci tohto štátu, ktoré nezávisle od akéhokoľvek zdanenia v inom členskom štáte v sebe nesie riziko reťazovitého alebo dvojitého hospodárskeho zdanenia. Aby v takomto prípade spoločnosti nerezidenti prijímajúce dividendy neboli vystavené obmedzeniu voľného pohybu kapitálu, ktoré článok 56 ES v zásade zakazuje, musí štát, ktorého je spoločnosť rozdeľujúca zisk rezidentom, zabezpečiť, aby sa podľa mechanizmu upraveného v jeho vnútroštátnom práve s cieľom zamedziť alebo zmierniť reťazovité alebo dvojité hospodárske zdanenie zaobchádzalo so spoločnosťami nerezidentmi rovnako ako so spoločnosťami, ktoré sú akcionármi rezidentmi (pozri rozsudok Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, už citovaný, bod 70).
39

Società Italiana degli Autori ed Editori a talianska vláda tvrdia, že povinnosť uvedenia rozlišujúceho označenia „SIAE“ na nosičoch obsahujúcich duševné diela upravoval už pred vstupom relevantných smerníc Spoločenstva do platnosti zákon z roku 1941, a to pre papierovú formu autorského diela, a že legislatívne zmeny uskutočnené potom, ako uvedené smernice vstúpili do platnosti, a to v roku 1987 a v roku 1994, boli len prispôsobením sa technickému pokroku, ktoré do pôsobnosti uvedenej povinnosti len zahrnuli nové nosiče. V dôsledku toho nebolo potrebné tieto legislatívne zmeny oznámiť Komisii.
89

Treba dodať, že výklad uvedený Komisiou by viedol k paradoxnej situácii, keď by sa mohlo stať, že právo prístupu členských štátov do nových vôd a k novým druhom by nikdy nebolo kvalifikované ako nové príležitosti na rybolov a v dôsledku toho by nikdy nedovolilo zohľadnenie záujmu týchto štátov v zmysle článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002. K tomuto by došlo vždy vtedy, keď by nové právo prístupu, tak ako v tejto veci, malo najskôr podobu celkovej kvóty v prospech Spoločenstva a až po tom by bolo pridelené jednotlivým členským štátom. Z nariadenia č. 2371/2002 však nevyplýva, že by zákonodarca chcel takto obmedziť zohľadnenie záujmu členských štátov.
98

Medzi týmito opatreniami je návrh riadenia a dozoru nad odberom vody v Lough Leane, ktorý je najvýznamnejším odberom vody jazier v Killarney, na základe iniciatívy zastupiteľstva grófstva Kerry, ktorého vypracovanie sa predĺžilo na obdobie troch rokov od júla 1998 do júla 2001. V rámci tohto projektu sa vypracovali viaceré správy (dočasné a konečné správy týkajúce sa A Catchment based approach for reducing nutrient inputs from all sources to the lakes of Killarney, december 2000 a november 2003).
31

Po prvé, pokiaľ ide o stanovenie stropu hlasovacích práv každého akcionára na 20 % základného imania Volkswagenu upravené v § 2 ods. 1 zákona VW, Komisia tvrdí, že toto pravidlo je v rozpore s požiadavkou súvzťažnosti medzi účasťou na tomto imaní a jej zodpovedajúcim hlasovacím právam. Ak by sa pripustilo, že stanovenie stropu hlasovacích práv je bežným prostriedkom práva obchodných spoločností, ktorý by používali aj iné členské štáty, vznikal by podstatný rozdiel v závislosti od toho, či by tento štát umožnil zavedenie takéhoto prostriedku v stanovách spoločnosti, ako je to v nemeckom práve pre akciové spoločnosti, ktorých akcie nie sú obchodovateľné na burze, alebo či by ako zákonodarca prijal ustanovenie na tento účel iba vo vzťahu k jednému podniku a v konečnom dôsledku v jeho prospech, ako je to v prípade § 2 ods. 1 zákona VW.
16

Sporná právna úprava sa podstatným spôsobom dotýka slobody usadiť sa a spadá v súlade s judikatúrou Súdneho dvora do výlučnej pôsobnosti ustanovení zmluvy týkajúcich sa tejto slobody. Za predpokladu, že takéto vnútroštátne opatrenie by malo, tak ako to tvrdia žalobcovia vo veci samej, obmedzujúce účinky na voľný pohyb kapitálu, takéto účinky by bolo potrebné považovať za nevyhnutný dôsledok prípadného obmedzenia slobody usadiť sa a neodôvodňovali by preskúmanie uvedeného opatrenia vo vzťahu k článkom 56 ES až 58 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. marca 2007, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, C-524/04, Zb. s. I-2107, body 33 a 34, ako aj uznesenie z 10. mája 2007, A a B, C-102/05, Zb. s. I-3871, body 26 a 27).
17

Článok 11 rámcového rozhodnutia 2005/667 stanovuje: „1. Členské štáty prijmú všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s ustanoveniami tohto rámcového rozhodnutia do 12. januára 2007. 2. Do 12. januára 2007 členské štáty oznámia generálnemu sekretariátu Rady a Komisii znenia ustanovení, ktorými transponujú do svojho vnútroštátneho práva záväzky, ktoré im ukladá toto rámcové rozhodnutie. Na základe týchto informácií a písomnej správy Komisie Rada najneskôr do 12. januára 2009 posúdi, do akej miery členské štáty dosiahli súlad s týmto rámcovým rozhodnutím. 3. Do 12. januára 2012 Komisia predloží na základe informácií poskytnutých členskými štátmi o praktickom uplatňovaní ustanovení vykonávajúcich toto rámcové rozhodnutie Rade správu a predloží akékoľvek vhodné návrhy, ktoré môžu obsahovať návrhy, podľa ktorých členské štáty, pokiaľ ide o trestné činy spáchané v ich teritoriálnych vodách alebo v ich výlučnej hospodárskej zóne alebo rovnocennej zóne, nebudú považovať loď plaviacu sa pod vlajkou iného členského štátu za zahraničnú loď v zmysle článku 230 dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z roku 1982.“
19

Podľa bodu 4 dôvodov napadnutého rozhodnutia „the purpose of the project is to contribute to the efforts of the Government of the Republic of the Philippines to enhance border security and management in the Philippines in accordance with international norms and protocols“.
8

Článok 6 ods. 1 až 3 tej istej smernice stanovuje: „1. Pri uzatváraní verejných zmlúv na dodanie tovaru použijú obstarávatelia v prípadoch uvedených nižšie postupy uvedené v článku 1 písm. d), e) a f). 2. Obstarávatelia môžu uzatvoriť zmluvy na dodanie tovaru v rokovacom konaní v prípade, že v otvorenom alebo vyhradenom konaní boli podané protiprávne ponuky, alebo ponuky, ktoré sú neprijateľné podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sú v súlade s ustanoveniami hlavy IV, pokiaľ pôvodné zmluvné podmienky nie sú podstatne zmenené. Obstarávatelia môžu v takýchto prípadoch upustiť od uverejnenia oznámenia, pokiaľ do rokovacích konaní zahrnú všetky podniky vyhovujúce kritériám článkov 20 až 24, ktoré počas predchádzajúcej otvorenej súťaže alebo užšej súťaže predložili ponuky v súlade s formálnymi požiadavkami ponukového postupu. 3. Obstarávatelia môžu uzatvoriť zmluvy na dodanie tovaru v rokovacom konaní bez zverejnenia v týchto prípadoch: … c) ak z technických alebo umeleckých dôvodov, alebo z dôvodov spojených s ochranou výhradných práv, dodávaný tovar môže byť vyrobený alebo dodaný len určitým dodávateľom; … e) pre doplňujúce dodávky od pôvodného dodávateľa, ktoré sú určené buď ako čiastková náhrada bežných dodávok alebo technických zariadení, alebo ako rozšírenie existujúcich dodávok alebo technických zariadení, ak by zmena dodávateľa nútila obstarávateľa, aby si zadovážil zariadenie, ktoré má rozdielne technické parametre, čo by mohlo mať za následok nekompatibilitu alebo neprimerané technické ťažkosti v prevádzke alebo údržbe. Dĺžka trvania takýchto zmlúv, ako aj opakujúcich sa zmlúv nesmie byť spravidla dlhšie ako tri roky.“
22

Pokiaľ ide o posúdenie ochrannej povahy predmetného daňového režimu vzhľadom na článok 90 druhý odsek ES, Komisia sa domnieva, že je rozhodujúce preukázať nielen ochrannú povahu tohto režimu, ale takisto preukázať jej účinok na spotrebiteľa, ktorý môže byť priamo či nepriamo, skutočne alebo potenciálne vedený k tomu, aby si vybral domáci výrobok, ktorý by bol, ak by takáto okolnosť neexistovala, rovnocenný dovezenému výrobku, a teda by s ním bol v konkurenčnom vzťahu.
22

V podstate tak, ako uviedol generálny advokát v bode 71 svojich návrhov, v prejednávanej veci neexistuje nijaká okolnosť, ktorá by dokazovala, že zákon z roku 1958 zvýhodňuje, posilňuje alebo kodifikuje kartel alebo dohodu podnikov. Takisto z rozhodnutia vnútroštátneho súdu nevyplýva, že by predmetný právny predpis bol zbavený štátneho charakteru tým, že dotknutý členský štát preniesol zodpovednosť za prijatie rozhodnutí zasahujúcich do oblasti hospodárstva na súkromné hospodárske subjekty.
11

Vyšetrovanie Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) však odhalilo, že krajinou pôvodu dovezených výrobkov bola v skutočnosti India. Podľa OLAF-u boli totiž drôty z nehrdzavejúcej ocele, ktoré boli dovezené spoločnosťou Link Middle East Ltd v období od júna 1999 do decembra 2000, vyrobené spoločnosťou Venus Wire Industries Ltd, usadenou v Bombaji (India).
41

Na podporu tejto tézy sa Spolková republika Nemecko odvoláva po prvé na bod 35 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer vo veci, ktorá viedla k uzneseniu z 8. augusta 1997, Canadane Cheese Trading a Kouri (C-317/95, Zb. s. I-4681), po druhé na už citovaný rozsudok Bigi, v ktorom Súdny dvor výslovne nechal otvorenú otázku, či výraz „parmesan“ predstavuje druhové označenie, po tretie na skutočnosť, že nepostačuje konštatovať, že názov výrobku je prekladom označenia pôvodu. V každom jednotlivom prípade je potrebné preskúmať, či tento preklad naozaj predstavuje vyvolanie dojmu predmetného označenia. Nebolo by to tak za predpokladu, že sporný názov síce pôvodne bol prekladom, ale v priebehu času nadobudol iný význam v bežnom jazyku spotrebiteľov, a tak sa stal druhovým označením. Po štvrté poukazuje uvedený členský štát na skutočnosť, že v Nemecku, jedinom členskom štáte, kde je posúdenie druhového charakteru výrazu „parmesan“ rozhodujúce so zreteľom na toto konanie o nesplnení povinnosti, je slovo „parmesan“ odnepamäti vnímané ako druhové označenie tvrdého syra, ktorý je strúhaný alebo určený na strúhanie. To navyše rovnako platí v iných členských štátoch vrátane Talianska.
40

Čo sa ďalej týka článku 16 ods. 3 tretej vety rámcovej smernice, toto ustanovenie stanovuje, že strany „dotknuté“ zrušením regulačných povinností v špecifickom sektore musia byť o tom upovedomené vopred v primeranej lehote. Je samozrejmé, že podnik, ktorý (mal predtým) významný vplyv na relevantnom trhu a ktorému je rozhodnutie o zrušení takých povinností určené, bude o ich zrušení upovedomený. Rovnako je to pri rozhodnutiach ukladajúcich povinnosti takému podniku, bez ohľadu na to, že to nie je v článku 16 ods. 4 tejto smernice výslovne uvedené. Naopak, upovedomenie upravené článkom 16 ods. 3 tejto smernice naberá svoj význam, keď ide o konkurenčné podniky, ktoré predtým, ako boli zrušené, z týchto povinností profitovali. Z uvedeného vyplýva, že keď normotvorca Spoločenstva upravil povinnosť takého upovedomenia, zameriaval sa na ochranu najmä konkurentov podniku, ktorý (mal predtým) významný vplyv na trhu, a to ako „dotknutých“ strán. Navyše je potrebné poznamenať, že v opačnom prípade by sa normotvorca Spoločenstva v tomto ustanovení neodvolal na „dotknuté“ strany, ale na „podnik“ nachádzajúci sa v druhej vete toho istého odseku.
2

V zmysle § 1 zákona o dani z príjmu (Einkommensteuergesetz) v znení uverejnenom v BGBl. 2002 I, s. 4210 (ďalej len „EStG“): „1. Fyzické osoby, ktoré majú svoj trvalý pobyt alebo obvyklé bydlisko v Nemecku, majú neobmedzenú daňovú povinnosť z dane z príjmu. … 2. Neobmedzenú daňovú povinnosť z dane z príjmu majú taktiež nemeckí štátni príslušníci, ktorí: (1) nemajú trvalý pobyt ani obvyklé bydlisko na území Nemecka a (2) majú pracovnú zmluvu s právnickou osobou štátneho verejného práva a ktorí v dôsledku toho poberajú mzdu pochádzajúcu zo štátnej verejnej pokladnice, ako aj osoby s nemeckým štátnym občianstvom patriace do ich domácnosti alebo nepoberajúci príjem alebo len príjem zdaniteľný výlučne v Nemecku. Uvedené sa uplatní len na fyzické osoby, ktoré v štáte, kde majú svoj trvalý pobyt alebo obvyklé bydlisko, majú daňovú povinnosť z dane z príjmu v miere zodpovedajúcej obmedzenej daňovej povinnosti. 3. Fyzické osoby, ktoré nemajú trvalý pobyt a ani obvyklé bydlisko v Nemecku, sa môžu na základe žiadosti stať daňovníkmi s neobmedzenou daňovou povinnosťou z dane z príjmu, ak poberajú vnútroštátne príjmy… To je možné iba vtedy, ak najmenej 90 % ich príjmov počas kalendárneho roka podlieha nemeckej daňovej povinnosti z dane z príjmu alebo ak ich príjmy, ktoré nepodliehajú nemeckej daňovej povinnosti, neprekročia sumu 6136 eur za kalendárny rok; táto suma musí byť znížená, pokiaľ je to nevyhnutné a primerané podľa podmienok v členskom štáte pobytu. …“
30

Nemecká a holandská vláda tiež tvrdia, že pokiaľ by bola zásada voľného pohybu kapitálu vykladaná rovnakým spôsobom vo vzťahoch s tretími krajinami a vnútri Spoločenstva, prišlo by Spoločenstvo o prostriedky na vyjednanie liberalizácie s týmito krajinami, keďže by taká liberalizácia už automaticky a jednostranne otvorila trh Spoločenstva týmto krajinám. V tomto ohľade zdôrazňujú, že ustanovenia týkajúce sa voľného pohybu kapitálu, ktoré obsahujú asociačné dohody uzavreté s tretími krajinami, majú často obmedzenejší dosah než ustanovenie článku 56 ES, čo by nemalo zmysel, pokiaľ by bolo toto ustanovenie rovnako prísne uplatniteľné vo vzťahoch s tretími krajinami a vo vzťahoch v rámci Spoločenstva.
41

Spojené kráľovstvo subsidiárne tvrdí, že ak by bol výklad článkov 4 a 5 Schengenského protokolu, ktorý zastáva Rada, presný, výraz „návrhy a podnety so základom v Schengenskom acquis“ uvedený v článku 5 ods. 1 prvom pododseku tohto protokolu, by bolo potrebné chápať tak, že sa vzťahuje výlučne na také opatrenia, ktoré sú neoddeliteľne spojené so schengenským acquis („vlastné schengenské“ opatrenia), akými sú opatrenia, ktorými sa menia a dopĺňajú ustanovenia týkajúce sa tohto acquis a ku ktorým sa Spojené kráľovstvo nemôže pripojiť bez toho, aby predtým nepristúpilo k ustanoveniam vedúcim k zmenám a doplneniam. Naproti tomu do pôsobnosti tohto ustanovenia nepatria opatrenia, ktoré „iba súvisia so Schengenským acquis“, teda opatrenia, ktoré hoci boli vyhotovené na účely rozvoja alebo doplnenia niektorých cieľov schengenského acquis, nie sú s týmto acquis vnútorne spojené v takom rozsahu, aby bola ohrozená jeho integrita, a členský štát, ktorý sa na uvedenom acquis nepodieľa, sa napriek tomu môže pripojiť k prijatiu týchto opatrení. Z toho vyplýva, že od prijatia opatrení patriacich do tejto poslednej kategórie sa postavenie Spojeného kráľovstva neriadi ustanoveniami uvedeného protokolu, ale v závislosti od prípadu buď ustanoveniami protokolu o hlave IV, alebo relevantnými ustanoveniami „tretieho piliera“. Vzhľadom na to, že nariadenie č. 2007/2004 sa má považovať za patriace do tej istej kategórie opatrení, Spojené kráľovstvo nemalo byť vylúčené z prijímania tohto nariadenia.
56

Napokon, pokiaľ ide o tvrdenie tohto členského štátu, že v dôsledku uplatnenia právnej úpravy odpadov by sa predmetných prác museli zúčastniť aj podniky vykonávajúce zneškodňovanie odpadu alebo majúce povolenie na prepravu odpadu, čo by mohlo výrazne zvýšiť ich náklady, Komisia správne poukázala na to, že táto situácia vyplýva z talianskej právnej úpravy, a nie zo smernice. Pokiaľ splní požiadavky týkajúce sa registrácie alebo získania povolenia, držiteľ odpadu ho môže sám zhodnotiť alebo zneškodniť v súlade s ustanoveniami smernice. V tomto ohľade je potrebné dodať, že smernica sa uplatňuje nielen na zneškodnenie alebo zhodnotenie odpadov podnikmi špecializovanými v tejto oblasti, ale tiež na zneškodnenie a zhodnotenie odpadov podnikom, ktorý ich vyprodukoval, na mieste, kde vznikli (rozsudok Inter-Environnement Wallonie, už citovaný, bod 29).
36

Spojené kráľovstvo subsidiárne tvrdí, že ak by bol výklad článkov 4 a 5 Schengenského protokolu, ktorý zastáva Rada, presný, výraz „návrhy a podnety so základom v Schengenskom acquis“ uvedený v článku 5 ods. 1 prvom pododseku tohto protokolu by bolo potrebné chápať tak, že sa vzťahuje výlučne na také opatrenia, ktoré sú neoddeliteľne spojené so schengenským acquis („vlastné schengenské“ opatrenia), akými sú opatrenia, ktorými sa menia a dopĺňajú ustanovenia týkajúce sa tohto acquis a ku ktorým sa Spojené kráľovstvo nemôže pripojiť bez toho, aby predtým nepristúpilo k ustanoveniam vedúcim k zmenám a doplneniam. Naproti tomu do pôsobnosti tohto ustanovenia nepatria opatrenia, ktoré „iba súvisia so Schengenským acquis“, teda opatrenia, ktoré hoci boli vyhotovené na účely rozvoja alebo doplnenia niektorých cieľov schengenského acquis, nie sú s týmto acquis vnútorne spojené v takom rozsahu, aby bola ohrozená jeho integrita, a členský štát, ktorý sa na uvedenom acquis nepodieľa, sa napriek tomu môže pripojiť k prijatiu týchto opatrení. Z toho vyplýva, že od prijatia opatrení patriacich do tejto poslednej kategórie sa postavenie Spojeného kráľovstva neriadi ustanoveniami uvedeného protokolu, ale v závislosti od prípadu buď ustanoveniami protokolu o hlave IV, alebo relevantnými ustanoveniami „tretieho piliera“. Vzhľadom na to, že nariadenie č. 2252/2004 sa má považovať za patriace do tej istej kategórie opatrení, Spojené kráľovstvo nemalo byť vylúčené z prijímania tohto nariadenia.
82

Tak to zjavne nie je v prípade dávok sociálneho zabezpečenia, ako sú vo veciach samých, ktoré sú upravené článkom 4 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 a ktoré sa nezdajú byť spojené s charakteristickým sociálnym prostredím členského štátu, ktorý ich zaviedol, a teda nemôžu byť viazané na podmienku bydliska. Ak by sa za týchto okolností umožnilo členskému štátu odvolávať sa na dôvody integrácie do sociálneho života tohto členského štátu s cieľom stanoviť podmienku bydliska, priamo by to porušovalo základný cieľ Únie podporovať pohyb osôb v rámci Únie a ich integráciu do spoločnosti v iných členských štátoch.
28

Okrem toho prístup Komisie by viedol k zabráneniu používania vedľajších potravinových výrobkov pri výrobe krmiva, pretože talianska právna úprava v oblasti potravín neumožňuje, aby tieto vedľajšie výrobky, ktoré majú byť zaradené do kategórie odpadov a následne prepravované vo vozidle s povolením na prepravu odpadu, boli použité na výrobu krmív. Výklad Komisie by tak spôsobil nárast vzniku a zneškodňovania potravinového odpadu tým, že by bránil jeho opätovnému použitiu ako krmivo.
36

Počas mediačnej schôdze konanej 1. decembra 2004 a zmierovacieho pojednávania, ktoré sa konalo pred Arbetsdomstolen 20. decembra, Byggettan vyzval Laval na pristúpenie ku kolektívnej zmluve v odvetví stavebníctva pred tým, než sa začne zaoberať mzdovou otázkou. Pokiaľ by Laval prijal túto ponuku, kolektívna akcia by okamžite skončila a nadobudol by účinnosť sociálny mier, ktorý by umožnil začatie rokovaní o mzdách. Laval však odmietol pristúpiť k zmienenej dohode, keďže mu nebola daná možnosť vopred sa oboznámiť s povinnosťami, ktoré by mu boli uložené v mzdovej oblasti.
17

V prvom rade, odkazy v odseku 1 písm. a) a b) sporného ustanovenia na „činnosť zneškodňovania alebo zhodnocovania“ a na „činnosti zneškodňovania a zhodnocovania“ v rozsahu, v akom vychádzajú zo spresnenia „podľa príloh B a C [legislatívneho dekrétu č. 22/97]“ stanovili rozdiel medzi na jednej strane činnosťami zneškodňovania alebo zhodnocovania vo všeobecnosti a na druhej strane činnosťami výslovne uvedenými v prílohách B a C daného legislatívneho dekrétu. Takto by všetky materiály, látky alebo hmoty, ktorých sa týka príloha A legislatívneho dekrétu č. 22/97 a ktoré držiteľ postupuje, určuje alebo má v úmysle určiť buď na iné činnosti zneškodňovania, ako sú uvedené v prílohe B tohto legislatívneho dekrétu, alebo na iné činnosti zhodnocovania, ako sú uvedené v prílohe C toho istého dekrétu, boli vylúčené z kvalifikácie ako odpad a tým aj z uplatnenia pravidiel o odpadovom hospodárstve.
18

Podľa vnútroštátneho súdu si FSU bola plne vedomá skutočnosti, že jej hlavná požiadavka, aby v prípade zmeny vlajky bola posádka naďalej zamestnaná na základe podmienok stanovených fínskym právom a platnou kolektívnou zmluvou, by spôsobila, že zmena vlajky stratí svoj zmysel, keďže táto zmena mala predovšetkým za cieľ znížiť mzdové náklady spoločnosti Viking. Okrem toho registrácia Roselly pod vlajkou Estónska by mala za následok, že Viking by už nemohla byť naďalej, minimálne pokiaľ ide o Rosellu, príjemcom štátnej pomoci, ktorú fínska vláda poskytovala plavidlám plaviacim sa pod fínskou vlajkou.
33

Holandská a dánska vláda vo svojich písomných pripomienkach tvrdili, že perspektíva nemožnosti žiť po svojom návrate do členského štátu pôvodu naďalej v spoločnej rodinnej domácnosti prípadne vytvorenej v hostiteľskom členskom štáte nie je spôsobilá odradiť štátneho príslušníka Spoločenstva od presunu do posledného uvedeného štátu, aby tam vykonával zárobkovú činnosť. Holandská vláda najmä zdôraznila skutočnosť, že pána Einda nemohla odradiť od výkonu tejto slobody presunu do Spojeného kráľovstva nemožnosť pobytu jeho dcéry s ním po návrate do svojho štátu pôvodu, keďže slečna Eind nemala právo na pobyt v Holandsku už v čase tohto presunu.
14

Nariadenie Rady (ES) č. 150/2003 z 21. januára 2003, ktorým sa odpúšťajú dovozné clá na určité zbrane a vojenské zariadenia (Ú. v. ES L 25, s. 1; Mim. vyd. 02/013, s. 15), prijaté na základe článku 26 ES, stanovuje vo svojom odôvodnení č. 5: „S cieľom zohľadniť ochranu tajných vojenských údajov členských štátov je nevyhnutné ustanoviť osobitné administratívne postupy na odpúšťania colných sadzieb. Vyhlásenie príslušného orgánu členského štátu, pre ktorého ozbrojené sily sú zbrane alebo vojenské zariadenia určené, ktoré by sa mohlo taktiež použiť ako colné vyhlásenie, ktoré vyžaduje colný sadzobník, by predstavovalo príslušnú záruku, že sú tieto podmienky splnené. Vyhlásenie by sa malo vydávať v podobe certifikátu. Bolo by vhodné špecifikovať podobu, akú takýto certifikát musí mať, a taktiež by malo byť možné používať na vyhlásenia výpočtovú techniku.“
25

Zo spisu, ktorý bol predložený Súdnemu dvoru, vyplýva, že v čase okolností veci samej nebola pre VS vytvorená žiadna splavná zóna, takže používanie VS bolo povolené len vo verejných plavebných koridoroch. Obvinení vo veci samej, ako aj Komisia však tvrdia, že tieto koridory sú určené pre nákladnú dopravu obchodného charakteru, a používanie VS je preto nebezpečné, a že najväčšia časť švédskych splavných vôd sa v každom prípade nachádza mimo týchto koridorov. Možnosť použitia VS vo Švédsku je tak len okrajová.
31

Čo sa týka rozšírenia judikatúry potvrdenej už citovaným rozsudkom Keck a Mithouard na spôsoby použitia určitého výrobku, uvedený členský štát uvádza tvrdenia v prospech a proti takémuto rozšíreniu. Podľa prvej skupiny týchto tvrdení by uvedený prístup umožnil najskôr vyňať z pôsobnosti článku 28 ES určitú skupinu predpisov týkajúcich sa ochrany záujmov, ktoré nie sú hospodárskej povahy. Takýto prístup by bol ďalej pokračovaním predchádzajúcej judikatúry Súdneho dvora a umožnil by vnútroštátnemu súdu pristúpiť k primerane abstraktnému uplatneniu, ktoré by zvýšilo právnu istotu a uprednostnilo koherentnosť judikatúry. Nakoniec by tento prístup bránil zneužívajúcemu uplatneniu výnimky, ktorú tvorí judikatúra vychádzajúca z uvedeného rozsudku Keck a Mithouard, v prípade predpisov, ktoré vedú k zákazu použitia určitého výrobku alebo k jeho výlučne okrajovému povoleniu.