NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

MELCHIOR WATHELET

prednesené 15. novembra 2017 ( 1 )

Spojené veci C‑327/16 a C‑421/16

Marc Jacob

proti

Ministre des Finances et des Comptes publics (C‑327/16)

a

Ministre des Finances et des Comptes publics

proti

Marcovi Lassusovi (C‑421/16)

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Francúzsko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dane – Zlúčenia, rozdelenia, prevody majetku a výmeny akcií medzi spoločnosťami rôznych členských štátov – Smernica 90/434/EHS – Článok 8 – Mechanizmus odkladu zdanenia – Daňová právomoc štátu bydliska – Premiestnenie daňového domicilu – Vplyv – Sloboda usadiť sa – Článok 49 ZFEÚ – Odpočítanie daňových strát – Rozdielne zaobchádzanie s porovnateľnými zdaniteľnými transakciami podľa toho, či si daňovník uplatnil alebo neuplatnil právo usadiť sa v inom členskom štáte – Odôvodnenie – Zachovanie rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty“

I. Úvod

1. Tieto prejudiciálne otázky, ktoré do kancelárie Súdneho dvora podala 10. júna 2016 ( 2 ) a 28. júla 2016 ( 3 ) Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko), sa týkajú výkladu článku 8 smernice Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov ( 4 ).

2. Návrhy, na základe ktorých sa začalo toto konanie, boli podané v rámci sporov, v ktorých vystupujú pán M. Jacob a ministre français des Finances et des Comptes publics (francúzsky minister financií a verejného rozpočtu, Francúzsko), ako aj ministre français des Finances et des Comptes publics (francúzsky minister financií a verejného rozpočtu, Francúzsko) a pán M. Lassus, vo veci rozhodnutia daňového úradu zdaniť kapitálový zisk vyplývajúci z výmeny cenných papierov v prípade ich nasledujúceho prevodu.

3. Vnútroštátny súd sa domnieva, že na to, aby mohol rozhodnúť spor, ktorý mu bol predložený, potrebuje predovšetkým vedieť, či článok 8 ods. 2 smernice 90/434 bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava vo veciach samých, ktorá zavádza mechanizmus odkladu zdanenia kapitálového zisku z prevedených akcií alebo cenných papierov, dosiahnutého ku dňu ich výmeny, do ich nasledujúceho prevodu.

4. Podľa uvedeného mechanizmu sa základ dane z kapitálového zisku stanovuje ku dňu výmeny akcií alebo cenných papierov, zatiaľ čo k zdaneniu ( 5 ) dochádza až pri nasledujúcom prevode predmetných akcií alebo cenných papierov. ( 6 ) Páni Jacob a Lassus sa však domnievajú, že článok 8 ods. 2 smernice 90/434 vyžaduje mechanizmus časového posunu zdanenia, a nie jeho odklad, čo znamená, že výmena akcií alebo cenných papierov je len čisto preklenovacou a daňovo neutrálnou transakciou a že len nasledujúci prevod akcií alebo cenných papierov získaných pri výmene môže byť skutočnosťou zakladajúcou zdanenie. Na tomto základe sa páni Jacob a Lassus domnievajú, že kapitálové zisky vytvorené pri prevode predmetných cenných papierov alebo akcií nemohli byť predmetom dotknutých zdanení.

5. Francúzska vláda v roku 2000 tento systém odkladu zdanenia nahradila systémom časového posunu zdanenia, podľa ktorého sa všetky podmienky zdanenia určia v čase prevodu cenných papierov bez ohľadu na to, či ide o určenie zdaniteľného základu dane alebo stanovenie výšky dlžnej dane. Podľa pána Jacoba francúzska vláda práve vtedy súbežne zaviedla systém exit tax, t. j. systém „zdaňovania pri odchode z krajiny“.

6. Tieto pojmy „časový posun“ alebo „odklad zdanenia“ treba odlíšiť od pojmu „odklad výberu dane“, ktorý údajne znamená, že všetky podmienky zdanenia (stanovenie základu dane z kapitálového zisku a sadzby dane) sa stanovia v deň výmeny akcií alebo cenných papierov, pričom samotné zaplatenie takto určenej dane sa odloží do okamihu nasledujúceho prevodu akcií alebo cenných papierov. Tento mechanizmus predstavuje jeden z hlavných prvkov prípadov, v ktorých bola vydaná judikatúra rozpracovaná v rozsudkoch z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785); z 23. januára 2014, DMC (C‑164/12, EU:C:2014:20); z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331), a z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979).

II. Právny rámec

A. Právo Únie

7. Článok 49 ZFEÚ (pôvodný článok 43 ZES) znie: „V rámci nasledujúcich ustanovení sa zakazujú obmedzenia slobody usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu. …“

8. V odôvodneniach 1, 4 a 6 smernice 90/434 sa stanovuje: „… keďže zlúčenia, prevody majetku a výmeny akcií vo vzťahu k spoločnostiam rôznych členských krajín môžu byť nevyhnutné v spoločenstve, aby sa vytvorili podmienky podobné podmienkam medzinárodného [vnútorného – neoficiálny preklad] trhu a aby sa takto zabezpečilo vytvorenie a účinné fungovanie spoločného trhu; keďže takýmto operáciám by nemali brániť obmedzenia, nevýhody alebo skreslenia vyplývajúce najmä z daňových ustanovení členských krajín; keďže je preto nevyhnutné zaviesť vo vzťahu k takýmto operáciám daňové pravidlá, ktoré budú neutrálne z hľadiska konkurencie [hospodárskej súťaže – neoficiálny preklad], aby sa podniky mohli prispôsobiť požiadavkám spoločného trhu, aby sa zvýšila ich produktivita a zlepšila sa konkurencieschopnosť na medzinárodnej úrovni; … … keďže spoločný daňový systém by sa mal vyhnúť ukladaniu daní v súvislosti so zlučovaním, rozdeľovaním, prevodom majetku alebo výmenou akcií pri súčasnej ochrane finančných záujmov štátu prevádzanej alebo nadobudnutej spoločnosti; … … keďže systém odkladania zdaňovania kapitálových ziskov v súvislosti s prevedeným majetkom až do ich [jeho – neoficiálny preklad] skutočného predaja, uplatňovaný voči majetku, ktorý sa prevádza na takú materskú organizáciu, umožňuje výnimky zo zdanenia príslušných kapitálových ziskov, pričom súčasne zaručuje ich konečné zdanenie členským štátom prevádzajúcej spoločnosti k dátumu ich predaja [vzniku – neoficiálny preklad].“

9. Článok 8 smernice 90/434 stanovuje: „1. Pri zlučovaní, rozdeľovaní alebo výmene akcií samotné pridelenie cenných papierov, ktoré predstavujú kapitál prijímajúcej alebo nadobúdajúcej spoločnosti, akcionárovi prevádzajúcej alebo nadobudnutej spoločnosti výmenou za cenné papiere predstavujúce kapitál prevádzajúcej alebo nadobudnutej spoločnosti nevedie k zdaneniu príjmu, ziskov ani kapitálových ziskov tohto akcionára. 2. Členské štáty uplatnia odsek 1 pod podmienkou, že akcionári nebudú pripisovať získaným cenným papierom väčšiu hodnotu na daňové účely, než mali vymenené cenné papiere bezprostredne pred zlúčením, rozdelením alebo výmenou. Uplatnenie odseku 1 nebráni členským štátom zdaneniu ziskov pochádzajúcich z nasledujúcich prevodov prebratých cenných papierov rovnakým spôsobom, ako zisk vznikajúci z prevodu cenných papierov existujúcich pred nadobudnutím. …“

B. Zmluvné právo

10. Článok 18 zmluvy medzi Francúzskom a Belgickom z 10. marca 1964 o zamedzení dvojitého zdanenia a stanovení pravidiel vzájomnej administratívnej a právnej pomoci v oblasti daní z príjmov stanovuje: „Ak sa v predchádzajúcich článkoch tejto zmluvy nestanovuje inak, príjmy rezidentov jedného zo zmluvných štátov sú zdaniteľné len v tomto štáte.“

11. Článok 13 ods. 3 a 4 Zmluvy medzi vládou Francúzskej republiky, vládou Veľkej Británie a Severného Írska podpísanej v Londýne 22. mája 1968 o zamedzení dvojitého zdanenia a predchádzaní daňovým únikom v oblasti daní z príjmov (ďalej len „francúzsko‑britská zmluva“) stanovuje: „3. Zisky pochádzajúce z prevodov iného majetku než majetku uvedeného v odsekoch 1, 2 a 3 sú zdaniteľné len v zmluvnom štáte, ktorého je prevádzateľ rezidentom.“ 4. Bez ohľadu na ustanovenia odseku 3 sú zisky dosiahnuté fyzickou osobou, ktorá je rezidentom zmluvného štátu v čase prevodu viac ako 25 % podielov, ktoré vlastní sama alebo spolu s príbuznými, priamo alebo nepriamo, v spoločnosti, ktorá je rezidentom druhého zmluvného štátu, zdaniteľné v tomto druhom štáte. Ustanovenia tohto odseku sa uplatnia len v prípade, že: a) má fyzická osoba štátnu príslušnosť druhého zmluvného štátu, a teda nemá štátnu príslušnosť prvého zmluvného štátu; a b) fyzická osoba bola rezidentom druhého zmluvného štátu počas určitého obdobia v posledných piatich rokoch bezprostredne predchádzajúcich prevodu podielov.“

C. Francúzske právo

12. Podľa článku 92 B ods. II bod 1 code général des impôts (Všeobecný daňový zákonník, ďalej len „CGI“) v znení, ktoré sa uplatňovalo na kapitálové zisky, na ktoré sa vzťahuje odklad zdanenia k 1. januáru 2000: „1. Od 1. januára 1992, resp. od 1. januára 1991 v prípade prevodov cenných papierov na spoločnosť podliehajúcu dani z príjmov právnických osôb, zdanenie kapitálového zisku vzniknutého v prípade výmeny cenných papierov následkom verejnej ponuky, zlúčenia, rozdelenia, pohltenia spoločného investičného fondu investičnou spoločnosťou s variabilným kapitálom, uskutočnených v súlade s platnou právnou úpravou alebo z prevodu cenných papierov na spoločnosť podliehajúcu dani z príjmov právnických osôb, môže byť odložené dovtedy, kým dôjde k prevodu alebo spätnému nákupu cenných papierov získaných pri výmene. …“

13. V článku 160 ods. I a Ib Všeobecného daňového zákonníka, platného v čase skutkových okolností sporov vo veciach samých, sa stanovuje: „I. … Zdanenie kapitálového zisku podlieha jedinej podmienke, že akcionárske podiely priamo alebo nepriamo vlastnené prevádzateľom alebo jeho manželským partnerom, priamymi príbuznými v zostupnej alebo vzostupnej línii v spoločnosti, musia celkovo presiahnuť 25 % podielov všetkých akcionárov spoločnosti hocikedy v priebehu posledných piatich rokov. Ak sa však uskutoční prevod v prospech ktorejkoľvek z osôb uvedených v tomto pododseku, kapitálový zisk z týchto akcionárskych podielov sa oslobodí od dane v prípade, že sa všetky alebo časť týchto akcionárskych podielov do piatich rokov neodpredajú tretej osobe. V opačnom prípade sa v mene prvého prevádzateľa zdaní kapitálový zisk za rok, v ktorom došlo k odpredaju podielov tretej osobe. … Kapitálové straty vzniknuté v priebehu príslušného roka sa odpočítajú výlučne z kapitálového zisku rovnakej povahy dosiahnutého v priebehu toho istého roka alebo piatich nasledujúcich rokov“. ( 7 ) „Ib… 4. Zdanenie kapitálového zisku vzniknutého od 1. januára 1991 v prípade výmeny cenných papierov vyplývajúcej z operácie zlúčenia, rozdelenia, prevodu cenných papierov na spoločnosť podliehajúcu dani z príjmu právnických osôb môže byť odložené za podmienok stanovených v článku 92 B ods. II…“

14. Podľa článku 164 B ods. I písm. f) CGI v znení platnom v roku 1999 ( 8 ) sa za príjmy z francúzskeho zdroja považujú „kapitálové zisky uvedené v článku 160 vyplývajúce z prevodu akcionárskych podielov v spoločnostiach so sídlom vo Francúzsku“.

15. Článok 244a B CGI v znení, ktoré sa uplatňovalo na prevod cenných papierov v roku 1999 ( 9 ), stanovoval: „Výnosy z prevodov akcionárskych podielov uvedených v článku 160, uskutočnených fyzickými osobami, ktoré nemajú daňový domicil vo Francúzsku v zmysle článku 4 B, alebo právnickými osobami alebo inštitúciami bez ohľadu na ich formu, ktoré majú sídlo mimo územia Francúzska, sa priznávajú a zdaňujú podľa podmienok stanovených v článku 160.“

III. Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

A. Vec C‑327/16

16. Pán Jacob 23. decembra 1996 previedol na spoločnosť Dubocage Développement SAS cenné papiere, ktoré vlastnil v spoločnosti Dubocage SAS (dve rôzne francúzske spoločnosti) a výmenou za ne získal cenné papiere emitované prvou z týchto spoločností. Na kapitálový zisk vzniknutý pri tejto operácii výmeny cenných papierov sa na jeho žiadosť uplatnil odklad zdanenia v súlade s platnými francúzskymi predpismi. ( 10 )

17. Dňa 1. októbra 2004 pán Jacob premiestnil svoj daňový domicil do Belgicka.

18. Dňa 21. decembra 2007 previedol všetky cenné papiere, ktoré vlastnil v spoločnosti Dubocage Développement. Na kapitálový zisk, na ktorý sa vzťahoval odklad zdanenia, bola po tomto prevode vyrubená daň za rok 2007 vo výške 1342384 eur s úrokmi z omeškania a 10 % navýšením.

19. Tribunal administratif de Montreuil (Správny súd Montreuil, Francúzsko) 8. júna 2012 rozhodol o oslobodení od povinnosti zaplatiť tieto sumy, avšak Cour administrative d’appel de Versailles (Odvolací správny súd Versailles) rozsudkom z 28. mája 2015, vydaným na základe odvolania ministra financií a verejného rozpočtu, zrušil uvedený rozsudok a potvrdil sporné zdanenie. Pán Jacob 1. októbra 2015 podal dovolanie na Conseil d’État (Štátna rada).

20. Conseil d’État (Štátna rada) uvádza, že z uplatniteľných ustanovení CGI vyplýva, že ich jediným účinkom je umožniť, ako výnimku z pravidla, podľa ktorého skutočnosť zakladajúca zdanenie kapitálového zisku vzniká v priebehu roka jeho vytvorenia, priznať a zaúčtovať kapitálový zisk z výmeny v roku jeho vytvorenia a zdaniť ho v roku, v priebehu ktorého došlo k udalosti, ktorá ukončuje odklad zdanenia, ktorou je v danom prípade prevod cenných papierov získaných pri výmene. Podľa Conseil d’État (Štátna rada) okolnosť, že daňovník medzitým presunul svoj daňový domicil do iného štátu, nemá vplyv na právomoc, ktorou disponuje štát, ktorého rezidentom bol v čase vzniku kapitálového zisku z výmeny, zdaniť tento zisk v okamihu konečného prevodu cenných papierov získaných pri výmene.

21. Conseil d’État (Štátna rada) však poukazuje na to, že pán Jacob tiež tvrdí, že uvedené ustanovenia CGI, ako ich vykladá Conseil d’État (Štátna rada), porušujú ciele vyplývajúce z vyššie citovaných ustanovení článku 8 smernice 90/434 tým, že francúzskej vláde umožňujú, aby v prípade prevodu cenných papierov získaných pri výmene zdanila kapitálový zisk dosiahnutý pri výmene pôvodne vlastnených cenných papierov, na ktoré sa uplatnil odklad zdanenia, lebo transakcia výmeny akcií nemôže byť skutočnosťou zakladajúcou zdanenie a malo by sa s ňou zaobchádzať ako s prechodnou, daňovo neutrálnou transakciou a že skutočnosťou, pri ktorej vzniká kapitálový zisk, je prevod cenných papierov získaných pri výmene.

22. Za týchto okolností Conseil d’État (Štátna rada) rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Majú sa ustanovenia článku 8 smernice [90/434] vykladať v tom zmysle, že zakazujú, v prípade výmeny cenných papierov patriacej do pôsobnosti smernice, mechanizmus odkladu zdanenia stanovujúci, že odchylne od pravidla, podľa ktorého skutočnosť zakladajúca zdanenie kapitálového zisku vzniká v priebehu roka jeho vytvorenia, je kapitálový zisk z výmeny priznaný a zaúčtovaný pri výmene cenných papierov a je zdanený za rok, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia, ktorou môže byť najmä prevod cenných papierov získaných pri výmene? 2. Majú sa ustanovenia článku 8 smernice [90/434] vykladať v tom zmysle, že zakazujú, v prípade výmeny cenných papierov patriacej do pôsobnosti smernice, aby bol kapitálový zisk z výmeny cenných papierov, ktorý je považovaný za zdaniteľný, zdanený členským štátom, v ktorom má daňovník bydlisko v čase tejto výmeny, pokiaľ si daňovník k dátumu prevodu cenných papierov získaných pri tejto výmene, ku ktorému je kapitálový zisk z výmeny skutočne zdanený, presunul svoj daňový domicil do iného členského štátu?“

B. Vec C‑421/16

23. Pán Lassus je od roku 1997 britským daňovým rezidentom. Dňa 7. decembra 1999 previedol na luxemburskú spoločnosť Gemplus International cenné papiere ( 11 ) francúzskej spoločnosti Gemplus Associates ( 12 ) a výmenou za to získal cenné papiere prvej z uvedených spoločností. ( 13 ) Pri tejto výmene mu vznikol zisk 17814460 eur, na ktorý sa uplatnil odklad zdanenia na základe dotknutých právnych predpisov. ( 14 ) V nadväznosti na výmenu pán Lassus nadobudol ďalšie cenné papiere spoločnosti Gemplus International.

24. V decembri 2002 pán Lassus previedol 45 % cenných papierov, ktoré vlastnil v spoločnosti Gemplus International ( 15 ). Francúzsky daňový úrad ( 16 ) vtedy usúdil, že cenné papiere, ktoré pán Lassus získal pri výmene 7. decembra 1999, boli prevedené vo výške 45 % a zdanil zodpovedajúcu časť kapitálového zisku, na ktorú sa uplatnil odklad zdanenia, ako bola priznaná k uvedenému dňu. Následne daňový úrad uložil pánovi Lassusovi zaplatiť dodatočné odvody dane z príjmu za rok 2002.

25. Pán Lassus, ktorý proti týmto odvodom podal odpor, podal návrh na preskúmanie rozhodnutia daňového úradu na Tribunal administratif de Paris (Správny súd Paríž, Francúzsko), ktorý jeho návrh zamietol. Cour administrative d’appel de Paris (Odvolací správny súd Paríž, Francúzsko), na ktorý bolo následne podané odvolanie, zrušil rozhodnutie tohto prvého súdu, a tak pána Lassusa oslobodil od uvedených odvodov. Daňový úrad napokon podal dovolanie na Conseil d’État (Štátna rada).

26. Vnútroštátny súd vysvetľuje, že v súlade s právnou úpravou, o ktorú ide vo veci samej, a s článkom 13 ods. 4 písm. a) a b) francúzsko‑britskej daňovej zmluvy, môže byť zisk z výmeny, ktorý v roku 1999 vznikol pánovi Lassusovi, britskému daňovému rezidentovi, zdanený vo Francúzsku.

27. Vnútroštátny súd ďalej usudzuje, že dotknutá vnútroštátna právna úprava má ten účinok, že ako výnimku z pravidla, podľa ktorého okolnosť zakladajúca zdanenie kapitálového zisku vzniká v priebehu roka jeho vytvorenia, umožňuje priznať a zaúčtovať kapitálový zisk z výmeny cenných papierov v roku jeho vytvorenia a zdaniť ho v roku, v priebehu ktorého došlo k okolnosti, ktorá ukončuje odklad zdanenia, a to k prevodu cenných papierov získaných pri výmene. V tomto kontexte okolnosť, že kapitálový zisk z nasledujúceho prevodu získaných cenných papierov je zdaniteľný v inom členskom štáte, ako je štát, v ktorom bol zisk z vymenených cenných papierov zdaniteľný pri výmene, nemá podľa uvedenej právnej úpravy žiadny vplyv na právomoc tohto posledného členského štátu ( 17 ) zdaniť v okamihu konečného prevodu cenných papierov získaných pri výmene kapitálový zisk z vymenených cenných papierov.

28. Pán Lassus však takýto výklad spochybňuje.

29. Po prvé tvrdí jednak to, že mechanizmus odkladu zdanenia zavedený vnútroštátnou legislatívou odporuje článku 8 smernice 90/434 vzhľadom na to, že tento článok stanovuje ako skutočnosť zakladajúcu zdanenie prevod získaných cenných papierov a nie výmenu cenných papierov, ktorá má charakter prechodnej, daňovo neutrálnej transakcie. Pán Lassus okrem iného tvrdí, že v prejednávanej veci francúzsky daňový úrad ku dňu tohto prevodu stratil svoju daňovú právomoc a že transakcia prevodu patrí do daňovej právomoci Spojeného kráľovstva.

30. Po druhé pán Lassus tvrdí, že ak by bol prevod zdaniteľný vo Francúzsku, tak vzhľadom na to, že vnútroštátna právna úprava umožňuje odpočítať kapitálovú stratu z prevodu od kapitálových ziskov rovnakej povahy, by odmietnutie daňovým úradom odpočítať daňovú stratu dosiahnutú následkom prevodu cenných papierov v roku 2002 od kapitálového zisku z výmeny, na ktorú sa uplatnil odklad zdanenia, znamenalo porušenie cieľov článku 8 smernice 90/434 a predstavovalo by prekážku slobody usadiť sa zaručenej článkom 49 ZFEÚ.

31. Za týchto okolností Conseil d’État (Štátna rada) rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Majú sa vyššie uvedené ustanovenia článku 8 smernice [90/434] vykladať v tom zmysle, že zakazujú, v prípade výmeny cenných papierov patriacej do pôsobnosti smernice, mechanizmus odkladu zdanenia stanovujúci, že odchylne od pravidla, podľa ktorého skutočnosť zakladajúca zdanenie kapitálového zisku vzniká v priebehu roka jeho vytvorenia, je kapitálový zisk z výmeny priznaný a zaúčtovaný pri výmene cenných papierov a je zdanený za rok, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia, ktorou môže byť najmä prevod cenných papierov získaných pri výmene? 2. Za predpokladu, že je zdaniteľný, môže byť kapitálový zisk z výmeny cenných papierov zdanený štátom, ktorý mal v čase výmeny právomoc zdaniť ho, hoci prevod cenných papierov získaných pri tejto výmene patrí do daňovej právomoci iného členského štátu? 3. Ak bude odpoveď [na predchádzajúce otázky] taká, že smernica [90/434] nebráni tomu, aby sa kapitálový zisk vyplývajúci z výmeny cenných papierov zdanil v čase nasledujúceho prevodu cenných papierov získaných pri výmene, a to aj v prípade, že obe transakcie nepatria do daňovej právomoci toho istého členského štátu, môže členský štát, v ktorom došlo k odkladu zdanenia kapitálového zisku, zdaniť pri tomto prevode kapitálový zisk, na ktorý sa pôvodne uplatnil daňový odklad, s výhradou uplatniteľných ustanovení dvojstrannej zmluvy o zamedzení dvojitého zdanenia, a to bez toho, aby zohľadnil výsledok prevodu, keď je týmto výsledkom strata? Táto otázka sa kladie tak z hľadiska smernice [90/434], ako aj z hľadiska slobody usadiť sa zaručenej článkom [49 ZFEÚ], a vzťahuje sa na prípad, keď by sa daňovníkovi s daňovým domicilom vo Francúzsku pri výmene cenných papierov mohlo po prevode týchto cenných papierov priznať, za podmienok uvedených v bode 4 tohto rozhodnutia ( 18 ), odpočítanie kapitálovej straty z prevodu. 4. Ak bude odpoveď na tretiu otázku taká, že treba zohľadniť kapitálovú stratu z prevodu cenných papierov získaných pri výmene, musí členský štát, v ktorom vznikol kapitálový zisk, odpočítať z tohto zisku kapitálovú stratu z prevodu, alebo v prípade, že prevod nepatrí do jeho daňovej právomoci, musí upustiť od zdanenia kapitálového zisku z výmeny? 5. Ak bude odpoveď na [štvrtú] otázku taká, že kapitálovú stratu z prevodu treba odpočítať z kapitálového zisku z výmeny, akú nadobúdaciu cenu prevedených cenných papierov treba zohľadniť pri výpočte kapitálovej straty z prevodu? Predovšetkým treba za jednotkovú nadobúdaciu cenu prevedených cenných papierov považovať celkovú hodnotu cenných papierov spoločnosti získaných pri výmene, tak ako je uvedená v priznaní kapitálového zisku, vydelenú počtom cenných papierov získaných pri výmene, alebo treba vychádzať z váženej priemernej nadobúdacej ceny, ktorá zohľadňuje aj transakcie uskutočnené po výmene, akými sú iné akvizície alebo bezodplatné rozdelenie cenných papierov tej istej spoločnosti?“

IV. Konanie pred Súdnym dvorom

32. Vo veci Jacob (C‑327/16) podali písomné pripomienky pán Jacob, francúzska vláda, fínska vláda, švédska vláda a Európska komisia. Vo veci Lassus (C‑421/16) podali písomné pripomienky francúzska vláda, rakúska vláda, fínska vláda, švédska vláda a Komisia.

33. Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 10. novembra 2016 podľa článku 54 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora sa veci Jacob (C‑327/16) a Lassus (C‑421/16) spojili na účely ústneho konania a rozsudku.

34. Pán Jacob, francúzska vláda, švédska vláda, ako aj Komisia predniesli ústne pripomienky na pojednávaní, ktoré sa konalo 13. septembra 2017.

V. O právomoci Súdneho dvora vo veci Jacob (C‑327/16)

35. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vo veci Jacob (C‑327/16) vyplýva, že skutkové okolnosti predchádzajúce sporu vo veci samej sa týkajú transakcií výmeny akcií medzi spoločnosťami so sídlom v jednom a tom istom členskom štáte, čo tieto spoločnosti apriórne vylučovalo z pôsobnosti smernice 90/434 ( 19 ), a teda išlo o výhradne vnútroštátnu situáciu.

36. Z návrhu, ktorým sa začalo toto konanie, však vyplýva, že pán Jacob tvrdil, že ustanovenia, ktorými sa do francúzskeho práva prebrala smernica 90/434, t. j. ustanovenia článku 92 B ods. II a článku 160 ods. 1b bodu 4 CGI, sa uplatňujú aj na operácie výmeny akcií vyplývajúce zo zlúčenia, rozdelenia alebo prevodov majetku uskutočňované medzi dvoma francúzskymi spoločnosťami.

37. Na základe žiadosti Súdneho dvora o informácie z 21. júla 2016 určenej Conseil d’État (Štátna rada) predseda tretej komory Conseil d’État (Štátna rada) listom z 1. augusta 2016 potvrdil, že „sporné ustanovenia článkov 92 B a 160 CGI prijaté na účely prebratia smernice [90/434] sa za rovnakých podmienok uplatňujú na výmeny akcií, ktoré sa uskutočňujú medzi francúzskymi spoločnosťami, medzi spoločnosťami rôznych členských štátov alebo tretích krajín, keďže… daňovník vlastniaci akcie má ku dňu výmeny daňový domicil vo Francúzsku“.

38. Treba pripomenúť, že v súlade s článkom 267 ZFEÚ má Súdny dvor právomoc vydať predbežný nález o otázkach, ktoré sa týkajú výkladu Zmlúv, ako aj aktov inštitúcií Európskej únie. V rámci spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi upravenej v tomto článku prislúcha výlučne vnútroštátnemu súdu, aby s prihliadnutím na osobitosti konkrétneho prípadu posúdil nevyhnutnosť prejudiciálneho konania na vydanie svojho rozsudku, ako aj relevantnosť otázok položených Súdnemu dvoru.

39. Ak sa teda prejudiciálne otázky položené vnútroštátnymi súdmi týkajú výkladu ustanovení práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť. Na základe tejto judikatúry Súdny dvor niekoľkokrát vyhlásil, že má právomoc rozhodovať o návrhoch na začatie prejudiciálneho konania týkajúcich sa výkladu ustanovení práva Únie v situáciách, v ktorých sa skutkový stav vo veci samej nachádzal mimo priamu pôsobnosť práva Únie, avšak v ktorých sa ustanovenia práva Únie stali uplatniteľné prostredníctvom vnútroštátneho právneho poriadku, ktorý ich potvrdil a prispôsobil riešenia čisto vnútroštátnych situácií riešeniam upraveným právom Únie.

40. V takých prípadoch totiž existuje konkrétny záujem Európskej únie na tom, aby sa s cieľom predchádzať budúcim rozdielnym výkladom vykladali ustanovenia alebo pojmy prevzaté z práva Únie jednotne, a to bez ohľadu na podmienky, za ktorých sa majú uplatniť. ( 20 )

41. Pokiaľ ide o návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci Jacob (C‑327/16), keďže z odpovede Conseil d’État (Štátna rada) z 1. augusta 2016 ( 21 ) vyplýva, že francúzsky zákonodarca sa rozhodol uplatniť na vnútroštátne situácie a situácie upravené článkom 8 smernice 90/434 rovnaké zaobchádzanie, treba konštatovať, že Súdny dvor je príslušný odpovedať na položené otázky týkajúce sa tohto článku.

VI. O uplatniteľnosti smernice 90/434

42. Rakúska vláda vyjadruje pochybnosti o samotnej uplatniteľnosti smernice 90/434 na prípad Lassus (C‑421/16).

43. Rakúska vláda sa domnieva, že pravidlá tejto smernice sa týkajú len „štátu, v ktorom má daňový domicil akcionár prevádzajúcej spoločnosti a štátu, v ktorom má daňový domicil preberajúca spoločnosť. Ak má akcionár prevádzajúcej spoločnosti daňový domicil v inom (treťom) členskom štáte, smernica sa na neho neuplatní“.

44. Rakúska vláda poznamenáva, že to vyplýva zo systematiky smernice 90/434. Podľa jej názoru táto smernica nestanovuje žiadne pravidlo pre „prípady, keď členský štát z dôvodu prevodu stráca právo zdaniť cenné papiere nadobudnutej spoločnosti bez toho, aby sa náhradou za to vzťahovalo toto právo zdanenia na nové zdaniteľné cenné papiere nadobúdajúcej spoločnosti, a keď sa predmetnému členskému štátu poskytuje dostatočná legislatívna a regulačná voľnosť, ktorá nie je obmedzená smernicou, pričom však daňové opatrenia členských štátov musia byť zlučiteľné so základnými slobodami“. Podľa rakúskej vlády ide o takýto prípad aj v prejednávanej veci, kedy na základe francúzsko‑britskej [daňovej] zmluvy o zamedzení dvojitého zdanenia má Francúzsko právo zdaniť kapitálové zisky vzniknuté do okamihu výmeny cenných papierov. Prostredníctvom tejto transakcie sa cenné papiere nadobúdajúcej luxemburskej spoločnosti pri výmene odovzdali akcionárovi s bydliskom v Spojenom kráľovstve. Tieto cenné papiere získané pri výmene môžu byť zdanené len v Spojenom kráľovstve, a teda nie vo Francúzsku“.

45. Domnievam sa, že obmedzenie pôsobnosti smernice 90/434, ktorého sa dovoláva rakúska vláda, nie je nijako podopretá ani doslovným znením, ani systematikou tejto smernice.

46. Z článku 1 smernice 90/434 jednoznačne vyplýva, že každý členský štát uplatňuje túto smernicu pri „operáciách zlúčenia, rozdelenia, prevodu aktív a výmene akcií spoločností dvoch alebo niekoľkých členských štátov“. Pritom je nesporné, že operácia dotknutá vo veci Lassus (C‑421/16) je cezhraničnou operáciou spoločností dvoch členských štátov, v danom prípade Francúzskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva.

47. Podľa môjho názoru ani článok 1, ani článok 8 smernice 90/434 nestanovujú obmedzenie pôsobnosti tejto smernice na základe daňového domicilu prevádzajúcej spoločnosti alebo nadobúdajúcej spoločnosti, ktoré sú obe účastníčkami cezhraničnej operácie.

48. Okrem toho na rozdiel od pripomienok rakúskej vlády vzťahujúcich sa na „prípady, keď členský štát z dôvodu prevodu stráca právo zdaniť cenné papiere nadobudnutej spoločnosti“, sa domnievam, že článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 nebráni členskému štátu stanoviť okrem iného mechanizmus odkladu zdanenia kapitálového zisku priznaného pri výmene cenných papierov, a to až do nasledujúceho prevodu uvedených cenných papierov. ( 22 ) Z toho vyplýva, že podľa článku 8 ods. 2 druhého pododseku smernice 90/434 si dotknutý členský štát, v prejednávanej veci Francúzska republika, zachováva právo zdanenia kapitálového zisku, ktorý vznikol v čase, keď mala daňovú právomoc, teda ešte pred výmenou cenných papierov. ( 23 )

VII. O veci samej

A. O prvej prejudiciálnej otázke

49. Svojou prvou otázkou v prejednávaných veciach sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 8 smernice 90/434 bráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej má výmena akcií alebo cenných papierov za následok odklad zdanenia kapitálového zisku priznaného a zaúčtovaného pri výmene, a to až do roku, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia a ktorou je v danom prípade nasledujúci prevod týchto akcií alebo cenných papierov.

50. Hoci francúzsky zákonodarca uprednostnil mechanizmus odkladu zdanenia ( 24 ), podľa ktorého sa základ dane z kapitálového zisku z cenných papierov stanovuje pri výmene cenných papierov a zdanenie kapitálového zisku, ako aj výber dane sa uskutočnia až v okamihu nasledujúceho prevodu cenných papierov získaných výmenou. Páni Jacob a Lassus sa domnievajú, že článok 8 smernice 90/434 vyžaduje mechanizmus časového posunu zdanenia, aby sa dodržala zásada daňovej neutrality uvedená v tejto smernici. ( 25 )

51. So zreteľom na uvedené Súdnemu dvoru neprináleží, aby v súvislosti s prejednávanými vecami preskúmaval zákonnosť mechanizmu časového posunu zdanenia s prihliadnutím na článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434, ani primeranosť takéhoto mechanizmu vo vzťahu k mechanizmu odkladu zdanenia. Táto otázka vnútroštátneho súdu sa týka len mechanizmu odkladu zdanenia platného vo Francúzsku. V prejednávanej veci preto Súdnemu dvoru neprináleží, aby zmenil rozhodnutie vnútroštátneho súdu, ktorý vymedzil právny a skutkový rámec sporu, ktorý prejednáva, a tento aspekt problému do svojej otázky nezahrnul. ( 26 )

52. Treba pripomenúť, že v rozsudku z 5. júla 2007, Kofoed (C‑321/05, EU:C:2007:408, bod 32), Súdny dvor rozhodol, že cieľom smernice 90/434 je „zamedziť daňovým prekážkam pri reštrukturalizácii cezhraničných podnikov, a to jednak zabezpečením, aby prípadné zvýšenia hodnoty podielov na základnom kapitále neboli zdaňované pred ich skutočnou realizáciou, a jednak vyhnutím sa tomu, aby operácie vedúce k podstatným kapitálovým ziskom nadobudnutým výmenou podielov nepodliehali zdaňovaniu iba preto, že sa uskutočňujú v rámci reštrukturalizácie“.

53. Inými slovami cieľom článku 8 ods. 1 smernice 90/434 je predovšetkým zabrániť nevýhodám týkajúcim sa likvidity, ktoré by z toho vyplynuli, ak by daň z kapitálových ziskov priznaných pri výmene akcií alebo iných cenných papierov musela byť zaplatená ešte pred ich vytvorením. ( 27 )

54. Článok 8 ods. 1 smernice 90/434 totiž stanovuje, že výmena akcií alebo iných cenných papierov [sama osebe – neoficiálny preklad] nevedie k zdaneniu. ( 28 ) Z toho vyplýva, že prostredníctvom tejto požiadavky daňovej neutrality vo vzťahu k výmene akcií alebo cenných papierov má táto smernica zabezpečiť, ako vyplýva aj z jej prvého a štvrtého odôvodnenia, aby obmedzenia, nevýhody alebo skreslenia vyplývajúce najmä z daňových ustanovení členských krajín nebránili výmene akcií alebo cenných papierov spoločností z rôznych členských štátov. ( 29 )

55. Napriek tejto požiadavke daňovej neutrality stanovenej článkom 8 ods. 1 smernice 90/434 však článok 8 ods. 2 druhý pododsek uvedenej smernice stanovuje, že členským štátom sa umožňuje ( 30 )„zdanenie ziskov pochádzajúcich z nasledujúcich prevodov prebratých cenných papierov rovnakým spôsobom, ako zisk vznikajúci z prevodu cenných papierov existujúcich pred nadobudnutím“.

56. Hoci teda článok 8 ods. 1 smernice 90/434 zakazuje zdaňovanie operácie výmeny akcií v okamihu výmeny, z článku 8 ods. 2 druhého pododseku uvedenej smernice vyplýva, že tieto ustanovenia nestanovujú konečné oslobodenie od dane z kapitálového zisku vzniknutého z tejto výmeny. ( 31 )

57. V bode 35 rozsudku Súdneho dvora z 11. decembra 2008, A.T. (C‑285/07, EU:C:2008:705), Súdny dvor totiž rozhodol, že „cieľom samotnej smernice 90/434 je podľa jej štvrtého odôvodnenia ochrana finančných záujmov štátu nadobudnutej spoločnosti. Jej článok 8 ods. 1 a 2 [druhý pododsek – neoficiálny preklad] stanovuje, že uplatnenie odseku 1 nebráni členským štátom, aby zdanili zisk pochádzajúci z následných prevodov získaných cenných papierov rovnakým spôsobom ako zisk vznikajúci z prevodu cenných papierov existujúcich pred nadobudnutím“ ( 32 ).

58. Treba zdôrazniť, že ako uviedli švédska vláda a Komisia ( 33 ), článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 neobsahuje žiadne ustanovenie týkajúce sa podmienok prípadného zdanenia akcií alebo cenných papierov pri ich nasledujúcom prevode. So zreteľom na to, že článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 na uvedené podmienky prípadného zdanenia nepamätal, členské štáty disponujú určitou mierou voľnej úvahy pri preberaní a vykonávaní tohto ustanovenia práva Únie, pokiaľ to nie je v rozpore s ustanoveniami Zmluvy o FEÚ, najmä slobodou usadiť sa zaručenou článkom 49 ZFEÚ ( 34 ) alebo inými ustanoveniami smernice 90/434, obzvlášť ustanoveniami jej článku 8 ods. 1.

59. Článok 8 smernice 90/434 nebráni členskému štátu stanoviť mechanizmus odkladu zdanenia kapitálových ziskov vzniknutých pri výmene týchto cenných papierov až do nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov. Mechanizmus odkladu zdanenia dodržiava zásadu daňovej neutrality tým, že zabezpečuje, aby výmena cenných papierov sama osebe nemala za následok zdanenie a aby prípadné zvýšenia hodnoty cenných papierov neboli zdaňované pred ich skutočnou realizáciou, a súčasne rešpektuje záujmy členského štátu, v ktorom vznikol kapitálový zisk z výmeny. Tento mechanizmus zaručuje dotknutému členskému štátu, v prejednávanej veci Francúzskej republike, právo zdaniť kapitálový zisk, ktorý bol v okamihu výmeny cenných papierov skrytý, neskôr v čase jeho dosiahnutia.

60. Priznanie kapitálového zisku pri výmene cenných papierov a odklad jeho zdanenia až do nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov totiž nemožno považovať za rovnocenné zdaneniu, ktoré zakazuje článok 8 ods. 1 smernice 90/434. Tento mechanizmus nemá za následok nevýhody v oblasti peňažného toku, ktoré by z neho vyplynuli, ak by sa daň z kapitálových ziskov, priznaných pri výmene akcií alebo iných cenných papierov, musela zaplatiť ešte pred ich dosiahnutím.

61. Vzhľadom na neexistenciu právnej úpravy Únie o uplatňovaní článku 8 ods. 2 druhého pododseku smernice 90/434 je vecou právneho poriadku každého členského štátu, aby stanovil procesné pravidlá, ktoré majú zabezpečiť ochranu práv, ktoré daňovníkom vyplývajú okrem iného z článku 8 uvedenej smernice, podľa zásady procesnej autonómie členských štátov a pod podmienkou, že takéto pravidlá nie sú menej priaznivé, ako pravidlá upravujúce obdobné situácie vnútroštátnej povahy (zásada ekvivalencie), a že nevedú k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu práv priznaných právnym poriadkom Únie (zásada efektivity). ( 35 )

62. V tejto súvislosti musia byť podrobné pravidlá uplatňovania článku 8 ods. 2 druhého pododseku smernice 90/434 upravené vnútroštátnym a zmluvným právom, transparentné a koherentné, aby sa daňovníkom zabezpečila právna istota, dosiahnutie čoho prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

63. Preto sa domnievam, že článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 treba vykladať v tom zmysle, že nebránia mechanizmu, akým je mechanizmus dotknutý vo veci samej, prostredníctvom ktorého sa odkladá zdanenie kapitálového zisku priznaného pri výmene cenných papierov, ktorá patrí do pôsobnosti uvedenej smernice, až do nasledujúceho prevodu cenných papierov.

B. O druhej prejudiciálnej otázke

64. Svojou druhou otázkou v prejednávaných veciach sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či za predpokladu, že je zdaniteľný, môže byť kapitálový zisk z výmeny cenných papierov zdanený členským štátom, ktorý mal právomoc zdaniť ho v čase výmeny, hoci nasledujúci prevod cenných papierov získaných v prípade tohto prevodu patrí do daňovej právomoci druhého členského štátu.

65. Na druhú otázku, ktorú položil vnútroštátny súd, treba odpovedať so zreteľom na moju odpoveď na prvú otázku, že kapitálový zisk priznaný pri výmene cenných papierov môže byť zdanený pri nasledujúcom prevode týchto cenných papierov.

66. Rád by som spresnil, že druhá otázka sa týka možnosti zdaniť kapitálový zisk vyplývajúci z výmeny cenných papierov pri nasledujúcom prevode týchto cenných papierov, a nie možnosti zdaniť prípadný kapitálový zisk, ktorý by vyplynul z nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov. ( 36 )

67. Smernica 90/434 zavádza pre výmeny cenných papierov spoločností z rôznych členských štátov daňové pravidlá, ktoré sú z hľadiska hospodárskej súťaže neutrálne, aby sa podniky mohli prispôsobiť požiadavkám spoločného trhu a aby sa zabránilo sa tomu, že takýmto operáciám budú brániť obmedzenia, nevýhody alebo skreslenia vyplývajúce najmä z daňových ustanovení členských štátov. ( 37 )

68. Keďže smernica 90/434 neharmonizuje kritériá rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty ( 38 ) a keďže vzhľadom na neexistenciu harmonizácie na úrovni Únie majú členské štáty naďalej právomoc prostredníctvom zmlúv alebo jednostranne stanoviť kritériá rozdelenia ich daňovej právomoci, najmä s cieľom zamedziť dvojitému zdaneniu, ( 39 ) ako som uviedol v bode 59 vyššie, cieľom článku 8 smernice 90/434 v jeho odseku 2 je aj chrániť finančné záujmy štátu, v ktorom vznikol kapitálový zisk z výmeny.

69. Vzhľadom na moju odpoveď na prvú otázku, že článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 nebránia mechanizmu odkladu zdanenia kapitálového zisku z operácie výmeny cenných papierov, priznaného a zaúčtovaného pri ich výmene patriacej do pôsobnosti uvedenej smernice ( 40 ), až do nasledujúceho samotného prevodu týchto cenných papierov, sa domnievam, že skutočnosť, že prevod cenných papierov, ktoré boli predmetom výmeny, spadá pod daňovú právomoc iného členského štátu, ako je štát, ktorý má právomoc zdaniť kapitálový zisk z výmeny, v prejednávanej veci Francúzskej republiky, nemá žiadny vplyv.

70. Článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 totiž nevylučuje možnosť, aby členský štát stanovil zdanenie kapitálového zisku z výmeny cenných papierov v čase nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov, hoci vzhľadom na cezhraničný prvok existujúci v období medzi výmenou cenných papierov a ich prevodom nemusí tento prevod patriť do daňovej pôsobnosti tohto členského štátu.

71. Inak povedané daňová pôsobnosť členských štátov v čase prevodu cenných papierov, ktoré boli predmetom výmeny, nemá vplyv na právo druhého členského štátu zdaniť v rámci svojej daňovej právomoci vzniknutý kapitálový zisk v čase výmeny cenných papierov, ( 41 ) a to aj v prípade, že sa tieto cenné papiere prevedú až následne. Takáto možnosť nemá žiadny vplyv na daňovú neutralitu výmeny cenných papierov a súčasne rešpektuje záujmy členského štátu, v ktorom bol dosiahnutý kapitálový zisk z výmeny cenných papierov. ( 42 )

72. Z tohto dôvodu sa domnievam, že článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 ( 43 ) sa má vykladať v tom zmysle, že kapitálový zisk z výmeny cenných papierov má byť zdanený členským štátom, ktorý mal právomoc zdaniť tento kapitálový zisk v čase transakcie výmeny, a to pri nasledujúcom prevode týchto cenných papierov, hoci nasledujúci prevod vymenených cenných papierov by mohol patriť do daňovej právomoci druhého členského štátu.

C. O tretej prejudiciálnej otázke

73. Treťou otázkou položenou vo veci Lassus (C‑421/16), sa treba zaoberať až po zodpovedaní dvoch predchádzajúcich otázok v tom zmysle, že smernica 90/434 nebráni mechanizmu odkladu zdanenia kapitálového zisku dosiahnutého z výmeny cenných papierov, akou je predmetná výmena.

74. Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či smernica 90/434 a/alebo článok 49 ZFEÚ bránia tomu, aby tento členský štát, v ktorom sa na kapitálový zisk z výmeny uplatnil odklad zdanenia, zdanil tento zisk bez toho, aby zohľadnil kapitálovú stratu vyplývajúcu z nasledujúceho prevodu cenných papierov získaných výmenou, keďže táto transakcia prevodu cenných papierov nepatrí do daňovej právomoci tohto členského štátu.

75. Pán Lassus v konaní pred vnútroštátnym súdom tvrdí, že podľa článku 160 ods. I štvrtého pododseku CGI, podľa ktorého sa kapitálové straty vzniknuté v priebehu roka odpočítajú z kapitálových ziskov rovnakej povahy dosiahnutých v priebehu toho istého roka alebo piatich nasledujúcich rokov, môže mať daňovník s daňovým domicilom vo Francúzsku pri transakcii výmeny a pri transakcii prevodu cenných papierov nárok na odpočítanie kapitálovej straty z prevodu.

76. Zdôrazňujem, že napriek skutočnosti, že vnútroštátny súd vo svojej odpovedi na žiadosť Súdneho dvora o objasnenie potvrdil, že článok 92 B a článok 160 CGI sa „za rovnakých podmienok uplatňujú na transakcie výmeny akcií, ku ktorým došlo medzi francúzskymi spoločnosťami, medzi spoločnosťami rôznych členských štátov alebo tretích štátov“ ( 44 ), vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania uviedol, že podľa tvrdenia pána Lassusa mu francúzsky daňový úrad odmietol odpočítať kapitálovú stratu z prevodu, ktorý uskutočnil v roku 2002, z kapitálového zisku, na ktorý sa v roku 1999 uplatnil odklad zdanenia, čiže v lehote do piatich rokov uvedenej v článku 160 ods. I štvrtom pododseku CGI, a to s odôvodnením, že tomu bráni rozdelenie daňovej právomoci medzi Francúzskom a Spojeným kráľovstvom.

77. Francúzska vláda sa totiž domnieva, že v rozsudku z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 56), Súdny dvor už uznal, že nezohľadnenie kapitálových strát, ku ktorým došlo po premiestnení miesta skutočného vedenia spoločnosti, členským štátom pôvodu nemožno vzhľadom na cieľ vyváženého rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty, sledovaný predmetnou právnou úpravou, považovať za neprimerané. ( 45 )

78. Pokiaľ ide o smernicu 90/434, nielenže neharmonizuje kritériá rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty a jej článok 8 ods. 2 druhý pododsek neobsahuje žiadne ustanovenie týkajúce sa podmienok prípadného zdanenia vymenených cenných papierov pri ich nasledujúcom prevode, ale ani neupravuje právo, resp. povinnosť odpočítať prípadné kapitálové straty vyplývajúce z nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov.

79. Vzhľadom na neexistenciu takejto harmonizácie je potrebné túto otázku preskúmať z hľadiska článku 49 ZFEÚ.

80. Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že v súlade s pripomienkami Komisie ( 46 ) je s vykonávaním francúzskej právnej úpravy ( 47 ) a francúzsko‑britskej daňovej zmluvy spojené rozdielne zaobchádzanie s porovnateľnými zdaniteľnými transakciami podľa toho, či si daňovník uplatnil alebo neuplatnil svoje právo usadiť sa v inom členskom štáte, ( 48 ) čo predstavuje obmedzenie slobody usadiť sa v zmysle článku 49 ZFEÚ. ( 49 )

81. Z ustálenej judikatúry vyplýva, že obmedzenie slobody usadiť sa v inom štáte možno pripustiť iba vtedy, ak je odôvodnené naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu. Okrem toho však musí byť obmedzenie v tomto prípade spôsobilé zaručiť dosiahnutie sledovaného cieľa, a nesmie presahovať rámec toho, čo je na dosiahnutie tohto cieľa nevyhnutné. ( 50 )

82. Francúzska vláda sa v tejto súvislosti domnieva, že spôsoby zdanenia kapitálového zisku z výmeny cenných papierov, ktoré nezohľadňujú prípadnú kapitálovú stratu dosiahnutú pri nasledujúcom prevode vymenených cenných papierov, keď tento prevod nepatrí do jeho daňovej pôsobnosti, sú odôvodnené cieľom vyváženého rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty. ( 51 )

83. Komisia zastáva názor, že [Francúzska republika] „je povinná zohľadniť kapitálovú stratu z prevodu cenných papierov vymenených v roku 1999, pretože vtedy mala daňovú právomoc…. Odkedy sa teda na základe ustanovení preberajúcich smernicu [90/434], ktorá poskytuje možnosť odložiť zdanenie kapitálových ziskov z výmeny, [Francúzska republika] rozhodla rovnako zaobchádzať s akcionármi rezidentmi a akcionármi nerezidentmi, nemôže vychádzať zo zmluvne dohodnutých pravidiel rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty, keď odmieta priznať právo na odpočítanie kapitálovej straty z príslušného prevodu daňovníkovi, ktorý si uplatnil právo usadiť sa v inom členskom štáte, zatiaľ čo daňovníkovi rezidentovi sa takáto výhoda poskytne. Pokiaľ ide totiž o pôvodne odložené zdanenie, ako aj o zohľadnenie kapitálovej straty z akcií, ktorých zdanenie sa odložilo, uplatní sa daňová právomoc iba jedného členského štátu, a to daňová právomoc [Francúzskej republiky]“ ( 52 ).

84. Zachovanie rozdelenia daňovej právomoci medzi členské štáty je legitímnym cieľom uznaným Súdnym dvorom. ( 53 )

85. V bode 46 rozsudku z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785), Súdny dvor rozhodol, že v súlade so zásadou daňovej teritoriality je členský štát v prípade prevodu majetku na stálu prevádzkareň, ktorá sa nachádza v druhom členskom štáte, oprávnený zdaniť v okamihu tohto prevodu kapitálové zisky vytvorené na jeho území ešte pred uvedeným prevodom. Cieľom takéhoto opatrenia je predísť situáciám, ktoré by mohli poškodiť právo členského štátu pôvodu vykonať svoju daňovú právomoc v súvislosti s činnosťami vykonávanými na jeho území.

86. Z toho vyplýva, že v prípade prevodu majetku do iného členského sa tento prvý štát nemusí vzdať svojho práva zdaniť kapitálové zisky vytvorené v rámci jeho daňovej právomoci pred ich prevodom mimo svojho územia. ( 54 )

87. V bode 58 rozsudku z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979), Súdny dvor pripomenul citovaním bodu 52 rozsudku z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785), že právna úprava členského štátu, ktorá stanovuje okamžitý výber dane z očakávaných ziskov súvisiacich s majetkom spoločnosti, ktorá premiestňuje svoje skutočné sídlo vedenia do iného členského štátu, v okamihu uvedeného premiestnenia je neprimeraná z dôvodu existencie opatrení, ktoré zasahujú do slobody usadiť sa menej než okamžitý výber tejto dane. Toto konanie sa však netýkalo odkladu zdanenia, ale odkladu výberu dane. ( 55 )

88. V rozsudku z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331, bod 48), Súdny dvor rozhodol, že je primerané, keď členský štát na účely zachovania výkonu svojej daňovej právomoci určí sumu dlžnej dane zo skrytých rezerv vytvorených na jeho území súvisiacich s majetkom prevádzaným mimo jeho územia v okamihu, keď jeho daňová právomoc vo vzťahu k predmetnému majetku prestáva existovať, v prejednávanej veci v okamihu prevodu predmetného majetku mimo územia tohto členského štátu. Pokiaľ ide o zaplatenie takej dane, Súdny dvor v bode 49 tohto rozsudku dodal, že zdaniteľnej osobe treba ponechať, aby si vybrala na jednej strane medzi okamžitým zaplatením tejto dane a na druhej strane odkladom zaplatenia spolu s prípadnými úrokmi podľa príslušnej vnútroštátnej právnej úpravy. ( 56 )

89. Súdny dvor ďalej rozhodol, že prípadné nezohľadnenie strát hostiteľským členským štátom však členskému štátu pôvodu neukladá žiadnu povinnosť v okamihu realizácie dotknutých aktív prehodnotiť daňový dlh, ktorý bol definitívne stanovený v okamihu, keď dotknutá spoločnosť z dôvodu premiestnenia miesta svojho skutočného vedenia prestala byť v poslednom uvedenom členskom štáte zdaniteľnou osobou. ( 57 ) Prípadné nezohľadnenie strát hostiteľským členským štátom však členskému štátu pôvodu neukladá žiadnu povinnosť v okamihu realizácie dotknutých aktív prehodnotiť daňový dlh, ktorý bol definitívne stanovený v okamihu, keď dotknutá spoločnosť z dôvodu premiestnenia miesta svojho skutočného vedenia prestala byť v poslednom uvedenom členskom štáte zdaniteľnou osobou.

90. Domnievam sa, že na rozdiel od situácie vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785), keď členský štát pôvodu v celom rozsahu vykonal svoje právo zdaniť (s výhradou prípadného odkladu výberu dane) latentné kapitálové zisky vzniknuté na jeho území z aktív prevedených mimo jeho územia v okamihu tohto prevodu, ( 58 ) členský štát pôvodu vo veci Lassus (C‑421/16), konkrétne Francúzska republika, ktorá na základe článku 8 ods. 1 smernice 90/434 nemala žiadne právo zdaniť kapitálové zisky, ktoré vyplynuli z transakcie výmeny cenných papierov v roku 1999, v čase tejto výmeny, vytvorila v súlade s článkom 8 ods. 2 druhým pododsekom tejto smernice mechanizmus odkladu zdanenia kapitálového zisku z výmeny cenných papierov až do ich nasledujúceho prevodu. Treba tiež pripomenúť, že zo spisu podaného do kancelárie Súdneho dvora ako sa zdá, vyplýva, že podmienky zdanenia kapitálového zisku z výmeny cenných papierov, ako daňová sadzba, sa určujú ku dňu nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov a že daň na úhradu sa určuje až k tomuto dňu.

91. Francúzska vláda pritom teda vykonáva svoju daňovú právomoc v okamihu nasledujúceho prevodu ( 59 ) vymenených cenných papierov, ( 60 ) a to napriek skutočnosti, že zdanenie prípadného kapitálového zisku, ktorý vyplynie z nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov, nepatrí do jej daňovej právomoci.

92. Z toho vyplýva, že na rozdiel od okolností vo veciach, v ktorých boli vydané rozsudky z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785); z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331), a z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979), a vo veci Lassus (C‑421/16), členský štát pôvodu, konkrétne Francúzska republika, vykonala svoju daňovú právomoc v čase dosiahnutia kapitálových strát ( 61 ) v roku 2002.

93. Za týchto okolností sa domnievam, že zachovanie rozdelenia daňovej právomoci neodôvodňuje rozdielne zaobchádzanie so zdaniteľnými osobami rezidentmi a zdaniteľnými osobami nerezidentmi, lebo daňovú právomoc mala iba francúzska vláda.

94. Následkom toho by členský štát pôvodu nemal zdaniteľnej osobe, ktorá si uplatnila právo usadiť sa v inom členskom štáte, odmietnuť priznať právo na odpočítanie dosiahnutých kapitálových strát podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ( 62 ) keďže zdaniteľnej osobe rezidentovi by takúto výhodu poskytol.

95. Na tretiu otázku vnútroštátneho súdu položenú vo veci Lassus (C‑421/16) treba odpovedať tak, že článok 49 ZFEÚ bráni tomu, aby členský štát, v ktorom sa na kapitálový zisk z výmeny uplatnil odklad zdanenia v súlade s článkom 8 ods. 2 druhým pododsekom smernice 90/434, zdanil tento kapitálový zisk pri nasledujúcom prevode vymenených cenných papierov a pritom nezohľadnil kapitálové straty, ku ktorým došlo po výmene, hoci zdaniteľnej osobe rezidentovi sa takáto výhoda pravdepodobne poskytne. Skutočnosť, že nasledujúci prevod vymenených cenných papierov nie je v daňovej pôsobnosti tohto členského štátu, neodôvodňuje takéto diskriminačné správanie.

D. O štvrtej prejudiciálnej otázke

96. Štvrtou otázkou vo veci Lassus (C‑421/16), ktorá sa kladie len pre prípad, že odpoveď na tretiu otázku bude znieť tak, že treba zohľadniť kapitálovú stratu z prevodu, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je členský štát pôvodu povinný z kapitálového zisku priznaného pri transakcii výmeny cenných papierov odpočítať kapitálovú stratu z prevodu uvedených cenných papierov, alebo či musí upustiť od zdanenia predmetného kapitálového zisku, keďže samotný prevod nepatrí do jej daňovej pôsobnosti.

97. Z mojich odpovedí na prvú až tretiu otázku vyplýva, že keďže článok 8 smernice 90/434 nestanovuje úplné oslobodenie od dane z kapitálového zisku priznaného pri transakcii výmeny cenných papierov v súlade s touto smernicou, členský štát pôvodu môže stanoviť mechanizmus odkladu zdanenia kapitálového zisku z výmeny do nasledujúceho prevodu uvedených cenných papierov, a to napriek skutočnosti, že prevod nepatrí do jeho daňovej právomoci. Domnievam sa, že v súlade s pripomienkami francúzskej vlády prevod vymenených cenných papierov, ktorý viedol ku kapitálovej strate, nespochybňuje daňovú pôsobnosť členského štátu pôvodu.

98. Hoci vnútroštátny právny poriadok stanovuje mechanizmus odkladu zdanenia kapitálového zisku priznaného pri výmene cenných papierov, ktorá patrí do pôsobnosti smernice 90/434, do nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov a tento vnútroštátny právny poriadok stanovuje zohľadnenie kapitálových strát, ktoré po výmene cenných papierov vznikli zdaniteľným osobám rezidentom, členský štát musí v súlade s článkom 49 ZFEÚ poskytnúť rovnakú výhodu zdaniteľným osobám nerezidentom. Táto povinnosť neukladá členskému štátu pôvodu upustiť od zdanenia kapitálového zisku z výmeny, pokiaľ nasledujúci prevod vymenených cenných papierov nebude patriť do jeho daňovej právomoci.

E. O piatej prejudiciálnej otázke

99. Svojou piatou otázkou vo veci Lassus (C‑421/16), položenou pre prípad, že odpoveď na tretiu a štvrtú otázku bude znieť tak, že kapitálovú stratu z prevodu treba odpočítať z kapitálového zisku z výmeny cenných papierov, sa vnútroštátny súd v podstate pýta na podmienky takéhoto zdanenia.

100. V súlade s pripomienkami francúzskej vlády ( 63 ) a Komisie ( 64 ) sa domnievam, že ani smernica 90/434, ani iné ustanovenia práva Únie nespresňujú podmienky sporného odpočítania kapitálovej straty.

101. Podmienky týkajúce sa prípadného odpočítania kapitálovej straty dosiahnutej pri nasledujúcom prevode cenných papierov preto patria do pôsobnosti vnútroštátneho práva členského štátu pôvodu, a to pri dodržaní práva Únie, najmä článku 49 ZFEÚ o slobode usadiť sa.

VIII. Návrh

102. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položila Conseil d’État (Štátna rada, Francúzsko), takto: — Článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov nebránia mechanizmu odkladu zdanenia kapitálového zisku, priznaného pri výmene cenných papierov patriacej do pôsobnosti uvedenej smernice, do nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov. — Článok 8 ods. 1 a článok 8 ods. 2 druhý pododsek smernice 90/434 treba vykladať v tom zmysle, že kapitálový zisk z výmeny cenných papierov môže byť pri ich nasledujúcom prevode zdanený v členskom štáte, ktorý má právomoc zdaniť tento kapitálový zisk, pri výmene cenných papierov, aj keď by nasledujúci prevod vymenených cenných papierov mohol patriť do daňovej právomoci druhého členského štátu. — Článok 49 ZFEÚ bráni tomu, aby členský štát, v ktorom sa na kapitálový zisk z výmeny uplatnil v súlade s článkom 8 ods. 2 druhým pododsekom smernice 90/434 daňový odklad do nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov, zdanil tento kapitálový zisk pri uvedenom prevode bez toho, aby pritom zohľadnil kapitálovú stratu vzniknutú po výmene, hoci zdaniteľnej osobe rezidentovi takúto výhodu pravdepodobne poskytne. Skutočnosť, že nasledujúci prevod vymenených cenných papierov nepatrí do daňovej právomoci tohto členského štátu, neodôvodňuje takéto diskriminačné zaobchádzanie. — Hoci vnútroštátny právny poriadok stanovuje mechanizmus odkladu zdanenia do nasledujúceho prevodu kapitálového zisku priznaného pri výmene cenných papierov, ktorá patrí do pôsobnosti smernice 90/434, do nasledujúceho prevodu týchto cenných papierov a tento vnútroštátny právny poriadok stanovuje zohľadnenie kapitálových strát, ktoré po výmene cenných papierov vznikli zdaniteľným osobám rezidentom, členský štát musí v súlade s článkom 49 ZFEÚ poskytnúť rovnakú výhodu aj zdaniteľným osobám nerezidentom. Táto povinnosť neukladá členskému štátu pôvodu povinnosť upustiť od zdanenia kapitálového zisku z výmeny, keď už nasledujúci prevod vymenených cenných papierov nebude patriť do jeho daňovej právomoci. — Podmienky prípadného odpočítania kapitálovej straty vzniknutej pri nasledujúcom prevode cenných papierov patria do pôsobnosti vnútroštátneho práva členského štátu pôvodu, pričom musí byť dodržané právo Únie, najmä článok 49 ZFEÚ.

( 1 ) Jazyk prednesu: francúzština.

( 2 ) Vo veci Jacob (C‑327/16).

( 3 ) Vo veci Lassus (C‑421/16).

( 4 ) Ú. v. ES L 225, 1990, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 142. článok 8 tejto smernice bol zmenený smernicou Rady 2005/19/ES zo 17. februára 2005 (Ú. v. EÚ L 58, 2005, s. 19). Smernica 90/434 bola neskôr zrušená smernicou Rady 2009/133/ES z 19. októbra 2009 o spoločnom systéme zdaňovania, uplatniteľnom pri zlučovaní, rozdeľovaní, čiastočnom rozdeľovaní, prevode aktív a výmene akcií spoločností rôznych členských štátov a pri premiestnení sídla SE alebo SCE medzi členskými štátmi (Ú. v. EÚ L 310, 2009, s. 34). Znenie článku 8 ods. 1 a znenie článku 8 ods. 2 druhého pododseku smernice 90/434 sú však takmer zhodné so znením článku 8 ods. 1 a 6 tej istej smernice, ako bola zmenená smernicou 2005/19, ako aj so znením článku 8 ods. 1 a 6 smernice 2009/133.

( 5 ) Založenému na daňovom základe stanovenom v čase výmeny.

( 6 ) Zo spisu vnútroštátneho súdu podaného do kancelárie Súdneho dvora podľa všetkého vyplýva, že ďalšie podmienky zdanenia kapitálového zisku, najmä sadzba dane, sa určujú ku dňu nasledujúceho prevodu. Svojou prvou prejudiciálnou otázkou totiž Conseil d’État (Štátna rada) odkazuje na „kapitálový zisk z výmeny, [ktorý] sa stanovuje a zaúčtováva pri výmene cenných papierov a zdaňuje sa v priebehu roka, v ktorom nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia“. Kurzívou zvýraznil generálny advokát.

( 7 ) Podľa vnútroštátneho súdu toto ustanovenie „zákona predovšetkým umožnilo odpočítať z kapitálového zisku, na ktorý sa predtým uplatnil odklad zdanenia, kapitálovú stratu pri zdanení tohto kapitálového zisku za rok, v priebehu ktorého nastane skutočnosť, ktorá ukončí odklad zdanenia“.

( 8 ) Tento dátum je relevantný pre spor Lassus C‑421/16. Pozri bod 24 nižšie.

( 9 ) Tento dátum je relevantný pre spor Lassus C‑421/16. Pozri bod 24 nižšie.

( 10 ) Pozri článok 92 B ods. II a článok 160 ods. 1b bod 4 CGI.

( 11 ) V danom prípade 11924 cenných papierov.

( 12 ) Pôvodne Mars Sun.

( 13 ) Výmenou získal 599874 cenných papierov spoločnosti Gemplus International.

( 14 ) Článok 160 ods. 1b a článok 92 B Všeobecného daňového zákonníka (CGI).

( 15 ) Na spoločnosť Sagem.

( 16 ) Kapitálový zisk, ktorý pánovi Lassusovi vznikol 7. decembra 1999, je v súlade s článkom 13 ods. 4 francúzsko‑britskej daňovej zmluvy zdaniteľný vo Francúzsku, hoci od roku 1997 má pán Lassus bydlisko v Spojenom kráľovstve.

( 17 ) V danom prípade Francúzskej republiky.

( 18 ) Pozri bod 13 vyššie.

( 19 ) Článok 1 smernice 90/434 totiž stanovuje:

„Každý členský štát uplatní túto smernicu na zlúčenie, rozdelenie, prevod majetku a výmeny akcií, na ktorých sa zúčastnia spoločnosti z dvoch alebo viacerých členských krajín.“

( 20 ) Rozsudok zo 14. marca 2013, Allianz Hungária Biztosító a i. (C‑32/11, EU:C:2013:160, body 19 a 20, ako aj citovaná judikatúra). Pozri tiež rozsudok z 18. októbra 1990, Dzodzi (C‑297/88 a C‑197/89, EU:C:1990:360, body 33 až 37).

( 21 ) Pozri bod 37 vyššie.

( 22 ) Pozri bod 59 nižšie.

( 23 ) Pozri bod 59 nižšie.

( 24 ) Pozri článok 92 B ods. II CGI.

( 25 ) Pozri bod 4 vyššie týkajúci sa rozdielu medzi odkladom zdanenia a časovým posunom zdanenia. Pozri tiež bod 6 vyššie týkajúci pojmu „odklad výberu dane“. Podľa pána Jacoba mechanizmus odkladu zdanenia stanovený francúzskou právnou úpravou predstavuje porušenie zásady daňovej neutrality, ktorá vedie k tomu, že výmena cenných papierov sa sama osebe považuje za „skutočnosť zakladajúcu zdanenie“, „lebo sa pri nej bude musieť priznať kapitálový zisk zodpovedajúci zhodnoteniu cenných papierov prevedených v súvislosti s výmenou, pričom na priznaní tohto kapitálového zisku sa zakladá právo zdanenia prislúchajúce štátu, ktorého rezidentom bola v tom čase dotknutá osoba“.

( 26 ) „Okrem toho zmena podstaty prejudiciálnych otázok na žiadosť jedného z účastníkov konania alebo odpoveď na doplňujúce otázky uvedené účastníkmi konania vo veci samej v ich pripomienkach by bola nezlučiteľná s úlohou zverenou Súdnemu dvoru článkom 267 ZFEÚ, ako aj s povinnosťou Súdneho dvora zabezpečiť vládam členských štátov a oprávneným subjektom možnosť predložiť pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora vzhľadom na to, že podľa tohto ustanovenia sa oprávneným subjektom doručujú iba vnútroštátne rozhodnutia o začatí prejudiciálneho konania“. Pozri moje návrhy vo veci Ehrmann (C‑609/12, EU:C:2013:746, bod 27 a citovaná judikatúra).

( 27 ) Pozri analogicky rozsudok z 11. decembra 2008, A.T. (C‑285/07, EU:C:2008:705, bod 36). Pozri tiež návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott vo veci Kofoed (C‑321/05, EU:C:2007:86, bod 36): „[Cieľom článku 8 ods. 1 smernice 90/434 je] zabezpečiť daňovú neutralitu takejto operácie reštrukturalizácie a zabrániť tomu, aby sa zdaňovali tiché rezervy alebo iné zvyšovania hodnoty obchodných podielov ešte pred ich skutočnou realizáciou“. Pozri tiež rozsudok z 20. mája 2010, Modehuis A. Zwijnenburg (C‑352/08, EU:C:2010:282, body 39 a 40). V rozsudku z 8. marca 2017, Euro Park Service (C‑14/16, EU:C:2017:177, body 28 a 29), Súdny dvor pripomenul, že „operácia cezhraničného zlúčenia predstavuje osobitný spôsob výkonu slobody usadiť sa, dôležitý pre riadne fungovanie vnútorného trhu, a tým patrí medzi hospodárske činnosti, v súvislosti s ktorými sú členské štáty povinné rešpektovať túto slobodu. … Na to, aby tomuto osobitnému spôsobu výkonu slobody usadiť sa nebránili osobitné obmedzenia, nevýhody alebo skreslenia vyplývajúce z daňových ustanovení členských štátov, zavádza smernica 90/434, ako to vyplýva z jej prvého až piateho odôvodnenia, spoločný systém zdaňovania tým, že stanovuje daňové výhody, akou je odklad zdanenia kapitálového zisku vyplývajúceho z prevedeného majetku v súvislosti s takouto operáciou“. Kurzívou zvýraznil generálny advokát.

( 28 ) „Znenie tohto ustanovenia je jednoznačné a kogentné.“ Pozri návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Sharpston vo veci A.T. (C‑285/07, EU:C:2008:608, bod 24).

( 29 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. decembra 2008, A.T. (C‑285/07, EU:C:2008:705, bod 21).

( 30 ) Hoci je totiž znenie článku 8 ods. 1 smernice 90/434 kogentné, znenie jeho odseku 2 druhého pododseku, ktorý členským štátom umožňuje zdaniť zisk vyplývajúci z neskoršieho prevodu cenných papierov, je zasa zreteľne fakultatívne.

( 31 ) Pozri analogicky rozsudok z 19. decembra 2012, 3D I (C‑207/11, EU:C:2012:818, bod 28), ktorý sa týka článkov 4 a 9 smernice 90/434. Podľa generálneho advokáta Jääskinena je cieľom tejto smernice „dosiahnuť daňovú neutralitu vytvorením spoločného systému odkladu dane z kapitálových ziskov súvisiacich… s cezhraničn[ou] výmenou akcií. K zdaneniu dochádza až v okamihu skutočného prevodu majetku alebo akcií.“ Tento generálny advokát usudzuje, že „zásada daňovej neutrality“ sa týka len daňového zaobchádzania ku dňu cezhraničnej výmeny akcií, a nie k inému okamihu – návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Jääskinen vo veci 3D I (C‑207/11, EU:C:2012:433, bod 37 a 39). Podľa názoru, ktorý vyslovila generálna advokátka Sharpston, smernica 90/434 „stanovuje spoločný daňový systém pri… a výmene akcií medzi spoločnosťami v rôznych členských štátoch. Jej cieľom je zamedziť ukladaniu daní v súvislosti s takými operáciami a súčasne chrániť finančné záujmy členského štátu, v ktorom vznikne daňové zaťaženie. V súvislosti s výmenou akcií stanovuje, že pridelenie cenných papierov predstavujúcich základné imanie nadobúdajúcej spoločnosti akcionárovi nadobudnutej spoločnosti „samo osebe nemá viesť k zdaneniu príjmu, zisku alebo kapitálového zisku tohto akcionára“, pričom umožňuje, aby členské štáty zdaňovali „zisky pochádzajúce z nasledujúcich prevodov prebratých cenných papierov rovnakým spôsobom, ako zisk vznikajúci z prevodu cenných papierov existujúcich pred nadobudnutím“ – pozri bod 3 návrhov, ktoré predniesla generálna advokátka Sharpston vo veci A.T. (C‑285/07, EU:C:2008:608).

( 32 ) Podľa rakúskej vlády článok 8 smernice 90/434 vychádza „z myšlienky, že na základe pridelenia vymenených cenných papierov akcionárom prevádzajúcej alebo nadobudnutej spoločnosti, štát, v ktorom majú títo akcionári bydlisko, musí zachovať možnosť neskoršieho zdanenia týchto získaných cenných papierov“. Fínska vláda sa domnieva, že „cieľom smernice 90/434 nie je priznať úplné oslobodenie od dane z prevodu uskutočneného pri výmene pôvodne vlastnených cenných papierov, ale len zaručiť výhodu, akou je odklad zdanenia, s cieľom uľahčiť cezhraničné výmeny cenných papierov. Toto stanovisko, ktoré je v súlade s cieľom a znením smernice, potvrdila tiež judikatúra Súdneho dvora, napríklad v [rozsudku z 5. júla 2007, Kofoed (C‑321/05, EU:C:2007:408)]“.

( 33 ) Podľa Komisie smernica 90/434 nebráni tomu, aby sa výmena cenných papierov a nasledujúci prevod uskutočnili v dvoch po sebe nasledujúcich fázach, ktorými sú konkrétne po prvé priznanie a zaúčtovanie kapitálového zisku z výmeny, na ktorý sa uplatnil odklad zdanenia, a po druhé skutočné zdanenie príjmu dosiahnutého pri nasledujúcom prevode tých istých cenných papierov.

( 34 ) V bode 41 rozsudku z 5. júla 2007, Kofoed (C‑321/05, EU:C:2007:408), mal Súdny dvor príležitosť spresniť, že „má každý z členských štátov, ktorým je určená smernica, povinnosť prebrať do svojho vnútroštátneho právneho poriadku všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie úplnej účinnosti smernice v súlade s cieľom sledovaným smernicou“. „[Členské štáty] majú na výber formu a prostriedky vykonania smerníc, čo umožňuje najlepšie zabezpečiť výsledok, ku ktorému smernice vedú“ (bod 43 toho istého rozsudku).

( 35 ) Pozri analogicky rozsudok z 8. marca 2017, Euro Park Service (C‑14/16, EU:C:2017:177, bod 36).

( 36 ) Vo veci Jacob (C‑327/16) v čase výmeny cenných papierov podľa ustanovení článku 92 B ods. II a článku 160 ods. Ib bodu 4 CGI mal pán Jacob bydlisko a podliehal dani vo Francúzsku. Po tejto výmene a pred prevodom dotknutých cenných papierov premiestnil svoj daňový domicil inde. Vo veci Lassus (C‑421/16) pán Lassus podliehal vo Francúzsku dani z kapitálového zisku z výmeny v roku 1999 podľa článku 13 ods. 4 písm. a) a b) francúzsko‑britskej daňovej zmluvy, hoci od roku 1997 mal bydlisko v Spojenom kráľovstve. Podľa francúzskej vlády totiž „na základe ustanovení článku 164 B v spojení s ustanoveniami článku 244a B CGI platnými v čase výmeny cenných papierov zo 7. decembra 1999 sú dosiahnuté kapitálové zisky z postúpenia príslušných práv na spoločnosti so sídlom vo Francúzsku príjmami z francúzskeho zdroja, ktoré sú podľa podrobných pravidiel stanovených v článku 160 CGI zdaniteľné vo Francúzsku, aj keď príjemca týchto kapitálových ziskov nemal vo Francúzsku daňový domicil. …Článok 13 ods. 4 francúzsko‑britskej daňovej zmluvy však potvrdzuje toto rozdelenie daňovej právomoci medzi Francúzskom a Spojeným kráľovstvom“. Naopak podľa francúzskej vlády samotná transakcia prevodu cenných papierov, konkrétne cenných papierov luxemburskej spoločnosti Gemplus International, nepatrí k prípadom upraveným článkami 164 B a 244a B CGI a článkom 13 ods. 4 francúzsko‑britskej daňovej zmluvy, lebo tento prevod sa podľa jej názoru týkal cenných papierov luxemburskej spoločnosti vlastnených fyzickou osobou s daňovým bydliskom v Spojenom kráľovstve. Treba poznamenať, že pán Lassus tvrdil v konaní pred Conseil d’État (Štátna rada), že nasledujúci prevod vymenených cenných papierov spadá pod daňovú pôsobnosť vlády Spojeného kráľovstva, čo nemá žiadny vplyv na právomoc francúzskej vlády zdaniť predmetný kapitálový zisk.

( 37 ) Pozri prvé odôvodnenie smernice 90/434.

( 38 ) Rovnako ako pán Jacob, francúzska vláda a fínska vláda sa domnievam, že účelom smernice 90/434 nie je stanoviť pravidlá daňovej teritoriality a rozdeliť právo vyrubiť daň medzi členské štáty.

( 39 ) Rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 45 a citovaná judikatúra).

( 40 ) Konkrétne ide o cezhraničnú operáciu v súlade s článkom 1 smernice 90/434 alebo o vnútroštátnu operáciu, v súvislosti s ktorou vnútroštátna právna úprava stanovila, že sa na ňu vzťahuje táto smernica.

( 41 ) Pozri analogicky rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 46 a citovaná judikatúra). Pozri tiež rozsudok z 23. januára 2014, DMC (C‑164/12, EU:C:2014:20, bod 47).

( 42 ) Pozri štvrté odôvodnenie smernice 90/434. Okrem toho, keďže takáto možnosť rešpektuje takisto záujmy členského štátu, v ktorom sa uskutočnil nasledujúci prevod vymenených cenných papierov, lebo nemá vplyv na právo tohto členského štátu zdaniť prípadné kapitálové zisky, ktoré vyplynú z tohto prevodu, podľa môjho názoru zachováva vyvážené rozdelenie daňovej právomoci medzi členské štáty, ktoré je legitímnym cieľom uznaným Súdnym dvorom.

( 43 ) Francúzska vláda, fínska vláda, švédska vláda, ako aj Komisia sa domnievajú, že článok 8 smernice 90/434 nezakazuje, aby kapitálový zisk z výmeny cenných papierov zdanil členský štát, v ktorom má zdaniteľná osoba v čase výmeny cenných papierov bydlisko, napriek tomu, že si táto zdaniteľná osoba ku dňu nasledujúceho prevodu cenných papierov premiestnila svoje daňové bydlisko. Pán Jacob sa domnieva, že článok 8 smernice 90/434 treba vykladať v tom zmysle, že v prípade transakcie výmeny cenných papierov patriacej do pôsobnosti smernice, vzniká jediná skutočnosť zakladajúca zdanenie v deň prevodu cenných papierov získaných pri výmene. Pán Jacob sa preto sa domnieva, že pravidlá daňovej teritoriality by sa mali posudzovať k uvedenému dňu na základe ustanovení vnútroštátneho práva členských štátov a prípadných daňových zmlúv uzavretých medzi nimi.

( 44 ) Kurzívou zvýraznil generálny advokát.

( 45 ) Rakúska vláda sa domnieva, že „nezohľadnenie kapitálových strát nie je v rozpore so slobodou usadiť sa, lebo je na členských štátoch, aby stanovili konečnú výšku dane z prípadných nedosiahnutých kapitálových ziskov – bez zohľadnenia prípadných, neskôr vzniknutých kapitálových strát alebo kapitálových ziskov – v okamihu, keď členský štát stráca svoju daňovú právomoc vo vzťahu k predmetným aktívam“. Švédska vláda sa domnieva, že „od členského štátu logicky nemožno očakávať, že zohľadní kapitálové straty v podobe strát, ku ktorým došlo pri konečnom predaji cenných papierov, čiže až keď už nebude mať daňovú právomoc. Následkom toho by sa nezohľadnenie straty v okamihu takéhoto konečného prevodu nemalo považovať za prekážku slobody usadiť sa (v inom štáte). Ak by bol Súdny dvor opačného názoru, takéto obmedzenie môže byť v každom prípade odôvodnené vyváženým rozdelením daňovej právomoci medzi členské štáty, teda naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu v súlade so zásadou proporcionality“. Fínska vláda sa domnieva, „že pri zdaňovaní kapitálového zisku dosiahnutého pri výmene cenných papierov nemá členský štát povinnosť zohľadniť takúto kapitálovú stratu. Po prvé, pokiaľ ide o smernicu 90/434, stačí zopakovať, že táto smernica v žiadnom smere neupravuje otázku rozdelenia daňovej právomoci v súvislosti s výmenou cenných papierov medzi členské štáty. Smernica teda neupravuje ani právo odpočítať kapitálové straty, ktoré takisto závisí od otázky rozdelenia daňovej právomoci. Zo smernice teda v tomto ohľade nevyplýva žiadne obmedzenie pre daňové predpisy členských štátov. Po druhé článok 49 ZFEÚ takisto nevyžaduje zohľadnenie kapitálovej straty, ktorá vyplynula z prevodu cenných papierov získaných výmenou“.

( 46 ) Podľa názoru Komisie „je zrejmé, že prevodca, ktorý si neuplatní právo usadiť sa, môže mať nárok na úplnú náhradu kapitálového zisku z výmeny, na ktorý sa pôvodne uplatnil odklad zdanenia, prostredníctvom odpočítania kapitálovej straty z príslušného prevodu. Ak si naopak uplatní právo usadiť sa v Spojenom kráľovstve, ako to urobil daňovník vo veci [Lassus (C‑421/16)], zohľadnenie kapitálovej straty z prevodu je značne obmedzené z dôvodu uskutočnenia výpočtov na základe pravidiel, ktoré by sa vo výlučne na vnútroštátnej úrovni neuplatnili“.

( 47 ) Konkrétne ide o článok 160 ods. I štvrtý pododsek CGI. Takéto rozdielne zaobchádzanie s porovnateľnými zdaniteľnými transakciami nevyplýva zo znenia predmetných ustanovení.

( 48 ) Rozsudok z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979, bod 46 a citovaná judikatúra).

( 49 ) Francúzska vláda „nespochybňuje, že pri takýchto spôsoboch zdaňovania kapitálového zisku z výmeny cenných papierov sa napokon rozdielne zaobchádza s transakciami výmeny cenných papierov uskutočnenými nerezidentmi alebo tuzemskými rezidentmi, ktorí sa v čase prevodu vymenených cenných papierov stali nerezidentmi, v porovnaní s transakciami výmeny cenných papierov uskutočnených tuzemskými rezidentmi, v prípade ktorých sa prípadná kapitálová strata dosiahnutá pri nasledujúcom prevode vymenených cenných papierov odpočíta na účely splatnej dane od kapitálového zisku z výmeny“. Kurzívou zvýraznil generálny advokát.

( 50 ) Rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 42 a citovaná judikatúra).

( 51 ) Podľa francúzskej vlády sú podmienky zdaňovania kapitálového zisku z výmeny cenných papierov určené v súlade s článkom 13 ods. 4 francúzsko‑britskej daňovej zmluvy. Následná kapitálová strata, ktorá prípadne vyplynie z prevodu cenných papierov získaných pri výmene, naopak nepatrí do daňovej právomoci francúzskej vlády, ale patrí do právomoci Spojeného kráľovstva. Francúzska vláda sa ďalej domnieva, že podmienky zdaňovania kapitálového zisku z predmetnej výmeny cenných papierov nepresahujú rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa, ktorý tieto podmienky sledujú.

( 52 ) Kurzívou zvýraznil generálny advokát.

( 53 ) Ako som už uviedol v bode 68 vyššie, z ustálenej judikatúry navyše vyplýva, že v prípade neexistencie opatrení na zjednotenie alebo harmonizáciu na úrovni Únie, majú členské štáty naďalej právomoc, aby prostredníctvom zmluvy alebo jednostranne definovali kritériá rozdelenia svojej daňovej právomoci najmä so zreteľom na zamedzenie dvojitého zdanenia (rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus, C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 46).

( 54 ) Rozsudok z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331, bod 44).

( 55 ) Pozri bod 6 vyššie.

( 56 ) Rozsudok z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331, body 48 a 49, ako aj citovaná judikatúra). Z toho vyplýva, že zdanenie nebolo odložené na neskôr. Vo veci, v ktorej bol vydaný tento rozsudok, bola daň z predmetných skrytých rezerv stanovená v okamihu prevodu a jej zaplatenie bolo odložené alebo časovo rozložené na desať ročných splátok.

( 57 ) Rozsudok z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785, bod 61). Pozri tiež rozsudok z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979, bod 55). O premiestnení sídla správy poručníckeho fondu pozri analogicky rozsudok zo 14. septembra 2017, Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (C‑646/15, EU:C:2017:682, bod 58), a návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott vo veci Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (C‑646/15, EU:C:2016:1000, body 61 až 65). V bode 58 rozsudku z 29. novembra 2011, National Grid Indus (C‑371/10, EU:C:2011:785), Súdny dvor rozhodol, že „v prípade, že v situácii, o akú ide [v tejto veci], sa zisky spoločnosti, ktorá premiestnila miesto svojho skutočného vedenia, po tomto premiestnení zdania iba v hostiteľskom členskom štáte v súlade so zásadou daňovej teritoriality spojenej s časovým prvkom v súvislosti s vyššie uvedenou väzbou medzi aktívami spoločnosti a jej zdaniteľnými ziskami, a teda z dôvodu symetrie medzi právom zdaniť zisky a možnosťou odpočítať straty má posledný uvedený členský štát vo svojom daňovom systéme zohľadniť výkyvy hodnoty aktív dotknutej spoločnosti, ku ktorým došlo odo dňa, keď členský štát pôvodu prišiel o akúkoľvek daňovú väzbu s uvedenou spoločnosťou“.

( 58 ) Pozri tiež analogicky rozsudky z 21. mája 2015, Verder LabTec (C‑657/13, EU:C:2015:331), a z 21. decembra 2016, Komisia/Portugalsko (C‑503/14, EU:C:2016:979).

( 59 ) Treba pripomenúť, že zo spisu vnútroštátneho súdu podaného do kancelárie Súdneho dvora vyplýva, že podmienky zdanenia kapitálového zisku, ako napr. daňová sadzba, sa určujú ku dňu nasledujúceho prevodu vymenených cenných papierov.

( 60 ) Z tohto hľadiska treba pripomenúť, ako som už uviedol v poznámke pod čiarou 36 vyššie, že pán Lassus podliehal vo Francúzsku dani z kapitálového zisku z výmeny cenných papierov uskutočnenej v roku 1999 v súlade s článkom 13 ods. 4 písm. a) a b) francúzsko‑britskej zmluvy, aj keď mal od roku 1997 bydlisko v Spojenom kráľovstve.

( 61 ) Pripomínam, že kapitálová strata vznikla v priebehu piatich rokov po predmetnej výmene.

( 62 ) V prejednávanej veci článok 160 ods. I štvrtý pododsek CGI. Zdôrazňujem, že toto ustanovenie stanovuje maximálnu lehotu päť rokov. Podľa môjho názoru, ak k prevodu vymenených cenných papierov dôjde neskôr ako päť rokov po výmene, kapitálovú stratu z prevodu netreba zohľadniť. Na účely uplatňovania článku 49 ZFEÚ sa vyžaduje iba rovnaké zaobchádzanie s porovnateľnými transakciami.

( 63 ) Francúzska vláda sa domnieva, že Súdny dvor nie je príslušný odpovedať na túto otázku, lebo právo Únie, primárne aj odvodené, tieto podmienky nespresňuje. Domnieva sa, že hoci je členský štát v relevantných prípadoch pri zdaňovaní kapitálového zisku z výmeny cenných papierov povinný zohľadniť prípadnú kapitálovú stratu z prevodu vymenených cenných papierov, môže zohľadniť kapitálovú stratu len z týchto cenných papierov. Podľa názoru francúzskej vlády je pri výpočte sumy výšky kapitálovej straty potrebné vychádzať z toho, že nadobúdacou cenou je hodnota týchto cenných papierov, akú mali pri výmene.

( 64 ) Komisia zdôrazňuje, že smernica 90/434 nestanovuje podmienky výpočtu kapitálového zisku z výmeny cenných papierov ani pravidlá, ktoré sa uplatnia na prípadnú kapitálovú stratu z prevodu.