ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Z toho vyplýva, že odôvodnenie podané pracovníkmi Komisie pred Súdom prvého stupňa nemôže konvalidovať nedostatočnosť odôvodnenia napadnutého rozhodnutia. Výrok a odôvodnenie rozhodnutia, ktoré musí byť podľa článku 190 Zmluvy povinne odôvodnené, predstavujú nedeliteľný celok, z čoho vyplýva, že v zmysle zásady kolegiality prislúcha iba kolégiu členov Komisie prijať zároveň obidve alebo akúkoľvek zmenu dôvodov presahujúcu čisto pravopisné alebo gramatické prispôsobenie, keďže je to výlučnou pôsobnosťou kolégia.

Posúdenie otázky, akým spôsobom sú za absencie analytického účtovníctva vypočítané náklady materskej spoločnosti podnikajúcej na vymedzenom trhu, ktoré vznikli poskytnutím logistickej a obchodnej pomoci jej dcérskej spoločnosti nepodnikajúcej na vymedzenom trhu, predpokladá zložité ekonomické posúdenie. Komisia, keď prijímala akt zahŕňajúci zložité ekonomické posúdenie, požívala širokú právomoc voľnej úvahy a súdna kontrola tohto aktu, hoci je v zásade „úplná“, pokiaľ ide o otázku, či opatrenie spadá do pôsobnosti článku 92 ods. 1 Zmluvy (zmenený, teraz článok 87 ods. 1 ES), sa obmedzuje na overenie rešpektovania procesných pravidiel a pravidiel odôvodnenia, materiálnu presnosť skutkových údajov uvedených pre napádanú voľbu, absenciu zjavnej chyby v posúdení týchto údajov alebo na absenciu zneužitia právomoci. Súdu prvého stupňa najmä neprislúcha nahrádzať svojím ekonomickým posúdením ekonomické posúdenie autora rozhodnutia.

V tejto súvislosti z dôvodu, že materská spoločnosť podniká v sektore obyčajnej pošty, sa Komisia nedopustila zjavnej chyby v posúdení pri svojej voľbe metódy lineárnej retropolácie. Argument, že táto metóda neberie do úvahy výnosy narastajúcej miery, pretože by sa celkové jednotkové náklady vykonaných činností expresnej pošty museli zmenšovať so zvýšením objemu činnosti, sa totiž vzťahuje na prípad súkromného podniku začínajúceho svoju činnosť a konkrétne za predpokladu, že tento podnik zavádza svoju distribučnú sieť nanovo. Neuplatňuje sa na zavedenie novej činnosti, ktorá predstavuje iba malú časť už existujúcej činnosti a pre ktorú už bola vynaložená väčšina fixných nákladov.

V odvetví, akým je odvetvie obyčajnej pošty, kde fixné náklady sú veľmi významné, ale vyplývajú zo samotnej existencie siete materskej spoločnosti podnikajúcej na tomto vymedzenom trhu a nezávisle od činnosti jej dcérskej spoločnosti, takýto argument nemožno vziať do úvahy.

(pozri body 128, 130, 131)
76

V tejto súvislosti Komisia v päťdesiatom siedmom odôvodnení napadnutého rozhodnutia konštatovala toto: „Komisia sa domnieva, že vnútorné ceny, za ktoré sú vymieňané produkty a služby medzi spoločnosťami patriacimi do rovnakej skupiny, neobsahujú žiadnu finančnú výhodu, či už ide o ceny vypočítané na základe úplných nákladov (teda celkové náklady plus zhodnotenie vlastného kapitálu). V danom prípade úhrady vykonané [zo strany] SFMI-Chronopost nepokrývajú celkové náklady počas dvoch prvých rokov prevádzky, ale pokrývajú všetky náklady okrem nákladov sídla a regionálnej správy. Komisia sa domnieva, že táto situácia nie je abnormálna, pretože zisk pochádzajúci z činnosti nového podniku patriaceho do skupiny spoločností môže pokrývať iba variabilné náklady počas obdobia rozbehu. Keď podnik stabilizuje svoje postavenie na trhu, zisk, ktorý vytvára, musí byť vyšší ako variabilné náklady, a týmto spôsobom prispieva na krytie nákladov skupiny. V priebehu dvoch prvých účtovných rokov (1986 a 1987) platby vykonané [zo strany] SFMI-Chronopost pokrývali nielen variabilné náklady, ale tiež určité fixné náklady (napríklad nehnuteľnosti a vozidlá). Francúzsko preukázalo, že od roku 1988 odplata platená [zo strany] SFMI-Chronopost za pomoc, ktorá jej bola poskytnutá, pokrýva všetky náklady vzniknuté La Poste, plus príspevok na zhodnotenie vlastného kapitálu. V dôsledku toho spadala logistická a obchodná pomoc poskytovaná zo strany La Poste jej dcérskej spoločnosti do obvyklých podmienok trhu a nepredstavovala štátnu pomoc.“
43

Komisia v tom istom liste dodala, že zo skutkových okolností, ktoré jej poskytol právny zástupca žalobcov, vyplýva, že žalobcovia sa už nenachádzajú v situácii uvedenej v predchádzajúcom bode, lebo buď vlastnia pôvodný poľnohospodársky podnik SLOM, no nevyužívajú ho na výrobu špecifického referenčného množstva, alebo poľnohospodársky podnik, na ktorom bolo referenčné množstvo vyrábané, nadobudli po pridelení dočasného špecifického referenčného množstva. Komisia ešte upresnila, že prípadné úvahy o prenájme výrobných prostriedkov na výrobu špecifických referenčných množstiev by mali byť preskúmané so zreteľom na ich predchádzajúce vyjadrenia týkajúce sa okamihu, v ktorom boli tieto prostriedky nadobudnuté, a okamihu, keď boli začlenené do pôvodného poľnohospodárskeho podniku. Komisia nakoniec uviedla, že rozsudok Súdneho dvora z 15. januára 1991, Ballmann (C-341/89, Zb. s. I-25), sa v rozpore s tvrdením žalobcov netýkal výrobcov SLOM.
Skutočnosť, že podnik, ktorého účasť na praktikách týkajúcich sa rozdelení trhov je preukázaná, sa nesprával na trhu v súlade s tým, na čom sa dohodol so svojimi konkurentmi, nevyhnutne nevytvára skutočnosť, na ktorú by sa malo pri určení výšky pokuty prihliadať ako na poľahčujúcu okolnosť.

Hoci žalobca nemôže vo všeobecnosti preniesť dôkazné bremeno na žalovaného, odvolávajúc sa na okolnosti, ktoré nie je schopný preukázať, v danom prípade sa inštitút dôkazného bremena neuplatní, ak sa Komisia rozhodla nevziať do úvahy existenciu porušenia pravidiel hospodárskej súťaže počas obdobia platnosti samoobmedzujúcich zmlúv uzatvorených medzi tretími krajinami a Spoločenstvom zastúpeným Komisiou, v prospech Komisie, pokiaľ ide o skončenia platnosti týchto zmlúv. Nevysvetliteľná neschopnosť Komisie predložiť dôkazy týkajúcich sa okolností, ktoré sa jej priamo dotýkajú, zbavuje Súd prvého stupňa možnosti rozhodnúť so znalosťou veci, pokiaľ ide o uvedený dátum skončenia platnosti, a bolo by v rozpore so zásadou riadneho výkonu spravodlivosti, keby následky tejto neschopnosti Komisie znášali podniky, ktorým bolo napadnuté rozhodnutie adresované a ktoré na rozdiel od Komisie nie sú schopné chýbajúci dôkaz predložiť.

(pozri body 307 — 309)
Ak teda Komisia konštatuje nezlučiteľnosť protiprávnej schémy pomoci so spoločným trhom a nariadi vrátenie poskytnutej pomoci, všetci skutoční príjemcovia tejto schémy sú rozhodnutím Komisie osobne dotknutí. Skutočnosť, že skutoční príjemcovia schémy pomoci osobitne dotknutí povinnosťou vymáhania poskytnutej pomoci, ktorú Komisia uložila dotknutému členskému štátu, patria do uzavretej skupiny, postačuje na účely odlíšenia týchto príjemcov od každej inej osoby. V prejednávanom prípade individualizácia vyplýva z osobitného zásahu nariadenia vymáhania do záujmov úplne identifikovateľných členov tejto uzavretej skupiny.

Rozhodnutie Komisie týkajúce sa schémy protiprávnej štátnej pomoci a nariaďujúce vymáhanie poskytnutej pomoci má všeobecný dosah vo vzťahu ku skutočným príjemcom tejto schémy v rozsahu, v akom sa vzťahuje na objektívne určené situácie a zahŕňa právne účinky voči príjemcom uvedenej schémy posudzovaným všeobecným a abstraktným spôsobom. Samotná okolnosť, že skutoční príjemcovia takej schémy sú identifikovateľní, totiž nemá za následok to, že by Komisii vznikla povinnosť zohľadniť ich individuálnu situáciu. Rozhodnutie týkajúce sa schémy pomoci sa v zásade takisto zakladá na všeobecnej a abstraktnej kontrole predmetnej schémy pomoci, ktorá je sama osebe všeobecne záväzným aktom.

Komisia má pri uplatnení článku 87 ods. 3 písm. c) ES širokú mieru voľnej úvahy, z ktorej výkonu vyplývajú komplexné posúdenia hospodárskeho a sociálneho poriadku, ktoré musia byť vykonané v kontexte Spoločenstva.

Zo samotného znenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES a článku 88 ES vyplýva, že pomoc uvedenú v článku 87 ods. 3 písm. c) ES Komisia „môže“ považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. Preto hoci Komisii vždy prislúcha, aby sa vyjadrila k zlučiteľnosti štátnej pomoci, nad ktorou vykonáva kontrolu, so spoločným trhom, a to aj v prípade, že jej neboli oznámené, nie je povinná tieto pomoci vyhlásiť za zlučiteľné so spoločným trhom.

Komisia sa môže viazať pri výkone svojej voľnej úvahy takými opatreniami, akými sú rámce, oznámenia alebo usmernenia v rozsahu, v akom tieto akty obsahujú pravidlá o prístupe, ktorým sa má táto inštitúcia riadiť, a nie sú v rozpore s ustanoveniami Zmluvy. Keď Komisia prijíma takéto akty, ktoré sú v súlade so Zmluvou, určené na spresnenie kritérií, ktoré plánuje používať v rámci výkonu svojej voľnej úvahy, vyplýva z toho samoobmedzenie tejto právomoci, pretože je povinná držať sa indikatívnych pravidiel, ktoré si sama stanovila. V tomto kontexte súdu Spoločenstva prináleží preskúmať, či Komisia tieto pravidlá dodržala.

(pozri body 290 — 292)
312

Po tretie je takisto potrebné zamietnuť tvrdenie spoločnosti Italgas, podľa ktorého bola Komisia oprávnená odchýliť sa od kritérií uvedených v bode 22 usmernení o podpore zamestnanosti [neoficiálny preklad], pokiaľ ide o všeobecné oslobodenia od sociálnych odvodov smerujúce k udržaniu zamestnanosti uvedené v článku 1 vyhlášky ministerstva z 5. augusta 1994. Zatiaľ čo totiž tieto usmernenia odkazujú na odvetvové výnimky v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) ES, žalobca sa obmedzuje na to, že poukazuje na rozhodnutie 95/455, v ktorom Komisia priznala regionálnu výnimku na oslobodenia od sociálnych odvodov uplatniteľné v Mezzogiorne, pričom k tomu došlo za úplne iných okolností v porovnaní s okolnosťami, o ktoré ide v prejednávanom prípade, ako to Komisia uviedla v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 75 a 76). V tomto rozhodnutí z roku 1995 (odôvodnenie č. 14) Komisia konštatovala, že pomoc na fungovanie vymedzená v článku 1 vyhlášky ministerstva z 5. augusta 1994 spĺňa v iných oblastiach než Abbruzzes a Molise všetky podmienky na využitie regionálnej výnimky v zmysle článku 87 ods. 3 písm. a) ES. Pokiaľ ide naproti tomu o Abbruzzes a Molise, ktoré už nespĺňali podmienky, Komisia zohľadnila skutočnosť, že na tieto dve oblasti sa vzťahuje výnimka v zmysle článku 87 ods. 3 písm. a) ES až do 31. decembra 1993. Komisia sa preto domnievala, že hoci článok 87 ods. 3 písm. c) ES nezahŕňa pomoc na fungovanie, bolo vhodné a zlučiteľné so spoločným trhom, bez toho, aby došlo k ovplyvneniu podmienok obchodu v rozpore so spoločným záujmom, schváliť túto pomoc spolu s plánom úplnej likvidácie, a to vo forme dočasných sprievodných opatrení spôsobom, ktorý pomôže podnikom regiónu prispôsobiť sa menej výhodnej schéme stanovenej v článku 87 ods. 3 písm. c) ES. Komisia vo svojom rozhodnutí 94/455 (odôvodnenie č. 15) túto výnimku z kritérií uvedených oznámení z 12. augusta 1988 odôvodnila „všeobecnou zásadou zohľadniť objektívnu osobitosť situácií neporovnateľných so situáciami oblastí oprávnených využívať výnimku v zmysle článku [87] ods. 3 písm. c) [ES]“ [neoficiálny preklad].
186

Pokiaľ ide o tvrdenia spoločnosti Dalmine týkajúce sa praktických prekážok, ktoré jej bránili priamo predávať rúry OCTG prémium a štandard na trhu Spojeného kráľovstva, tieto prekážky dostatočne nepreukazujú, že by nebola nikdy schopná predávať tieto výrobky na tomto trhu, ak by nebola uzatvorila zmluvu o zásobovaní so spoločnosťou Corus a ďalej so spoločnosťou Vallourec. Za predpokladu, že by sa podmienky na trhu OCTG v Spojenom Kráľovstve zlepšili, nemožno vylúčiť, že by spoločnosť Dalmine mohla získať povolenie na predaj rúr OCTG prémium na tomto trhu alebo že by mohla zvýšiť výrobu OCTG štandard s cieľom predávať tieto výrobky na tomto trhu. Z toho vyplýva, že podpísaním predmetnej zmluvy o zásobovaní, v podstate akceptovala obmedzenie jej obchodnej politiky, ako je to uvedené v bodoch 182 až 185 vyššie.
99

Komisia uvádza, že nie je potrebné, aby konečné rozhodnutie bolo nevyhnutne identické vo všetkých ohľadoch s OV. V tomto prípade obidve, OV i napadnuté rozhodnutie, obsahujú ustanovenie, že spoločnosť Corus sa zúčastnila na dohode zakladajúcej porušovanie uvedené v článku 2 napadnutého rozhodnutia spolu s minimálne jedným podnikom od roku 1990 a s jej tromi európskymi dodávateľmi od roku 1993. Aj keby boli rozdiely medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím, nemalo by to dosah na právo spoločnosti Corus na obhajobu. Akýkoľvek takýto rozdiel by zaručil zrušenie konečného rozhodnutia, iba ak by tam bola možnosť, že pri nedostatku tohto uvedeného nedostatku správneho konania by to viedlo k inému výsledku (rozsudok Súdneho dvora z 10. júla 1980, Distillers/Komisia, 30/78, Zb. s. 2229, bod 26). Na účel preukázania porušenia práv na svoju obhajobu spoločnosť Corus by musela dokázať, že napadnuté rozhodnutie by bolo iné, ak by mala možnosť poprieť existenciu dohody zahrnujúcej skôr tri ďalšie podniky než len jeden. Keďže spoločnosť Corus popiera existenciu akejkoľvek dohody, podľa názoru Komisie by nič nezmenilo jej postoj bez ohľadu na počet podnikov zúčastnených na porušení a že Corus preto mal možnosť sa adekvátne obhajovať.
274

Treba pripomenúť, že pri stanovení pokút musí Komisia postupovať v súlade so svojimi vlastnými usmerneniami. V usmerneniach o stanovení pokút je uvedené, že Komisia musí zobrať do úvahy každú z poľahčujúcich okolností vymenovaných v bode 3. V skutočnosti uvedený bod 3 týchto usmernení pod názvom „poľahčujúce okolnosti“ stanovuje, že „základná čiastka bude znížená tam, kde existujú poľahčujúce okolnosti, ako napr.: ...“. Hoci okolnosti vymenované v bode 3 usmernení sú bezpochyby tie, ktoré mohla Komisia v osobitnom prípade vziať do úvahy, nie je však povinná dodatočne znížiť pokutu z tohto titulu, že podnik predložil dôkaz poukazujúci na jednu z týchto okolností. V skutočnosti primeranosť prípadného zníženia pokuty z titulu poľahčujúcich okolností sa musí posúdiť z celkového pohľadu, berúc do úvahy všetky relevantné okolnosti. Treba pripomenúť, že pri stanovení pokút musí Komisia postupovať v súlade so svojím vlastným usmernením.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Spoločenstva – Pripomienky tretích osôb a námietka – Preskúmanie námietky – Rozsah – Podobnosť medzi dotknutými tovarmi a službami – Preskúmanie vykonané vo vzťahu k všetkým tovarom a službám uvedeným v zápise

[Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]

2. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou – Slovné ochranné známky „M+M EUROdATA“ a „EURODATA TV“

[Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]

Summary

1. V rámci námietkového konania začatého majiteľom skoršej ochrannej známky na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochranných známkach spoločenstva preskúmanie údajnej podobnosti medzi dotknutými tovarmi a službami treba vykonať s odkazom na zoznam tovarov a služieb zapísaných v prospech každého z predmetných označení. Z tohto dôvodu predpoklad používania ochrannej známky, o ktorej zápis sa žiada, v určitom sektore alebo na určitom trhu nemôže byť braný do úvahy, pretože takýto zápis nemôže určiť obmedzenie v tomto zmysle.

(pozri bod 58)

2. Pre cieľovú skupinu verejnosti zloženej z odborníkov, ktorá má sklony obzvlášť sa zaujímať a byť pozorná voči predmetným označeniam, neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi slovným označením „M+M EUROdATA“, ktorého zápis ako ochrannej známky Spoločenstva je požadovaný pre služby „prieskumy trhu, analýzy trhu a obchodné prieskumy, poradenské služby pre podnikateľov v oblasti marketingu a distribúcie“ a „semináre a iné formy sústavného vzdelávania v marketingu a distribúcii“, patriace do tried 35 a 41 podľa Niceskej dohody, a ochrannou známkou „EURODATA TV“, zapísanej skôr vo Francúzsku a ako medzinárodná ochranná známka pre služby „zhromažďovanie a poskytovanie obchodných informácií, najmä prieskumy verejnej mienky v audiovizuálnej oblasti“, patriace do triedy 35, a v Írsku pre služby „zhromažďovanie a poskytovanie obchodných informácií; obchodné prieskumy; reklamné služby; poradenstvo a služby pre priemyselné alebo obchodné podniky; príprava a poskytovanie obchodných štatistík; marketingové štúdie; prieskum a analýza trhu“, patriacich taktiež do triedy 35 podľa Niceskej dohody.

Ak totiž existuje zhoda medzi službami uvedenými v prihláške ochrannej známky patriacimi do triedy 35 a tými, ktoré sú chránené skoršou ochrannou známkou patriacimi do tej istej triedy, ako aj podobnosť medzi službami uvedenými v prihláške ochrannej známky patriacimi do triedy 41 a službami chránenými skoršou ochrannou známkou patriacimi do triedy 35, vizuálne, fonetické a koncepčné rozdiely medzi predmetnými označeniami predstavujú prvok, ktorý stačí k vylúčeniu existencie pravdepodobnosti zámeny pri ich vnímaní cieľovou skupinou verejnosti.

(pozri body 52, 57, 60, 63, 74, 80, 85)
S výnimkou osobitných okolností zrušenie úradníkom napadnutého administratívneho aktu je samo osebe primeraným a v zásade postačujúcim zadosťučinením za škodu, ktora bola úradníkovi spôsobená.

Napriek tomu, keď v rámci disciplinárneho konania rôzne prijaté rozhodnutia a stanoviská vzniesli voči žalobcovi obvinenia, ktoré sa preukázali ako nedôvodné, inštitúcia začala disciplinárne konanie v rozpore so zásadou primeranej lehoty, pričom toto konanie trvalo vyše troch rokov až do okamihu uloženia disciplinárneho opatrenia a nebolo prerušené až do skončenia trestného konania voči žalobcovi, tieto skutočnosti spolu musia byť posúdené ako spôsobujúce poškodenie povesti žalobcu, ako aj narušujúce jeho súkromný život a uvádzajúce žalobcu do stavu neistoty pretrvávajúcej dlhší čas, čím mu spôsobili nemajetkovú ujmu, pri ktorej nie je primerane postačujúce zrušenie napadnutého rozhodnutia, ktoré nedokáže spätne túto nemajetkovú ujmu odstrániť.

(pozri bod 110)
Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Nariadenia zavádzajúce podrobné pravidlá opatrení na dovoz banánov do Spoločenstva – Žaloba niektorých tradičných prevádzkovateľov – Neprípustnosť

(Článok 230 štvrtý odsek ES; nariadenia Komisie č. 896/2001 a č. 1121/2001)

2. Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Konanie, ktoré má v dostatočnej miere znaky porušenia vyššej právnej normy chrániacej jednotlivcov – Inštitúcia, ktorá nedisponuje žiadnou mierou voľnej úvahy – Dostatočnosť jednoduchého porušenia práva Spoločenstva

(Článok 288 druhý odsek ES)

Summary

1. Všeobecne záväzný akt, ako je nariadenie, sa môže za určitých okolností osobne týkať určitej fyzickej alebo právnickej osoby, pričom má voči nej povahu rozhodnutia.

To však nie je prípad niektorých tradičných prevádzkovateľov s ohľadom na nariadenie č. 896/2001 ustanovujúce podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia č. 404/93 týkajúceho sa opatrení pri dovoze banánov do Spoločenstva, ani nariadenia č. 1121/2001, ktorým sa určujú upravovacie koeficienty, ktoré sa v rámci sadzobných kvót na dovoz banánov majú uplatňovať na smerné množstvo každého tradičného prevádzkovateľa. Tieto nariadenia totiž predstavujú všeobecne záväzné opatrenia, ktoré nezasahujú uvedených prevádzkovateľov z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú im zvláštne, alebo skutkovej situácie, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu ku všetkým ostatným osobám a tým ich individualizuje spôsobom obdobným tomu, akým by bol individualizovaný adresát rozhodnutia. Títo prevádzkovatelia nemôžu byť teda považovaní za osobne dotknutých vyššie uvedenými nariadeniami v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES.

(pozri body 107, 115)

2. Vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva v zmysle článku 288 druhého odseku ES je podmienený existenciou súhrnu podmienok, menovite nezákonnosťou konania vytýkaného inštitúciám, existenciou škody a existenciou príčinnej súvislosti medzi uvádzaným konaním a uplatňovanou ujmou.

Čo sa týka prvej z týchto podmienok, požaduje sa, aby bolo preukázané konanie, ktoré má v dostatočnej miere znaky porušenia právneho predpisu majúceho za cieľ udelenie práv jednotlivcom. Čo sa týka požiadavky, podľa ktorej konanie musí mať v dostatočnej miere znaky porušenia právneho predpisu, rozhodujúce kritérium pre posúdenie toho, či je táto podmienka splnená, je zjavné a závažné nerešpektovanie hraníc voľnej úvahy dotknutou inštitúciou Spoločenstva. Pokiaľ táto inštitúcia disponuje iba značne obmedzenou mierou voľnej úvahy, takmer žiadnou, môže pre určenie existencie konania, ktoré má v dostatočnej miere znaky porušenia právneho predpisu, postačovať jednoduché porušenie právneho poriadku Spoločenstva.

(pozri body 141, 142)
Žalobu o náhradu škody podanú osobami, ktoré pracovali pre spoločný podnik Joint European Torus (JET) založený podľa ustanovení zmluvy ESAE a boli poskytnuté tretími podnikmi v zmluvnom vzťahu s JET, ktorá smeruje k náhrade ujmy utrpenej z dôvodu, že v rozpore so stanovami JET neboli tieto osoby prijaté do zamestnania ako dočasní zamestnanci podľa podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov, treba považovať za patriacu do oblasti sporov medzi Spoločenstvom a jeho zamestnancami.

Po prvé totiž právne problémy, ktoré vyplývajú z tejto žaloby, sa ako v prípade žaloby, ktorou sa žalobca domáha priznania postavenia úradníka alebo zamestnanca, vzťahujú na služobné nároky. Po druhé pojem sporu medzi Spoločenstvom a jeho zamestnancami judikatúra vykladá extenzívne, príliš restriktivne chápanie v tomto ohľade by predstavovalo právnu neistotu, pretože by prípadných žalobcov vystavovalo neistote týkajúcej sa právnych prostriedkov, ktoré majú využiť, alebo by im poskytovalo umelú možnosť volby. Po tretie a na záver, výber konania podľa článkov 90 a 91 služobného poriadku zo strany žalobcov nebol spochybnený inštitúciami, ktoré sú účastníkmi konania, ktoré uznali, že spor a vytýkané protiprávne konania majú základ v ustanoveniach služobného poriadku.

(pozri body 41, 43 — 45, 49)