Keywords

Summary



Keywords

1. Prejudiciálne otázky – Podanie návrhu na Súdny dvor – Vnútroštátny súd v zmysle článku 35 EÚ – Pojem – Sudca poverený predbežným vyšetrovaním – Začlenenie

(Článok 35 EÚ)

2. Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach – Rámcové rozhodnutie týkajúce sa aproximácie právnych predpisov – Návrh na výklad zahŕňajúci zásadu konformného výkladu vnútroštátneho práva – Právomoc poskytnúť tento výklad

[Článok 234 ES, článok 35 EÚ a 46 písm. b) EÚ]

3. Európska únia – Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach – Členské štáty – Povinnosti – Povinnosť lojálnej spolupráce s inštitúciami

4. Európska únia – Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach – Rámcové rozhodnutie týkajúce sa aproximácie vnútroštátnych právnych predpisov – Vykonanie členskými štátmi – Povinnosť konformného výkladu vnútroštátneho práva – Obmedzenia – Dodržiavanie všeobecných právnych zásad – Výklad contra legem vnútroštátneho práva – Neprípustnosť

[Článok 249 tretí odsek ES; článok 34 ods. 2 písm. b) EÚ]

5. Európska únia – Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach – Postavenie obetí v trestnom konaní – Rámcové rozhodnutie 2001/220/SVV – Ochrana obzvlášť zraniteľných osôb – Postupy – Podmienky výsluchu malých detí – Výsluch mimo rámca verejného pojednávania a pred jeho otvorením – Prípustnosť – Obmedzenia

(Rámcové rozhodnutie Rady2001/220/ SVV, články 2, 3 a článok 8 ods. 4)

Summary

1. Pokiaľ členský štát uznal právomoc Súdneho dvora rozhodovať o platnosti a výklade aktov uvedených v článku 35 EÚ, Súdny dvor má právomoc odpovedať na prejudiciálnu otázku položenú sudcom povereným predbežným vyšetrovaním. Sudca konajúci v trestnom konaní totiž vykonáva súdnu funkciu, takže sa má považovať za „súd členského štátu“ v zmysle uvedeného článku.

(pozri body 20, 22)

2. Podľa článku 46 písm. b) EÚ sa postup upravený v článku 234 ES použije na článok 35 EÚ podľa podmienok upravených v tomto ustanovení. Rovnako ako článok 234 ES, aj článok 35 EÚ podriaďuje začatie prejudiciálneho konania na Súdnom dvore podmienke, že vnútroštátny súd považuje rozhodnutie o otázke za nutné pre vydanie rozsudku, takže judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa prípustnosti prejudiciálnych otázok položených podľa článku 234 ES je v zásade uplatniteľná aj na návrhy na začatie prejudiciálneho konania predložené Súdnemu dvoru podľa článku 35 EÚ.

Z uvedeného vyplýva, že predpoklad relevantnosti prejudiciálnych otázok položených vnútroštátnymi súdmi možno vyvrátiť len vo výnimočných prípadoch, keď je zjavné, že požadovaný výklad ustanovení práva Únie uvedený v otázkach nemá žiadnu súvislosť so skutočnosťou alebo predmetom vnútroštátneho konania, alebo ak je problém čisto hypotetickej povahy, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými a právnymi skutočnosťami, ktoré by mu umožnili užitočne odpovedať na položené otázky. S výnimkou týchto okolností Súdny dvor v podstate musí rozhodnúť o prejudiciálnych otázkach týkajúcich sa výkladu aktov uvedených v článku 35 ods. 1 EÚ.

V tejto súvislosti nezávisle od stupňa integrácie upraveného Amsterdamskou zmluvou je totiž v procese vytvárania stále užšieho spojenectva medzi národmi Európy v zmysle článku 1 druhého odseku EÚ pochopiteľné, že autori Zmluvy o Európskej únii považovali za užitočné upraviť v rámci hlavy VI tejto Zmluvy o policajnej a súdnej spolupráci v trestných veciach použitie súdnych prostriedkov majúcich podobný účinok ako tie, ktoré upravuje Zmluva ES tak, aby užitočne prispeli k cieľom sledovaným Úniou. Prejudiciálna právomoc Súdneho dvora podľa článku 35 EÚ by stratila podstatnú časť svojho potrebného účinku, ak by sa jednotlivci nemohli odvolať na rámcové rozhodnutia na účely konformného výkladu vnútroštátneho práva pred súdmi členských štátov.

(pozri body 19, 28 – 30, 36, 38)

3. Únia by mohla ťažko naplniť svoje poslanie, ak by zásada lojálnej spolupráce, z ktorej vyplýva najmä to, že členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia všeobecnej alebo osobitnej povahy, aby zabezpečili plnenie záväzkov vyplývajúcich z práva Európskej únie, neplatila aj v rámci policajnej a súdnej spolupráce v trestných veciach uvedenej v hlave VI Zmluvy o EÚ, ktorá je ako celok založená na spolupráci medzi členskými štátmi a inštitúciami.

(pozri bod 42)

4. Záväzný charakter rámcových rozhodnutí prijatých na základe hlavy VI Zmluvy o Európskej únii o policajnej a súdnej spolupráci v trestných veciach je vyjadrený rovnakým spôsobom ako v článku 249 treťom odseku ES vo vzťahu k smerniciam. Pre vnútroštátne orgány z toho vyplýva povinnosť konformného výkladu vnútroštátneho práva. Pri uplatňovaní vnútroštátneho práva ho má vnútroštátny súd vykladať v rámci možností vo svetle znenia a účelu rámcového rozhodnutia tak, aby sa dosiahol cieľ, ktorý toto rozhodnutie sleduje, a aby takto dosiahol súlad s článkom 34 ods. 2 písm. b) EÚ.

Povinnosť vnútroštátneho sudcu odvolávať sa na obsah rámcového rozhodnutia pri výklade relevantných ustanovení vnútroštátneho práva je však obmedzená všeobecnými právnymi zásadami, akými sú predovšetkým zásada právnej istoty a zákazu retroaktivity. Tieto zásady bránia najmä tomu, aby z uvedenej povinnosti na základe rámcového rozhodnutia a nezávisle od zákona prijatého na jeho vykonanie vyplynulo určenie alebo priťaženie trestnoprávnej zodpovednosti osôb, ktoré porušia jeho ustanovenia.

Rovnako zásada konformného výkladu nemôže slúžiť ako základ pre výklad contra legem vnútroštátneho práva. Táto zásada však vyžaduje, aby vnútroštátny súd prípadne zohľadnil vnútroštátne právo ako celok preto, aby posúdil, do akej miery toto právo možno uplatniť tak, že dosiahnutý výsledok nebude v rozpore s cieľom rámcového rozhodnutia.

(pozri body 34, 43 – 45, 47, 61 a výrok)

5. Články 2, 3 a článok 8 ods. 4 rámcového rozhodnutia 2001/220/SVV o postavení obetí v trestnom konaní formulujú viaceré ciele, medzi ktorými aj ciele pozostávajúce zo zabezpečenia obzvlášť zraniteľným obetiam špecifického zaobchádzania najlepšie prispôsobeného ich pomerom. Tieto ustanovenia sa majú vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd má mať možnosť povoliť malým deťom, ktoré tvrdia, že sú obeťami týrania, aby vypovedali spôsobom umožňujúcim zabezpečiť týmto deťom primeranú ochranu napríklad mimo rámca verejného pojednávania na súde a pred jeho otvorením. Podmienky výsluchu však musia byť v súlade so základnými právnymi zásadami predmetného členského štátu, ako to ustanovuje článok 8 ods. 4 uvedeného rámcového rozhodnutia, rovnako ako nesmie byť podozrivý alebo obvinený zbavený práva na spravodlivé konanie pred súdom, ako je upravené v článku 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach.

(pozri body 54, 57, 59, 61 a výrok)