Vec T‑349/03

Corsica Ferries France SAS

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Štátna pomoc – Žaloba o neplatnosť – Pomoc na reštrukturalizáciu – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom – Usmernenia Komisie – Povinnosť odôvodnenia – Dodržanie podmienok – Minimálny charakter pomoci“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 15. júna 2005

Abstrakt rozsudku

1. Žaloba o neplatnosť – Dôvody – Neexistencia alebo nedostatok odôvodnenia – Odlíšenie od zjavne nesprávneho posúdenia

(Články 230 ES a 253 ES)

2. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie Komisie v oblasti štátnej pomoci – Rozhodnutie týkajúce sa pomoci na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach

[Článok 87 ods. 1 a 3 písm. c) ES a článok 253 ES; usmernenia Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach]

3. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie – Hranice

[Článok 87 ods. 3 písm. c) ES]

4. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Voľná úvaha Komisie – Možnosť prijať pravidlá – Záväzný účinok – Súdne preskúmanie

[Článok 87 ods. 3 písm. c) ES]

5. Žaloba o neplatnosť – Napadnutý akt – Posúdenie zákonnosti na základe informácií dostupných v čase prijatia aktu – Retrospektívne úvahy – Neexistencia vplyvu

(Článok 230 ES)

6. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Pomoc, ktorú možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom – Pomoc na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach – Určenie podnikov v ťažkostiach

[Článok 87 ods. 3 písm. c) ES; usmernenia Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach, body 4, 5 písm. a) a bod 6]

7. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Pomoc, ktorú možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom – Pomoc na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach – Podmienky – Obmedzenie sumy pomoci na striktne nevyhnutné minimum – Uplatnenie reštrukturalizačného plánu obsahujúceho záväzok predať aktíva, ktoré nie sú nevyhnutne potrebné – Dôsledok – Povinnosť venovať celý výnos z predaja na financovanie reštrukturalizačného plánu

[Článok 87 ods. 3 písm. c) ES; usmernenia Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach, bod 40]

8. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Výnimky – Pomoc, ktorú možno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom – Pomoc na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach – Voľná úvaha Komisie – Právomoc približne odhadnúť čistý výnos z predajov aktív stanovených reštrukturalizačným plánom – Obmedzenie

[Článok 87 ods. 3 písm. c) ES]

9. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Náprava nedostatku odôvodnenia počas sporového konania – Neprípustnosť

(Článok 253 ES)

1. Žalobný dôvod založený na porušení článku 253 ES je odlišný od žalobného dôvodu založeného na zjavne nesprávnom posúdení. Zatiaľ čo totiž prvý z nich, ktorým sa namieta neexistencia alebo nedostatok odôvodnenia, spočíva v porušení podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 230 ES a predstavuje dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý musí súd Spoločenstva preskúmať z úradnej povinnosti, druhý z nich, ktorý sa týka zákonnosti rozhodnutia z meritórneho hľadiska, spočíva v porušení právneho pravidla súvisiaceho s uplatňovaním Zmluvy v zmysle toho istého článku 230 ES a môže byť preskúmaný súdom Spoločenstva len vtedy, ak sa ho žalobca dovoláva. Povinnosť odôvodnenia je teda otázkou odlišnou od otázky dôvodnosti odôvodnenia.

Súd prvého stupňa teda nesmie v súvislosti s preskúmavaním dodržania povinnosti odôvodnenia rozhodnutia Komisie preskúmavať z meritórneho hľadiska zákonnosť dôvodov, ktoré posledná uvedená uviedla na odôvodnenie uvedeného rozhodnutia.

Z toho vyplýva, že v rámci žalobného dôvodu založeného na neexistencii alebo nedostatku odôvodnenia sú výhrady a tvrdenia smerujúce k spochybneniu dôvodnosti takého rozhodnutia neúčinné a nepodstatné.

(pozri body 52, 58, 59)

2. Rozsah povinnosti odôvodnenia závisí od povahy dotknutého aktu a od kontextu jeho prijatia. Z odôvodnenia musia jasne a nepochybne vyplývať úvahy inštitúcie, a to tak, aby sa jednak dotknuté osoby mohli oboznámiť s dôvodmi prijatého opatrenia, aby mohli brániť svoje práva a overiť, či rozhodnutie je alebo nie je dôvodné, a jednak aby súd Spoločenstva mohol vykonať svoje preskúmanie zákonnosti.

Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale aj s ohľadom na jeho kontext a na všetky právne predpisy, ktoré upravujú dotknutú oblasť.

Komisia predovšetkým nie je povinná zaujať stanovisko ku všetkým tvrdeniam, ktoré pred ňou uvádzajú dotknuté osoby, ako napríklad ku skutočnostiam, ktoré sú očividne nepodstatné, bezvýznamné alebo zjavne druhoradé, ale stačí, aby vyložila skutočnosti a právne úvahy, ktoré majú zásadný význam v štruktúre ňou vydávaného rozhodnutia.

Pri kvalifikovaní opatrenia ako pomoci povinnosť odôvodnenia vyžaduje, aby sa uviedli dôvody, pre ktoré sa Komisia domnieva, že dotknuté opatrenie patrí do rozsahu pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES.

Pokiaľ ide o povinnosť odôvodnenia týkajúcu sa zlučiteľnosti štátnej pomoci na reštrukturalizáciu s článkom 87 ods. 3 písm. c) ES, táto je splnená, ak sú v rozhodnutí Komisie uvedené dôvody, pre ktoré sa táto domnieva, že pomoc je odôvodnená s ohľadom na podmienky stanovené usmerneniami Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach, najmä s ohľadom na reštrukturalizačný plán, dostatočné preukázanie dlhodobej životaschopnosti a primeranosť pomoci vzhľadom na príspevok príjemcu.

(pozri body 62 – 66, 132)

3. Pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 písm. c) ES disponuje Komisia širokou mierou voľnej úvahy, ktorej výkon zahŕňa komplexné hodnotenia ekonomického a sociálneho charakteru, ktoré musia byť vykonávané v kontexte Spoločenstva. Súdne preskúmavanie výkonu tejto voľnej úvahy sa teda obmedzuje na kontrolu dodržiavania procesných pravidiel a pravidiel odôvodnenia, ako aj na kontrolu vecnej správnosti zistených skutočností a neexistencie nesprávneho právneho posúdenia, zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu alebo zneužitia právomoci. Súdu prvého stupňa teda neprislúcha, aby nahrádzal ekonomické posúdenie autora rozhodnutia svojím posúdením.

(pozri body 137, 138)

4. Komisia je viazaná pravidlami a oznámeniami, ktoré prijíma v oblasti kontroly štátnej pomoci, pokiaľ sa neodchyľujú od noriem Zmluvy a pokiaľ ich štáty akceptujú.

Na Komisiu teda pri posudzovaní jednotlivého prípadu pomoci na základe takých usmernení, ktoré už skôr prijala, nemožno hľadieť tak, že prekračuje hranice svojej voľnej úvahy alebo že upúšťa od jej výkonu. Komisia si totiž jednak zachováva svoju právomoc zrušiť alebo zmeniť usmernenia, pokiaľ to okolnosti vyžadujú. Okrem toho sa tieto usmernenia týkajú vymedzeného sektoru a sú zdôvodnené snahou sledovať ňou vytýčenú politiku.

V tejto súvislosti je teda úlohou Súdu prvého stupňa preskúmať, či boli dodržané požiadavky, ktoré si Komisia sama stanovila a ktoré uviedla v usmerneniach.

(pozri body 139 – 141)

5. Zákonnosť aktu Spoločenstva musí byť v rámci žaloby o neplatnosť podľa článku 230 ES posudzovaná na základe skutkového a právneho stavu existujúceho v čase prijatia aktu a nemôže závisieť od prípadných možností, ako ho obísť, ani od retrospektívnych úvah o miere jeho účinnosti.

Predovšetkým treba komplexné hodnotenia vykonané Komisiou preskúmať len na základe informácií, ktorými disponovala v čase vykonávania týchto hodnotení.

(pozri body 142, 143)

6. Podľa usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach sa síce podnik považuje za podnik v ťažkostiach „v každom prípade“ vtedy, ak došlo k úbytku podstatnej časti jeho majetku, nič však nebráni podniku v tom, aby inými dôkazmi preukázal, že je vo finančných ťažkostiach v zmysle usmernení, aj keď nestratil značnú časť svojho majetku.

(pozri bod 185)

7. Pokiaľ sa podnik s cieľom získať pomoc na reštrukturalizáciu zaviazal vo svojom reštrukturalizačnom pláne predať aktíva, ktoré nevyhnutne nepotrebuje, musí venovať celý výnos z predaja týchto aktív na financovanie reštrukturalizačného plánu. Táto povinnosť nijako nezaväzuje príjemcu pomoci na to, aby použil všetky svoje zdroje na zníženie sumy poskytnutej pomoci, ale len na to, aby použil všetky zdroje získané z aktív, ktoré sa nepovažujú za nevyhnutne potrebné, na pokračovanie činností podniku v rámci jeho reštrukturalizácie. Takýto príspevok príjemcu na reštrukturalizačný plán z jeho vlastných zdrojov sa požaduje na to, aby pomoc zostala v súlade s bodom 40 usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach obmedzená na striktné minimum nevyhnutné na vykonanie reštrukturalizácie v závislosti od dostupných finančných prostriedkov tohto príjemcu, jeho akcionárov alebo obchodnej skupiny, ku ktorej patrí.

(pozri body 266, 313)

8. Komisia nie je pri posudzovaní zlučiteľnosti pomoci na reštrukturalizáciu so spoločným trhom povinná odhadnúť konkrétne náklady na každé z opatrení, ktoré má dotknutý podnik prijať. Odhliadnuc od toho, že presné ohodnotenie rôznych nákladových položiek je v každom prípade riskantné z dôvodu budúceho charakteru zamýšľaných opatrení, Komisia sa môže pri výkone širokej miery svojej voľnej úvahy obmedziť na celkové ohodnotenie.

Z toho vyplýva, že Komisia je pri výkone širokej miery svojej voľnej úvahy v zásade oprávnená približne odhadnúť čistý výnos z predajov aktív stanovených v reštrukturalizačnom pláne vzhľadom na ťažkosti spojené s presným ohodnotením takého výnosu.

Pokiaľ však aktíva, ktorých predaj bol stanovený uvedeným plánom, boli už skutočne predané, a Komisia z tohto dôvodu pozná skutočnú výšku čistého výnosu z tohto predaja, Komisia sa predovšetkým vo svetle zásady zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 ES nemôže pri určovaní minimálneho charakteru pomoci obmedziť na vykonanie „hrubého“ odhadu objemu voľných finančných prostriedkov dotknutého podniku.

(pozri body 272, 273, 278, 282, 283)

9. Odôvodnenie rozhodnutia musí byť uvedené v samotnom rozhodnutí a neskoršie vysvetlenia poskytnuté Komisiou môžu byť zohľadnené iba za mimoriadnych okolností. Z toho vyplýva, že rozhodnutie musí stačiť samo osebe a že jeho odôvodnenie nemôže vychádzať z neskorších písomných alebo ústnych vysvetlení poskytnutých v čase, keď je proti dotknutému rozhodnutiu už podaná žaloba pred súdom Spoločenstva.

(pozri bod 287)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

z 15. júna 2005 ( )

„Štátna pomoc – Žaloba o neplatnosť – Pomoc na reštrukturalizáciu – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom – Usmernenia Komisie – Povinnosť odôvodnenia – Dodržanie podmienok – Minimálny charakter pomoci“

Vo veci T‑349/03,

Corsica Ferries France SAS, so sídlom v Bastii (Francúzsko), v zastúpení: S. Rodrigues a C. Scapel, advokáti, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

žalobkyňa,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: C. Giolito a H. van Vliet, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

žalovanej,

ktorú v konaní podporujú:

Francúzska republika, v zastúpení: G. de Bergues a S. Ramet, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

a

Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM) SA, so sídlom v Marseille (Francúzsko), v zastúpení: pôvodne H. Tassy, neskôr O. d’Ormesson a A. Bouin, advokáti,

vedľajší účastníci konania,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2004/166/ES z 9. júla 2003 o pomoci na reštrukturalizáciu, ktorú Francúzsko zamýšľa poskytnúť spoločnosti Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 61, 2004, s. 13),

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (tretia komora),

v zložení: predseda komory M. Jaeger, sudcovia V. Tiili a O. Czúcz,

tajomník: I. Natsinas, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. novembra 2004,

vyhlásil tento

Rozsudok

Právny rámec

1 Článok 87 ES stanovuje:

„1. Ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.

…

3. Za zlučiteľné so spoločným trhom možno považovať:

…

c) pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom…“

2 Bod 8 usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc námornej doprave [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 205, 1997, s. 5) stanovuje, že Komisia uplatní usmernenia pre štátnu pomoc na reštrukturalizáciu a záchranu podnikov v ťažkostiach na pomoc na reštrukturalizáciu námorných spoločností.

3 Podľa usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach [podnikov v ťažkostiach – neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 288, 1999, s. 2; Mim. vyd. 08/001, s. 322, ďalej len „usmernenia“), použiteľných od 9. októbra 1999, Komisia určuje podmienky, za ktorých je možné príslušnú pomoc vyhlásiť za zlučiteľnú so spoločným trhom v súlade s článkom 87 ods. 3 písm. c) ES. Podľa bodu 3.2.2 týchto usmernení sa tieto podmienky týkajú posúdenia príjemcu ako podniku v ťažkostiach, obnovenia životaschopnosti, vyhnutia sa nevhodným narušeniam hospodárskej súťaže, obmedzenia pomoci na minimum, uloženia podmienok a povinností potrebných na to, aby hospodárska súťaž nebola narušená spôsobom, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom, a úplného vykonania reštrukturalizačného plánu.

4 Nariadenie Rady EHS č. 3577/92 zo 7. decembra 1992, ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž) (Ú. v. ES L 364, s. 7; Mim. vyd. 06/002, s. 10) ukladá členským štátom povinnosť, aby otvorili vnútroštátne trhy kabotáže. Článok 4 tohto nariadenia stanovuje, že kedykoľvek členský štát uzatvorí zmluvu o výkone vo verejnom záujme, bude to na nediskriminačnom základe všetkých majiteľov lodí Spoločenstva.

Skutkové okolnosti

1. Dotknuté námorné spoločnosti

5 Žalobkyňou je námorná spoločnosť, ktorá ponúka pravidelné námorné spojenia na Korziku z kontinentálneho Francúzska (Toulon a Nice) a Talianska (Savone a Livorno).

6 Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) je námorná spoločnosť, ktorá zabezpečuje pravidelné spojenia na Korziku z kontinentálneho Francúzska (Nice, Toulon a Marseille) a do severnej Afriky (Tunisko a Alžírsko) z kontinentálneho Francúzska, ako aj sezónne spojenie od apríla do septembra na Sardíniu.

7 SNCM je dnes z 80 % vo vlastníctve Compagnie générale maritime et financière (CGMF) a z 20 % vo vlastníctve Société nationale des chemins de fer (SNCF). Predmetom podnikania CGMF, ktorej 100 % priamym vlastníkom je francúzsky štát, je povoľovanie všetkých činností týkajúcich sa námornej dopravy, vybavenia a prenájmu lodí, ako aj účasť na všetkých obchodných alebo priemyselných činnostiach priamo alebo nepriamo súvisiacich s týmto predmetom podnikania.

8 SNCM má menšinový podiel v Compagnie méridionale de navigation (CMN), námornej spoločnosti pôsobiacej medzi Marseille a Korzikou, ktorá je kontrolovaná Compagnie méridionale de participation zo skupiny Stef-TFE.

2. Záväzky verejnej služby spojené s námornými spojeniami medzi kontinentálnym Francúzskom a Korzikou

9 Od roku 1948 sú služby pravidelnej námornej dopravy medzi kontinentálnym Francúzskom a Korzikou zabezpečované v rámci záväzkov verejnej služby.

10 Do roku 1976 boli tieto služby poskytované v systéme čiastočne upravenom francúzskou právnou úpravou, pričom lode plaviace sa pod francúzskou vlajkou mali monopol na kabotáž. V tomto systéme štát vyplácal spoločnostiam poskytujúcim službu paušálnu dotáciu ako vyrovnanie za požiadavky verejnej služby týkajúce sa spájaných prístavov, pravidelnosti, frekvencie, objemu poskytovania služby, používaných cenníkov a posádky lode.

11 Roku 1976 Francúzsko nanovo definovalo podmienky poskytovania verejnej služby námornej dopravy na Korziku na základe zásady územnej kontinuity. Účelom tejto zásady je obmedziť nevýhody ostrovnej polohy a zabezpečiť dopravné spojenie s ostrovom za podmienok čo najbližších podmienkam čisto kontinentálnych spojení. Bol zavedený režim koncesií, pričom rámcové podmienky verejnej služby boli zahrnuté do zadávacích podmienok. So spoločnosťami SNCM a CMN bola 31. marca 1976 uzatvorená rámcová zmluva na dobu 25 rokov, ktorej platnosť uplynula 31. decembra 2001.

12 Od roku 1976 do roku 1982 určovala francúzska vláda na základe tejto rámcovej zmluvy podmienky dopravného spojenia.

13 Zákon z 30. júla 1982 o osobitnom postavení regiónu Korzika preniesol na regionálny parlament Korziky správu územnej kontinuity v rámci zmluvného rámca s francúzskym štátom. Následne zákon z 13. mája 1991 o postavení územnosprávneho celku Korzika priznal uvedenému regionálnemu parlamentu úplnú právomoc pre dopravné spojenie s týmto ostrovom. Od toho času je za jeho organizáciu zodpovedný Office des transports de la Corse (OTC).

14 Od roku 1991 boli prijaté dve päťročné zmluvy medzi OTC a oboma koncesionárskymi spoločnosťami na základe rámcovej zmluvy. Prvá z týchto zmlúv (ďalej len „zmluva z roku 1991“) spresňovala podmienky výkonu verejnej služby pre roky 1991 až 1996 a druhá zmluva (ďalej len „zmluva z roku 1996“) spresňovala tieto podmienky pre roky 1996 až 2001. Týmito zmluvami boli taktiež definované zásady vyplácania paušálnej dotácie poskytovanej vo forme dotácie na územnú kontinuitu ako vyrovnania za uložené záväzky. Záväzky verejnej služby sa v tom čase vzťahovali na všetky spojenia medzi Korziku a tromi prístavmi kontinentálneho Francúzska, a to Nice, Toulon a Marseille.

15 Roku 2001 územnosprávny celok Korzika vyhlásil podľa nariadenia č. 3577/92 verejnú súťaž s cieľom vybrať podnikateľský subjekt, ktorý by bol od 1. januára 2002 poverený plnením záväzkov verejnej služby medzi kontinentálnym Francúzskom a Korzikou v rámci zmluvy na päť rokov za finančnú náhradu. Vzhľadom na vývoj hospodárskej súťaže na spojeniach z Toulonu a Nice územnosprávny celok Korzika usúdil, že záväzku verejnej služby musia podliehať len spojenia z Marseille.

16 Táto zákazka bola pridelená spoločne SNCM a CMN, pričom žalobkyňa sa verejnej súťaže nezúčastnila.

17 Podľa „zmluvy o zverení verejnej služby“ (ďalej len „zmluva z roku 2002“) uzatvorenej s územnosprávnym celkom Korzika a OTC sú SNCM a CMN ako splnomocnenci zaviazaní zabezpečovať od 1. januára 2002 poskytovanie pravidelných námorných služieb na linkách medzi Marseille a Korzikou pod podmienkou dodržiavania niektorých záväzkov verejnej služby týkajúcich sa frekvencie, kapacity, cestovného poriadku, cestovného (maximálna cena podľa sezóny, povinné zľavy pre niektoré kategórie osôb) a kvality služby. Podľa tejto zmluvy sú tieto záväzky plnené za každoročne klesajúcu „referenčnú“ finančnú náhradu, ktorej výška určená na základe predpokladaných príjmov je predmetom úprav na konci každého roka v závislosti od odchýlky medzi týmito predpokladmi a skutočnými príjmami. Podľa zmluvy predstavuje maximálna suma finančnej náhrady za celé dotknuté obdobie 326,85 miliónov eur pre SNCM a 128,2 miliónov eur pre CMN, teda celkovo 455,05 miliónov eur. Zmluva z roku 2002 okrem toho stanovuje, že konečná ročná finančná náhrada pre každého zo splnomocnencov je obmedzená na prevádzkovú stratu vzniknutú z dôvodu záväzkov verejnej služby pri zohľadnení primeraného výnosu úmerného skutočnému používaniu nasadeného plavebného kapitálu, pričom primeraný výnos je stanovený na 15 % z predajnej hodnoty lodí, ako ju definuje dohoda. Platnosť zmluvy z roku 2002 uplynie 31. decembra 2006, pokiaľ neuplynie už skôr na základe dohody všetkých zmluvných strán.

Správne konanie

1. Pomoc v prospech SNCM ako náhrada záväzkov verejnej služby v rámci zmluvy z roku 1991 a zmluvy z roku 1996

18 V dôsledku sťažností proti pomoci poskytnutej Corsica Marittima, dcérskej spoločnosti SNCM pre dopravu cestujúcich medzi Korzikou a Talianskom, Komisia 22. decembra 1998 oznámila Francúzskej republike svoje rozhodnutie začať konanie vo veci formálneho zisťovania pomoci podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy ES (teraz článok 88 ods. 2 ES) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 62, 1999, s. 9). Táto vec bola zaregistrovaná pod číslom C‑78/98.

19 Dňa 28. februára 2001 Komisia po nových sťažnostiach týkajúcich sa pomoci prijatej SNCM na pokrytie nákladov na plnenie jej záväzkov verejnej služby oznámila Francúzskej republike svoje rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania pomoci podľa článku 88 ods. 2 ES [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 117, 2001, s. 9). Táto vec bola zaregistrovaná pod číslom C‑14/01.

20 Rozhodnutím 2002/149/ES z 30. októbra 2001 o štátnej pomoci vyplatenej Francúzskou republikou spoločnosti SNCM [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 50, 2002, s. 66) Komisia skončila konania začaté vo veciach C‑78/98 a C‑14/01, pričom usúdila, že pomoc vo výške 787 miliónov eur poskytnutá SNCM na roky 1999 až 2001 ako náhrada za plnenie záväzkov verejnej služby zabezpečovaných na Korziku z troch prístavov kontinentálneho Francúzska, teda z Nice, Toulonu a Marseille, je podľa článku 86 ods. 2 ES zlučiteľná so spoločným trhom. Toto rozhodnutie nebolo predmetom žaloby o neplatnosť pred Súdom prvého stupňa.

2. Pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu v prospech SNCM

21 Dňa 20. decembra 2001 francúzske úrady oznámili Komisii, že CGMF poskytla SNCM ako pomoc na záchranu pôžičku vo výške 22,5 miliónov eur. Táto pomoc, ktorá už bola SNCM čiastočne vyplatená, bola zaregistrovaná pod číslom NN 27/2002 (predtým N 849/2001).

22 Listom z 18. februára 2002 Francúzska republika oznámila Komisii plán pomoci na reštrukturalizáciu v prospech SNCM. Navrhovaná pomoc na reštrukturalizáciu spočívala v navýšení kapitálu SNCM o 76 miliónov eur spoločnosťou CGMF, čo by znamenalo zvýšenie základného imania SNCM z 30 miliónov eur na 106 miliónov eur. Táto pomoc bola Komisiou zaregistrovaná ako oznámená pomoc pod číslom N 118/2002.

23 Rozhodnutím K (2002) 2611, konečné znenie, zo 17. júla 2002, Komisia schválila pomoc na záchranu v prospech SNCM v rámci konania o predbežnom preskúmaní pomoci upraveného článkom 88 ods. 3 ES. Komisia vo svojom rozhodnutí uviedla, že oznámená pomoc spĺňa päť kritérií ustanovených v tomto smere v usmerneniach, predovšetkým záväzok Francúzskej republiky oznámiť reštrukturalizačný plán. Toto rozhodnutie nebolo predmetom žaloby o neplatnosť pred Súdom prvého stupňa.

24 Listom z 19. augusta 2002, adresovaným Francúzskej republike, sa Komisia rozhodla, potom, keď po predbežnom preskúmaní vyslovila, že oznámená pomoc na reštrukturalizáciu vyvoláva pochybnosti, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, začať konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES v súlade s článkom 4 ods. 4 a článkom 6 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339, ďalej len „rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania“). Oznámená pomoc bola zaregistrovaná pod novým číslom C‑58/2002.

25 Listom z 8. októbra 2002, ktorý bol odoslaný spolu s prílohami 15. októbra 2002, francúzske orgány oznámili Komisii svoje pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania.

26 Dňa 11. decembra 2002 bolo rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania spolu so súhrnom uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (Ú. v. ES C 308, s. 29). Dotknuté osoby boli vyzvané, aby podali svojej pripomienky k oznámenému návrhu pomoci v lehote jedného mesiaca od tohto uverejnenia.

27 Listom z 8. januára 2003 žalobkyňa predložila Komisii svoje písomné pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania. Komisia okrem toho dostala pripomienky od skupiny Stef-TFE a rôznych územnosprávnych celkov. Komisia zaslala všetky prijaté pripomienky Francúzskej republike a poskytla jej možnosť vyjadriť sa k nim.

28 Dňa 4. februára 2003 sa na žiadosť žalobkyne uskutočnilo stretnutie medzi ňou a Komisiou, na ktorom táto odovzdala Komisii dodatočné dokumenty.

29 Listom z 10. februára 2003 francúzske orgány zaslali Komisii svoje tvrdenia na preukázanie toho, že návrh pomoci bol v súlade s usmerneniami, ako aj opis aktuálneho vývoja počtu zamestnancov a platov, znižovania výrobných nákladov a tarifnej politiky SNCM.

30 Listom z 13. februára 2003 francúzske orgány zaslali Komisii svoje pripomienky k pripomienkam žalobkyne a Stef-TFE.

31 Listom z 21. februára 2003 francúzske orgány odpovedali na doplňujúce otázky položené v liste Komisie z 10. februára 2003.

32 Faxom z 27. mája 2003 francúzske orgány zaslali Komisii svoje pripomienky k dokumentom, ktoré žalobkyňa odovzdala Komisii 4. februára 2003 a ktoré Komisia následne listom z 21. februára 2003 zaslala francúzskym orgánom.

33 Dňa 9. júla 2003 Komisia vydala rozhodnutie 2004/166/ES o pomoci na reštrukturalizáciu, ktorú Francúzsko zamýšľa poskytnúť spoločnosti Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) [neoficiálny preklad] (Ú. v. EÚ L 61, 2004, s. 13), ktoré je predmetom prejednávanej žaloby o neplatnosť (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).

34 Napadnuté rozhodnutie znie takto:

„Článok 1

Pomoc, ktorú Francúzsko zamýšľa poskytnúť na reštrukturalizáciu [SNCM] je zlučiteľná so spoločným trhom za podmienok upravených v článkoch 2 až 5.

Článok 2

SNCM sa v čase od oznámenia tohto rozhodnutia do 31. decembra 2006 zdrží obstarávania nových plavidiel a podpisovania zmlúv o stavbe, objednávkach alebo prenájme nových plavidiel alebo plavidiel po generálnej oprave.

SNCM môže od oznámenia tohto rozhodnutia až do 31. decembra 2006 prevádzkovať len tých jedenásť lodí, ktoré podnik SNCM už vlastní, teda: Napoléon Bonaparte, Danielle Casanova, Île de Beauté, Corse, Liamone, Aliso, Méditerranée, Pascal Paoli, Paglia Orba, Monte Cinto a Monte d’Oro.

Ak by SNCM musela z dôvodu udalostí nezávislých na jej vôli vymeniť niektorú z lodí pred 31. decembrom 2006, môže Komisia povoliť takúto výmenu na základe riadne zdôvodneného oznámenia Francúzska.

Článok 3

Skupina SNCM prevedie všetky svoje priame alebo nepriame podiely v týchto spoločnostiach:

– Amadeus France,

– Compagnie Corse Méditerranée,

– realitná spoločnosť podľa občianskeho práva Schuman,

– Société méditerranéenne d’investissements et de participations,

– Someca.

Namiesto prevodu svojho podielu v Société méditerranéenne d’investissements et de participations môže SNCM predať jediný majetok tejto spoločnosti, Southern Trader, a zrušiť túto dcérsku spoločnosť.

Prevody môžu byť uskutočnené podľa výberu francúzskych úradov buď verejnou ponukou na predaj, alebo výzvou na podávanie ponúk s predchádzajúcim uverejnením a minimálne dvojmesačnou lehotou na podávanie ponúk.

Francúzsko poskytne Komisii dôkazy o všetkých týchto prevodoch. Nevyhovujúce ponuky, ktoré SNCM dostane, nemôžu byť uvádzané ako dôvod nevykonania prevodov. V prípade, že neexistuje ponuka a Francúzsko môže dokázať, že boli uskutočnené všetky potrebné opatrenia na uverejnenie, považuje sa podmienka uvedená v prvom odseku za splnenú.

Článok 4

Na všetkých spojeniach na Korziku sa SNCM zdrží od oznámenia tohto rozhodnutia do 31. decembra 2006 akejkoľvek cenovej politiky v súvislosti s ponúkanými cenami s cieľom ponúkať nižšie ceny ako všetci jej konkurenti pre rovnaké ciele a služby a v rovnakých dátumoch.

Komisia si vyhradzuje právo začať vyšetrovanie akéhokoľvek zisteného nesplnenia podmienok upravených týmto rozhodnutím a predovšetkým podmienky uvedenej v prvom odseku.

Podmienka uvedená v prvom odseku je splnená, ak sú najnižšie ceny SNCM na každý deň vyššie ako najnižšie akciové ceny ponúkané každým z jej konkurentov pre rovnaké ciele a služby.

Podmienka uvedená v prvom odseku sa neuplatní vtedy, ak o infláciu očistené ceny týchto konkurentov prekročia ceny SNCM platné v priebehu referenčného roka 1996.

Francúzsko do 30. júna každého roka oznámi Komisii všetky skutočnosti potrebné na preukázanie toho, že táto podmienka bola v predchádzajúcom kalendárnom roku splnená na všetkých spojeniach na Korziku alebo z Korziky.

Článok 5

V súlade so záväzkami prevzatými francúzskymi orgánmi v reštrukturalizačnom pláne je ročný počet spiatočných ciest lodí na jednotlivých námorných spojeniach s Korzikou až do 31. decembra 2006 obmedzený na hornú hranicu stanovenú v tabuľke 3 tohto rozhodnutia, pokiaľ nenastanú výnimočné okolnosti nevyvolané SNCM, ktoré by ju donútili preniesť niektoré spojenia do iných prístavov, a pokiaľ nedôjde k zmenám záväzkov verejnej služby uložených tomuto podniku.

Článok 6

Francúzsko je po oznámení tohto rozhodnutia oprávnené navýšiť základné imanie SNCM vyplatením sumy 66 miliónov eur.

Až do konca obdobia reštrukturalizácie, teda až do 31. decembra 2006 môže Komisia na návrh francúzskych orgánov rozhodnúť o schválení druhej platby pre SNCM, ktorej výška zodpovedá rozdielu medzi zostávajúcimi 10 miliónmi eur a výnosom z prevodov vyžadovaných v článku 3 za podmienok stanovených uvedeným článkom.

Toto rozhodnutie možno prijať len vtedy, ak boli vykonané činnosti vyžadované v článku 3, ak výnos z prevodov neprevýši 10 miliónov eur a pokiaľ boli splnené podmienky stanovené v článkoch 2, 4 a 5, bez toho aby bola dotknutá právomoc Komisie začať v prípade potreby konanie vo veci formálneho zisťovania pre nesplnenie niektorej z nich. V prípade porušenia nebude druhá časť pomoci vyplatená.

Článok 7

Francúzsko v lehote šiestich mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s rozhodnutím.

…“ [neoficiálny preklad]

Konanie a návrhy účastníkov konania

35 Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 13. októbra 2003 podala túto žalobu.

36 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 3. februára 2004 Francúzska republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu Komisie.

37 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 26. februára 2004 SNCM podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu Komisie.

38 Uznesením z 10. marca 2004 sa vyhovelo návrhu Francúzskej republiky na vstup do konania ako vedľajší účastník konania.

39 Uznesením z 30. marca 2004 sa vyhovelo návrhu SNCM na vstup do konania ako vedľajší účastník konania.

40 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania vyzval účastníkov, aby odpovedali na písomné otázky. Účastníci konania vyhoveli tejto výzve v stanovených lehotách.

41 Vo svojich odpovediach účastníci konania oznámili Súdu prvého stupňa skutočnosť, že Komisia 8. septembra 2004 prijala rozhodnutie K (2004) 3359, konečné znenie (ďalej len „rozhodnutie z 8. septembra 2004“), ktorým sa mení napadnuté rozhodnutie. Na doplňujúcu písomnú otázku Súdu prvého stupňa účastníci konania zaujali stanovisko k dosahu tohto rozhodnutia na prejednávanú žalobu.

42 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté počas pojednávania 18. novembra 2004.

43 Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil napadnuté rozhodnutie,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

44 Komisia podporovaná Francúzskou republikou a SNCM, vedľajšími účastníkmi konania, navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zamietol žalobu,

– zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

Právny stav

45 Na podporu podanej žaloby o neplatnosť žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 253 ES, ktoré spočíva v tom, že napadnuté rozhodnutie bolo nedostatočne odôvodnené. Druhý žalobný dôvod vychádza z porušenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES nariadenia č. 659/1999 a usmernení v tom, že napadnuté rozhodnutie obsahuje skutkové omyly a zjavné omyly v posúdení.

46 Na úvod je však potrebné preskúmať prípadný dopad rozhodnutia z 8. septembra 2004 na prejednávanú žalobu.

1. Úvodná poznámka k dosahu rozhodnutia z 8. septembra 2004 na prejednávanú žalobu

47 Je potrebné konštatovať, že Komisia rozhodnutím z 8. septembra 2004 zmenila napadnuté rozhodnutie, aby ako uvádza v odôvodnení č. 2 tohto nového rozhodnutia, umožnila SNCM jednak nahradiť loď Asco loďou Aliso na zozname lodí uvedených v článku 2 napadnutého rozhodnutia, teda na zozname lodí, ktoré SNCM môže používať v priebehu reštrukturalizácie, jednak previesť buď loď Asco alebo loď Aliso vzhľadom na ťažkosti spojené s predajom lode Asco.

48 Je však nutné pripomenúť, že podľa judikatúry musí byť v rámci žaloby o neplatnosť podľa článku 230 ES posudzovaná zákonnosť aktov Spoločenstva na základe skutkového a právneho stavu existujúceho v čase prijatia tohto aktu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 25. júna 1998, British Airways a i./Komisia, T‑371/94 a T‑394/94, Zb. s. II‑2405, bod 81).

49 Okrem toho nie je v prejednávanej veci zjavné, žeby kvôli rozhodnutiu z 8. septembra 2004 boli niektoré žalobné dôvody a tvrdenia uvádzané žalobkyňou na podporu prejednávanej žaloby bezpredmetné. Toto navyše na písomnú otázku Súdu prvého stupňa k tomuto bodu netvrdila ani Komisia, ani žalobkyňa.

50 Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že rozhodnutie z 8. septembra 2004 nijako neovplyvňuje prejednávanú žalobu o neplatnosť podanú proti napadnutému rozhodnutiu.

2. O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 253 ES, ktoré spočíva v tom, že napadnuté rozhodnutie je nedostatočne odôvodnené

51 Týmto žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je nedostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o charakter dotknutého opatrenia pomoci a povahu náhrady za verejnú službu ako časti pomoci, pominutie pochybností, ktoré viedli k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania, posúdenie obnovenia životaschopnosti, realistickosť predpokladaných reštrukturalizačných scenárov a určenie nestrategických podielov.

Úvodné poznámky k rozsahu žalobného dôvodu

52 Je potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry je žalobný dôvod založený na porušení článku 253 ES odlišný od žalobného dôvodu založeného na zjavne nesprávnom posúdení. Zatiaľ čo totiž prvý z nich, ktorým sa namieta neexistencia alebo nedostatok odôvodnenia, spočíva v porušení podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 230 ES a predstavuje dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý musí súd Spoločenstva preskúmať z úradnej povinnosti, druhý z nich, ktorý sa týka zákonnosti rozhodnutia z meritórneho hľadiska, spočíva v porušení právneho pravidla súvisiaceho s uplatňovaním Zmluvy v zmysle toho istého článku 230 ES a môže byť preskúmaný súdom Spoločenstva len vtedy, ak sa ho žalobca dovoláva. Povinnosť odôvodnenia je teda otázkou odlišnou od otázky dôvodnosti odôvodnenia (rozsudky Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 67; z 22. marca 2001, Francúzsko/Komisia, C‑17/99, Zb. s. I‑2481, bod 35, a z 29. apríla 2004, Holandsko/Komisia, C‑159/01, Zb. s. I‑4461, bod 65; rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. januára 2004, Thermenhotel Stoiser Franz a i./Komisia, T‑158/99, Zb. s. II‑1, bod 97).

53 V prejednávanej veci je nutné konštatovať, že pri svojom prvom žalobnom dôvode sa žalobkyňa obmedzila na tvrdenie, ako to výslovne vyplýva z názvu tohto žalobného dôvodu v žalobnom návrhu („Porušenie podstatných formálnych náležitostí: nedostatočnosť odôvodnenia) a z obsahu žalobného návrhu, predovšetkým z jeho bodov 17, 18 a 43 – ktoré spomínajú porušenie podstatných formálnych náležitostí, judikatúru týkajúcu sa článku 253 ES a potrebu zrušiť napadnuté rozhodnutie s ohľadom na jeho „formálnu zákonnosť“ –, ako aj z tretieho a štvrtého odseku zhrnutia žalobného návrhu vypracovaného žalobkyňou – ktoré zdôrazňujú „nedostatočnosť odôvodnenia“ vo vyššie uvedených bodoch –, že napadnuté rozhodnutie je z určitých hľadísk v rozpore s článkom 253 ES nedostatočne odôvodnené.

54 Je potrebné konštatovať, že takto stanovený rozsah tohto žalobného dôvodu nie je účastníkmi konania spochybňovaný. Je totiž potrebné poukázať na to, že v odpovedi na pripomienky Komisie a Francúzskej republiky v tomto zmysle žalobkyňa pripomína, ako vyplýva z bodu 3 repliky, že uvedeným žalobným dôvodom vytýka Komisii „porušenie“ alebo „nesplnenie“ povinnosti odôvodnenia.

55 Zo žalobného návrhu napokon vyplýva, že rozdiel medzi povinnosťou odôvodnenia a zjavným omylom v posúdení žalobkyňa dobre pozná, pretože potom, čo prvý žalobný dôvod venovala spochybneniu dostatočnosti odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, vo svojom druhom žalobnom dôvode (nazvanom „Porušenie Zmluvy ES a vykonávacích predpisov: skutkové omyly a zjavné omyly v posúdení“), založenom na porušení článku 87 ods. 3 ES a usmernení, tvrdí, že napadnuté rozhodnutie obsahuje zjavné omyly v posúdení. Rovnaké rozlíšenie sa objavuje v zhrnutí žalobného návrhu, kde žalobkyňa v odseku 3 uvádza, že „návrhom na začatie konania sa sleduje zrušenie napadnutého rozhodnutia z dvoch dôvodov, jednak z dôvodu nedostatočného odôvodnenia, jednak z dôvodu, že je postihnuté skutkovými omylmi a zjavnými omylmi v posúdení“. Podobne v replike žalobkyňa znovu potvrdzuje, potom čo bola oboznámená s pripomienkami Komisie a Francúzskej republiky k tomuto bodu, že namieta jednak porušenie povinnosti odôvodnenia, jednak zjavné omyly v posúdení.

56 Za týchto okolností treba prvý žalobný dôvod uvádzaný žalobkyňou na podporu prejednávanej žaloby chápať ako žalobný dôvod založený výlučne na porušení článku 253 ES, ktoré spočíva v tom, že napadnuté rozhodnutie je vo viacerých bodoch nedostatočne odôvodnené, keďže výhrady žalobkyne sledujúce spochybnenie dôvodnosti napadnutého rozhodnutia sú znovu uvedené v rámci druhého žalobného dôvodu.

57 Je však potrebné konštatovať, ako správne uvádza Komisia podporovaná v tomto bode Francúzskou republikou, že cieľom viacerých výhrad a tvrdení žalobkyne uvedených v rámci prvého žalobného dôvodu je dokázať vadnosť odôvodnenia napadnutého rozhodnutia a nie jeho nedostatočnosť. Žalobkyňa tak len domnelo spochybňuje odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, v skutočnosti však spochybňuje jeho dôvodnosť.

58 Ako už ale Súdny dvor skôr rozhodol, Súd prvého stupňa nesmie v súvislosti s preskúmavaním dodržania povinnosti odôvodnenia rozhodnutia Komisie preskúmavať z meritórneho hľadiska zákonnosť dôvodov, ktoré posledná uvedená uviedla na odôvodnenie uvedeného rozhodnutia (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 38).

59 Z toho vyplýva, že v rámci žalobného dôvodu založeného na neexistencii alebo nedostatku odôvodnenia sú výhrady a tvrdenia smerujúce k spochybneniu dôvodnosti takého rozhodnutia neúčinné a nepodstatné (pozri v tomto zmysle rozsudok Thermenhotel Stoiser Franz a i./Komisia, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 97; rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. apríla 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, T‑305/94 až T‑307/94, T‑313/94 až T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 a T‑335/94, Zb. s. II‑931, bod 389; z 28. februára 2002, Compagnie générale maritime a i./Komisia, T‑86/95, Zb. s. II‑1011, bod 425, a z 30. septembra 2003, Atlantic Container Line a i./Komisia, T‑191/98, T‑212/98 až T‑214/98, Zb. s. II‑3275, body 1175 a 1176).

60 Keďže žalobkyňa okrem toho výslovne potvrdila, že prvý žalobný dôvod je založený výlučne na nedostatočnosti odôvodnenia a zo štruktúry žalobného návrhu vyplýva, že žalobkyňa si je vedomá rozdielu medzi chýbajúcim odôvodnením a vadným odôvodnením, Súdu prvého stupňa neprislúcha, aby prekvalifikoval výhrady uvedené v rámci tohto žalobného dôvodu, ktoré v skutočnosti smerujú proti dôvodnosti napadnutého rozhodnutia. Táto úvaha platí o to viac v prípade, kde, podobne ako v prejednávanej veci, žalobkyňa uvádza druhý žalobný dôvod založený na zjavných omyloch v posúdení, v rámci ktorého sú niektoré z týchto výhrad znova uvedené s cieľom spochybniť dôvodnosť napadnutého rozhodnutia.

61 V dôsledku toho je v rámci tohto žalobného dôvodu potrebné preskúmať len to, či je napadnuté rozhodnutie dostatočne odôvodnené z právneho hľadiska. Výhrady a tvrdenia žalobkyne uvedené v rámci tohto žalobného dôvodu, ktorými sa v skutočnosti sleduje spochybnenie dôvodnosti uvedeného rozhodnutia, musia byť odmietnuté ako nepodstatné.

O výhradách týkajúcich sa odôvodnenia napadnutého rozhodnutia

Úvodné poznámky

62 Je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry rozsah povinnosti odôvodnenia závisí od povahy dotknutého aktu a od kontextu jeho prijatia. Z odôvodnenia musia jasne a nepochybne vyplývať úvahy inštitúcie, a to tak, aby sa jednak dotknuté osoby mohli oboznámiť s dôvodmi prijatého opatrenia, aby mohli brániť svoje práva a overiť, či rozhodnutie je alebo nie je dôvodné, a jednak aby súd Spoločenstva mohol vykonať svoje preskúmanie zákonnosti (rozsudok Komisia/Sytraval a Brink’s France, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 63; rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003, Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Komisia, T‑228/99 a T‑233/99, Zb. s. II‑435, bod 278, a zo 14. januára 2004, Fleuren Compost/Komisia, T‑109/01, Zb. s. II‑127, bod 119).

63 Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale aj s ohľadom na jeho kontext a na všetky právne predpisy, ktoré upravujú dotknutú oblasť (rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 36; rozsudky Súdu prvého stupňa z 15. júna 2000, Alzetta a i./Komisia, T‑298/97, T‑312/97, T‑313/97, T‑315/97, T‑600/97 až T‑607/97, T‑1/98, T‑3/98 až T‑6/98 a T‑23/98, Zb. s. II‑2319, bod 175, a Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 279).

64 Komisia predovšetkým nie je povinná zaujať stanovisko ku všetkým tvrdeniam, ktoré pred ňou uvádzajú dotknuté osoby, ale stačí, aby vyložila skutočnosti a právne úvahy, ktoré majú v štruktúre rozhodnutia zásadný význam (rozsudky Súdu prvého stupňa z 8. júna 1995, Siemens/Komisia, T‑459/93, Zb. s. II‑1675, bod 31, a Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 280). Súdny dvor teda už skôr rozhodol, že Komisia nie je povinná zaujať stanovisko k skutočnostiam, ktoré sú očividne nepodstatné, bezvýznamné alebo zjavne druhoradé (rozsudok Komisia/Sytraval a Brink’s France, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 64).

65 Pri kvalifikovaní opatrenia ako pomoci povinnosť odôvodnenia vyžaduje, aby sa uviedli dôvody, pre ktoré sa Komisia domnieva, že dotknuté opatrenie patrí do rozsahu pôsobnosti článku 87 ods. 1 ES (rozsudok Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 281).

66 Pokiaľ ide o zlučiteľnosť štátnej pomoci na reštrukturalizáciu s článkom 87 ods. 3 písm. c) ES, z judikatúry vyplýva, že povinnosť odôvodnenia je splnená, ak sú v rozhodnutí Komisie uvedené dôvody, pre ktoré sa táto domnieva, že pomoc je odôvodnená s ohľadom na podmienky stanovené usmerneniami, najmä s ohľadom na reštrukturalizačný plán, dostatočné preukázanie dlhodobej životaschopnosti a primeranosť pomoci vzhľadom na príspevok jej príjemcu (pozri v tomto zmysle rozsudok Francúzsko/Komisia, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 37, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. apríla 1998, Vlaamse Gewest/Komisia, T‑214/95, Zb. s. II‑717, bod 102; pozri, pokiaľ ide o ďalšiu úpravu Spoločenstva v oblasti štátnej pomoci, rozsudok Fleuren Compost/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 125).

67 Vo svetle týchto zásad je potrebné preskúmať, či je napadnuté rozhodnutie v prejednávanej veci dostatočne odôvodnené.

O povahe dotknutého opatrenia a charaktere náhrady za verejnú službu ako časti pomoci

68 Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je nedostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o určenie výšky náhrady za verejnú službu. Uvádza, že Komisia ju neoboznámila so znaleckým posudkom použitým na tento účel, že v napadnutom rozhodnutí nevysvetľuje, prečo sa zohľadnila dotácia na znehodnotenie Liamone, aj keď táto loď nebola potrebná na plnenie prevzatých záväzkov verejnej služby, a neumožnila určiť skutočný podiel náhrady za verejnú službu na celkovej sume pomoci.

69 Najskôr je potrebné konštatovať, že v odôvodnení č. 259 napadnutého rozhodnutia Komisia usúdila, že nezávisle od potreby posudzovať pomoc ako pomoc na reštrukturalizáciu je časť pomoci zodpovedajúca náhrade za verejnú službu za obdobie rokov 1991 – 2001 zlučiteľná so spoločným trhom podľa článku 86 ods. 2 ES.

70 Zdá sa, že na účely určenia výšky náhrady za verejnú službu Komisia v odôvodneniach č. 256 a č. 257 napadnutého rozhodnutia vypočítala sumu strát, ktoré utrpela SNCM v rokoch 1991 až 2001 na všetkých dopravných spojeniach na Korziku, ktoré sú predmetom záväzku verejnej služby. Komisia v tejto súvislosti vysvetľuje, že za obdobie rokov 1991 – 2001 sa pri dopravnom spojení na Korziku opierala o hospodársky výsledok pred zdanením, ako bol stanovený znaleckým posudkom použitým v rámci rozhodnutia 2002/149, znížený o zisk z predaja plavidiel, zatiaľ čo za obdobie rokov 2000 – 2001, na ktoré sa vyššie spomínaný posudok nevzťahuje, sama podľa postupu uvedeného v rozhodnutí 2002/149 znova vypočítala hospodársky výsledok pred zdanením na dopravnom spojení na Korziku, odpočítala príspevky na reštrukturalizáciu už zahrnuté v oznámených nákladoch na reštrukturalizáciu, pričom v období týchto dvoch rokov nedošlo k žiadnemu predaju námorného materiálu. Pokiaľ ide o prípadné straty roku 2002 na dopravnom spojení medzi Marseille a Korzikou, Komisia uvádza, že tieto straty nemôžu byť použité „vzhľadom na skutočnosť, že od 1. januára 2002 boli ceny za prevádzku na dopravnom spojení z Marseille na Korziku a výška finančných náhrad určované zmluvne medzi verejnými orgánmi a SNCM, čo je v rozpore s ustanoveniami zmlúv z rokov 1991 a 1996.“

71 Na tomto základe prišla Komisia v odôvodnení č. 258 napadnutého rozhodnutia k záveru, že celková suma opravených výsledkov nárastu hodnoty plavidiel predaných počas tohto obdobia a reštrukturalizačných nákladov za celé obdobie rokov 1991 – 2001 dosiahla výšku 53,48 miliónov eur. Prehľad výpočtu Komisie je uvedený v tabuľke 11 odôvodnenia č. 257 napadnutého rozhodnutia.

72 V odôvodnení č. 260 napadnutého rozhodnutia však Komisia usúdila, že vzhľadom na to, že francúzske orgány oznámili ako pomoc na reštrukturalizáciu pomoc vo vyššej sume, rovnajúcej sa 76 miliónom eur, a v tejto súvislosti bolo začaté konanie vo veci formálneho zisťovania upravené v článku 88 ods. 2 ES, bolo potrebné preskúmať celú dotknutú pomoc ako pomoc na reštrukturalizáciu. Tento prieskum je predmetom odôvodnení č. 261 až č. 367 napadnutého rozhodnutia.

73 Za týchto okolností je potrebné odmietnuť ako neúčinnú výhradu žalobkyne založenú na tom, že napadnuté rozhodnutie nie je z právneho hľadiska dostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o dodržiavanie podmienok upravených článkom 86 ods. 2 ES. Pokiaľ totiž Komisia usúdila, že bolo potrebné posúdiť celú pomoc vo výške 76 miliónov eur, vrátane časti zodpovedajúcej náhrade za verejnú službu vo výške 53,48 miliónov eur, ako pomoc na reštrukturalizáciu v rámci prieskumu, ktorý je predmetom odôvodnení č. 261 až č. 367 napadnutého rozhodnutia, nedostatočnosť odôvodnenia týkajúceho sa zlučiteľnosti výšky uvedenej náhrady s článkom 86 ods. 2 ES nemôže ako také viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, pretože toto rozhodnutie je vysvetlené v odôvodneniach týkajúcich sa posúdenia pomoci ako pomoci na reštrukturalizáciu.

74 Je naopak potrebné preskúmať výhradu žalobkyne týkajúcu sa nedostatočnosti odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, pokiaľ ide o určenie výšky náhrady za verejnú službu. V odôvodnení č. 327 napadnutého rozhodnutia totiž Komisia v rámci posudzovania minimálneho charakteru pomoci s ohľadom na usmernenia usúdila, že časť pomoci zodpovedajúca uvedenej náhrade je potrebná na reštrukturalizáciu SNCM. Za týchto okolností môže prípadná nedostatočnosť odôvodnenia týkajúceho sa určenia výšky náhrady za verejnú službu ovplyvniť posúdenie pomoci ako pomoci na reštrukturalizáciu.

75 V tomto ohľade je však nutné konštatovať, že odôvodnenie uvedené v odôvodneniach č. 256 až č. 260 napadnutého rozhodnutia, z ktorého vyplývajú tak kritéria zohľadnené Komisiou pre určenie výšky náhrady za verejnú službu, ako aj metóda výpočtu použitá v tejto súvislosti, umožňuje dotknutým osobám oboznámiť sa s dôvodmi prijatého opatrenia, aby mohli brániť svoje práva a preskúmať, či napadnuté rozhodnutie je alebo nie je dôvodné, a sudcovi Spoločenstva umožňuje vykonať príslušnú kontrolu zákonnosti.

76 Žiadne z tvrdení a výhrad žalobkyne nespochybňuje tento záver.

77 Po prvé, pokiaľ ide o to, že Komisia neoboznámila žalobkyňu so znaleckým posudkom, Súd prvého stupňa konštatuje, že toto tvrdenie je nepodstatné pre preukázanie prípadného porušenia povinnosti odôvodnenia. Aj keby sa totiž dokázalo, že k tomuto oboznámeniu nedošlo, nemožno z toho vyvodiť záver o neexistencii alebo nedostatočnosti odôvodnenia napadnutého rozhodnutia. Týmto tvrdením by sa žalobkyňa mohla domáhať nanajvýš prípadného porušenia svojho práva na oboznámenie sa so spisom, ktorého porušenie by nesúviselo s odôvodnením, ale s dodržiavaním práv na obhajobu. Je však nutné konštatovať, a to sa nespochybňuje, že žalobkyňa sa nedovolávala takého porušenia svojich práv na obhajobu. Taký žalobný dôvod pritom nepredstavuje porušenie podstatných formálnych náležitostí a nemusí byť preskúmaný z úradnej povinnosti (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, JFE Engineering/Komisia, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 a T‑78/00, Zb. s. II‑2501, bod 425 a tam citovanú judikatúru).

78 Pokiaľ žalobkyňa chcela týmto tvrdením uplatniť, že nebola schopná pochopiť úvahy, ktoré viedli Komisiu k určeniu výšky náhrady za verejnú službu, stačí skonštatovať, že úvahy Komisie v tomto smere sú, ako bolo uvedené vyššie, jasne a výslovne uvedené v odôvodneniach č. 256 až č. 258 napadnutého rozhodnutia.

79 Pokiaľ ide o tvrdenie, že Komisia sa za roky 2000 a 2001 nesmela opierať o dotknutý posudok, a o skutočnosť, že predbežné údaje z účtovníctva použité Komisiou pre tieto dva roky boli odlišné od uverejnených konečných údajov v účtovníctve, ide o námietky, ktoré sa týkajú opodstatnenosti metódy použitej Komisiou, a sú teda nepodstatné v rámci tohto žalobného dôvodu založeného na nedostatočnosti odôvodnenia.

80 Po druhé, pokiaľ ide o údajnú nedostatočnosť odôvodnenia v otázke zohľadnenia dotácie na znehodnotenie Liamone, aj keď táto loď nebola potrebná na vykonávanie zverenej verejnej služby, je nutné konštatovať, že toto tvrdenie je založené na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia. Z tabuľky 11 v odôvodnení č. 257 napadnutého rozhodnutia totiž jasne vyplýva, že v rozpore s tvrdením žalobkyne Komisia nezohľadnila uvedenú dotáciu pri určovaní výšky náhrady za verejnú službu. Suma 14,771 miliónov eur zodpovedajúca tomuto znehodnoteniu je totiž odpočítaná od strát súvisiacich s činnosťami verejnej služby a nie pripočítaná k nim. Na otázku položenú na pojednávaní Súdom prvého stupňa okrem toho žalobkyňa výslovne pripustila, že jej pochopenie napadnutého rozhodnutia v tomto bode bolo chybné. Komisii teda zjavne nemožno vyčítať, že nezdôvodnila úvahy, ktoré nie sú uvedené v jej rozhodnutí.

81 Ako Komisia vysvetľuje vo svojich písomných vyjadreniach, výška znehodnotenia Liamone je naopak zohľadnená v nákladoch reštrukturalizačného plánu, ktorý je predmetom prieskumu v odôvodneniach č. 261 až č. 367, keďže mimoriadne znehodnotenie tohto plavidla bolo zaradené do tohto plánu, ako to vyplýva najmä z odôvodnení č. 126, č. 144, č. 302 a č. 330 napadnutého rozhodnutia.

82 V štádiu repliky a na pojednávaní potom žalobkyňa uviedla, že touto výhradou sa v skutočnosti snažila zdôrazniť, že je protirečivé, ak Komisia usudzuje, že Liamone bola potrebná pred rokom 2002 na plnenie záväzkov verejnej služby, a pritom pripúšťa, že vylúčila dotácie na znehodnotenie tejto lode z výpočtu nevyrovnaných zvýšených nákladov súvisiacich so záväzkami verejnej služby. Keďže však Liamone nebola potrebná na plnenie záväzkov verejnej služby, žalobkyňa sa domnieva, že Komisia neoprávnene zohľadnila znehodnotenie tohto plavidla v nákladoch reštrukturalizačného plánu.

83 Je však potrebné konštatovať, že tieto tvrdenia, ktorými sa mení rozsah výhrady pôvodne vyjadrený v žalobnom návrhu, spochybňujú dôvodnosť posúdení napadnutého rozhodnutia, takže musia byť v rámci tohto žalobného dôvodu odmietnuté ako nepodstatné.

84 Po tretie, pokiaľ ide o údajnú nemožnosť určiť skutočný podiel náhrady za verejnú službu na celkovej výške pomoci, stačí skonštatovať, že Komisia v rozpore s tvrdeniami žalobkyne v odôvodnení č. 258 a v tabuľke 11 odôvodnenia č. 257 napadnutého rozhodnutia výslovne uvádza, že tento podiel predstavuje 53,48 miliónov eur, potom čo v odôvodneniach č. 256 a č. 257 tohto rozhodnutia vysvetlila výpočet tejto sumy.

85 Pokiaľ žalobkyňa v tejto súvislosti Komisii vytýka, že nezdôvodnila „nevyhnutnú mieru“ náhrady za verejnú službu a neoverila možný prehnaný rozsah zvýšených nákladov súvisiacich so záväzkami verejnej služby, a predovšetkým dôvod, prečo k 50 % strát SNCM došlo v rokoch 2000 a 2001, je potrebné konštatovať, že touto výhradou sa žalobkyňa snaží spochybniť výpočet výšky náhrady vykonaný Komisiou v rozsahu, v akom sa opiera o výšku strát, ktoré utrpela SNCM. Táto výhrada, ktorá smeruje proti dôvodnosti napadnutého rozhodnutia v tomto bode, je v rámci tohto žalobného dôvodu nepodstatná.

86 Okrem toho, pokiaľ by táto výhrada mala byť chápaná tak, že sa ňou Komisii vytýka, že nedostatočne odôvodnila napadnuté rozhodnutie v tomto bode, je nutné poukázať na to, že žalobkyňa v priebehu správneho konania takúto výhradu nevzniesla, či už vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania alebo na stretnutí konanom 4. februára 2003, takže Komisii nemožno vyčítať, že na túto výhradu vo svojom rozhodnutí neodpovedala.

87 V každom prípade je nutné konštatovať, že napadnuté rozhodnutie z právneho hľadiska dostatočne uvádza tak dôvody, prečo straty, ktoré utrpela SNCM, podľa Komisie umožňujú určiť výšku náhrady za verejnú službu, ako aj dôvody existencie týchto strát.

88 Pokiaľ ide o dôvody, prečo straty, ktoré utrpela SNCM, umožňujú určiť výšku náhrady za verejnú službu, je nutné konštatovať, že Komisia v odôvodnení č. 257 napadnutého rozhodnutia uviedla, že na určenie tejto sumy používa „rovnaký postup a rovnaké predpoklady ako v rozhodnutí 2002/149“, keď toto rozhodnutie bolo prijaté na konci konania, ktorého sa žalobkyňa zúčastnila ako dotknutá osoba a ktoré sa týkalo pomoci poskytnutej tomu istému podniku v rámci zmlúv týkajúcich sa tých istých záväzkov verejnej služby, ktoré sa vzťahovali na rovnaké obdobie, keďže zmluva z roku 1996 bola platná do roku 2001.

89 Za týchto okolností je potrebné pripustiť, že rozhodnutie 2002/149 môže vzhľadom na to, že napadnuté rozhodnutie naň výslovne odkazuje a vzhľadom na skutočnosť, že bolo vydané za okolností dobre známych žalobkyni, doplniť odôvodnenie napadnutého rozhodnutia týkajúce sa otázky určenia výšky náhrady za verejnú službu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 22. júna 2004, Portugalsko/Komisia, C‑42/01, Zb. s. I‑6079, body 69 a 70, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. marca 2003, CMA CGM a i./Komisia, T‑213/00, Zb. s. II‑913, bod 217).

90 V odôvodneniach č. 87 až č. 105 rozhodnutia 2002/149 Komisia uvádza, opierajúc sa o závery svojho znalca za obdobie rokov 1991 – 1999, že takto určený objem strát primerane odráža náklady na plnenie záväzkov verejnej služby. S ohľadom na tieto straty Komisia v tomto rozhodnutí aj napriek vyplateniu náhrad podľa zmluvy z roku 1991 a zmluvy z roku 1996 prišla k záveru, že nejde o nadmernú náhradu.

91 Pokiaľ ide o dôvody existencie strát SNCM, je nutné poukázať na to, že tak v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 281, č. 282 a č. 326), ako aj v rozhodnutí 2002/149 (odôvodnenie č. 123), na ktoré odkazuje odôvodnenie č. 257 napadnutého rozhodnutia, Komisia objasnila, že finančné náhrady podľa zmluvy z roku 1991 a zmluvy z roku 1996 by nestačili na pokrytie všetkých nákladov na plnenie záväzkov verejnej služby predovšetkým preto, že boli relatívne nezávislé od príjmov. Komisia okrem toho v odôvodnení č. 282 napadnutého rozhodnutia uviedla, že vstup žalobkyne na trh roku 1996 mal negatívny vplyv na hospodárske výsledky SNCM.

92 Z toho vyplýva, že výhrady žalobkyne týkajúce sa odôvodnenia výšky náhrady za verejnú službu v napadnutom rozhodnutí musia byť odmietnuté ako celok.

O zániku pochybností, ktoré viedli k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania

93 Žalobkyňa sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje z právneho hľadiska dostatočne dôvody, pre ktoré Komisia odmietla pochybnosti, ktoré viedli k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania a ktoré sa týkali súvislosti medzi stratami SNCM a jej záväzkami verejnej služby, dosahu politiky nákupu plavidiel SNCM na jej výsledkové účty, opatrenia plánované pre zvýšenie produktivity SNCM a opatrenia pre zníženie prevádzkových nákladov, ako aj budúca tarifná politika SNCM.

94 Aby bolo možné preskúmať, či Komisia v tomto smere dostatočne z právneho hľadiska vysvetlila napadnuté rozhodnutie, je potrebné určiť rozsah pochybností vznesených Komisiou v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, aby potom bolo možné overiť, v akom rozsahu napadnuté rozhodnutie objasňuje dôvody, pre ktoré mohli tieto pochybnosti odpadnúť.

95 Po prvé, pokiaľ ide o súvislosť medzi stratami SNCM a jej záväzkami verejnej služby, je potrebné konštatovať, že v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania Komisia vzniesla pochybnosti o obnovení životaschopnosti SNCM, z dôvodu, že analytické údaje v reštrukturalizačnom pláne neumožňovali určiť štrukturálne príčiny chronických strát SNCM v priebehu ostatných rokov. Komisia usúdila, že musí overiť, či pomoc na reštrukturalizáciu neslúžila na pokrytie prevádzkových strát z minulosti a či zodpovedajúci reštrukturalizačný plán umožní podniku dosahovať v budúcnosti zisk. V tejto súvislosti Komisia v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania zdôraznila jednak to, že reštrukturalizačný plán neuvádza, ako chce SNCM znížiť svoje straty na linkách, ktoré boli doteraz predmetom záväzku verejnej služby, jednak, že uvedený plán má umožniť zaručenie životaschopnosti podniku aj za predpokladu, žeby SNCM po roku 2006 nezískala zákazku na plnenie záväzku verejnej služby na spojení medzi Marseille a Korzikou.

96 Z toho vyplýva, že pochybnosti vznesené Komisiou, pokiaľ ide o súvislosť medzi stratami SNCM a záväzkami verejnej služby zahŕňajú dva odlišné aspekty, a to jednak otázku primeranosti pomoci vo vzťahu k nákladom záväzkov verejnej služby v rokoch 1991 až 2001, kde pomoc má umožniť podniku pokryť minulé straty vyplývajúce len z plnenia záväzkov verejnej služby v rámci zmluvy z roku 1991 a zmluvy z roku 1996, jednak otázku prínosu pomoci k obnoveniu životaschopnosti pre obdobie rokov 2002 – 2006, kde pomoc má umožniť podniku znížiť v budúcnosti jeho straty na linkách, ktoré nie sú alebo už nebudú predmetom záväzkov verejnej služby.

97 Po prvé, pokiaľ ide o primeranosť pomoci vo vzťahu k nákladom záväzkov verejnej služby v rokoch 1991 až 2001, postačí pripomenúť, že už bolo vyššie rozhodnuté, že dôvod, prečo môžu byť straty SNCM v minulosti na spojeniach na Korziku, ktoré boli v tom čase všetky predmetom záväzkov verejnej služby, zohľadňované ako straty zodpovedajúce nákladom, ktoré SNCM vynaložila na plnenie uvedených záväzkov, bol z právneho hľadiska dostatočne vysvetlený tak napadnutým rozhodnutím, a to najmä jeho odôvodneniami č. 256, č. 257, č. 281 a č. 282, ako aj rozhodnutím 2002/149, na ktoré toto rozhodnutie odkazuje.

98 V tomto ohľade je potrebné konštatovať, že výhrady žalobkyne k odôvodneniu uvedenému v odôvodneniach č. 281 a č. 282 napadnutého rozhodnutia, teda výhrady, ktorými žalobkyňa namieta, že pokrytie strát nie je predmetom zmluvy z roku 2002 a že príchod konkurenta roku 1996 vyplynul z liberalizácie v rámci Spoločenstva, sa v skutočnosti týkajú dôvodnosť zistení Komisie a nie ich odôvodnenia. Tieto výhrady musia preto byť odmietnuté ako nepodstatné.

99 Okrem toho, pokiaľ ide o prípadné straty v rámci plnenia záväzkov verejnej služby upravených zmluvou z roku 2002, napadnuté rozhodnutie je z právneho hľadiska dostatočne vysvetlené v odôvodnení č. 256 uvedeného rozhodnutia, v ktorom Komisia spresňuje, že tieto straty nemôžu byť zohľadnené vzhľadom na to, že náhrada bola stanovená zmluvne.

100 Po druhé, pokiaľ ide o prínos pomoci k obnoveniu životaschopnosti v rokoch 2002 – 2006, je najskôr potrebné konštatovať, že v odôvodneniach č. 263 až č. 282 napadnutého rozhodnutia Komisia v rozpore s tvrdením žalobkyne analyzovala príčiny, ktoré viedli k ťažkostiam SNCM, a vyčíslila náklady, ktoré SNMC vznikli z dôvodu úloh, ktoré prevzala. Komisia v tejto súvislosti v odôvodneniach č. 270 až č. 273 preskúmala predovšetkým rozumnosť politiky SNCM pri nákupe nových lodí. Komisia ďalej v odôvodneniach č. 299 až č. 303 uviedla dôvody, prečo má reštrukturalizačný plán umožniť SNCM obnovenie životaschopnosti tak do roku 2006, ako aj po ňom. V tomto ohľade je potrebné konštatovať, že Komisia v odôvodneniach č. 142 až č. 152 napadnutého rozhodnutia podrobne objasnila finančné výsledky predpokladané použitým „stredným scenárom“ tak pre roky 2002 – 2006, ako aj pre obdobie po roku 2006. V odôvodnení č. 315 napadnutého rozhodnutia Komisia okrem toho zaznamenala, že SNCM uskutočňuje svoje ozdravenie predajom štyroch lodí. Komisia okrem toho v rozpore s tvrdením žalobkyne v odôvodneniach č. 111 a č. 113 napadnutého rozhodnutia uviedla a opísala dodatočné povinnosti navrhnuté francúzskymi orgánmi po rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania s cieľom znížiť personálne a prevádzkové náklady. V odôvodnení č. 114 napadnutého rozhodnutia Komisia konštatovala, že tieto povinnosti, ako aj zmenšenie flotily, umožnili v rokoch 2001 a 2002 znížiť prevádzkové náklady z 29,6 miliónov na 23 miliónov eur.

101 Z toho vyplýva, že Komisia všetkými týmito odôvodneniami z právneho hľadiska dostatočne objasnila dôvody, prečo SNCM bude v rámci reštrukturalizačného plánu schopná v budúcnosti znížiť svoje straty na linkách, ktoré nie sú alebo už nebudú predmetom záväzkov verejnej služby.

102 Žiadne z tvrdení žalobkyne nemôže spochybniť tento záver.

103 Čo sa najskôr týka výhrad založených na údajnej nespojitosti dôvodov napadnutého rozhodnutia, pokiaľ sa v ňom konštatuje, že plán úspor pri prevádzkových nákupoch je nedostatočný (odôvodnenie č. 279) alebo že v rozpore s predpokladmi reštrukturalizačného plánu nie sú výsledky za rok 2002 pozitívne (odôvodnenie č. 280), je nutné konštatovať, že tieto výhrady sa týkajú dôvodnosti napadnutého rozhodnutia v týchto bodoch a nie jeho odôvodnenia, takže musia byť zamietnuté ako nepodstatné.

104 Pokiaľ ďalej ide o tvrdenie, podľa ktorého z odôvodnení č. 258 až č. 260 napadnutého rozhodnutia nevyplývajú dôvody, prečo musí byť pomoc posudzovaná podľa usmernení, stačí skonštatovať, že toto tvrdenie je nesprávne, keďže napadnuté rozhodnutie v odôvodnení č. 260 uvádza, že pomoc bola oznámená ako pomoc na reštrukturalizáciu a jej výška prekračuje náhradu za verejnú službu a v odôvodnení č. 326 uvádza, že pomoc na reštrukturalizáciu môže pokryť súčasne náklady rôznych činností upravených reštrukturalizačným plánom a straty znášané podnikom z dôvodu vykonávania jeho zmlúv o verejnej službe do konca roku 2001.

105 Pokiaľ nakoniec ide o tvrdenia založené na rozsudku Súdneho dvora z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, Zb. s. I‑7747), je nutné poznamenať, že vzhľadom na to, že rozsudok bol vydaný až po prijatí napadnutého rozhodnutia, Komisia očividne nebola povinná uviesť dôvody, pre ktoré boli splnené podmienky ustanovené týmto rozsudkom v prejednávanej veci. To okrem iného pripúšťa aj sama žalobkyňa.

106 Po druhé, pokiaľ ide o vplyv politiky nákupu plavidiel SNCM na konečné účty, postačí konštatovať, že výhrada žalobkyne, ktorou spochybňuje zistenie v odôvodnení č. 271 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého SNCM v ostatných rokoch nevynaložila žiadne osobitne vysoké investície na obnovu svojej flotily, smeruje proti dôvodnosti posúdenia Komisie v tomto bode a na to použitej metódy, pričom Komisii vytýka predovšetkým to, že nezohľadnila určitý počet ukazovateľov, ktoré žalobkyňa považuje za podstatné, a obmedzila sa na výlučne účtovnú analýzu. Takáto výhrada je v rámci prejednávaného žalobného dôvodu nepodstatná.

107 V každom prípade je potrebné konštatovať, ako už bolo uvedené vyššie, že odôvodnenia č. 269 až č. 273 napadnutého rozhodnutia z právneho hľadiska dostatočne objasňujú dôvody, prečo politika nákupu plavidiel SNCM neviedla k nadmerným investíciám.

108 Po tretie, pokiaľ ide o opatrenia plánované na zvýšenie produktivity SNCM a neexistenciu konkrétnych opatrení na zníženie prevádzkových nákladov, je znovu nutné konštatovať, že svojimi výhradami v tomto bode žalobkyňa spochybňuje dôvodnosť posúdenia Komisie. Týmito výhradami sa totiž namieta, že v týchto bodoch mohli byť vznesené pochybnosti, keďže Komisia v odôvodneniach č. 279 a č. 280 napadnutého rozhodnutia konštatovala, že plán „lepšie nakupovať“ je nedostatočný a hospodárske výsledky za rok 2002 nie sú pozitívne. Takéto výhrady sú v rámci tohto žalobného dôvodu nepodstatné.

109 V každom prípade je nutné pripomenúť, že v tomto rozsudku vyššie sa už poukázalo na to, že napadnuté rozhodnutie je v tomto smere dostatočne vysvetlené jeho odôvodneniami č. 113, č. 114 a č. 279.

110 Nakoniec po štvrté, pokiaľ ide o budúcu tarifnú politiku SNCM, je opäť nutné konštatovať, že žalobkyňa v skutočnosti spochybňuje dôvodnosť posúdení Komisie. Žalobkyňa totiž v podstate tvrdí, že Komisia nesprávne posúdila tarifnú politiku SNCM pred prijatím napadnutého rozhodnutia a nemá k dispozícii údaje potrebné na posúdenie tejto politiky roku 2003. Tieto výhrady sú v rámci tohto žalobného dôvodu nepodstatné, a teda musia byť odmietnuté.

111 Ak by navyše výhrady žalobkyne mali byť vykladané tak, že sa nimi Komisii vytýka, že v napadnutom rozhodnutí osobitne neodpovedala na jej tvrdenia o predajnej cene cestovných lístkov uplatňovanej SNCM pred prijatím tohto rozhodnutia, je nutné poukázať na to, že v odôvodnení č. 359 Komisia výslovne uviedla, že argumenty Francúzskej republiky v tomto smere, uvedené v odôvodneniach č. 119 až č. 123 a č. 191 až č. 203, umožňujú vyvrátiť tieto tvrdenia.

112 Z vyššie uvedeného vyplýva, že výhrady a tvrdenia žalobkyne týkajúce sa odôvodnenia zániku pochybností opodstatňujúcich začatie konania vo veci formálneho zisťovania musia byť odmietnuté ako celok.

O posúdení obnovenia životaschopnosti

113 Žalobkyňa sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie nie je z právneho hľadiska dostatočne zdôvodnené, pokiaľ ide o obnovenie životaschopnosti, pretože Komisia nevysvetľuje, prečo sa rozhodla odchylne od zásady upravenej usmerneniami zohľadniť vonkajšie okolnosti, a to rast trhu na spojení so severnou Afrikou, predpokladaný vývoj na dopravnom spojení s Nice a predpoklad, že po roku 2006 nedôjde k obnoveniu zmluvy z roku 2002.

114 V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa bodu 32 usmernení „musí zlepšenie životaschopnosti vyplývať predovšetkým z vnútorných opatrení upravených reštrukturalizačným plánom“ a „vonkajšie činitele, ktoré podnik nemôže ovplyvniť, ako sú zmeny cien alebo dopytu, možno zohľadniť len vtedy, ak sú príslušné prognózy vývoja trhu všeobecne akceptované“ [neoficiálny preklad].

115 Po prvé, v prejednávanom prípade je s ohľadom na rast trhu na linkách do severnej Afriky potrebné konštatovať, že v odôvodnení č. 300 napadnutého rozhodnutia Komisia uvádza, že účinok reštrukturalizačných opatrení nie je závislý od vývoja trhu „s výnimkou pokroku v severnej Afrike, ktorý zodpovedá predovšetkým návratu na pozíciu, ktorú SNCM mala až do polovice 90. rokov“ [neoficiálny preklad]. V odôvodneniach č. 66 až č. 81 napadnutého rozhodnutia pritom Komisia na základe analýzy trhu vykonanej v rámci reštrukturalizačného plánu konštatovala, že na tomto trhu má dôjsť k významnému rastu. Vzhľadom na bod 32 usmernení tak žalobkyňa bola dokonale schopná porozumieť dôvodu pre záver Komisie uvedeným v odôvodnení č. 300 napadnutého rozhodnutia.

116 Okrem toho je potrebné konštatovať, že rovnaké zistenia o raste trhu na dopravnom spojení so severnou Afrikou boli výslovne uvedené aj v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania. Žalobkyňa síce vo svojich písomných pripomienkach z 8. januára 2003 k začatiu tohto konania tvrdila, že cieľ ktorý si SNCM stanovila, pokiaľ ide o získanie podielu na trhu, je vzhľadom na silnú konkurenciu štátnych spoločností ambiciózny a skonštatovala, že obchodná povesť SNCM v severnej Afrike je negatívna, nikdy však nespochybnila predpoklad silného rastu na základe analýzy trhu. Toto stanovisko nielenže potvrdzuje skutočnosť, že predpoklad rastu tohto trhu bol skutočne všeobecne akceptovaný v zmysle usmernení, ale taktiež odôvodňuje, prečo Komisia bez námietky zo strany žalobkyne konkrétnejšie nezdôvodnila tento aspekt napadnutého rozhodnutia.

117 Po druhé, pokiaľ ide o zachovanie dopravného spojenia na linke Nice – Korzika, výhrada žalobkyne je založená na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia. V rozpore s tvrdením žalobkyne totiž Komisia v napadnutom rozhodnutí nesúhlasí so zachovaním tohto dopravného spojenia z dôvodu vývoja trhu, ale z dôvodov uvedených v odôvodnení č. 302, podľa ktorých sa význam tohto dopravného spojenia zmenšuje a predpokladané znehodnotenie Liamone uľahčí znovu dosiahnuť kladné hospodárske výsledky. Navyše je nutné poukázať na to, že v odôvodnení č. 283 napadnutého rozhodnutia Komisia v tejto súvislosti objasnila svoje úsilie zabrániť vzniku faktického monopolu žalobkyne na dopravných spojeniach s Korzikou. Aj keď je pravda, že Komisia v odôvodnení č. 316 napadnutého rozhodnutia, na ktoré sa žalobkyňa neodvoláva, poukazuje na silný rast trhu v celom Janovskom a Toulonskom zálive, nerobí to však preto, aby opierajúc sa o vonkajšiu okolnosť zdôvodnila zachovanie prítomnosti SNCM v Nice, ale naopak preto, aby zdôraznila význam náhrad poskytnutých konkurentom, ktoré zahŕňajú predovšetkým takmer úplné stiahnutie sa z Toulonu a obmedzenie frekvencie spojení s Nice. Komisia tak zjavne nemusela vo svojom rozhodnutí odôvodňovať stanovisko, ktoré nezastáva.

118 Pokiaľ ide o údajnú neexistenciu odôvodnenia toho, že neboli zohľadnené iné riešenia ako udržanie alebo stiahnutie sa z dopravného spojenia Nice – Korzika, je nutné konštatovať, že žalobkyňa vo svojich písomných pripomienkach z 8. januára 2003 k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania v rozpore s tým, čo tvrdí v replike, nenavrhla žiadne iné riešenie, a v podstate sa len obmedzila na tvrdenie, že SNCM nebola schopná dosahovať zisk na tejto linke. Za týchto okolností Komisia nemusela v napadnutom rozhodnutí odôvodňovať nezohľadnenie iných riešení.

119 Po tretie, pokiaľ ide o hypotézu možného neobnovenia zmluvy z roku 2002 po roku 2006, stačí skonštatovať, že napadnuté rozhodnutie je v tomto smere dostatočne vysvetlené v odôvodnení č. 303, kde Komisia uviedla, že pokiaľ ide o životaschopnosť v dlhodobom horizonte, „uskutočnenie plánu musí umožniť podniku pri obnovovaní zmlúv účinne čeliť konkurencii“ [neoficiálny preklad]. Napadnuté rozhodnutie okrem toho v odôvodnení č. 149 uvádza, že „je dôležité vedieť, aká bude konkurencieschopnosť spoločnosti roku 2006 pri uplynutí súčasnej zmluvy o zverení verejnej služby a aká bude jej životaschopnosť“ [neoficiálny preklad]. Táto úvaha je zopakovaná aj v odôvodnení č. 310.

120 Pokiaľ žalobkyňa navyše uvádza, že je nekoherentné považovať predpoklad neobnovenia zmluvy za predčasný a zároveň posudzovať životaschopnosť v dlhodobom horizonte, postačí konštatovať, že táto výhrada, ktorá sa vzťahuje na dôvodnosť napadnutého rozhodnutia, je v rámci tohto žalobného dôvodu nepodstatná.

121 Z toho vyplýva, že výhrady a tvrdenia žalobkyne, ktoré sa týkajú odôvodnenia obnovenia životaschopnosti, musia byť odmietnuté ako celok.

O reálnosti predpokladaných reštrukturalizačných scenárov

122 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa vo vzťahu k realistickosti predpokladaných reštrukturalizačných scenárov obmedzila na to, že skopírovala usmernenia a v odôvodnení č. 306 napadnutého rozhodnutia uviedla, že analýza trhu predložená francúzskymi orgánmi je „dobrým základom pre stanovenie scenárov vývoja podniku“ [neoficiálny preklad].

123 Z odôvodnení č. 139 až č. 141 napadnutého rozhodnutia však jasne vyplýva, že Komisia v tomto rozhodnutí uviedla dôvody, pre ktoré tri scenáre finančného vývoja, a to optimistický scenár a pesimistický scenár, vychádzajúce z analýzy trhu, a stredný scenár založený na reštrukturalizačnom pláne, ktoré sú predpísané podľa bodu 33 usmernení, predstavujú „dobrý základ“ pre posúdenie vývoja podniku. Pokiaľ ide o optimistický scenár a pesimistický scenár, Komisia uvádza svoje dôvody v tomto zmysle v odôvodnení č. 139 a prichádza k záveru, že tieto predpoklady „sa tak celkovo javia ako dostatočne reprezentatívne vo vzťahu k možnostiam vývoja“ [neoficiálny preklad]. V odôvodnení č. 140 Komisia dodáva, že výsledky podľa pesimistického scenára by mohli byť zlepšené jednoduchým prispôsobením ponuky SNCM dopytu v závislosti od sezóny. V odôvodnení č. 141 napadnutého rozhodnutia Komisia okrem toho po porovnaní vývoja základných finančných ukazovateľov podľa troch možných scenárov v tabuľke 6 konštatovala, že „z týchto simulácií vyplýva, že SNCM by sa mala opäť stať ziskovou v prípade všetkých troch scenárov“ [neoficiálny preklad].

124 Okrem toho sa tieto výhrady žalobkyne prekrývajú s jej výhradami k obnoveniu životaschopnosti. Podľa bodu 32 usmernení sa totiž reštrukturalizačný plán musí vo vzťahu k budúcim prevádzkovým podmienkam zakladať na realistických predpokladoch, aby bolo možné posúdiť, či tento plán umožňuje obnovenie životaschopnosti.

125 V tejto súvislosti z odôvodnení č. 142 až č. 148 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že vývoj predpokladaný stredným scenárom použitým na posúdenie obnovenia životaschopnosti bol stanovený na základe kvantitatívneho zhodnotenia týchto otázok: otázky presunu činnosti na linky do severnej Afriky, spojenia Nice – Korzika, spojenia Marseille – Korzika a zadlženia SNCM. Z odôvodnení č. 149 až č. 152 okrem toho vyplýva, že v rámci analýzy trhu bola preskúmaná aj hypotéza, podľa ktorej po roku 2006 nedôjde k obnoveniu zmluvy o verejnej službe. Je nutné konštatovať, že každou z týchto otázok sa osobitne zaoberajú odôvodnenia č. 300 až č. 304 a ako vyplýva už z prieskumu výhrad týkajúcich sa obnovenia životaschopnosti, tieto odôvodnenia obsahujú dostatočné objasnenie dôvodov, na základe ktorých Komisia usúdila, že reštrukturalizačný plán môže zabezpečiť obnovenie životaschopnosti aj v prípade, že SNCM nebude plniť záväzky verejnej služby.

126 Pokiaľ ide o tvrdenie vychádzajúce zo zvýšenia kapacity flotily roku 2004 v dôsledku kúpy novej lode žalobkyňou, je potrebné pripomenúť, že Komisia nie je povinná odpovedať na všetky skutkové alebo právne tvrdenia vyjadrené v priebehu správneho konania. V rozpore s tvrdením žalobkyne okrem toho ani z písomných pripomienok z 8. januára 2003, ani z odôvodnení č. 169 až č. 174 napadnutého rozhodnutia, ktoré sumarizujú, bez toho aby ich žalobkyňa spochybňovala, tvrdenia, ktoré uviedla na stretnutí zo 4. februára 2003, nevyplýva, žeby žalobkyňa na tento bod Komisiu osobitne upozornila.

127 Pokiaľ ide okolnosť, že Komisia sa v iných rozhodnutiach vyjadrila k platnosti pomoci námorným spoločnostiam až po podrobnej analýze finančného vývoja podniku, ktorý je adresátom reštrukturalizačného plánu, tak s ohľadom na stav jeho peňažných prostriedkov, ako aj jeho schopnosť dosahovať zisk a možnosti jeho financovania [napríklad rozhodnutie Komisie 2002/15/ES z 8. mája 2001 o štátnej pomoci poskytnutej Francúzskom spoločnosti „Bretagne Angleterre Irlande“ („BAI“ alebo „Brittany Ferries“) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 12, 2002, s. 33)], postačí konštatovať, že rozsah odôvodnenia tohto rozhodnutia, na ktoré napadnuté rozhodnutie neodkazuje na podporu svojho vlastného odôvodnenia, nepreukazuje nedostatočnosť odôvodnenia napadnutého rozhodnutia, aj keď bolo prijaté v rovnakej oblasti, a v každom prípade nemôže spochybniť vyššie uvedený záver, že z odôvodnení č. 300 až č. 304 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že napadnuté rozhodnutie je v otázke obnovenia životaschopnosti z právneho hľadiska dostatočne odôvodnené.

128 Nakoniec, pokiaľ žalobkyňa vytýka Komisii, že sa na podporu svojich záverov o obnovení životaschopnosti opiera výlučne o číselné predpoklady predložené francúzskymi orgánmi, ktoré navyše medzitým boli vyvrátené faktami, je nutné konštatovať, že takáto výhrada, ktorou sa spochybňuje dôvodnosť hodnotení Komisie v tomto bode, je v rámci tohto žalobného dôvodu nepodstatná. Platí to predovšetkým o tvrdení založenom na údajnej neexistencii prieskumu stavu peňažných prostriedkov príjemcu pomoci alebo na nezohľadnení zvýšenia kapacity flotily v dôsledku kúpy novej lode žalobkyňou.

129 Z toho vyplýva, že výhrady a tvrdenia žalobkyne, ktoré sa týkajú odôvodnenia realistickosti predpokladov reštrukturalizácie, musia byť odmietnuté ako celok.

O určení nestrategických podielov

130 Žalobkyňa sa domnieva, že napadnuté rozhodnutie nie je z právneho hľadiska dostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o dôvod, prečo podiel SNCM v CMN predstavuje strategický obchodný podiel, ktorý tak nemusí byť prevedený.

131 Z odôvodnení č. 348 až č. 354 napadnutého rozhodnutia však vyplýva, že Komisia v tomto rozhodnutí v odpovedi na tvrdenia žalobkyne a Stef-TFE v priebehu správneho konania podrobne vysvetlila dôvody, ktoré ju priviedli k záveru, že uvedený podiel je podstatný a nemusí byť prevedený. Komisia v tejto súvislosti v odôvodneniach č. 349 až č. 351 napadnutého rozhodnutia predovšetkým konštatovala, že tieto dve spoločnosti sa spoločne podieľali na plnení záväzkov verejnej služby, vybudovali synergie na dopravnom spojení na Korziku, ktorá prekračovala hranice predpokladané zmluvou z roku 2002, a že flotily SNCM a CMN sa navzájom dopĺňali. Takéto údaje zjavne predstavujú dostatočné odôvodnenie napadnutého rozhodnutia v tomto bode.

132 Pokiaľ ide o tvrdenie, že sa nezohľadnilo zhodnotenie podielov SNCM v CMN, je síce pravda, že z odôvodnenia č. 174 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že toto tvrdenie bolo uvedené počas stretnutia zo 4. februára 2003, ale je nutné pripomenúť, že Komisia nebola povinná odpovedať na všetky skutkové a právne tvrdenia uvedené v priebehu konania. Je potrebné prijať záver, že napadnuté rozhodnutie je v otázke podielov v CMN dostatočne odôvodnené v odôvodneniach č. 348 až č. 354. Navyše je potrebné poukázať na to, že žalobkyňa bola schopná pochopiť úvahy Komisie v tomto bode, pretože z odôvodnenia č. 256 napadnutého rozhodnutia jasne vyplýva, že Komisia usúdila, že nespeňažené prírastky hodnoty nemôžu byť zohľadnené pri určovaní objemu zdrojov SNCM.

133 Okrem toho smerujú tvrdenia uvedené žalobkyňou s cieľom spochybniť údajnú protirečivosť odôvodnenia napadnutého rozhodnutia v tomto bode v skutočnosti proti dôvodnosti napadnutého rozhodnutia. Tieto tvrdenia teda musia byť v rámci tohto žalobného dôvodu odmietnuté ako nepodstatné.

134 Z toho vyplýva, že výhrady a tvrdenia žalobkyne týkajúce sa odôvodnenia výšky určených nestrategických podielov musia byť odmietnuté ako celok.

Závery k prvému žalobnému dôvodu

135 Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 253 ES, ktoré spočíva v tom, že napadnuté rozhodnutie je nedostatočne odôvodnené, musí byť odmietnutý.

3. O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 87 ods. 3 písm. c) ES, nariadenia č. 659/1999 a usmernení, ktoré spočíva v tom, že napadnuté rozhodnutie obsahuje skutkové omyly a zjavné omyly v posúdení

136 Týmto žalobným dôvodom žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie obsahuje skutkové omyly a zjavné omyly v posúdení, ktoré sa týkajú posúdenia náhrady za verejnú službu ako časti pomoci, hodnotenia príčin vedúcich k finančným ťažkostiam SNCM, dodržiavania usmernení a nevyhnutnosti opatrení uložených Komisiou.

Úvodné poznámky k preskúmavaniu vykonávanému Súdom prvého stupňa

137 Z ustálenej judikatúry vyplýva, že Komisia pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 písm. c) ES disponuje širokou mierou voľnej úvahy, ktorej výkon zahŕňa komplexné hodnotenia ekonomického a sociálneho charakteru, ktoré musia byť vykonávané v kontexte Spoločenstva (rozsudky Súdneho dvora z 24. februára 1987, Deufil/Komisia, 310/85, Zb. s. 901, bod 18, a z 29. apríla 2004, Taliansko/Komisia, C‑372/97, Zb. s. I‑3679, bod 83).

138 Súdne preskúmavanie výkonu tejto voľnej úvahy sa teda obmedzuje na kontrolu dodržiavania procesných pravidiel a pravidiel odôvodnenia, ako aj na kontrolu vecnej správnosti zistených skutočností a neexistencie nesprávneho právneho posúdenia, zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu alebo zneužitia právomoci (rozsudky Súdneho dvora z 13. februára 2003, Španielsko/Komisia, C‑409/00, Zb. s. I‑1487, bod 93, a Taliansko/Komisia, už citovaný v bode 137 vyššie, bod 83; rozsudky Súdu prvého stupňa z 5. novembra 1997, Ducros/Komisia, T‑149/95, Zb. s. II‑2031, bod 63; zo 6. októbra 1999, Salomon/Komisia, T‑123/97, Zb. s. II‑2925, bod 47; Kneissl Dachstein/Komisia, T‑110/97, Zb. s. II‑2881, bod 46, a rozsudok Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Komisia, už citovaný v bode 62 vyššie, bod 282). Súdu prvého stupňa predovšetkým neprislúcha, aby nahrádzal ekonomické posúdenie autora rozhodnutia svojím posúdením (rozsudok British Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 79).

139 Podľa judikatúry je Komisia okrem toho viazaná pravidlami a oznámeniami, ktoré prijíma v oblasti kontroly štátnej pomoci, pokiaľ sa neodchyľujú od noriem Zmluvy a pokiaľ ich štáty akceptujú (rozsudok Španielsko/Komisia, už citovaný v bode 138 vyššie, bod 95; rozsudky Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, Technische Glaswerke Ilmenau/Komisia, T‑198/01, Zb. s. II‑2717, bod 149, a z 18. novembra 2004, Ferriere Nord/Komisia, T‑176/01, Zb. s. II‑3931, bod 134).

140 Z judikatúry vyplýva, že na Komisiu pri posudzovaní jednotlivého prípadu pomoci na základe takých usmernení, ktoré už skôr prijala, nemožno hľadieť tak, že prekračuje hranice svojej voľnej úvahy alebo že upúšťa od jej výkonu. Komisia si totiž jednak zachováva svoju právomoc zrušiť alebo zmeniť usmernenia, pokiaľ to okolnosti vyžadujú. Okrem toho sa tieto usmernenia týkajú vymedzeného sektoru a sú zdôvodnené snahou sledovať ňou vytýčenú politiku (rozsudok Vlaamse Gewest/Komisia, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 89).

141 V tejto súvislosti je teda úlohou Súdu prvého stupňa preskúmať, či boli dodržané požiadavky, ktoré si Komisia sama stanovila a ktoré uviedla v usmerneniach (rozsudky Súdu prvého stupňa z 30. januára 2002, Keller a Keller Meccanica/Komisia, T‑35/99, Zb. s. II‑261, bod 77, a Ducros/Komisia, už citovaný v bode 138 vyššie, body 61 a 62).

142 Okrem toho je potrebné pripomenúť, že zákonnosť aktu Spoločenstva musí byť v rámci žaloby o neplatnosť podľa článku 230 ES posudzovaná na základe skutkového a právneho stavu existujúceho v čase prijatia aktu. Predovšetkým treba komplexné hodnotenia vykonané Komisiou preskúmať len na základe informácií, ktorými disponovala v čase vykonávania týchto hodnotení (rozsudky Salomon/Komisia, už citovaný v bode 138 vyššie, bod 48, a Kneissl Dachstein/Komisia, už citovaný v bode 138 vyššie, bod 47).

143 Nakoniec jednoduché tvrdenie, že jedna z podmienok schválenia pomoci nebude dodržaná, nemôže spochybniť samotnú zákonnosť rozhodnutia o schválení. Zákonnosť aktu Spoločenstva totiž vo všeobecnosti nemôže závisieť od prípadných možností, ako ho obísť, ani od retrospektívnych úvah o miere jeho účinnosti (rozsudky British Airways a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 291, a Salomon/Komisia, už citovaný v bode 138 vyššie, bod 49).

144 Vo svetle vyššie uvedených zásad je potrebné preskúmať výhrady a tvrdenia žalobkyne.

O výhradách k dôvodnosti napadnutého rozhodnutia

145 Tento žalobný dôvod je nutné odmietnuť ako neúčinný v rozsahu, v akom je založený na porušení nariadenia č. 659/1999. Uvedené nariadenie, ktoré stanovuje procesné pravidlá pre kontrolu štátnej pomoci, totiž nemôže byť porušené údajnými skutkovými omylmi a zjavnými omylmi v posúdení pripisovanými Komisii, najmä vzhľadom na to, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté po začatí konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES. Okrem toho je nutné konštatovať, že žalobkyňa nepredložila žiadny dôkaz o tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje nariadenie č. 659/1999 a neuvádza ustanovenia tohto nariadenia, ktoré by mali byť porušené uvedeným rozhodnutím.

146 Je preto potrebné preskúmať tento žalobný dôvod výlučne v rozsahu, v akom sa dovoláva porušenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES a usmernení.

O posúdení náhrady za verejnú službu ako časti pomoci

147 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nesprávne posúdila časť pomoci zodpovedajúcu náhrade za verejnú službu v tom, že jednak zohľadnila znehodnotenie Liamone aj napriek tomu, že táto loď nebola nasadená na plnenie záväzkov verejnej služby, jednak nezohľadnila potenciálny prírastok hodnoty flotily dotknutej týmito záväzkami. Žalobkyňa okrem toho zdôrazňuje výrazný nárast strát v rokoch 2000 až 2001.

148 Tieto výhrady musia byť odmietnuté ako neúčinné, pokiaľ je ich cieľom dokázať, že v napadnutom rozhodnutí bola chybne posúdená zlučiteľnosť pomoci s článkom 86 ods. 2 ES, pretože Komisia v odôvodnení č. 260 napadnutého rozhodnutia usúdila, že je potrebné posúdiť celú dotknutú pomoc vo výške 76 miliónov eur, vrátane časti zodpovedajúcej náhrade za verejnú službu, ako pomoc na reštrukturalizáciu.

149 Je naopak potrebné preskúmať tieto výhrady v rozsahu, v akom je ich cieľom spochybniť Komisiou stanovenú výšku náhrady za verejnú službu.

150 Po prvé, pokiaľ ide o znehodnotenie Liamone, je nutné konštatovať, že výhrada žalobkyne je založená na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia. V rozpore s tvrdením žalobkyne totiž Komisia pri výpočte časti pomoci zodpovedajúcej náhrade za verejnú službu nezohľadnila dotáciu na uvedené znehodnotenie, ale práve naopak, ako jasne vyplýva z tabuľky 11 v odôvodnení č. 257 napadnutého rozhodnutia, pri svojom výpočte sumu tejto dotácie odpočítala. Na pojednávaní okrem toho žalobkyňa na otázku Súdu prvého stupňa výslovne priznala, že napadnuté rozhodnutie v tomto bode nesprávne pochopila.

151 Z toho vyplýva, že v sume 53,48 miliónov eur, ktorá podľa Komisie zodpovedá nenahradeným nákladom na plnenie záväzkov verejnej služby prevzatých SNCM na dopravných spojeniach na Korziku v rokoch 1991 až 2001, nie je zohľadnené znehodnotenie Liamone.

152 Po druhé, pokiaľ ide o potenciálny prírastok hodnoty flotily nasadenej na plnenie záväzkov verejnej služby, žalobkyňa konštatuje, že trhová hodnota piatich lodí nasadených na plnenie záväzkov verejnej služby k 31. decembru 2001 je o 22,2 miliónov eur vyššia ako ich účtovná hodnota. Straty z rokov 1991 až 2001 na dopravnom spojení na Korziku, ktoré podľa Komisie zodpovedajú náhrade za verejnú službu, majú byť preto podľa žalobkyne znížené o výšku tohto prírastku hodnoty.

153 V tejto súvislosti je najskôr potrebné konštatovať, čo sa nespochybňuje, že uvedený skrytý prírastok hodnoty nebol zaznamenaný v účtovníctve SNCM za roky 2000 a 2001, pričom toto účtovníctvo bolo overené audítormi. Ako totiž tvrdí Komisia, bez toho, aby jej žalobkyňa odporovala, čo táto potvrdila na pojednávaní, z uplatnenia všeobecných zásad účtovníctva, predovšetkým zo zásady opatrnosti, vyplýva, že podnik v zásade nemá právo prehodnotiť cenu časti majetku uvedeného v jeho účtovníctve preto, že jeho trhová hodnota je väčšia ako jeho účtovná hodnota. Naopak, podľa rovnakej zásady podnik musí zaznamenať predpokladané zníženie hodnoty, pokiaľ je trhová hodnota majetku nižšia ako jeho účtovná hodnota.

154 Je pravda, že žalobkyňa v rámci ďalších výhrad všeobecným spôsobom uvádza, že predbežné účtovné podklady, ktorými Komisia disponovala v okamihu prijatia napadnutého rozhodnutia, sa odlišovali od konečných účtovných podkladov overených audítormi, ktoré boli sprístupnené po prijatí napadnutého rozhodnutia. Je však nutné konštatovať, že žalobkyňa nepodkladá toto tvrdenie žiadnym dôkazom a pri žiadnej príležitosti neuvádza, v čom sa predbežné účtovné podklady líšili od overených konečných účtovných podkladov.

155 Ďalej je predovšetkým potrebné konštatovať, že Komisia v odôvodnení č. 272 napadnutého rozhodnutia uviedla, že dve z piatich lodí nasadených pred rokom 2002 na plnenie záväzkov verejnej služby boli zaťažené záložným právom, zatiaľ čo pre tri ostatné lode spoločnosť nenašla banky, ktoré by ich boli ochotné prijať ako záloh. Komisia v tejto súvislosti konštatovala: „Úroveň zadlženosti spoločnosti a nižšie podrobne opísaná malá schopnosť jej samofinancovania, ktorá sotva postačuje na splácanie existujúcich dlhov, nemôže podnietiť banku, ktorá koná ako súkromný veriteľ v trhových podmienkach, k tomu, aby SNCM navrhla zvýšenie úverového rámca. Riziko nesplatenia pôžičky zo strany SNCM by výraznou mierou ovplyvnilo poskytnutie finančných zdrojov takým veriteľom. Podobné ťažkosti neumožnili SNCM využiť na zníženie svojej zadlženosti prípadnú operáciu typu ‚lease-back‘. Skúsenosti Komisie pri konfiškácii lodí alebo lietadiel dokazujú, že je v praxi ťažko realizovateľná, keďže tento majetok je nasadený na dopravných spojeniach štátneho alebo regionálneho záujmu.“ [neoficiálny preklad] Treba konštatovať, že žalobkyňa síce napáda tieto tvrdenia, neuvádza však v rámci týchto výhrad žiadnu konkrétnu skutočnosť, ktorá by ich spochybnila.

156 Nakoniec, pokiaľ žalobkyňa tvrdí, že SNCM mala speňažiť uvedený prírastok hodnoty s cieľom získať dodatočné vlastné príjmy a znížiť tak straty spôsobené plnením záväzkov verejnej služby, je potrebné odmietnuť toto tvrdenie, pretože by to znamenalo, že by sa museli predať práve tie lode, ktoré SNCM nasadila na plnenie záväzkov verejnej služby.

157 Za týchto okolností nie je zrejmé, žeby sa Komisia dopustila zjavného omylu v posúdení tým, že nezahrnula skrytý prírastok hodnoty lodí nasadených na plnenie záväzkov verejnej služby do výpočtu výšky náhrady za verejnú službu.

158 V rozpore s tvrdením žalobkyne z toho nevyplýva žiadna nespojitosť vo vzťahu k metóde použitej v rozhodnutí 2002/149. Ako totiž vyplýva z odôvodnenia č. 102 uvedeného rozhodnutia, Komisia v ňom pri oprave výšky strát spojených s plnením záväzkov verejnej služby zohľadnila len sumu skutočne speňaženého prírastku hodnoty troch plavidiel, ktoré boli predané v priebehu rokov 1991 – 1999. Z uvedeného rozhodnutia naopak nevyplýva, žeby Komisia takisto zohľadnila skrytý prírastok hodnoty ostatných lodí, ktoré neboli skutočne predané. Aj keď je teda pravda, že Komisia v rozhodnutí 2002/149 dala podnet na opravu hospodárskeho výsledku SNCM na dopravných spojeniach s Korzikou presunutím účtovného prírastku hodnoty, ktorý nebol zaznamenaný v stĺpci týkajúcom sa tohto dopravného spojenia, ale v inom stĺpci, situácia je odlišná v prejednávanom prípade, kde žalobkyňa vytýka Komisii, že neopravila účtovníctvo SNCM zohľadnením potenciálneho prírastku hodnoty, ktorý nebol v účtovníctve zaznamenaný.

159 Pokiaľ ide o okolnosť zdôraznenú žalobkyňou, že Komisia naopak pri určovaní reštrukturalizačných nákladov zohľadnila zníženie hodnoty Liamone, postačí konštatovať, že takáto okolnosť, ako bolo vysvetlené vyššie, vyplýva z prísneho uplatnenia účtovných predpisov, ktoré žalobkyňa nespochybňovala.

160 Po tretie, pokiaľ ide o údajný výrazný nárast strát SNCM v rokoch 2000 a 2001, stačí skonštatovať, že táto okolnosť, aj za predpokladu, že je pravdivá, vôbec nespochybňuje zistenie uvedené v odôvodnení č. 256 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého SNCM utrpela podstatné straty v rokoch 1991 až 2001 na všetkých dopravných spojeniach na Korziku, ktoré boli predmetom záväzku verejnej služby, ale naopak ho potvrdzuje, a teda nemôže nijako spochybniť analýzu napadnutého rozhodnutia vo vzťahu k časti pomoci zodpovedajúcej náhrade za verejnú službu.

161 Výhrady a tvrdenia žalobkyne vo vzťahu k stanoveniu výšky náhrady za verejnú službu musia byť preto odmietnuté ako celok.

O analýze príčin, ktoré viedli k finančným ťažkostiam SNCM

162 Žalobkyňa v podstate tvrdí, že ťažkosti SNCM nepochádzajú z obmedzení spôsobených záväzkami verejnej služby, ale z jeho nadmernej ponuky, ktorá je výsledkom nadmerných investícií do nových lodí.

163 V tejto súvislosti je najskôr potrebné pripomenúť, že podľa bodu 33 usmernení „reštrukturalizačný plán opisuje okolnosti, ktoré viedli k ťažkostiam podniku, čo umožňuje zhodnotiť primeranosť navrhovaných opatrení“ [neoficiálny preklad].

164 Z toho vyplýva, ako správne tvrdí Komisia, že analýza príčin ťažkostí SNCM, ktorú Komisia vykonala v odôvodneniach č. 263 až č. 281 napadnutého rozhodnutia, kde preskúmala predovšetkým politiku SNCM pri obstarávaní lodí, objem mzdových nákladov, význam prevádzkových nákupov a ťarchu obmedzení verejnej služby, nie je potrebná ako taká, ale výlučne s cieľom overiť vhodnosť opatrení navrhnutých na odstránenie týchto ťažkostí a zabezpečenie obnovenia životaschopnosti dotknutého podniku.

165 V prejednávanej veci teda môžu výhrady žalobkyne, ktoré sa týkajú nadmernej ponuky SNCM, preukázať vadu napadnutého rozhodnutia len vtedy, ak by sa na ich základe dokázala nevhodnosť opatrení navrhnutých v napadnutom rozhodnutí na odstránenie pochybností nastolených Komisiou v tomto bode.

166 V tomto ohľade je potrebné konštatovať, že Komisia najskôr v odôvodnení č. 333 napadnutého rozhodnutia poukázala na to, že „zmenšenie flotily podľa reštrukturalizačného plánu musí byť… vyvážené vo vzťahu k politike pri obstarávaní lodí, ktorú SNCM uskutočňovala v predchádzajúcich rokoch“ [neoficiálny preklad], aby potom v odôvodneniach č. 336 až č. 339 napadnutého rozhodnutia usúdila, bez toho, žeby konštatovala existenciu nadmernej ponuky na strane SNCM alebo ju vyčíslila, že popri záväzku predať štyri lode prevzatom v reštrukturalizačnom pláne, ako vyplýva z odôvodnení č. 97 až č. 101 a č. 315, je vhodné uložiť SNCM s cieľom znížiť jej kapacity tri dodatočné podmienky, a to obmedzenie počtu lodí vo flotile skupiny SNCM na stav po predaji štyroch lodí, zákaz obnovy flotily SNCM počas určitého obdobia a obmedzenie ročnej frekvencie spojení na rôznych námorných spojeniach s Korzikou. Tieto podmienky v súlade s bodmi 35 a 36 usmernení odrážajú snahu Komisie, vyjadrenú v odôvodneniach č. 311 až č. 317 napadnutého rozhodnutia, zmierniť nepriaznivé dôsledky pomoci pre konkurentov obmedzením prítomnosti SNCM na jej historickom trhu, teda na dopravnom spojení s Korzikou.

167 Je nutné konštatovať, že žalobkyňa síce tvrdí, že ponuka SNCM je nadmerná, nevysvetľuje však, prečo nie sú záväzok francúzskych orgánov vo vzťahu k predaju štyroch lodí a vyššie spomínané dodatočné podmienky uložené Komisiou vhodné na primerané odstránenie udávanej nadmernej ponuky.

168 Za týchto okolností je potrebné prijať záver, že výhrady žalobkyne v tomto bode sú neúčinné.

169 V každom prípade sa tieto výhrady javia ako nepodložené.

170 Po prvé je nutné odmietnuť tvrdenie, že Komisia sa pri konštatovaní uvedenom v odôvodnení č. 271 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého SNCM v ostatných rokoch nevynaložila žiadne osobitne vysoké investície na obnovu svojej flotily, opierala o vývoj čistých investícií do lodí a nie o vývoj ponúkanej kapacity SNCM v zmysle ponuky miest.

171 Vykonaním prieskumu vývoja čistých investícií do lodí sa totiž Komisia neusilovala overiť nadmernosť ponuky SNCM, ale, ako výslovne vyplýva z odôvodnenia č. 270 napadnutého rozhodnutia a z bodu III 2 rozhodnutia o začatí konania, rozumnosť nákupných rozhodnutí spoločnosti, aby sa ubezpečila, že straty z minulosti nevyplývajú z iných faktorov ako z bremena záväzkov verejnej služby v rokoch 1991 až 2001. Komisia tak po vykonaní prieskumu vývoja čistých investícií SNCM do plavidiel konštatovala, že SNCM nevynaložila nadmerné investície a následne v odôvodnení č. 272 napadnutého rozhodnutia preskúmala aj zadlženie SNCM vyplývajúce z obstarania dotknutých lodí.

172 Z toho vyplýva, že výhrada žalobkyne je založená na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia.

173 Bez ohľadu na to je nutné konštatovať, že údaje žalobkyne vo vzťahu k vývoju kapacity na lodiach vyjadrenej počtom miest sú v rozpore s jej tvrdením, pretože z nich jasne vyplýva, čo žalobkyňa okrem toho nespochybnila, že táto kapacita sa znížila po zohľadnení predaja štyroch lodí, ktorý nasledoval po obnove a obstaraní iných troch lodí. V tomto ohľade je nutné odmietnuť ako nepodstatné tvrdenie uvedené v replike, podľa ktorého je priemerná kapacita troch nových lodí vyššia ako priemerná kapacita lodí bývalej flotily, pretože uvedená priemerná kapacita je len teoretickým údajom, ktorý vôbec nezodpovedá kapacite skutočne ponúkanej na lodiach SNCM.

174 Pokiaľ ide o tvrdenie, že toto zníženie počtu miest je neprimerané vo vzťahu k poklesu dopravy SNCM a o to viac vo vzťahu k uvádzanému poklesu obratu SNCM, zmenšeniu bremena záväzku verejnej služby a zvýšeniu počtu ciest vykonaných žalobkyňou, je nutné pripomenúť, že toto tvrdenie je neúčinné, keďže Komisia predovšetkým z týchto dôvodov považovala za potrebné, bez toho, aby konštatovala existenciu nadmernej ponuky na strane SNCM alebo ju vyčíslila, znížiť ponuku SNCM uložením rôznych podmienok. Je znovu nutné konštatovať, že žalobkyňa síce vytýka Komisii, že nekonštatovala nadmernú ponuku na strane SNCM, nenamieta však proti opatreniam, ktoré Komisia urobila vo forme kompenzácií v prospech konkurentov.

175 Žalobkyňa v každom prípade nemôže tvrdiť, že preukázala prebytočnú ponuku SNCM uvedením skutočnosti, že loď Pascal Paoli nasadená na linke Marseille – Bastia ponúkala viac miest, ako bolo stanovené v zmluve z roku 2002. Z prílohy I uvedenej zmluvy totiž jasne vyplýva, že zmluva určuje minimálny počet miest potrebných na zabezpečenie minimálnej alebo „základnej“ služby. Komisia okrem toho konštatovala, že počet kajút ponúkaný na lodi Pascal Paoli presne zodpovedá záväzkom verejnej služby, čo žalobkyňa nespochybňuje.

176 Po druhé, pokiaľ ide o tvrdenie, že straty SNCM narástli v rokoch 2000 a 2001, teda práve v rokoch dodávky Liamone a objednávky Danielle Casanova, postačí konštatovať, že žalobkyňa nepredkladá žiadny konkrétny dôkaz o existencii príčinnej súvislosti medzi týmito okolnosťami a nárastom strát SNCM.

177 S ohľadom na tieto úvahy musia byť výhrady týkajúce sa analýzy príčin ťažkostí SNCM odmietnuté ako celok.

O dodržaní usmernení

178 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila skutkových omylov a zjavne nesprávneho posúdenia, pokiaľ ide o dodržanie podmienok stanovených usmerneniami vo vzťahu k posúdeniu podniku, ktorý je príjemcom pomoci, ako podniku v ťažkostiach, posúdeniu obnovenia životaschopnosti, vyhnutiu sa nevhodným narušeniam hospodárskej súťaže a obmedzeniu pomoci na minimum.

179 Najskôr je potrebné zdôrazniť, že týmito výhradami sa žalobkyňa obmedzuje na to, že sa dovoláva porušenia podmienok uvedených v usmerneniach vo vzťahu k štyroch vyššie citovaným bodom a nenastoľuje pritom otázku nezákonnosti týchto usmernení vo vzťahu k článku 87 ods. 3 písm. c) ES.

180 Za týchto okolností sa prieskum predložených výhrad musí obmedziť na kontrolu toho, či Komisia dodržala svoje vlastné usmernenia a nemôže sa rozširovať na kontrolu zákonnosti uvedených podmienok vo vzťahu k