SK Úradný vestník Európskej únie C 388/18

Žaloba podaná 28. júla 2014 – Ackermann Saatzucht a i./Parlament a Rada

(Vec T-559/14)

2014/C 388/22

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobcovia: Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG (Irlbach, Nemecko), Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG (Hohenmocker, Nemecko), Deutsche Saatveredelung AG (Lippstadt, Nemecko), Ernst Benary, Samenzucht GmbH, (Hann. Münden, Nemecko), Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH (Osterhofen, Nemecko), Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG (Kleptow, Nemecko), Klemm + Sohn GmbH & Co. KG (Stuttgart, Nemecko), KWS Saat AG (Einbeck, Nemecko), Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG (Hohenlieth, Nemecko), Nordsaat Saatzuchts GmbH (Halberstadt, Nemecko), Peter Franck-Oberaspach (Schwäbisch Hall, Nemecko), P.H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH (Grundhof, Nemecko), Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG (Uffenheim, Nemecko), Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG (Hamburg, Nemecko), Strube Research GmbH & Co. KG (Söllingen, Nemecko), Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR (Südlohn-Oeding, Nemecko) a W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (Leopoldshöhe, Nemecko) (v zastúpení: P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

Žalovaní: Rada Európskej únie a Európsky parlament

Návrhy

Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

— určil, že žaloba o neplatnosť je prípustná,

— zrušil nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 511/2014 zo 16. apríla 2014 o opatreniach na zaistenie súladu pre používateľov Nagojského protokolu o prístupe ku genetickým zdrojom a spravodlivom a rovnocennom spoločnom využívaní prínosov vyplývajúcich z ich používania v Únii (Ú. v. EÚ L 150, s. 59), a

— zaviazal Európsky parlament a Radu na náhradu trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.

1. Prvý žalobný dôvod založený na tom, že Európska únia je zmluvnou stranou Medzinárodného dohovoru na ochranu nových odrôd rastlín, ktorý bol v rámci Európskej únie vykonaný nariadením o právach Spoločenstva k odrodám rastlín (1). Článok 15 písm. c) tohto nariadenia uznáva tzv. šľachtiteľskú výnimku, a to, že práva k odrodám rastlín sa nevzťahujú na „činnosti vykonávané na účely vytvorenia, vyvinutia alebo objavenia inej odrody“. Napadnuté opatrenie predstavuje prísne obmedzenie šľachtiteľskej výnimky, a porušuje tak záväzný a priamo účinný medzinárodný záväzok EÚ. Okrem toho je šľachtiteľská výnimka uznaná v článku 27 Dohody o Jednotnom patentovom súde (UPCA). Aj keď Európska únia nie je stranou tohto dohovoru, napadnuté opatrenie v podstate požaduje, aby členské štáty porušovali svoje medzinárodné záväzky, ktoré vyplývajú z UPCA.

2. Druhý žalobný dôvod založený na tom, že Európska únia je ako zmluvná strana Dohovoru o biologickej diverzite, a podľa článku 3 ods. 5 ZEÚ, povinná podporovať zachovanie biologickej diverzity Zeme. Sporné nariadenie bude mať významný odradzujúci účinok na všetko úsilie v oblasti biologickej diverzity rastlín, a tým nepriaznivý dopad na tento medzinárodný záväzok.

3. Tretí žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté opatrenie je založené len na článku 192 ods. 1 ZFEÚ. Podľa ustálenej judikatúry právny základ opatrenia musí vychádzať z objektívnych faktorov, ktoré podliehajú súdnemu preskúmaniu. Vzhľadom na to, že cieľom opatrenia je zaviesť opatrenia na dodržovanie pravidiel na vnútornom trhu Európskej únie zo strany používateľov, predmetné nariadenie by malo vychádzať z článku 114 ZFEÚ. Výber právneho základu má dopad na obsah aktu, lebo ciele, na ktoré môžu byť právne základy použité, sú úplne odlišné, čo podstatne ovplyvňuje legislatívny proces.

4. Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že toto nariadenie zjavne porušuje zásadu proporcionality stanovenú v článku 5 ods. 4 ZEÚ, keďže: po prvé posúdenie vplyvu nevytváralo nijakú spojitosť medzi kvantitatívnymi údajmi a závermi, ktoré boli výlučne založené na „kvalitatívnych“ tvrdeniach; po druhé zjavne nezohľadňovalo odvetvie šľachtenia rastlín, ktoré je silne a výrazne ovplyvnené, lebo genetické zdroje sú samotnou podstatou tohto odvetvia a nie len doplnkovou súčasťou jeho činnosti; po tretie toto nariadenie zjavne neprimeraným spôsobom obmedzuje článok 16 Charty základných práv EÚ; po štvrté stanovuje de facto večný záväzok pre odvetvie šľachtenia rastlín zaznamenávať a uchovávať informácie o svojich činnostiach; napokon existujú menej zaťažujúce opatrenia, ako to dokazuje „Medzinárodná zmluva o genetických zdrojoch rastlín pre výživu a poľnohospodárstvo“.

5. Piaty žalobný dôvod založený na tom, že sporné nariadenie zjavne vytvára situáciu právnej neistoty, pokiaľ ide o šľachtiteľov, keďže: po prvé jeho rozsah pôsobnosti závisí od toho, či sa štáty rozhodnú alebo nerozhodnú vykonávať zvrchovanú moc nad genetickými zdrojmi; po druhé sa opiera o rôzne výklady, ktoré neumožňujú stanoviť, či sa genetické zdroje považujú za zdroje, ktoré už boli „používané“; po tretie v dôsledku toho, že je vykladané rôzne, môže de facto viesť k retroaktívnemu uplatňovaniu; napokon vzhľadom na skutočnosť, že vypracovanie osvedčených postupov iba „môže“ znížiť riziko nedodržania pravidiel na strane používateľov, na ktorých sa sporné opatrenie vzťahuje.

(1) Nariadenie Rady (ES) č. 2100/94 z 27. júla 1994 o právach spoločenstva k odrodám rastlín (Ú. v. ES L 227, s. 1; Mim. vyd. 03/016, s. 390)