ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 136/46

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 2. marca 2016 – Frieberger a Vallin/Komisia

(Vec F-3/15) (1)

((Verejná služba - Úradníci - Dôchodky - Reforma služobného poriadku - Nariadenie č. 1023/2013 - Článok 22 prílohy XIII služobného poriadku - Zvýšenie veku odchodu do dôchodku - Vrátenie odvodov odvádzaných do systému dôchodkového zabezpečenia Únie - Prehodnotenie započítania odpracovaných rokov na dôchodok))

(2016/C 136/65)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: Jürgen Frieberger (Woluwe-Satint-Lambert, Belgicko) a Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgicko) (v zastúpení: J.-N. Louis a N. de Montigny, avocats)

Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne J. Currall a G. Gattinara, splnomocnení zástupcovia, neskôr G. Gattinara, splnomocnený zástupca)

Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobcov: Rada Európskej únie (v zastúpení: M. Bauer a M. Veiga, splnomocnení zástupcovia)

Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalovanú: Európsky parlament (v zastúpení: M. Ecker a E. Taneva, splnomocnení zástupcovia)

Predmet veci

Návrh na zrušenie rozhodnutí Komisie, ktorými sa zamietajú žiadosti žalobcov o vrátenie časti odvodov odvádzaných do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie, ktoré boli odvedené z ich platu, ako aj návrh na prehodnotenie započítania týkajúceho sa prevodu rokov na dôchodok do systému EÚ odpracovaných pred ich nástupom do funkcie

Výrok rozsudku

1. Rozhodnutie Európskej komisie z 26. marca 2014, ktorým sa zamieta žiadosť pána Friebergera zo 17. decembra 2013, ktorou žiadal o nové započítanie svojich odpracovaných rokov na dôchodok prevedených do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie, sa zamieta.

2. Konanie o žalobe v rozsahu, v akom ju podal pán Vallin proti rozhodnutiu Európskej komisie z 13. marca 2014, ktorým Komisia údajne zamietla žiadosť o nové započítanie odpracovaných rokov na dôchodok prevedených do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie, sa zastavuje.

3. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

4. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 96, 23.3.2015, s. 25.
SK Úradný vestník Európskej únie C 313/57

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 11. septembra 2008 – Bui Van/Komisia

(Vec F-51/07) (1)

(Verejná služba - Úradníci - Prijímanie do zamestnania - Zaradenie do platovej triedy a do platového stupňa - Neplatné zaradenie - Späťvzatie nezákonného aktu - Legitímna dôvera - Primeraná lehota - Právo na obranu - Právo na riadnu správu veci verejných)

(2008/C 313/103)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobca: Philippe Bui Van (Hettange-Grande, Francúzsko) (v zastúpení: S. Rodrigues a R. Albelice, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: J. Currall a G. Berscheid, splnomocnení zástupcovia)

Predmet veci

Na jednej strane zrušenie rozhodnutia generálneho riaditeľa Spoločného výskumného centra Komisie zo 4. októbra 2006, ktorým bol žalobca preradený do platovej triedy AST 3, hoci bol pôvodne zaradený do platovej triedy AST 4, a na druhej strane návrh na náhradu škody

Výrok rozsudku

1. Komisia Európskych spoločenstiev je povinná zaplatiť pánovi Bui Van sumu vo výške 1 500 eur ako náhradu škody.

2. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3. Pán Bui Van znáša dve tretiny svojich vlastných trov konania.

4. Komisia Európskych spoločenstiev znáša svoje vlastné trovy konania a tretinu trov konania pána Bui Van.

(1) Ú. v. EÚ C 170, 21.7.2007, s. 43.
—

Zrušiť rozhodnutie Európskej komisie zo 17. apríla 2015, obsahujúce odmietnutie preskúmať platovú triedu žalobcu pri jeho preložení a obnoviť jeho služobný postup v Európskej komisii počas obdobia od 16. júna 2001 do 31. decembra 2010, napriek povýšeniu z triedy C4 (teraz trieda AST 3) do triedy C3 (teraz trieda AST 4), ktoré mu bolo udelené Európskym parlamentom 7. augusta 2009 so spätným účinkom od 1. januára 2000,
—

zrušiť následné rozhodnutie menovacieho orgánu oznámené 24. júna 2014 o nezahrnutí žalobcu na zoznam úradníkov navrhnutých na povýšenie do platovej triedy AD 13 v rámci povyšovania za rok 2014 podľa článku 45 služobného poriadku v rozsahu, v akom toto rozhodnutie nepovažuje žalobcu za vykonávajúceho osobitné úlohy, ktoré by viedli k jeho zaradeniu na pracovné miesto typu „vedúci útvaru alebo rovnocenná pozícia“ alebo „poradca alebo rovnocenná pozícia“ prostredníctvom asimilácie uskutočnenej vo vzťahu k úradníkom prideleným do kabinetov v súlade s oznámením Komisie z 18. decembra 2013,
—

priznať žalobcovi náhradu za jeho hmotnú ujmu, ktoré spočíva v rozdiele medzi dávkami v nezamestnanosti, ktoré mu budú poskytované od apríla 2014 a potom akýmkoľvek potenciálnym náhradným príjmom alebo neexistenciou tohto príjmu na jednej strane a jeho plnou mzdou, vrátane všetkých príspevkov, vo výške 7 850,33 eur na druhej strane, a to až do dátumu jeho úplného opätovného začlenenia do Agentúry (zvýšenú o úroky z omeškania vypočítané podľa sadzby Európskej centrálnej banky zvýšenej o tri percentné body),
—

v každom prípade zaviať žalovanú zaplatiť sumu stanovenú predbežne ex aequo et bono na 5 000 eur ako náhradu nemajetkovej ujmy spolu s úrokmi z omeškania v zákonnej výške až do vyhlásenia rozsudku,
—

zrušiť rozhodnutie z 26. novembra 2012 — a rozhodnutie z 27. júna 2013, ktoré ho potvrdilo — o započítaní rokov do práv na dôchodok získaných žalobcom pred jeho nástupom do služby v rámci prevodu týchto práv do dôchodkového režimu inštitúcií Únie podľa všeobecných vykonávacích ustanovení týkajúcich sa článku 11 ods. 2 prílohy VIII Služobného poriadku z 3. marca 2011,
—

zrušiť: a) rozhodnutie z 18 decembra 2012 v rozsahu, v akom odvolací výbor na základe článku 22 služobného poriadku EIB a oznámenia zamestnancom HR/P&O/2012-0103 z 29. marca 2013 zamietol odvolanie podané žalobcom proti jeho hodnotiacej správe za rok 2011; b) hodnotiacu správu za rok 2011 v rozsahu, v akom nezhrnula jednotlivé hodnotenia vo forme celkového hodnotenia „Exceptional performance“ alebo „Very good performance“ a nakoniec aj v časti, v ktorej nenavrhla žalobcu na povýšenie do funkcie D, ako aj čo sa týka stanovenia cieľov na rok 2012; c) všetky súvisiace, následné a predchádzajúce akty, a najmä povýšenia, o ktorých sa rozhodlo na základe oznámenia riaditeľa ľudských zdrojov z mája 2012 s názvom „2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles“, keďže vzhľadom na rozhodnutie jeho nadriadených, ktoré teraz napadá, EIB nezohľadnila žalobcu na účely „Promotions from Function E to D“,
—

určiť, že žalobca má právo byť zaradený na zoznam úspešných uchádzačov na obsadenie miest vo výberovom konaní EPSO/AD/206 207/11 AD5/AD7-Administrátori, oblasť: Ekonómia, Úradný vestník EÚ C 82 A zo 16. marca 2011, a to na dostatočne dlhú dobu platnosti, rovnocennú s dobou platnosti ostatných úspešných uchádzačov, pôvodne zaradených na zoznam, prípadne znovu otvoriť uvedený zoznam, pokiaľ by v dobe vyhlásenia rozsudku bol už uzavretý,
—

subsidiárne, určiť, že žalovaná je povinná žalobcovi od okamihu začatia poberania jeho dôchodku poskytnúť náhradu škody za sumu, o ktorú sa znížil dôchodok žalobcu v porovnaní s dôchodkom, ktorý by poberal, ak by boli za obdobie od 1. apríla 2008 do 31. augusta 2009 príspevky na dôchodkové poistenie do zákonného dôchodkového poistenia zaplatené v zákonom stanovenej výške.
—

subsidiárne, ak Súd pre verejnú službu rozhodne, že opätovné zaradenie žalobkyne do služobného pomeru je nemožné, resp. že takéto zaradenie nie je v záujme žalobkyne, ako ani Európskeho parlamentu, je potrebné zaviazať Európsky parlament na náhradu majetkovej ujmy v rozsahu 36 mesačných platov alebo na zaplatenie inej sumy vypočítanej ex aequo et bono, ako aj na náhradu nemajetkovej ujmy vo výške 15 000 eur,
SK Úradný vestník Európskej únie C 290/20

Žaloba podaná 22. júla 2011 — ZZ a i./Komisia

(Vec F-72/11)

2011/C 290/28

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: ZZ a i. (v zastúpení: L. Levi a A. Blot, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia

Predmet a opis sporu

Na jednej strane zrušenie rozhodnutí, ktorými sa stanovujú limity pre povýšenie v rámci povyšovania za roky 2010 a 2011 do platových tried AD13 a AD14 a na druhej strane zrušenie zoznamu úradníkov povýšených do platových tried AD13 a AD14 v rámci povyšovania za rok 2010 a zrušenie implicitného rozhodnutia Komisie o odmietnutí povýšenia väčšieho počtu ďalších úradníkov do platových tried AD12 alebo AD13

Návrhy žalobcov

— zrušiť rozhodnutia uverejnené v Informations administratives č. 3-2010, 65-2010 a 76-2010, ktorými sa stanovujú limity pre povýšenie v rámci povyšovania za roky 2010 a 2011 do platových tried AD13 a AD14,

— zrušiť zoznam úradníkov povýšených do platových tried AD13 a AD14 v rámci povyšovania za rok 2010 uverejnený v Informations administratives č. 65-2010, pretože bol zostavený na základe protiprávnych limitov pre povýšenie, a zrušiť implicitné rozhodnutie Komisie o odmietnutí povýšenia väčšieho počtu ďalších úradníkov do platových tried AD12 alebo AD13,

— v prípade potreby zrušiť rozhodnutia o zamietnutí sťažností žalobcov,
—

následne opätovne prijať žalobcu do pracovného pomeru ako stáleho úradníka s účinnosťou od 1. apríla 2010 a priznať mu odmenu, ktorú mal ako stály úradník dostávať od tohto dátumu vrátane súvisiacich práv (medzi ktoré patria práva súvisiace s dôchodkom), pričom túto odmenu odhaduje ako sumu stanovenú predbežne a ex aequo et bono na úrovni 39 600 eur,
—

zaviazať žalovanú na náhradu majetkovej škody a nemajetkovej ujmy spôsobenej žalovanému, ktorá bola predbežne ex aequo et bono vyčíslená na 170 900 eur (spolu s úrokmi z omeškania, ktorých výšku treba vypočítať podľa sadzby stanovenej Európskou centrálnou bankou pre hlavné refinančné operácie, zvýšenej o dva percentuálne body, a to od 1. augusta 2006),
—

uložiť žalovanej povinnosť, aby vykonala vyšetrovanie na účely zistenia udalostí z 5. mája 2003, keď vedúci ad interim administratívneho oddelenia delegácie Európskej komisie v Angole riadil osobný automobil žalobcu z miesta, kde boli ubytovaní, do miesta vzdialeného približne štyri kilometre, udalostí zo 6. septembra 2001 a či existuje medzi týmito udalosťami akýkoľvek vzťah, ako aj povinnosť, aby bezodkladne oznámila žalobcovi výsledky vyšetrovania a na niekoľkých príslušných a viditeľných miestach vyvesila oznámenia obsahujúce výňatok zo záverov vyšetrovania a zabezpečila prístup k týmto zisteniam; alebo podporne uložiť žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi z titulu náhrady ujmy, ktorá mu vznikla v dôsledku rozhodnutia o zamietnutí žiadosti z 1. septembra 2006, sumu 100 000 eur alebo vyššiu alebo nižšiu sumu, ktorú Súd pre verejnú službu bude považovať za primeranú a spravodlivú, a s ohľadom na ujmu, ktorá vznikne po dni, keď bola podaná predmetná žaloba, sumu 20 eur alebo vyššiu alebo nižšiu sumu, ktorú Súd pre verejnú službu bude považovať za primeranú a spravodlivú, za každý deň odo dňa nasledujúceho po dni podania tejto žaloby do dňa, keď po ukončení vyšetrovania bude žalobca oboznámený so zisteniami a tieto zistenia budú primerane zverejnené,
Úradník sa nemôže opierať o výklad internej smernice, ktorý je v rozpore so samotným znením všeobecných ustanovení služobného poriadku, aby tak napadol prijatie rozhodnutia o zrušení paušálnej náhrady za prácu nadčas, ktorá mu bola zrušená len z dôvodu jeho povýšenia do platovej triedy AST 5 a potom do AST 6.

V tejto súvislosti zo znenia článku 56 druhého odseku služobného poriadku jasne vyplýva, že nadčasy odpracované úradníkmi vo funkčnej skupine AST 5 až 11 nezakladajú nárok týchto úradníkov na náhradu alebo odmenu.

V každom prípade interné predpisy prijaté inštitúciami, úradmi a agentúrami Európskej únie v žiadnom prípade nemôžu platne ustanoviť pravidlá, ktoré sa odchyľujú od ustanovení vyššej právnej sily, akými sú ustanovenia služobného poriadku, a právnej úpravy prijatej na jeho vykonanie.

(pozri body 54 – 56)

Súd prvého stupňa: rozsudok z 25. októbra 2005, Fardoom a Reinard/Komisia, T‑43/04, EU:T:2005:374, bod 36

Súd pre verejnú službu: rozsudok z 30. novembra 2009, Voslamber/Komisia, F‑86/08, EU:F:2009:161, bod 53
V rámci konania o prevode práv na dôchodok stanoveného v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku je rozhodnutie menovacieho orgánu o vykonaní prevodu kapitálu predstavujúceho práva na dôchodok nadobudnuté dotknutou osobou pred jej vstupom do služieb Únie, aktom spôsobujúcim ujmu, ktorý môže byť predmetom žaloby na základe článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 1 služobného poriadku. Návrh na započítanie odpracovaných rokov, hoci s ním dotknutá osoba súhlasila, naopak nepredstavuje akt spôsobujúci ujmu, ktorý môže byť predmetom žaloby na základe článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 1 služobného poriadku.

Započítanie odpracovaných rokov totiž možno uznať, iba ak úradník vyjadrí súhlas so začatím konania o prevode kapitálu do systému dôchodkového zabezpečenia Únie, pričom tento kapitál predstavuje práva na dôchodok, ktoré dotknutá osoba predtým nadobudla v príslušnej externej dôchodkovej poisťovni, a tento súhlas je ozrejmený návrhom menovacieho orgánu na započítanie odpracovaných rokov na základe predbežnej kapitálovej sumy oznámenej príslušnou externou dôchodkovou poisťovňou.

V tejto súvislosti vo fáze návrhu na započítanie práv na dôchodok sa dotknutá inštitúcia pristúpi iba zaväzuje správne uplatniť článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a všeobecné vykonávacie ustanovenia na situáciu dotknutej osoby. Táto povinnosť inštitúcie vyplýva priamo z predmetných ustanovení, a to aj bez akéhokoľvek výslovného záväzku inštitúcie.

Z takého záväzku vyjadreného v návrhu na započítanie odpracovaných rokov teda nevyplýva ani nová povinnosť dotknutej inštitúcie a v dôsledku toho ani zmena právnej situácie dotknutej osoby najmä z dôvodu, že aj keď dotknutá osoba vyjadrí súhlas s prevodom práv na dôchodok, ktoré nadobudla v inom systéme, do systému dôchodkového zabezpečenia Únie, inštitúcia, ktorá tento návrh predložila, nemá po uskutočnení prevodu sumy kapitálu oznámenej vnútroštátnou dôchodkovou poisťovňou, zodpovedajúcu povinnosť automaticky priznať dotknutej osobe počet odpracovaných rokov uvedených v pôvodnom návrhu, so zreteľom na ktorý úradník potvrdil svoj zámer previesť uvedený kapitál do systému dôchodkového zabezpečenia Únie.

(pozri body 28 – 32)

Odkaz:

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudky z 13. októbra 2015, Komisia/Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komisia/Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels/Komisia, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 76)

2. Úradníci – Zastúpenie – Ochrana zástupcov zamestnancov

(Služobný poriadok úradníkov, príloha II článok 1 šiesty odsek)

1. Súd je oprávnený posúdiť podľa okolností každého prípadu, či riadny výkon spravodlivosti odôvodňuje odmietnutie zjavne nedôvodnej žaloby podľa článku 76 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu bez toho, aby predtým rozhodol o námietke neprípustnosti podanej žalovanou. Tak je to v prípade, v akom riešenie prijaté Súdom pre verejnú službu v skoršom rozsudku týkajúcom sa žalobcu je mutatis mutandis, servatis servandis uplatniteľné na prejednávanú vec.

(pozri body 45 a 46)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: 20. januára 2009, Klein/Komisia, F‑32/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, bod 20, a tam citovaná judikatúra; 7. júla 2009, Lebedef/Komisia, F‑39/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000

2. Článok 10 rámcovej dohody z 27. januára 2006 o vzťahoch medzi Komisiou a odborovými a profesijnými organizáciami a článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku majú v zásade ten istý obsah a účel, a to ochranu zástupcov zamestnancov a odlišujú sa v podstate len svojou osobnou pôsobnosťou. Článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku sa totiž vzťahuje na zástupcov stanovených služobným poriadkom a to členov výboru zamestnancov a úradníkov menovaných výborom do orgánov zriadených na základe služobného poriadku, zatiaľ čo článok 10 rámcovej dohody sa týka zástupcov a splnomocnencov odborov.

(pozri bod 49)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: Lebedef/Komisia, už citovaný
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)

z 12. júna 2009

Vec F-69/08

Brigitte Knöll

proti

Európskemu policajnému úradu (Europol)

„Verejná služba – Zamestnanci Europolu – Neobnovenie zmluvy – Zmluva na dobu neurčitú – Prípustnosť – Záujem na konaní – Žaloba smerujúca proti rozhodnutiu, ktoré v čase podania žaloby už zaniklo – Nepodanie predchádzajúcej sťažnosti“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 40 ods. 3 Dohovoru o zriadení Európskeho policajného úradu (Dohovor o Europole) stanoveného na základe článku K.3 Zmluvy o Európskej únii a článku 93 ods. 1 služobného poriadku zamestnancov Europolu, ktorou B. Knöll navrhuje zrušenie rozhodnutia riaditeľa Europolu zo 4. októbra 2007, ktorým jej bolo zamietnuté obnovenie jej zmluvy a ponúknutie zmluvy na dobu neurčitú, rozhodnutia riaditeľa Europolu z 29. apríla 2008, ktorým bola zamietnutá jej sťažnosť proti vyššie uvedenému rozhodnutiu zo 4. októbra 2007 a rozhodnutia riaditeľa Europolu z 12. júna 2008, ktorým bolo opätovne zamietnuté obnovenie jej zmluvy

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Žalobkyňa je povinná nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Záujem na konaní – Posúdenie v čase podania žaloby – Zánik napadnutého rozhodnutia

Záujem na konaní, ktorý je nevyhnutnou podmienkou prípustnosti žaloby, musí existovať v čase podania žaloby. Je preto neprípustná žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu, ktoré prestalo byť súčasťou právneho poriadku predo dňom zápisu žaloby do registra z dôvodu, že po opätovnom preskúmaní bolo prijaté nové rozhodnutie z iných dôvodov a na základe iných skutočností, než z ktorých vychádzala administratíva pri prijatí prvého rozhodnutia. Nové rozhodnutie nepredstavuje potvrdzujúce rozhodnutie, ale je naopak samostatným rozhodnutím, ktoré nahrádza predchádzajúce rozhodnutie.

(pozri body 34, 35, 37 a 38)

Odkaz:

Súdny dvor: 7. júna 2007, Wunenburger/Komisia, C‑362/05 P, Zb. s. I‑4333, bod 42

Súd prvého stupňa: 18. júna 1992, Turner/Komisia, T‑49/91, Zb. s. II‑1855, body 24 až 26; 13. decembra 1996, Lebedef/Komisia, T‑128/96, Zb. VS s. I‑A‑629, II‑1679, body 19 a 21; 29. septembra 1999, Neumann a Neumann-Schölles/Komisia, T‑68/97, Zb. VS s. I‑A‑193, II‑1005, bod 58; 27. januára 2000, TAT European Airlines/Komisia, T‑49/97, Zb. s. II‑51, body 30 až 36; 24. apríla 2001, Torre a i./Komisia, T‑159/98, Zb. VS s. I‑A‑83, II‑395, bod 28; 5. marca 2004, Liakoura/Rada, T‑281/03, Zb. VS s. I‑A‑61, II‑249, body 36 až 38; 13. septembra 2005, Fernández-Gómez/Komisia, T‑272/03, Zb. VS s. I‑A‑229, II‑1049, body 36 a 42 až 44

Súd pre verejnú službu: 15. júla 2008, Pouzol/Dvor audítorov, F‑28/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, body 45 až 50
8

Anglické znenie bodu 6 VVU EHSV stanovuje: „In order to identify which applications best serve the interests of the service and to ensure complete transparency in the drawing up of the list of officials who can benefit from the facility, a following points system shall be established based on the following criteria: … b) Length of employment… …“
30

Predovšetkým, pokiaľ ide o záujem služby, žalobca, po prvé, napáda odôvodnenie sporného rozhodnutia, podľa ktorého politika outsorcingu riadenia programov výskumu kozmického priestoru odôvodňuje zamietnutie jeho žiadosti o ponechanie v službe. V tejto súvislosti zdôrazňuje skutočnosť, že táto politika sa realizuje od roku 2009. Navyše, vo februári 2014 boli do jeho bývalého útvaru prijatí traja noví zamestnanci. Podľa názoru žalobcu zamestnanci zostávajúci v tomto útvare po jeho odchode do dôchodku budú sami môcť ťažko zvládnuť celé pracovné zaťaženie útvaru, ktorý na to, aby sa vysporiadal so svojimi úlohami v rámci programu práce na roky 2014 a 2015, potrebuje zamestnancov, ktorí sú tak, ako on, vysoko kvalifikovaní a skúsení.
V oblasti prijímania zamestnancov európskych inštitúcií vykonávaného prostredníctvom organizácie verejného výberového konania z dôvodu zásady nezávislosti, ktorou sa riadi výkon úloh výberových komisií výberového konania, menovací orgán nemá právomoc zrušiť alebo zmeniť rozhodnutie, ktorá výberová komisia prijala v rámci svojich právomocí vymedzených najmä článkom 30 služobného poriadku, ako aj článkom 5 jeho prílohy III.

Keďže je však menovací orgán povinný prijímať rozhodnutia, ktoré nie sú protiprávne, nemôže byť viazaný rozhodnutím výberovej komisie, ktorého protiprávnosť by následne mohla ovplyvniť jeho vlastné administratívne rozhodnutia. Z tohto dôvodu je menovací orgán pred vymenovaním úradníka povinný overiť, či dotknutý uchádzač spĺňa podmienky, ktoré vyžaduje služobný poriadok na to, aby mohol byť riadne prijatý do služby Únie, inak je jeho rozhodnutie o prijatí do zamestnania neplatné.

Keď je napríklad zjavné, že rozhodnutie výberovej komisie pripustiť uchádzača k účasti na skúškach výberového konania je protiprávne, pretože je zjavne nesprávne, menovací orgán, ktorému výberová komisia odovzdala rezervný zoznam s menom tohto uchádzača, ktorý medzičasom uspel na skúškach, musí odmietnuť jeho vymenovanie.

(pozri body 39 a 40)

Súdny dvor: rozsudky z 23. októbra 1986, Schwiering/Dvor audítorov,142/85, EU:C:1986:405, body 19 a 20, a z 20. februára 1992, Parlament/Hanning,C‑345/90 P, EU:C:1992:79, bod 22

Súd pre verejnú službu: rozsudok z 23. októbra 2012, Eklund/Komisia,F‑57/11, EU:F:2012:145, bod 49, a uznesenie z 10. júla 2014, Mészáros/Komisia,F‑22/13, EU:F:2014:189, bod 48
Úradníci – Dočasní zamestnanci – Prijímanie – Zaradenie do platovej triedy – Zhoda medzi platovou triedou a pracovným miestom – Prijatie na pracovné miesto predtým zastávané úradníkom zaradeným do vyššej platovej triedy – Okolnosť, ktorá nie je prekážkou prijatia do nižšej platovej triedy – Vymenovanie zamestnanca národnej diplomatickej služby členského štátu za dočasného zamestnanca – Zohľadnenie úloh vykonávaných predtým ako vyslaný národný expert – Vylúčenie

[Služobný poriadok úradníkov, článok 5, článok 32 a článok 98 ods. 1; podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 2 písm. e), článok 15 ods. 1 a článok 50b; rozhodnutie Rady 2010/427]
192

Okrem toho v stanovisku disciplinárneho výboru sú opísané výhrady vznesené voči žalobcovi, jednotlivé pravidlá a ustanovenia platné v rámci ECB, ktoré žalobca podľa názoru tohto výboru porušil, ako aj dôvody, pre ktoré tento výbor považoval za nedôvodné tvrdenia žalobcu uvedené okrem iného v jeho „vyjadrení na obhajobu“, podľa ktorých došlo k porušeniu jeho práva na obhajobu. Uvedený výbor vo svojom stanovisku tiež opísal otázky, o ktorých sa diskutovalo na pôde tohto výboru. Z toho vyplýva, že členovia tohto výboru mali odlišný názor na to, či má byť žalobca prepustený, ale naopak na základe konsenzu dospeli k spoločnému záveru, že prepustenie žalobcu by prichádzalo do úvahy, ak by „porušenia pracovných povinností boli navyše motivované sledovaním osobného záujmu, ktorý by nenapraviteľne narušil vzťah dôvery medzi ECB a [žalobcom]“. Za týchto okolností dvaja členovia disciplinárneho výboru konštatovali, že dôkazy uvedené v tejto súvislosti v spise sú dostatočne presvedčivé, ale väčšina členov napokon dospela k záveru, že nie je „úplne presvedčená o tom, že osobný záujem… možno preukázať v prísnom zmysle slova bez akejkoľvek pochybnosti“.
—

zaviazal žalovanú na zaplatenie úrokov z omeškania, počnúc júnom 2012 v súvislosti so sumou 5530 eur, augustom 2012 v súvislosti so sumou 1535,60 eura, septembrom 2012 v súvislosti s dodatočnou sumou 1535,60 eura a októbrom 2012 v súvislosti so sumou 3822,80 eura až do okamihu, keď mu budú tieto sumy vrátené; keďže do výšky 3071,20 eura vyplatenej v rámci mzdy za január 2013 úroky z omeškania nie je potrebné od tohto vrátenia platiť,