NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

prednesené 3. marca 2005 ( )

Vec C‑240/03 P

Comunità montana della Valnerina

proti

Komisii Európskych spoločenstiev,

vedľajší účastník:

Talianska republika

„Odvolanie – EPUZF – Podpora pilotných a ukážkových projektov lesného, poľnohospodárskeho a potravinárskeho hospodárstva – Zrušenie finančnej pomoci“

I – Úvod

1. Uvedené odvolanie sa týka požiadavky na vrátenie finančnej pomoci, ktorú poskytlo Spoločenstvo na podporu pilotného ukážkového projektu lesného, poľnohospodárskeho a potravinárskeho hospodárstva( ). Komisia schválila príspevky vo výške 50 % nákladov až do celkovej výšky 908 558 ECU pre spoločný projekt Comunità montana della Valnerina a francúzskeho združenia „Route des Senteurs.“ Komisia vyplatila 70 % celkovej sumy príspevkov ako preddavok. Po tom, čo Komisia pri preskúmaní predložených výdavkov zistila nezrovnalosti, požadovala od Comunità montana della Valnerina, aby vrátila všetky už vyplatené preddavky.

2. Proti tomuto rozhodnutiu podala Comunità montana della Valnerina žalobu o neplatnosť na Súd prvého stupňa. Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie v rozsahu, v akom bola Comunità montana della Valnerina zaviazaná vrátiť príspevky, ktoré boli poskytnuté Route des Senteurs. V odvolaní namieta Comunità montana della Valnerina proti zostávajúcej časti rozhodnutia Komisie, ktorá ju zaväzuje vrátiť vyplatené príspevky. Vzájomné odvolanie Komisie smeruje proti rozsudku Súdu prvého stupňa v časti, v ktorej zrušil rozhodnutie Komisie.

II – Právny rámec

3. Článok 24 nariadenia (EHS) č. 4253/88,( ) zmeneného a doplneného nariadením (EHS) č. 2082/93,( ) upravuje zníženie, pozastavenie a zrušenie uvedených grantov zo strany Spoločenstva takto:

„1. Pokiaľ sa činnosť alebo opatrenie vykonáva tak, že poskytnutý finančný príspevok sa nejaví ani čiastočne, ani celkovo oprávnený, tak Komisia vykoná príslušnú kontrolu prípadu v rámci partnerstva a vyzve najmä členský štát alebo ním poverený úrad, aby sa k tomu vyjadril v rámci určenej lehoty.

2. Po tejto kontrole môže Komisia finančný príspevok na danú činnosť alebo opatrenie znížiť alebo pozastaviť, ak sa kontrolou potvrdí, že došlo k nezrovnalosti alebo podstatnej zmene povahy alebo podmienok realizácie činností alebo opatrení a táto zmena nebola Komisii predložená na schválenie.

3. Príspevky, ktoré neboli poskytnuté v súlade s právnou úpravou, sa musia vrátiť Komisii. Na nevrátené príspevky sa budú v súlade s finančnou úpravou a podľa vykonávacích ustanovení, ktoré prijme Komisia podľa postupov uvedených v kapitole VIII, uplatňovať úroky z omeškania.“ [neoficiálny preklad]

III – Skutkový stav a konanie

A – Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby

4. Súd prvého stupňa opisuje skutkový stav a konanie pred podaním žaloby takto( ):

5. V júni 1993 požiadala Comunità montana della Valnerina Komisiu o poskytnutie príspevku Spoločenstva na pilotný ukážkový projekt lesného, poľnohospodárskeho a potravinárskeho hospodárstva v lesných okrajových oblastiach (projekt č. 93.IT.06.016, ďalej len „projekt“).

6. Všeobecným cieľom projektu bolo podľa jeho popisu vytvorenie a pilotná ukážka dvoch lokalít lesného, poľnohospodárskeho a potravinárskeho hospodárstva na území oblasti Valnerina (Taliansko) zo strany Comunità montana della Valnerina a na území Drôme provençale (Francúzsko) zo strany združenia Route des Senteurs, aby sa tam zaviedla a rozvíjala popri obvyklých poľnohospodárskych činnostiach alternatívna hospodárska činnosť, akou je vidiecky turizmus. Projekt predpokladá najmä vytvorenie dvoch centier koordinácie a podpory turizmu, rozvoj výroby typických regionálnych potravín, akými sú huby hľuzovky, špalda alebo bylinky, lepšiu integráciu jednotlivých výrobcov, ktorí tu pôsobia v daných oblastiach, ako aj zhodnotenie a sanáciu životného prostredia týchto oblastí.

7. V rozhodnutí K (93) 3182 z 10. novembra 1993, ktoré bolo adresované Comunità montana della Valnerina a Route des Senteurs, schválila Komisia na projekt grant z EPUZF–u, sekcia usmerňovania (ďalej len „rozhodnutie o grante“).

8. Podľa článku 1 ods. 2 rozhodnutia o grante boli za projekt zodpovední Comunità montana della Valnerina a Route des Senteurs. V článku 2 rozhodnutia o grante bola doba realizácie projektu stanovená na 30 mesiacov, teda od 1. októbra 1993až do 31. marca 1996.

9. Podľa článku 3 ods. 1 rozhodnutia o grante predstavovali celkové náklady projektu 1 817 117 ECU a maximálny finančný príspevok Spoločenstva bol stanovený vo výške 908 558 ECU.

10. Príloha I rozhodnutia o grante obsahuje popis projektu. V bode 5 tejto prílohy bola Comunità montana della Valnerina označená za „príjemcu“( ) príspevkov a združenie Route des Senteurs za „ďalší zodpovedný subjekt“ za projekt. Bod 8 prílohy I obsahuje finančný plán projektu s rozdelením nákladov, ktoré boli priradené k jednotlivým opatreniam projektu. Opatrenia projektu a im zodpovedajúce náklady boli rozdelené na štyri časti, pričom opatrenia v dvoch z týchto štyroch častí mala uskutočniť Comunità montana della Valnerina a opatrenia v zostávajúcich dvoch z nich združenie Route des Senteurs.

11. V prílohe II rozhodnutia o grante boli stanovené finančné podmienky na jeho poskytnutie. Okrem iného sa v ňom hovorilo, že ak by príjemca grantu chcel zmeniť opatrenia uvedené v prílohe I, musel by predtým informovať Komisiu a požiadať ju o schválenie (bod 1). Podľa bodu 2 prílohy II bolo poskytnutie príspevku závislé na vykonaní všetkých opatrení, ktoré boli uvedené v prílohe I rozhodnutia o grante. Príloha II okrem toho predpokladá, že grant bude vyplatený priamo Comunità montana della Valnerina ako príjemcovi grantu, ktorý má zabezpečiť vyplatenie združeniu Route des Senteurs (bod 4), že Komisia je oprávnená overiť finančné údaje týkajúce sa jednotlivých výdavkov, nariadiť preskúmanie originálnych dokumentov alebo ich overených kópií a toto preskúmanie uskutočniť bezprostredne na mieste alebo požadovať zaslanie dotknutých dokumentov (bod 5), že oprávnená osoba musí uschovať všetky originály dokumentov 5 rokov po poslednom vyplatení Komisiou a mať ich k dispozícii (bod 6), že Komisia môže kedykoľvek od oprávnenej osoby požadovať, aby jej zaslala správy o priebehu prác a/alebo dosiahnutých technických výsledkoch (bod 7) a že oprávnená osoba musí dať Komisii k dispozícii dosiahnuté výsledky bez toho, aby to viedlo k dodatočným nákladom (bod 8). V bode 10 prílohy II sa nakoniec hovorí, že Komisia môže príspevok zastaviť, znížiť alebo zrušiť a požadovať vrátenie vyplatených súm v prípade, že nebola dodržaná jedna z podmienok, ktoré boli uvedené v tejto prílohe, alebo boli vykonané opatrenia, ktoré neboli v prílohe I uvedené; v prípade takejto sankcie má oprávnená osoba právo– v rámci lehoty, ktorú stanovila Komisia, – vyjadriť sa.

12. Dňa 2. decembra 1993 vyplatila Komisia v prospech Comunità montana della Valnerina prvý preddavok, ktorý zodpovedal asi 40 % predvídaného príspevku Spoločenstva, Comunità montana della Valnerina zaplatila v prospech Route des Senteurs sumy, ktoré zodpovedali nákladom na opatrenia, ktoré malo toto združenie uskutočniť.

13. Listom z 27. decembra 1994 zaslala Comunità montana della Valnerina Komisii prvú správu o priebehu projektu a o už uskutočnených výdavkoch v každom z predpokladaných opatrení. Zároveň požiadala o vyplatenie druhého preddavku, pričom okrem iného priložila potvrdenie, že disponuje potrebnými platobnými podkladmi o uskutočnených výdavkoch a že už uskutočnila opatrenia, ktoré boli popísané v prílohe I rozhodnutia o grante.

14. Dňa 18. augusta 1995 vyplatila Komisia v prospech Comunità montana della Valnerina druhý preddavok, ktorý zodpovedal približne 30 % príspevku Spoločenstva a následne Comunità montana della Valnerina zaplatila v prospech Route des Senteurs sumu, ktorá zodpovedala nákladom na opatrenia, ktoré malo toto združenie uskutočniť.

15. V júni 1997 zaslala Valnerina Komisii záverečnú správu o vykonaní projektu. Zároveň požiadala o vyplatenie zvyšnej časti príspevku Spoločenstva a opäť doplnila potvrdenie, ktoré zodpovedalo v podstate tomu, čo bolo uvedené v bode 16 vyššie.

16. Dňa 12. augusta 1997 oznámila Komisia Comunità montana della Valnerina, že začala so všeobecnou technickou a účtovnou kontrolou všetkých projektov financovaných podľa článku 8 nariadenia č. 4256/88 vrátane projektu, o ktorý ide v tomto konaní, a vyzvala Comunità montana della Valnerina, aby jej podľa bodu 5 prílohy II rozhodnutia o grante zaslala zoznam všetkých dokumentov, ktorými sa v rámci realizácie projektu preukazujú oprávnené náklady, ako aj overenú kópiu každého z týchto dokumentov.

17. Dňa 25. augusta 1997 zaslala Comunità montana della Valnerina Komisii niektoré dokumenty, ako aj zhrnutie záverečnej správy o realizácii projektu.

18. V liste zo 6. marca 1998 informovala Komisia Comunità montana della Valnerina o jej zámere uskutočniť na mieste kontrolu ohľadom realizácie projektu.

19. Kontrola na mieste sa uskutočnila v Comunità montana della Valnerina od 23. do 25. marca 1998 a v združení Route des Senteurs od 4. do 6. mája 1998.

20. Dňa 6. apríla 1998 zaslala Comunità montana della Valnerina Komisii určité dokumenty, ktoré táto od nej pri kontrole požadovala.

21. Dňa 5. novembra 1998 požiadali Comunità montana della Valnerina a združenie Route des Senteurs Komisiu, aby pristúpila ku konečnému schváleniu projektu a vyplatila zvyšnú časť príspevku Spoločenstva.

22. V liste z 22. marca 1999 oznámila Komisia Comunità montana della Valnerina, že podľa článku 24 nariadenia č. 4253/88 v znení zmien a doplnení preskúmala finančnú spoluúčasť na projekte, a keďže táto kontrola ukázala, že existujú určité skutočnosti, ktoré by mohli byť nezrovnalosťami, rozhodla o začatí konania, ktoré je upravené v tomto nariadení a v bode 10 prílohy II rozhodnutia o grante. V tomto liste, ktorý zaslala písomne aj združeniu Route des Senteurs, Komisia tieto jednotlivé skutočnosti rozviedla, pričom špecifikovala, v akej miere boli Comunità montana della Valnerina alebo združenie Route des Senteurs príslušné uskutočniť dané opatrenia.

23. Listom zo 17. mája 1999 zaujala Comunità montana della Valnerina k podozreniam Komisie stanovisko a zaslala jej určité ďalšie písomné dokumenty.

24. Rozhodnutím zo 14. augusta 2000, ktoré bolo adresované Talianskej republike a Comunità montana della Valnerina a jej doručené 21. augusta 2000, Komisia podľa článku 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88 v znení zmien a doplnení zrušila svoj finančný príspevok poskytnutý na projekt a požiadala Comunità montana della Valnerina, aby vrátila celú sumu už vyplatených príspevkov (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).

25. V deviatom odôvodnení napadnutého rozhodnutia uviedla Komisia jedenásť nezrovnalostí v zmysle článku 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88 v znení zmien a doplnení, z ktorých sa päť týkalo opatrení, ktoré vykonalo združenie Route des Senteurs, a šesť opatrení, ktoré vykonala Comunità montana della Valnerina.

26. Listom zo 14. septembra a z 2. októbra 2000 vyzvala Comunità montana della Valnerina združenie Route des Senteurs, aby vrátilo sumy, ktoré mu sama vyplatila na realizáciu projektu a za ktoré je zodpovedné. Zároveň požiadala Route des Senteurs, aby jej zaslalo informácie, z ktorých by mohla vyplývať omylnosť a protiprávnosť napadnutého rozhodnutia, aby bolo možné vytvoriť spoločnú obrannú stratégiu.

27. Dňa 20. októbra 2000 v podstate združenie Route des Senteurs odpovedalo, že napadnuté rozhodnutie nepovažuje za opodstatnené.

B – Konanie pred Súdom prvého stupňa

28. V konaní pred Súdom prvého stupňa požadovala Comunità montana della Valnerina, aby sa zrušilo napadnuté rozhodnutie. Comunità montana della Valnerina v prvom žalobnom dôvode namietala proti tomu, že Komisia od nej požaduje vrátenie celej sumy vyplatených príspevkov a neobmedzila svoju žiadosť na vrátenie iba tej časti, ktorá Comunità montana della Valnerina z toho skutočne patrila. Ďalšie žalobné dôvody sa týkali jednotlivých nezrovnalostí, ktoré Komisia zistila, proporcionality vrátenia, ako aj výkonu právomoci voľného uváženia, ktoré vykonala Komisia.

29. Taliansko podporilo Comunità montana della Valnerina v konaní pred Súdom prvého stupňa.

C – Rozsudok Súdu prvého stupňa

30. Súd prvého stupňa zrušil napadnuté rozhodnutie v tom rozsahu, v akom požiadavka Komisie vrátiť poskytnuté príspevky nebola obmedzená na sumu, ktorá zodpovedá časti projektu, ktorú mal žalobca podľa rozhodnutia o grante sám uskutočniť.

31. V tejto súvislosti Súd prvého stupňa uviedol, že Komisia môže v zásade určiť hlavný zodpovedný subjekt, ktorý by bol zodpovedný pri nezrovnalosti za vrátenie celkovej sumy. Treba však vziať do úvahy, že možná povinnosť vrátiť príspevky by mohla mať vážne následky pre dotknuté subjekty. V dôsledku toho prikazuje princíp právnej istoty, aby bolo právo, ktoré sa použije pri realizácii zmluvy, dostatočne jasné a presné, aby boli príslušným zmluvným stranám jednoznačne jasné práva a povinnosti a aby mohli prijať zodpovedajúce opatrenia, v tomto prípade primerané súkromnoprávne dohody, aby si každý z nich chránil svoje finančné záujmy voči ostatným. Rozhodnutie o grante však v uvedenom prípade nebolo tak jasne formulované, aby Comunità montana della Valnerina musela počítať s výlučnou zodpovednosťou za vrátenie preddavkov. Preto porušuje požiadavka vrátenia celkovej sumy od Comunità montana della Valnerina princíp proporcionality.

32. Vo zvyšnej časti Súd prvého stupňa žalobu zamietol a zaviazal účastníkov konania znášať vlastné trovy konania. Komisia právom vytýkala Comunità montana della Valnerina preukazovanie nákladov, a preto mohla od nej požadovať časť preddavkov, ktoré jej skutočne patrili.

IV – Návrhy účastníkov konania

33. Comunità montana della Valnerina navrhuje:

– zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa v rozsahu, v ktorom potvrdzuje rozhodnutie č. 2388 Komisie Európskych spoločenstiev zo 14. augusta 2000, a spor s konečnou platnosťou rozhodnúť v tom zmysle, že napadnuté rozhodnutie bude úplne zrušené,

– odporcu v odvolaní zaviazať na náhradu trov konania.

34. Komisia navrhuje

– odvolanie zamietnuť,

– čiastočne zrušiť rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. marca 2003 vo veci T‑340/00, ktorý zrušuje rozhodnutie Komisie K (2000) 2388 zo 14. augusta 2000 „v tom rozsahu, v ktorom požiadavka Komisie vrátiť poskytnuté príspevky nebola obmedzená na sumu zodpovedajúcu časti projektu, ktorú mal žalobca podľa rozhodnutia o grante sám uskutočniť“, a úplne vyhovieť jej návrhom predloženým v prvostupňovom konaní,

– odvolateľa zaviazať na náhradu trov konania.

35. Taliansko v konaní o odvolaní nezaujalo stanovisko.

V – Právne posúdenie

36. Comunità montana della Valnerina opiera svoje odvolanie o päť odvolacích dôvodov.

37. V prvom odvolacom dôvode vytýka Comunità montana della Valnerina, že Súd prvého stupňa nepostrehol, že predmetom rozhodnutia o grante nie je jeden spoločný projekt, ale dva projekty, s ktorými treba zaobchádzať úplne oddelene.

38. Na to nadväzujúc, vytýka táto v druhom odvolacom dôvode, že každý čiastkový projekt musí byť posudzovaný oddelene. Súd prvého stupňa mal preto po obmedzení požiadavky vrátenia na príspevky, ktoré skutočne patrili Comunità montana della Valnerina, zrušiť napadnuté rozhodnutie, keďže Komisia nepreskúmala, či nezrovnalosti vytýkané Comunità montana della Valnerina odôvodňujú požiadavku vrátenia celej sumy vyplatených príspevkov.

39. Tretí odvolací dôvod sa týka zistenia rozličných nezrovnalostí, ktoré Komisia vytýka Comunità montana della Valnerina.

40. Štvrtý odvolací dôvod smeruje proti údajným procesným nedostatkom pri kontrolách uskutočnených Komisiou a podľa názoru Comunità montana della Valnerina s tým súvisiacim porušením práv na obhajobu strany Súdu prvého stupňa.

41. Nakoniec Comunità montana della Valnerina v piatom odvolacom dôvode namieta proti tomu, že Komisia požaduje vrátenie celej sumy, namiesto toho, aby obmedzila požadované vrátenie na sumy, ktoré sa týkajú zistených nezrovnalostí.

42. Komisia sa obmedzila na jeden odvolací dôvod. V ňom vyjadruje presvedčenie, že Comunità montana della Valnerina nesie výlučnú finančnú zodpovednosť za projekt. Súd prvého stupňa sa preto dopustil právneho omylu, keď zrušil rozhodnutie o vrátení finančných prostriedkov v časti, v ktorej bolo požadované vrátiť príspevky vyplatené združeniu Route des Senteurs.

A – O rozdelení celkového projektu na dva čiastkové projekty

43. Tak prvý, ako aj druhý odvolací dôvod, ktorý uvádza Comunità montana della Valnerina, a aj odvolací dôvod, ktorý uvádza Komisia vo vzájomnom odvolaní, kladú otázku, či Súd prvého stupňa rozhodnutie o grante správne posúdil, keď napadnuté rozhodnutie zrušil v časti, v ktorej bola Comunità montana della Valnerina zaviazaná vrátiť príspevky vyplatené združeniu Route des Senteurs. Toto posúdenie síce obsahuje aj vecné prvky, v podstate však ide o to, aby sa určil regulačný/normatívny obsah rozhodnutia o grante. Preto môžu byť konštatovania Súdu prvého stupňa v tomto rozsahu preskúmané Súdnym dvorom( ).

44. Ďalej treba najskôr preskúmať vzájomné odvolanie Komisie, keďže nastoľuje zásadnú otázku, či Comunità montana della Valnerina nesie výlučnú finančnú zodpovednosť za vrátenie príspevkov, alebo či je možné rozlišovať medzi obcou Valnerina a združením Route des Senteurs. Uvedené možnosti a hranice rozlišovania v tejto veci potom preskúmam v spojení s prvými dvoma odvolacími dôvodmi obce Valnerina.

1. O vzájomnom odvolaní: výlučná finančná zodpovednosť obce Valnerina

45. Podľa názoru Komisie Súd prvého stupňa nepostrehol, že Komisia môže požadovať vrátenie príspevkov iba od príjemcu uvedeného v rozhodnutí o grante – obce Valnerina. Rozhodnutie o grante chybne vyložil v rozsahu, v akom určuje práva a povinnosti príjemcu. Hoci Súd prvého stupňa svoje konštatovanie prezentoval ako kontrolu primeranosti rozhodnutia o požadovaní vrátenia poskytnutého grantu, v skutočnosti posúdil rozhodnutie o grante z hľadiska princípu právnej istoty. Keďže Komisia nemala právomoc voľného uváženia, aby si vybrala medzi obcou Valnerina a združením Route des Senteurs, nemohla ani použiť zásadu proporcionality.

46. Pokiaľ by platil názor Komisie, že je právne možné požadovať vrátenie príspevkov iba voči obci Valnerina, ktorá je formálne a výslovne príjemcom, potom by to znamenalo vylúčiť každé obmedzenie požiadavky vrátenia. Názor Súdu prvého stupňa by potom viedol k tomu, že by Komisia nemohla požadovať vrátenie časti svojich príspevkov.

47. Avšak nie je zrejmé, prečo by malo byť Komisii zabránené, aby požadovala od združenia Route des Senteurs časť príspevkov späť. Súd prvého stupňa správne zdôrazňuje, že v prípade poskytnutia príspevkov na projekt, ktorého realizácia prináleží viacerým zúčastneným subjektom, článok 24 nariadenia č. 4253/88 nešpecifikuje, od ktorého z týchto zúčastnených subjektov môže Komisia požadovať vrátenie príspevkov, pokiaľ sa jeden alebo viacerí z nich dopustili pri realizácii projektu určitých nezrovnalostí.( ) Článok 24 ods. 3 prvá veta nariadenia č. 4253/88 iba stanovuje, že Komisii treba vrátiť sumy, ktoré neboli vyplatené v súlade s právom. Ide o zrejmý všeobecný princíp vrátenia neoprávneného obohatenia. Pojem „vrátenia“ znamená, že povinný niečo predtým dostal. To však nevylučuje, že by nemuseli byť vrátené aj sumy, ktoré predtým koordinátor projektu sprostredkoval ďalším subjektom. Teória, ktorú obhajuje Komisia, že je možné požadovať vrátenie iba voči jednému subjektu zúčastnenému na projekte, by mohla viesť k zneužitiu: fiktívni príjemcovia by čelili zodpovednosti, kým iné subjekty by si ponechali pre seba prospech z príspevkov Spoločenstva.

48. Údajná výlučná finančná zodpovednosť obce Valnerina za celkový projekt prichádza preto do úvahy, iba pokiaľ z jednotlivých ustanovení jasne vyplýva, že príjemca – Comunità montana della Valnerina – má výlučnú finančnú zodpovednosť. Súd prvého stupňa však presvedčivo stanovil v bodoch 58 až 64 napadnutého rozsudku, že rozhodnutie o grante nie je celkovo dostatočne jasné. Naopak, obsahuje rozporuplné tvrdenia, ktoré vzhľadom na okolnosti nevedú k tomu, že by malo byť uvalené bremeno výlučnej finančnej zodpovednosti na Comunità montana della Valnerina.

49. Ustanovenia prílohy II určujú príjemcu za partnera Komisie,( ) avšak z dôvodu jednoznačného rozdelenia príspevkov medzi oba zúčastnené subjekty, ktoré sú zodpovedné za projekt a z dôvodu nedostatku jasnej úpravy finančnej zodpovednosti, neodôvodňujú všeobecnú finančnú zodpovednosť voči Komisii. Pokiaľ by združenie Route des Senteurs nenieslo žiadnu finančnú zodpovednosť, zostalo by nejasné, v čom vôbec spočíva zodpovednosť za jeho časť projektu, ktorá je upravená v rozhodnutí o grante.

50. Názor Komisie, že jej rozhodnutie môže byť preskúmané vo vzťahu k princípu proporcionality iba v rozsahu jej právomoci voľného uváženia, je chybný a okrem toho v danom prípade ani nie je podstatný. Princíp proporcionality je potrebné dodržiavať nielen pri úvahách Komisie, ale aj pri výklade práva Spoločenstva. Presne to Súd prvého stupňa v danom prípade urobil.

51. Vzájomné odvolanie sa preto zamieta.

2. K prvým dvom odvolacím dôvodom: rozdelenie celkového projektu na dva čiastkové projekty a spoločné posúdenie nezrovnalostí

52. Rovnako ako vzájomné odvolanie sa tieto dva odvolacie dôvody týkajú otázky, do akej miery môžu byť oba čiastkové projekty spoločne posudzované. V prvom odvolacom dôvode Comunità montana della Valnerina tvrdí, že skutočne existujú dva od seba úplne oddelené projekty. V druhom odvolacom dôvode je Comunità montana della Valnerina toho názoru, že rozhodnutie o požadovaní vrátenia sumy sa malo opierať minimálne o oddelené posúdenie nezrovnalostí podľa jednotlivých zodpovedných subjektov. Oba odvolacie dôvody treba posudzovať spoločne, keďže Comunità montana della Valnerina sa ohradzuje voči zodpovednosti za časti projektu, ktoré malo zrealizovať združenie Route des Senteurs.

53. V prvom odvolacom dôvode Comunità montana della Valnerina uvádza, že Súd prvého stupňa neposúdil primerane žalobný dôvod porušenia princípov zákazu diskriminácie a proporcionality. Súd prvého stupňa sa obmedzil na finančnú stránku, bez toho, že by vo veci preskúmal, či neboli finančné príspevky poskytnuté skutočne na dva odlišné projekty. Comunità montana della Valnerina uvádza, že rozhodnutie o grante pozostáva z dvoch rozhodnutí, ktoré treba posudzovať z právneho hľadiska oddelene.

54. Dalo by sa súhlasiť s názorom Komisie, že prvý odvolací dôvod je neprípustný, pretože obci Valnerina nevznikla škoda. Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie už z iných dôvodov, v rozsahu, v akom mala Comunità montana della Valnerina vrátiť príspevky poskytnuté združeniu Route des Senteurs.

55. Druhý odvolací dôvod však ukazuje, že úvahy Súdu prvého stupňa predsa vedú ku škode. Comunità montana della Valnerina v tomto odvolacom dôvode namieta, že Súd prvého stupňa po skonštatovaní, že nie je možné obci Valnerina uložiť vrátenie príspevkov, ktoré boli vyplatené združeniu Route des Senteurs, nezrušil celé rozhodnutie. Na základe toho, že došlo k oddeleniu zodpovednosti združenia Route des Senteurs, sa mala totiž znovu posúdiť zodpovednosť obce Valnerina, najmä vzhľadom na primeranosť sankcie za zistené nezrovnalosti.

56. Súd prvého stupňa však výslovne skonštatoval, že Komisia v zásade smie požadovať späť celý preddavok.( ) Súd prvého stupňa vychádzal teda z toho, že existuje jeden posudzovaný projekt, a z hľadiska právnych následkov vymedzil sumu, ktorú musí zaplatiť Comunità montana della Valnerina.

57. Tento druhý odvolací dôvod je možné pochopiť až vzhľadom na predpoklad prvého odvolacieho dôvodu, a to, že príspevok bol skutočne poskytnutý na dva úplne oddelené projekty, ktoré treba oddelene posudzovať. Pokiaľ by platil tento predpoklad, potom by sa Súd prvého stupňa nemal obmedzovať iba na to, aby obmedzil povinnosť obce Valnerina vrátiť príspevky. Súd prvého stupňa mal skôr požiadavku vrátenia časti príspevku pre taliansku stranu projektu považovať za samostatné rozhodnutie a preskúmať ho. Toto rozhodnutie by bolo v súlade s právom iba vtedy, pokiaľ by Komisia pri výkone svojej právomoci voľného uváženia posúdila, či nezrovnalosti v čiastkovom projekte obce Valnerina samy osebe odôvodňujú požiadavku vrátenia príspevkov, ktoré boli poskytnuté pre túto časť projektu.

58. Následne treba preskúmať, či je predmetom napadnutého rozhodnutia skutočne jednotný projekt, alebo či oba čiastkové projekty v Taliansku a Francúzsku treba posudzovať oddelene.

59. Treba súhlasiť s obcou Valnerina, že predmetom napadnutého rozhodnutia sú dva čiastkové projekty, ktorých realizácia bola výslovne pridelená dvom odlišným zodpovedným subjektom. Rozhodnutie o grante však zhŕňa tieto dva čiastkové projekty do jedného spoločného projektu. Toto zhrnutie má dva ciele. Jednak sa tým má podporovať spolupráca medzi regiónmi v rozličných členských štátoch a jednak sa má koncentrovať výkon určitých administratívnych postupov pri subjekte zodpovednom za projekt, ktorým je Comunità montana della Valnerina.

60. Spolupráca talianskej a francúzskej strany zodpovedá všeobecným cieľom štrukturálnej politiky posilňovať hospodársku a sociálnu súdržnosť, aby sa tým podporil harmonický rozvoj Spoločenstva ako celku upraveným v článku 158 ES (v čase rozhodnutia o grante článok 130a Zmluvy ES). Spolupráca, ako to tvrdí obac Valnerina, je dokonca podľa Komisie predpokladom poskytnutia príspevkov. Neskoršie znenie článku 11 ods. 1 nariadenia č. 4253/88, zmeneného a doplneného nariadením č. 2082/93, ktoré sa ešte neuplatňovalo na rozhodnutie o grante, výslovne upravuje, že konania, ktoré sú v záujme prekračujúcom hranice, majú zároveň osobitný význam pre Spoločenstvo. Podľa ôsmeho odôvodnenia nariadenia č. 2082/93 je cezhraničná spolupráca potrebná, aby mohli byť odôvodnené opatrenia Spoločenstva vzhľadom na princíp subsidiarity. Je dosť možné, že na dva oddelené projekty by preto vôbec neboli udelené príspevky.

61. Administratívne zjednodušenie vyplývajúce z toho, že sa určí kontaktný subjekt – Comunità montana della Valnerina –, je odôvodnené snahou o lepšie riadenie príspevkov. V tomto ohľade sa nedá namietať nič proti tomu, keby Komisia na tento subjekt previedla celú finančnú zodpovednosť za predpokladu, že by mu to bolo jasne vysvetlené, aby sa mohol vedome rozhodnúť, či chce túto zodpovednosť prevziať a prijať zabezpečovacie opatrenia. Takýto systém, ako uvádza Súd prvého stupňa, by bol odôvodnený v záujme účinnosti konania Spoločenstva aj v prípade zásady riadnej správy, ako aj v prípade príkazu hospodárneho vedenia rozpočtu Spoločenstva.( )

62. Preto mohol Súd prvého stupňa z právneho hľadiska bezchybne vychádzať z toho, že rozhodnutie o grante sa netýka dvoch oddelených (projektov), ale iba jedného projektu. Ani Komisia nebola povinná pri rozhodovaní o požiadavke vrátenia hodnotiť oba projekty oddelene, ale svoje rozhodnutie mohla oprieť o celkové posúdenie nezrovnalostí. Avšak to v uvedenom prípade, kde boli zhrnuté dva oddelené čiastkové projekty, nevylučuje zodpovednosť jednotlivých zúčastnených subjektov za nezrovnalosti a splnenie čiastkových projektov v rámci posudzovania proporcionality požiadavky vrátenia.

63. Z týchto dôvodov treba zamietnuť prvý a druhý odvolací dôvod.

B – O ostatných odvolacích dôvodoch

64. Zostávajúce odvolacie dôvody sa vzťahujú na posúdenie nezrovnalostí v súvislosti s časťou projektu, za ktorú má zodpovedať Comunità montana della Valnerina, na jej účasť pri skúmaní nezrovnalostí, ako aj primeranosť požiadavky vrátenia všetkých finančných prostriedkov, ktoré patrili obci Valnerina.

1. O treťom žalobnom dôvode: jednotlivé nezrovnalosti

65. V treťom odvolacom dôvode Comunità montana della Valnerina namieta, že Súd prvého stupňa pri hodnotení námietok Komisie týkajúcich sa jednotlivých nezrovnalostí v konaní na prvom stupni, použil nesprávne článok 24 nariadenia č. 4253/88 a nesprávne uplatnil rozhodnutie o grante, porušil svoju povinnosť odôvodnenia a argumentoval nelogicky.

a) O prvej nezrovnalosti: produkcia filmu firmou „Romana Video“

66. Deviate odôvodnenie šiesta zarážka napadnutého rozhodnutia znie:

„[Valnerina] priznala firme Romana Video sumu vo výške 98 255 000 talianskych lír (ITL) (50 672 ECU) na produkciu videofilmu v rámci tohto projektu, a ako sa vyjadrila, aj vyplatila. V okamihu kontroly (25. a 26. marca 1998) bolo treba vyplatiť ešte 49 000 000 ITL. [Valnerina] sa vyjadrila, že táto suma nebude vyplatená, keďže išlo o cenu za predaj práv na videofilm spoločnosti, ktorá ho vyrobila. [Valnerina] teda tvrdila, že jej vznikli výdavky, ktoré presahovali skutočné výdavky o 49 000 000 ITL.“ [neoficiálny preklad]

67. Súd prvého stupňa stanovil, že ani nariadenie č. 4253/88, ani rozhodnutie o grante výslovne nezakazuje príjemcovi príspevkov mať zisk z výsledkov dosiahnutých prostredníctvom príspevkov.( ) Komisia však z dôvodu časového súbehu transakcií a započítania, ktoré uskutočnil žalobca a firma Romana Video už počas realizácie projektu, zastávala názor, že žalobca nedosiahol zisk z výsledkov, ktoré boli dosiahnuté prostredníctvom príspevkov, ale skôr v skutočnosti vynaložiť na realizáciu tejto časti projektu iba sumu, ktorá vyplýva zo započítania. V tom videl Súd prvého stupňa nezrovnalosť.( )

68. Comunità montana della Valnerina však zastáva názor, že bola oprávnená odpočítať všetky uvedené náklady a v inej obchodnej transakcii predať práva k tomuto filmu.

69. Komisia oproti tomu namieta, že každý príjemca príspevkov Spoločenstva musí odôvodniť oprávnené náklady. Toto Comunità montana della Valnerina s ohľadom na zhotovenie filmu neuskutočnila.

70. Ako konštatuje Súd prvého stupňa, Comunità montana della Valnerina je právom toho názoru, že žiadne ustanovenie nezakazuje, aby sa dosiahol zisk z výsledkov dosiahnutých prostredníctvom príspevkov. Ani Comunità montana della Valnerina však nespochybňuje, že podľa článku 3 ods. 2 rozhodnutia o grante je z právneho hľadiska možné poskytnúť finančnú pomoc, iba pokiaľ vznikli oprávnené náklady. Za dosiahnutý zisk, ktorý je možné pripísať vynaloženým nákladom, môže byť uznané iba skutočné hospodárske využitie za trhových podmienok, a nie iba predstieraná transakcia, ktorej jediným účelom je nafúknutie nákladov.

71. To, či v uvedenom prípade došlo ku skutočnému hospodárskemu využitiu alebo ide iba o predstieranú transakciu, predstavuje skutkové okolnosti. To môže Súdny dvor preskúmať v konaní o odvolaní iba v súvislosti s otázkou, či neboli predložené dôkazné prostriedky sfalšované.( ) Valnerina však neuvádza, že by boli dôkazné prostriedky sfalšované.

72. Súdny dvor môže ďalej preskúmať, či Súd prvého stupňa porušil svoju povinnosť odôvodnenia. Vyjadrenie obce Valnerina smeruje zjavne k tomu, že odôvodnenie Súdu prvého stupňa je rozporuplné v tom, že Súd prvého stupňa uznáva možnosť dosiahnutia zisku z výsledkov dosiahnutých vďaka finančnej pomoci, ale napriek tomu uznáva Komisii, že predajom filmových práv došlo k zníženiu nákladov( ). Súd prvého stupňa však uviedol, prečo nevychádza z hospodárskeho využitia, a to preto, že Komisia mohla na základe súbežností transakcií dospieť k záveru, že náklady sú zodpovedajúco znížené.

b) O druhej nezrovnalosti: personálne náklady

73. Deviate odôvodnenie siedma zarážka napadnutého rozhodnutia znie:

„[Valnerina] uplatňovala sumu vo výške 202 540 668 ITL (104 455 ECU) ako náklady súvisiace s výkonom práce piatich osôb, ktoré boli uplatnené pre časť projektu turistických informácií. Na tieto výdavky nepredložila [Valnerina] žiadne podklady (pracovné zmluvy, detailný popis uskutočnených činností).“ [neoficiálny preklad]

74. Deviate odôvodnenie deviata zarážka napadnutého rozhodnutia znie:

„[Valnerina] vypočítala sumu vo výške 152 340 512 ITL (78 566 ECU) na personálne náklady súvisiace s inými činnosťami než turistickými informáciami. Nepredložila nijaké podklady, ktoré by mohli dokázať, že skutočne došlo k poskytnutiu plnení a že bezprostredne súvisia s projektom.“ [neoficiálny preklad]

75. Súd prvého stupňa v tomto smere skonštatoval, že Komisia dospela správne k názoru, že žalobca jej nepredložil žiadne dôkazy o tom, že v rámci projektu vypočítané personálne náklady súviseli s jeho realizáciou a boli primerané( ).

76. Comunità montana della Valnerina si myslí, že predložila dostatočné dôkazy vo forme tabuliek s menami dotknutých osôb, odhadom času, ktorý venovali na tento projekt tieto osoby, ich mzdy, ako aj náklady, ktoré vyplynuli z vykonania projektu. Oprávnenosť uvedených nákladov vyplýva už z toho, že projekt bol uskutočnený.

77. Aj v tomto bode je potrebné poukázať na základnú zásadu poskytovania príspevkov zo strany Spoločenstva, podľa ktorej môže Spoločenstvo prispieť iba na skutočne vzniknuté náklady. Súd prvého stupňa okrem toho správne odkazuje na bod 3 prílohy II rozhodnutia o grante, podľa ktorého „sa personálne náklady… musia vzťahovať bezprostredne na realizáciu opatrení a musia byť k tejto realizácii primerané“( ) [neoficiálny preklad]. Iba dôkaz, že projekt bol zrealizovaný, teda nepostačuje na to, aby odôvodnil špecifický príspevok. Príjemca pomoci musí preukázať konkrétne personálne náklady zodpovedajúce podmienkam pomoci.

78. To, či dôkazy personálnych nákladov, ktoré Comunità montana della Valnerina predložila postačujú, je skutkovou okolnosťou, ktorú Súdny dvor nemôže preskúmať( ).

79. To, prečo dospel ku konštatovaniu, že personálne náklady neboli dostatočne preukázané, Súd prvého stupňa odôvodnil dostatočne v bodoch 91 až 93. V nich objasnil, že dôkazy obce Valnerina nepreukazujú, že personálne náklady vznikli v súvislosti s projektom a že neumožňujú žiadne preskúmanie ich primeranosti.

c) O tretej nezrovnalosti: všeobecné náklady

80. Deviate odôvodnenie desiata zarážka napadnutého rozhodnutia znie:

„[Comunità montana della Valnerina] započítala v rámci projektu sumu vo výške 31 500 000 ITL (26 302 ECU) do všeobecných nákladov (prenajatie dvoch kancelárií, kúrenie, elektrina, voda a upratovanie). Tento výpočet nebol v žiadnom písomnom doklade preukázaný.“ [neoficiálny preklad]

81. Súd prvého stupňa spresnil, že Komisiou zistené nezrovnalosti predstavujú vzhľadom na spoločné náklady iba časť nákladov, ktoré Comunità montana della Valnerina započítala do projektu pod touto položkou. Išlo iba o náklady, ktoré sa vzťahujú na užívanie priestorov na účely projektu, ktoré žalobca užíval už pred poskytnutím príspevku( ). Súd prvého stupňa skonštatoval, že Komisia smela vychádzať z toho, že náklady obce Valnerina vznikli nezávisle na projekte. Ich započítanie predstavuje preto nezrovnalosť( ).

82. Comunità montana della Valnerina obmedzuje svoju výhradu na to, že Súdu prvého stupňa stačilo v tomto smere tvrdenie Komisie, ale mal požadovať dôkaz, že by náklady v skutočnosti neboli vznikli. Táto výhrada sa opakovane týka skonštatovania a zhodnotenia skutočností, ktoré v konaní o odvolaní nemôžu byť preskúmané( ).

d) O štvrtej nezrovnalosti: zmluva o poradenstve s Mauro Brozzi

83. V deviatom odôvodnení ôsmej zarážke napadnutého rozhodnutia Komisia uvádza:

„Comunità montana della Valnerina v rámci projektu uplatňuje sumu vo výške 85 000 000 ITL (43 837 ECU) ako náklady poradenstva spoločnosti Mauro Brozzi Associati S.A.S. K týmto výdavkom neboli predložené žiadne doklady, ktoré by mohli doložiť, že plnenia boli aj skutočne vykonané a akej povahy presne boli.“ [neoficiálny preklad]

84. Súd prvého stupňa v tomto smere skonštatoval, že Comunità montana della Valnerina napriek výslovnej žiadosti Komisie požadované doklady nepredložila. Komisia teda právom skonštatovala nezrovnalosť( ).

85. Comunità montana della Valnerina sa však domnieva, že z toho nemôže byť vyvodená žiadna závažná nezrovnalosť.

86. Comunità montana della Valnerina však neuznáva, že – ako už bolo objasnené – náklady podľa bodu 3 prílohy II rozhodnutia o grante sú oprávnenými nákladmi iba vtedy, keď sa vzťahujú bezprostredne na realizáciu opatrení a sú primerané( ). Započítanie nákladov, ktoré neboli preukázané, predstavuje nezrovnalosť.

e) O piatej nezrovnalosti: systém zavlažovania

87. V deviatom odôvodnení jedenástej zarážke napadnutého rozhodnutia Komisia uvádza:

„V rámci opatrení ‚špalda a huba hľuzovka‘ boli [v rozhodnutí o grante] predpokladané investície vo výške 41 258 ECU na zlepšenie zavlažovacích systémov pri pestovaní huby hľuzovky. Tieto investície neboli zrealizované a Komisia k tomu nedostala žiadne vysvetlenia.“ [neoficiálny preklad]

88. Súd prvého stupňa skonštatoval, že Comunità montana della Valnerina nepredložila žiadne dôkazy o príslušných nákladoch, takže nemali byť započítané.

89. Comunità montana della Valnerina tvrdí, že Súd prvého stupňa v tejto súvislosti nevzal do úvahy štúdiu, ktorú predložila Comunità montana della Valnerina. Súd prvého stupňa nemal vyčítať obci Valnerina, že nebola schopná preukázať po rokoch náklady vynaložené na núdzové experimentálne zavlažovanie, ktoré realizovali tretie osoby v čase, keď boli veľmi suché letá.

90. Pokiaľ ide o štúdiu, ktorá bola predložená Súdu prvého stupňa, tá sa vzťahuje iba na to, že v rámci tohto špecifického projektu treba používaný pojem „rezervné zavlažovacie systémy“ chápať v zmysle, ktorý uvádza Comunità montana della Valnerina a za druhé, že predpokladané náklady boli prispôsobené vzhľadom na ceny, ktoré sa zvyčajne vyskytujú pri činnostiach v rámci EPUZF. O to tu však nejde. Súd prvého stupňa totiž nechal otvorenú otázku, ktoré opatrenia bolo treba podľa rozhodnutia o grante vykonať.

91. Súd prvého stupňa opiera svoje rozhodnutie iba o to, že údajne uskutočnené opatrenia neboli preukázané. Ako už bolo objasnené, oprávnenými nákladmi sú len riadne preukázané náklady( ). Čo sa týka ťažkostí s preukázaním, treba odkázať na bod 6 prílohy II rozhodnutia o grante, podľa ktorého prijímateľ príspevkov musí všetky dokumenty uschovať a dať Komisii k dispozícii. Keď Comunità montana della Valnerina nedisponovala potrebnými dokumentmi, nemala si tieto náklady započítať.

f) Predbežný záver k tretiemu odvolaciemu dôvodu

92. Tretí odvolací dôvod preto treba zamietnuť.

2. O štvrtom odvolacom dôvode: porušenie práv na obhajobu

93. V tomto odvolacom dôvode Comunità montana della Valnerina namieta porušenie práv na obhajobu zo strany Súdu prvého stupňa, keďže sa nevenoval údajným nedostatkom kontroly Komisie. Najmä o uvedenej kontrole nebol vyhotovený protokol a nebol zostavený žiadny zoznam okopírovaných dokumentov.

94. Tento odvolací dôvod je neprípustný, keďže Comunità montana della Valnerina neuvádza, voči ktorým bodom rozsudku Súdu prvého stupňa namieta, iba opakuje argumenty, ktoré už uviedla v prvostupňovom konaní. Súd prvého stupňa tento žalobný dôvod zamietol, pretože Comunità montana della Valnerina mala nezávisle na kontrole dostatočný čas, aby k námietkám Komisie zaujala stanovisko. Odvolanie sa k tomuto konštatovaniu nevyjadruje.

3. O piatom odvolacom dôvode: proporcionalita požiadavky vrátenia

95. V piatom odvolacom dôvode namieta Valnerina, že Súd prvého stupňa neuznal článok 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88, podľa ktorého je potrebné prispôsobiť nesprávnemu konaniu sankcie stupňovito. Nezrovnalosti, ktoré sú vyčítané obci Valnerina sú iba formálnej povahy. Takmer vôbec sa nedajú preukázať. Obci Valnerina preto nemožno vyčítať ani chybné údaje, ani zahmlievanie, ale iba nedostatočné dôkazy. Preto sa javí zrušenie rozhodnutia o grante a požiadavka vrátenia všetkých vyplatených preddavkov ako neproporcionálne. Toto Comunità montana della Valnerina uvádza aj v súvislosti s tretím odvolacím dôvodom.

96. Súd prvého stupňa skonštatoval, že realizácia politiky pomoci odôvodňuje, aby boli postavené prísne formálne požiadavky na výpočet nákladov, a že na tomto základe zistené nezrovnalosti odôvodňujú požiadavku vrátenia príspevkov, ktoré boli vyplatené obci Valnerina( ).

97. Súd prvého stupňa sa opiera pri týchto konštatovaniach o príslušné právne úvahy. Článok 24 ods. 2 nariadenia č. 4253/88 výslovne upravuje, že Komisia môže finančné príspevky na projekt znížiť alebo pozastaviť, pokiaľ došlo k nezrovnalosti alebo podstatnej zmene povahy alebo podmienok realizácie činností alebo opatrenia a táto zmena nebola predložená Komisii na schválenie. Z toho vyplýva, že Komisia nie je povinná požadovať vrátenie finančných príspevkov v plnej výške, ale v rámci diskrečnej právomoci môže rozhodnúť, či vôbec bude prostriedky požadovať a prípadne akú časť. S ohľadom na zásadu proporcionality musí Komisia túto diskrečnú právomoc vykonávať tak, aby požadované príspevky neboli v nepomere k nezrovnalostiam. Avšak Komisia nie je povinná sa obmedzovať na to, aby požadovala späť iba príspevky, ktoré nie sú na základe nezrovnalostí odôvodnené. Naopak, ciele efektívnej správy finančnej pomoci Spoločenstva a odradzovanie od podvodného konania môžu odôvodňovať požiadavku vrátenia príspevkov, ktorých sa iba čiastočne týkajú nezrovnalosti.( )

98. To, či bola Komisia v tomto prípade – pri nezrovnalostiach, ktoré sa týkajú 30 % predpokladaných nákladov, – oprávnená požadovať vrátenie príspevkov, ktoré boli poskytnuté obci Valnerina v plnej výške, závisí od povahy a rozsahu porušení. Ide však znova o otázku skonštatovania a zhodnotenia skutočností, ktoré nemôžu byť v konaní o odvolaní preskúmané.( )

99. Preto treba zamietnuť aj piaty odvolací dôvod.

VI – O trovách

100. Podľa článku 122 v spojení s článkom 118 a článkom 69 ods. 3 rokovacieho poriadku môže Súdny dvor rozdeliť náhradu trov konania medzi účastníkov konania alebo rozhodnúť tak, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania a súčasne v iných častiach predmetu konania nemali úspech. V uvedenom prípade nemali obaja účastníci konania úspech vo svojich predmetoch konania. Obe odvolania majú približne rovnakú hodnotu. Z tohto dôvodu budú účastníci konania znášať vlastné trovy konania.

VII – Návrh

101. Z týchto dôvodov navrhujem, aby Súdny dvor rozhodol takto:

1. Odvolanie a vzájomné odvolanie sa zamietajú.

2. Každý z účastníkov konania znáša vlastné trovy konania.