Vec T‑168/01

GlaxoSmithKline Services Unlimited

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž – Veľkoobchodná distribúcia liekov – Súbežné obchodovanie – Diferencované ceny – Článok 81 ods. 1 ES – Dohoda – Obmedzenie hospodárskej súťaže – Cieľ – Relevantný trh – Následok – Článok 81 ods. 3 ES – Prínos k podpore technického pokroku – Absencia vylúčenia hospodárskej súťaže – Dôkaz – Odôvodnenie – Subsidiarita“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (štvrtá rozšírená komora) z 27. septembra 2006

Abstrakt rozsudku

1. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Súdne preskúmanie

(Článok 253 ES)

2. Žaloba o neplatnosť – Dôvody – Neexistencia alebo nedostatok odôvodnenia – Odlíšenie od spochybnenia dôvodnosti dôvodov

(Články 230 ES a 253 ES)

3. Žaloba o neplatnosť – Rozhodnutie Komisie prijaté na základe článku 81 ods. 1 ES – Komplexné ekonomické posúdenie – Súdne preskúmanie – Hranice

(Článok 81 ods. 1 ES a článok 230 ES)

4. Žaloba o neplatnosť – Predmet – Rozhodnutie o uplatnení článku 81 ES – Prípustné dôkazy

(Články 81 ES a 230 ES)

5. Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Vecná pôsobnosť – Správanie uložené štátnymi opatreniami – Vylúčenie – Posúdenie in concreto priestoru, ktorý zostáva otvorený pre voľnú hospodársku súťaž

(Článok 81 ods. 1 ES)

6. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Pojem – Zahrnutie iba dvojstranného alebo viacstranného správania – Existencia spoločnej vôle, čo sa týka správania sa na trhu – Dostatočná podmienka

(Článok 81 ods. 1 ES)

7. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Povinnosť Komisie predložiť dôkaz o porušení – Povinnosť podniku, ktorý sa zúčastnil dohody, predložiť dôkaz o dištancovaní sa, na ktorý sa zamýšľa odvolať

(Článok 81 ods. 1 ES)

8. Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Vecná pôsobnosť – Oblasť liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia – Zahrnutie napriek štátnym zásahom v oblasti cien

(Článok 81 ods. 1 ES)

9. Hospodárska súťaž – Kartely – Narušenie hospodárskej súťaže – Kritériá posúdenia – Posúdenie v závislosti od hospodárskeho a právneho kontextu – Protisúťažný cieľ robiaci nepotrebným dôkaz o protisúťažných následkoch

[Článok 3 ods. 1 písm. g) ES a článok 81 ods. 1 ES]

10. Hospodárska súťaž – Kartely – Narušenie hospodárskej súťaže – Dohody smerujúce k obmedzeniu súbežného obchodovania – Kritériá posúdenia – Zohľadnenie následkov pre konečného spotrebiteľa – Domnienka protisúťažného cieľa – Hranice – Oblasť liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia – Vylúčenie

(Článok 81 ods. 1 ES)

11. Hospodárska súťaž – Kartely – Narušenie hospodárskej súťaže – Uplatnenie nerovnakých podmienok na rovnaké plnenia – Systém diferencovaných cien – Posúdenie – Potreba zohľadniť rozdielnu právnu úpravu podľa členských štátov – Prípad liekov preplácaných vnútroštátnymi systémami zdravotného poistenia

[Článok 81 ods. 1 písm. d) ES]

12. Právo Spoločenstva – Zásady – Zásada subsidiarity – Uplatnenie v oblasti hospodárskej súťaže – Požiadavka ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi

(Článok 5 druhý odsek ES a článok 81 ods. 1 ES)

13. Hospodárska súťaž – Kartely – Zákaz – Výnimka – Podmienky – Dôkazné bremeno – Rozsah – Preskúmanie Komisiou

(Článok 81 ods. 3 ES)

14. Hospodárska súťaž – Kartely – Zákaz – Výnimka – Podmienky – Komplexné ekonomické posúdenie – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie – Hranice

(Článok 81 ods. 3 ES)

15. Hospodárska súťaž – Kartely – Zákaz – Výnimka – Podmienky – Zlepšenie výroby alebo distribúcie výrobkov alebo prínos k technickému alebo hospodárskemu pokroku – Citeľné objektívne výhody, ktoré môžu vyrovnať nevýhody vyplývajúce pre hospodársku súťaž z dohody – Preskúmanie Komisiou

(Článok 81 ods. 3 ES)

16. Žaloba o neplatnosť – Žaloba proti rozhodnutiu Komisie týkajúcemu sa žiadosti o negatívny atest alebo výnimku podľa nariadenia č. 17 – Zrušujúci rozsudok – Účinky

(Článok 233 prvý odsek ES; nariadenia Rady č. 17 a č. 1/2003)

1. Článok 253 ES najmä stanovuje, že rozhodnutia Komisie sú odôvodnené.

Aby bolo rozhodnutie Komisie dostatočne právne odôvodnené, musia z neho jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá ho prijala, umožňujúce dotknutým osobám spoznať jeho dôvody a príslušnému súdu vykonať preskúmanie dôvodnosti. Naopak nie je potrebné, aby sa odôvodnenie konkrétne zaoberalo všetkými významnými skutkovými a právnymi okolnosťami, pretože otázka súladu s článkom 253 ES je posudzovaná nielen s prihliadnutím na text aktu, ale tiež na jeho právny a skutkový kontext.

Potreba odôvodniť svoje rozhodnutia teda neukladá Komisii žiadnu všeobecnú povinnosť odkazovať vo svojich prijatých rozhodnutiach na osobitné rozhodnutie súdu.

(pozri body 49 – 51)

2. Posúdenie existencie a rozsahu odôvodnenia rozhodnutia Komisie spadá do preskúmania podstatných formálnych náležitostí, a teda formálnej zákonnosti tohto rozhodnutia. Je potrebné ho odlíšiť od posúdenia dôvodnosti dôvodov tohto rozhodnutia, ktoré spadá v tejto časti do preskúmania zákonnosti veci samej.

(pozri bod 54)

3. Keď je podaná na súd Spoločenstva žaloba o neplatnosť rozhodnutia Komisie o uplatnení článku 81 ods. 1 ES, tento súd vykonáva, v súlade s článkom 230 ES, preskúmanie zákonnosti tohto rozhodnutia.

V tejto súvislosti súd vykonáva všeobecným spôsobom úplné preskúmanie posúdenia vykonaného Komisiou, v prípade komplexného hospodárskeho posúdenia sa však súd Spoločenstva obmedzuje na overenie absencie zneužitia právomoci, rešpektovania procesných pravidiel a odôvodnenia, vecnú správnosť skutočností a na absenciu zjavného nesprávneho posúdenia týchto skutočností.

(pozri body 57, 145)

4. Preskúmanie súdu, na ktorý bol podaný návrh na zrušenie rozhodnutia o uplatnení článku 81, sa vykonáva výlučne s ohľadom na skutkové a právne okolnosti existujúce ku dňu prijatia napadnutého rozhodnutia, bez toho, aby bola dotknutá možnosť účastníkov konania počas ich výkonu práva na obhajobu doplniť skutkové a právne okolnosti veci dôkazmi z neskoršieho obdobia, ale osobitne vytvorenými na napadnutie tohto rozhodnutia alebo na jeho obhajobu.

(pozri body 58, 245)

5. Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje iba na protisúťažné správania, ktoré podnik majú z vlastnej iniciatívy.

Ak je pre rozhodnutie o uplatnení tohto ustanovenia potrebné najprv posúdiť prípadný vplyv štátnej právnej úpravy, treba určiť, či táto právna úprava necháva možnosť vylúčenia, obmedzenia alebo skreslenia hospodárskej súťaže autonómnemu správaniu podnikov.

Ak sa pre potreby tohto posúdenia javí, že dotknutá právna úprava ukladá podnikom protisúťažné správanie, alebo úplne vylučuje možnosť protisúťažného správania z ich strany, potom je článok 81 ods. 1 ES neuplatniteľný.

Ak sa naopak zdá, že táto právna úprava necháva možnosť vylúčenia, obmedzenia alebo skreslenia hospodárskej súťaže autonómnemu správaniu podnikov, potom je článok 81 ods. 1 ES uplatniteľný.

Súd Spoločenstva uplatňoval reštriktívne možnosť vylúčiť správanie z pôsobnosti tohto ustanovenia z dôvodu, že je vyvolané štátnou právnou úpravou.

(pozri body 66 – 70)

6. Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje iba na správanie podnikov dvojstrannej alebo viacstrannej povahy, ktoré môže vytvoriť dohody, zosúladené postupy alebo rozhodnutia združení.

Na vznik dohody postačuje, aby najmenej dva podniky prejavili svoju spoločnú vôľu správať sa na trhu určitým spôsobom.

Ak je následne nevyhnutné, aby rozhodnutia, pri ktorých Komisia uplatňuje článok 81 ods. 1 ES, preukazovali existenciu spoločnej vôle správať sa na trhu určitým spôsobom, nie je naopak vyžadované, aby dokazovali spoločnú vôľu sledovať protisúťažný cieľ.

(pozri body 75 – 77)

7. Je na Komisii, aby predložila dôkaz o protiprávnom konaní, ktoré konštatuje, a predložila vo svojich rozhodnutiach o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže presné a súhlasné dôkazy spôsobilé presvedčivo preukázať existenciu skutočností, ktoré tvoria tieto protiprávne konania.

Tieto skutočnosti môžu tvoriť priame dôkazy, napríklad ak majú písomnú formu, alebo, ak nie sú priame dôkazy, môžu ich tvoriť nepriame dôkazy vyplývajúce napríklad zo správania.

Keďže Komisia predložila dôkaz o existencii dohody, je na podniku, ktorý sa tejto dohody zúčastnil a ktorý spochybňuje, že sa dopustil protiprávneho konania, aby predložil zo svojej strany dôkaz o dištancovaní sa od takejto dohody, dôkaz, ktorý musí preukázať jasnú vôľu, o ktorej mali vedomosť aj ostatné podniky, nezúčastniť sa tejto dohody.

(pozri body 82, 83, 86)

8. Oblasť liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia je v mnohých členských štátoch typická existenciou právnej úpravy, ktorá prevyšuje jednoduchú reguláciu hospodárskej činnosti, najmä pokiaľ ide o oblasť cien. Koexistencia týchto rôznych štátnych právnych úprav môže skresliť hospodársku súťaž. Okrem toho môže v tomto bode viesť k určitému uzatváraniu vnútroštátnych trhov.

Článok 81 ods. 1 ES sa však neuplatní, iba ak je oblasť, na ktorú sa dohoda vzťahuje, podriadená právnej úprave vylučujúcej možnosť, aby bola hospodárska súťaž touto dohodou vylúčená, skreslená alebo obmedzená.

V dotknutej oblasti však existuje hospodárska súťaž medzi výrobcami liekov, ktorá sa zakladá hlavne na iných hodnotách, ako je cena, najmä na inováciách.

Okrem toho môže existovať hospodárska súťaž medzi výrobcom a jeho predajcami, alebo medzi súbežnými obchodujúcimi a vnútroštátnymi predajcami, ktorá sa týka práve značných rozdielov v cene, ku ktorým prispievajú dotknuté štátne právne úpravy, a ktorá, keďže lieky sú ochraňované patentom udeľujúcim dočasný monopol jeho majiteľovi, je až do uplynutia tohto patentu jedinou formou možnej cenovej hospodárskej súťaže medzi nimi.

(pozri body 104 – 107)

9. Hospodárskou súťažou upravenou článkom 3 ods. 1 písm. g) ES a článkom 81 ods. 1 ES sa rozumie účinná hospodárska súťaž, to znamená stupeň hospodárskej súťaže potrebný na to, aby boli dosiahnuté ciele Zmluvy. Jej intenzita sa môže meniť podľa povahy dotknutého výrobku a štruktúry dotknutého trhu. Okrem toho jej hodnoty môžu mať rôzny význam, keďže hospodárska súťaž v rámci cien netvorí jedinú účinnú formu hospodárskej súťaže, ani formu, ktorej treba za každých okolností prisúdiť úplnú prioritu.

Následkom toho posúdenie obmedzenia hospodárskej súťaže v zmysle článku 81 ods. 1 ES musí vychádzať zo skutočného rámca, a teda právneho a hospodárskeho kontextu, v ktorom sa prejaví dohoda, ktorej sa toto obmedzenie prisudzuje. Takáto povinnosť sa vzťahuje na posúdenie tak cieľa, ako aj následku dohody.

Ak teda posúdenie ustanovení dohody, vykonané v ich právnom a hospodárskom kontexte, preukáže samo osebe existenciu narušenia hospodárskej súťaže, môže sa predpokladať, že táto dohoda má za cieľ vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž, takže nie je potrebné preskúmať jej následok.

Naopak, ak nejde o taký prípad, je potrebné preskúmať následok tejto dohody a dostatočne právne preukázať, že skutočne alebo potenciálne vylučuje, obmedzuje alebo skresľuje hospodársku súťaž.

(pozri body 109 – 112)

10. Dohody smerujúce v konečnom dôsledku k zákazu súbežného obchodovania sa v zásade majú považovať za dohody majúce za cieľ vylúčiť hospodársku súťaž, zatiaľ čo dohody zreteľne majúce za cieľ nepriaznivo ovplyvniť súbežné obchodovanie majú byť v zásade považované za dohody, ktorých cieľom je obmedziť hospodársku súťaž.

Samotná skutočnosť, že dohoda smeruje k obmedzeniu hospodárskej súťaže, však nie je dostatočná na to, aby bolo vyvodené porušenie článku 81 ods. 1 ES. Cieľom tohto ustanovenia je totiž zabrániť, aby podniky tým, že medzi sebou alebo s tretími osobami obmedzia hospodársku súťaž, znižovali prospech konečných spotrebiteľov dotknutých výrobkov.

V dôsledku toho uplatnenie článku 81 ods. 1 ES nemôže závisieť iba od skutočnosti, že dohoda má za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie alebo rozdeľovať spoločný trh, čo sú znaky umožňujúce vyvodiť záver, že táto dohoda má vplyv na obchod, ale vyžaduje okrem toho analýzu smerujúcu k zisteniu, či cieľom alebo následkom dohody je vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž na relevantnom trhu na ujmu konečného spotrebiteľa. Táto analýza, ktorá môže byť skrátená, pokiaľ ustanovenia dohody ukazujú samy osebe existenciu narušenia hospodárskej súťaže, musí byť naopak doplnená, ak o takýto prípad nejde, v tom, čo si vyžadujú okolnosti v prejednávanej veci.

Hoci je známe, že súbežnému obchodovaniu je poskytnutá určitá ochrana, nejde o súbežné obchodovanie ako také, ale o súbežné obchodovanie podporujúce na jednej strane rozvoj obchodu a na druhej strane posilnenie hospodárskej súťaže, to znamená, z tohto druhého aspektu, o súbežné obchodovanie, ktoré priznáva konečným spotrebiteľom výhody účinnej hospodárskej súťaže v oblasti zásobovania alebo cien. Ide o dopady, ktoré toto obmedzenie súbežného obchodovania má alebo môže mať na jeden alebo viac parametrov hospodárskej súťaže, akými sú napríklad množstvo, v akom je výrobok predmetom zásobovania, alebo cena, za akú sa predáva, ktoré dokazujú takéto obmedzenie hospodárskej súťaže.

Preto ak je známe, že dohoda majúca za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie sa má v zásade považovať za dohodu majúcu za cieľ obmedziť hospodársku súťaž, je to tak iba v rozsahu, v akom možno predpokladať, že zbavuje konečných spotrebiteľov týchto výhod.

Nemôže sa teda predpokladať, že dohody smerujúce k zabráneniu súbežných dovozov liekov majú za následok zbaviť konečného spotrebiteľa týchto výhod spojených s týmito dovozmi. Ceny, za ktoré sa lieky predávajú v maloobchode, totiž podliehajú kontrole členských štátov, ktoré ich priamo alebo nepriamo stanovujú na úrovni, ktorú považujú za primeranú, a vznikajú v rôznych členských štátoch na rôznych štrukturálnych úrovniach tak, že nie je možné predpokladať, že súbežné obchodovanie má vplyv na ceny predaja jednotlivých liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia a zaručujú konečnému spotrebiteľovi citeľnú výhodu podobnú tej, ktorá vyplýva z voľného pôsobenia ponuky a dopytu.

(pozri body 115 – 122, 133, 134, 140)

11. Ak je nesporné, že pokiaľ ide o predmetný výrobok, v danom prípade liekov prijatých na preplatenie vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia, každý z členských štátov predstavuje samostatný trh vzhľadom na rozdielnosť právnych úprav týkajúcich sa cien a preplácania dotknutých liekov, skutočnosť uplatňovania rozdielnych cien v závislosti od členského štátu, do ktorého sú lieky určené na ďalší predaj a na preplatenie, nepostačuje na označenie diskriminácie v zmysle článku 81 ods. 1 písm. d) ES.

(pozri body 178, 179)

12. V rámci článku 81 ods. 1 ES je zásada subsidiarity konkretizovaná obmedzením zákazu, ktorý je v ňom stanovený na dohody medzi podnikmi, rozhodnutia združení podnikateľov a zosúladené postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. Preto ak možno na základe všetkých objektívnych právnych alebo skutkových okolnosti dospieť s dostatočným stupňom pravdepodobnosti k záveru, že takéto konania môžu priamo alebo nepriamo reálne alebo potenciálne ovplyvniť obchodný tok medzi členskými štátmi, musí sa toto konanie považovať za spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, z čoho vyplýva, že je vhodné, aby Spoločenstvo zasiahlo z dôvodu rozsahu a účinkov svojej činnosti.

Ak má táto činnosť formu rozhodnutia Komisie, je toto rozhodnutie v súlade so zásadou subsidiarity, ak právne dostatočne stanovuje, že obchod medzi členskými štátmi môže byť ovplyvnený dohodou medzi podnikmi, rozhodnutiami združení podnikateľov a zosúladenými postupmi, ktorých zákonnosť skúma.

(pozri body 201, 202)

13. Akákoľvek dohoda, ktorá obmedzuje hospodársku súťaž či už svojimi účinkami alebo svojím predmetom, môže byť v zásade predmetom výnimky podľa článku 81 ods. 3 ES.

Uplatnenie tohto ustanovenia podlieha niekoľkým podmienkam, ktorých splnenie je aj nevyhnutné, aj postačujúce. Po prvé je potrebné, aby predmetná dohoda prispela k zlepšeniu výroby alebo distribúcie dotknutých výrobkov alebo k podpore technického alebo hospodárskeho pokroku, po druhé, aby bol primeraný podiel na vyplývajúcich výhodách vyhradený pre spotrebiteľov, po tretie, aby neukladala príslušným podnikom obmedzenia, ktoré nie sú nevyhnutné, a po štvrté, aby neumožňovala týmto podnikom vylúčiť hospodársku súťaž vo vzťahu k podstatnej časti daných výrobkov.

Z toho vyplýva, že hospodársky subjekt, ktorý sa dovoláva článku 81 ods. 3 ES musí preukázať, že tieto podmienky sú splnené, a to prostredníctvom presvedčivých tvrdení a dôkazov.

Čo sa týka Komisie, jej úlohou je dostatočne preskúmať tieto tvrdenia a dôkazy, teda určiť, či dokazujú splnenie podmienok článku 81 ods. 3 ES. V určitých prípadoch môže povaha týchto tvrdení a dôkazov vyžadovať predloženie vysvetlení alebo odôvodnení, a ak nie, je možné dospieť k záveru, že dôkazné bremeno, ktoré má osoba dovolávajúca sa článku 81 ods. 3 ES, bolo unesené. Komisia musí v podobnom prípade takéto tvrdenia alebo dôkazy vyvrátiť.

(pozri body 233 – 236)

14. Ak je súd Spoločenstva, na ktorý bol podaný návrh na zrušenie rozhodnutia o uplatnení článku 81 ods. 3 ES, konfrontovaný s komplexným hospodárskym posúdením, vykonáva len obmedzené preskúmanie, pokiaľ ide o vec samu, overenie vecnej správnosti skutočností, absenciu zjavného nesprávneho posúdenia skutočností a presnosti právneho posúdenia, ktoré z nich vyplýva.

Súdu Spoločenstva prináleží preveriť vecnú správnosť predložených dôkazov, ich spoľahlivosť a zrozumiteľnosť, ale aj preskúmať, či tieto dôkazy predstavujú súhrn podstatných údajov, ktoré musia byť zohľadnené pri posúdení komplexnej situácie, a či sú spôsobilé podporiť závery, ktoré z nich boli vyvodené.

Naopak mu neprináleží svojím hospodárskym posúdením nahrádzať posúdenie autora rozhodnutia, ktorého zákonnosť má preskúmať.

Komisia má priestor na voľnú úvahu, ktorý podlieha len obmedzenému súdnemu preskúmaniu, spočívajúcemu, pokiaľ bolo preukázané, že bolo splnené jedno z kritérií, v súvislosti s ktorými umožňuje článok 81 ods. 3 ES uvažovať o výnimke, v uvážení výhod očakávaných od uskutočnenia zmluvy a nevýhod, ktoré z nej pre konečných spotrebiteľov budú vyplývať z dôvodu jej dopadu na hospodársku súťaž, čo je úvaha, ktorá má formu porovnania, berúc do úvahy všeobecný záujem posúdený na úrovni Spoločenstva.

(pozri body 241 – 244)

15. Aby bola dohoda predmetom výnimky na základe článku 81 ods. 3 ES, musí prispievať k zlepšeniu výroby alebo distribúcie dotknutých výrobkov alebo k podpore technického alebo hospodárskeho pokroku. Tento prínos nespočíva vo všetkých výhodách, ktoré podnik zúčastňujúci sa na dohode získa v súvislosti so svojou činnosťou, ale v citeľných objektívnych výhodách, ktoré môžu vyrovnať nevýhody, vyplývajúce z dohody pre hospodársku súťaž.

V prvom rade teda prináleží Komisii, aby preskúmala, či skutkové tvrdenia a dôkazy, ktoré jej boli predložené, presvedčivo dokazujú, že dotknutá dohoda musí umožniť získanie citeľných objektívnych výhod, za predpokladu, že tieto výhody sa môžu prejaviť nielen na relevantnom trhu, ale tiež na iných trhoch, a nevyžaduje sa, aby priamo vyplývali z dohody.

Tento krok môže znamenať prognostickú analýzu a v tom prípade je potrebné preskúmať, či sa po zohľadnení predložených skutkových tvrdení a dôkazov zdá pravdepodobnejšie to, že dotknutá dohoda umožní získať citeľné objektívne výhody, alebo to, že sa tak nestane.

Podľa okolností prináleží v druhom rade Komisii, aby posúdila, či citeľné objektívne výhody môžu vyrovnať nevýhody pre hospodársku súťaž, zistené v rámci preskúmania uskutočneného s ohľadom na článok 81 ods. 1 ES.

Nakoniec, ak má Komisia určiť, či sú splnené podmienky uplatnenia článku 81 ods. 3 ES v právnom a hospodárskom kontexte, ako je ten, ktorý je typický pre farmaceutický sektor, kde je hospodárska súťaž skreslená štátnymi zásahmi, prináleží jej preskúmať s osobitnou pozornosťou tvrdenia a dôkazy, ktoré jej predloží hospodársky subjekt dovolávajúci sa tohto ustanovenia.

(pozri body 247 – 250, 276, 280, 298, 301)

16. V súlade s článkom 233 prvým odsekom ES je Komisia povinná urobiť nevyhnutné opatrenia, aby vyhovela rozsudku Súdneho dvora zrušujúcemu rozhodnutie týkajúce sa žiadosti o výnimku podľa nariadenia č. 17.

S týmto cieľom, aj keď postup oznámenia stanovený nariadením č. 17 viac na základe nariadenia Rady č. 1/2003 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy už neexistuje, prináleží Komisii rozhodnúť o žiadosti o výnimku podanej k dátumu tejto žiadosti v rozsahu, v akom jej bude aj naďalej predložená.

(pozri body 319, 320)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (štvrtá rozšírená komora)

z 27. septembra 2006 ( )

„Hospodárska súťaž – Veľkoobchodná distribúcia liekov – Súbežné obchodovanie – Diferencované ceny – Článok 81 ods. 1 ES – Dohoda – Obmedzenie hospodárskej súťaže – Cieľ – Relevantný trh – Následok – Článok 81 ods. 3 ES – Prínos k podpore technického pokroku – Absencia vylúčenia hospodárskej súťaže – Dôkaz – Odôvodnenie – Subsidiarita“

Vo veci T‑168/01,

GlaxoSmithKline Services Unlimited, predtým Glaxo Wellcome plc, so sídlom v Brentforde, Middlesex (Spojené kráľovstvo), v zastúpení: I. Forrester, QC, F. Depoortere, T. Louko, S. Martínez Lage, A. Schulz a I. Vandenborre, advokáti,

žalobkyňa,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: pôvodne P. Oliver, neskôr É. Gippini Fournier, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorú v konaní podporujú:

European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), so sídlom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: pôvodne U. Zinsmeister a M. Lienemeyer, neskôr A. Martin‑Ehlers, napokon M. Hartmann‑Rüppel, advokáti,

a

Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, so sídlom v Mülheim an der Ruhr (Nemecko), v zastúpení: pôvodne M. Epping a W. Rehmann, neskôr W. Rehmann, advokáti,

a

Spain Pharma, SA, so sídlom v Madride, v zastúpení: P. Muñoz Carpena, B. Ortúzar Somoza a R. Gutiérrez Sánchez, advokáti,

a

Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), so sídlom v Madride (Španielsko), v zastúpení: pôvodne M. Araujo Boyd a R. Sanz, neskôr M. Araujo Boyd a J. L. Buendia Sierra, advokáti,

vedľajší účastníci konania,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2001/791/ES z 8. mája 2001 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy o ES [Veci IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (oznámenie), IV/36.997/F3 Aseprofar a Fedifar (sťažnosť), IV/37.121/F3 Spain Pharma (sťažnosť), IV/37.138/F3 BAI (sťažnosť) a IV/37.380/F3 EAEPC (sťažnosť)] [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 302, s. 1),

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (štvrtá rozšírená komora),

v zložení: predseda komory H. Legal, sudcovia P. Lindh, I. Wiszniewska-Białecka, V. Vadapalas a E. Moavero Milanesi,

tajomník: C. Kristensen, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 7. júna 2006,

vyhlásil tento

Rozsudok

Právny rámec a skutkový stav sporu

Právo Spoločenstva

1 Článok 3 ods. 1 písm. g) ES stanovuje, že činnosti Spoločenstva zahŕňajú systém, ktorým sa zabezpečí, aby sa na vnútornom trhu nenarušila hospodárska súťaž.

2 Článok 81 ods. 1 ES najmä stanovuje, že zakazuje ako nezlučiteľné so spoločným trhom všetky dohody medzi podnikmi, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu.

3 Článok 81 ods. 3 ES stanovuje, že ustanovenia článku 81 ods. 1 ES sa neuplatnia najmä na dohody medzi podnikmi, ktoré prispievajú k zlepšeniu výroby alebo distribúcie tovaru alebo k podpore technického alebo hospodárskeho pokroku, pričom umožňujú spotrebiteľom primeraný podiel na výhodách z toho vyplývajúcich, a ktoré neukladajú príslušným podnikom obmedzenia, ktoré nie sú nevyhnutné pre dosiahnutie týchto cieľov, a neumožňujú týmto podnikom vylúčiť hospodársku súťaž vo vzťahu k podstatnej časti daných výrobkov.

4 Rada na základe článku 100 a Zmluvy o ES (zmenený, teraz článok 95 ES) prijala 21. decembra 1988 smernicu 89/105/ES o transparentnosti opatrení upravujúcich stanovovanie cien humánnych liekov a ich zaraďovanie do vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 8; Mim. vyd. 05/001, s. 345). Táto smernica má za cieľ získať všeobecný prehľad o opatreniach určovania a priamej a nepriamej kontroly cien liekov prijatých členskými štátmi na kontrolovanie výdavkov na verejné zdravie, ktoré súvisia s takýmito liekmi, a znížiť rozdiely medzi takými opatreniami, ktoré môžu brzdiť alebo deformovať obchodovanie s liekmi vnútri Spoločenstva, a tak priamo ovplyvňovať fungovanie spoločného trhu s liekmi. Na tento účel táto smernica ako prvé stanovila súbor požiadaviek, účelom ktorých je zabezpečiť, aby si všetci dotknutí mohli overiť, či vnútroštátne opatrenia nepredstavujú množstevné obmedzenie dovozu alebo vývozu, alebo opatrenia, majúce na dovoz alebo vývoz rovnocenný účinok. Tieto požiadavky však nemajú vplyv ani na politiku členských štátov, ani na vnútroštátnu politiku v oblasti stanovovania cien a určovania systémov sociálneho zabezpečenia, okrem prípadov, kde to je potrebné na dosiahnutie transparentnosti. Lehota stanovená členským štátom na dosiahnutie súladu s touto smernicou uplynula 31. decembra 1989.

Španielske právo

5 Španielske kráľovstvo 20. decembra 1990 prijalo Ley 25/1990 del Medicamento (zákon o liekoch č. 25/1990, BOE č. 306 z 22. decembra 1990, s. 2643, ďalej len „zákon č. 25/1990“). Tento zákon bol zmenený a doplnený najmä prostredníctvom Ley 66/1997 z 30. decembra 1997 (BOE č. 313 z 31. decembra 1997, s. 38517) a počas správneho konania, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia v tejto veci, prostredníctvom Ley 55/1999 z 30. decembra 1999 (BOE č. 312 z 30. decembra 1997, s. 46095).

6 Španielske kráľovstvo 23. februára 1990 prijalo Real Decreto 271/1990 de reorganización de la intervención de los precios de las especialidades farmacéuticas de uso humano (kráľovský dekrét č. 271/1990 o reorganizácii cenovej regulácie hromadne vyrábaných liekov určených na ľudskú spotrebu, BOE č. 53 z 2. marca 1990, s. 6086, ďalej len „dekrét č. 271/1990“). Účelom tohto dekrétu je najmä zabezpečiť, aby Španielske kráľovstvo bolo v súlade so smernicou 89/105/EHS.

7 Ustanovenia hlavy VIII zákona č. 25/1990 a dekrétu č. 271/1990 osobitne upravujú systém regulácie maximálnych veľkoobchodných cien liekov preplácaných prostredníctvom španielskeho systému zdravotného poistenia španielskym ministerstvom zdravotníctva a spotreby a Comisión interministerial de precios de los medicamentos (medzirezortná komisia pre ceny liekov), ktorá je jeho súčasťou (ďalej len „španielska administratíva“).

Okolnosti predchádzajúce sporu

8 Žalobkyňa, GlaxoSmithKline Services Unlimited, predtým Glaxo Wellcome plc (ďalej len „GSK“), je spoločnosť založená podľa práva Spojeného kráľovstva so sídlom v Brentforde (Spojené kráľovstvo). Skupina GlaxoSmithKline, do ktorej žalobkyňa patrí, je jedným z hlavných svetových výrobcov farmaceutických výrobkov. Táto skupina vznikla zlúčením Glaxo Wellcome plc a Smithkline Beecham plc, o ktorom sa Komisia v rozhodnutí z 8. mája 2000 (vec N IV/M.1846 – Glaxo Wellcome/Smithkline Beecham) vyjadrila, že voči nemu nemá námietky.

9 Glaxo Wellcome, SA (ďalej len „GW“), spoločnosť založená podľa španielskeho práva so sídlom v Madride (Španielsko), je jednou zo španielskych dcérskych spoločností skupiny GlaxoSmithKline. Jednou z jej hlavných činností, priamo alebo prostredníctvom jej dcérskych spoločností, je rozvoj, výroba a uvádzanie liekov na španielsky trh.

10 Listom zo 6. marca 1998 GW predložil Komisii dokument nazvaný „Všeobecné podmienky predaja farmaceutických výrobkov [GW] a jej dcérskych spoločností autorizovaným veľkoobchodníkom“ (ďalej len „všeobecné podmienky predaja“), s cieľom získať negatívny atest alebo výnimku podľa nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára 1962 Prvé nariadenie implementujúce články [81] a [82] zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3). Listom z 28. júla 1998 spoločnosť GSK Komisii adresovala doplňujúce oznámenie.

11 Všeobecné podmienky predaja sa uplatňujú na 82 liekov určených na predaj španielskym veľkoobchodníkom, s ktorými GW nadviazala obchodné vzťahy mimo distribučnej siete. Títo veľkoobchodníci môžu tieto lieky predať ďalej španielskym nemocniciam alebo španielskym lekárňam, ktoré ich na základe lekárskeho predpisu vydávajú pacientom. Môžu ich však predať ďalej do iných členských štátov, prostredníctvom súbežného obchodovania, ku ktorému sa uchyľujú z dôvodu existencie rozdielnych cien. Medzi 82 liekmi, na ktoré sa vzťahujú všeobecné podmienky predaja, sa nachádza 8 liekov, o ktorých sa GSK vyjadruje ako o mimoriadne vhodných na súbežné obchodovanie, najmä medzi Španielskom a Spojeným kráľovstvom. Ide o tieto lieky:

– antialergikum, nazvané Beconase,

– päť antiastmatík, nazvaných Becloforte, Becotide, Flixotide, Serevent a Ventolín,

– antiepileptikum, nazvané Lamictal,

– antimigrenikum, nazvané Imigran.

12 Pre všetkých 82 liekov stanovuje článok 4 všeobecných podmienok predaja dve rôzne ceny (ďalej len „cena 4 A“ a „cena 4 B“). Tento článok znie takto:

„A) V súlade s ustanoveniami článku 100 ods. 1 prvého pododseku a článku 100 ods. 2 [zákona č. 25/1990] nemôže cena farmaceutických výrobkov [GW] a jej dcérskych spoločností v žiadnom prípade prekročiť maximálnu výrobnú cenu stanovenú príslušnými španielskymi orgánmi v oblasti zdravia, ak sú splnené tieto dve zákonné podmienky upravujúce uplatňovanie uvedených ustanovení:

– vyššie uvedené farmaceutické výrobky sú financované z fondov španielskeho sociálneho zabezpečenia alebo zo španielskych verejných fondov,

– kúpené farmaceutické výrobky sú následne uvádzané na vnútroštátny trh, t. j. prostredníctvom španielskych lekární alebo nemocníc.

B) Ak jedna z týchto podmienok nie je splnená (to znamená, že v každom prípade, keď španielska právna úprava povoľuje laboratóriám voľne určiť cenu ich farmaceutických výrobkov) [GW] a jej dcérske spoločnosti určia cenu svojich farmaceutických výrobkov podľa skutočných, objektívnych a nediskriminačných hospodárskych kritérií a nezávisle od miesta určenia daného výrobku určeného kupujúcim. [GW] a jej dcérske spoločnosti na svoje farmaceutické výrobky uplatňujú osobitne cenu, ktorá bola na základe ich interného hospodárskeho prieskumu na začiatku navrhovaná príslušným španielskym orgánom v oblasti zdravia a objektívne aktualizovaná v závislosti od rastu životných nákladov v súlade s ustanoveniami článku 100 ods. 1 prvého pododseku a článku 100 ods. 2 [zákona č. 25/1990] a s inými skoršími španielskymi zákonmi týkajúcimi sa stanovovania cien liekov.“

13 Listami zo 6. marca 1998 poslal GW všeobecné podmienky predaja 89 veľkoobchodníkom so sídlom v Španielsku. Tieto listy obsahovali predovšetkým túto poznámku:

„Dôležité: Žiadame, aby ste Váš súhlas s priloženým dokumentom prejavili spätným odoslaním jeho podpísanej kópie do 13. marca 1998.“

14 Urobilo to 75 veľkoobchodníkov, predstavujúcich viac ako 90 % celkového predaja GW v Španielsku v roku 1998.

15 Všeobecné podmienky predaja vstúpili do platnosti 9. marca 1998.

16 Ich zákonnosť bola následne napadnutá pred španielskym orgánom hospodárskej súťaže a španielskymi súdnymi orgánmi dvoma španielskymi profesijnými združeniami, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) a Asociación de empresarios de cooperativas farmacéuticas, ako aj španielskym veľkoobchodníkom Spain Pharma, SA.

17 Okrem toho boli Komisii predložené sťažnosti združenia Aseprofar, podporovaného ďalším španielskym profesijným združením, Federación nacional de asociaciones de mayoristas distribuidores de espacialidades farmacéuticas y productos parafarmacéuticos (Fedifar), spoločnosti Spain Pharma a dvoch ďalších európskych profesijných združení, Bundesverband der Arzneimittel‑Importeure eV (ďalej len „BAI“) a European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), podľa ktorých všeobecné podmienky predaja porušujú článok 81 ods. 1 ES.

18 Komisia prijala 8. mája 2001 rozhodnutie 2001/791/ES týkajúce sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy o ES [Veci IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (oznámenie), IV/36.997/F3, Aseprofar a Fedifar (sťažnosť), IV/37.121/F3, Spain Pharma (sťažnosť), IV/37.138/F3, BAI (sťažnosť) a IV/37.380/F3, EAEPC (sťažnosť)] [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 302, s. 1, ďalej len „rozhodnutie“).

19 Článok 1 rozhodnutia stanovuje, že spoločnosť GW „porušila článok 81 ods. 1 [ES] tým, že uzatvorila so španielskymi veľkoobchodníkmi dohodu, v ktorej sa rozlišuje medzi cenami fakturovanými veľkoobchodníkom, ktoré sa uplatňujú na ďalší predaj preplácaných liekov lekárňam alebo nemocniciam na vnútroštátnom území, a vyššími cenami fakturovanými v prípade vývozu liekov do akéhokoľvek iného členského štátu“ [neoficiálny preklad].

20 Článok 2 rozhodnutia stanovuje, že žiadosť o výnimku z tejto dohody sa zakazuje.

21 Články 3 a 4 rozhodnutia ukladajú GW okamžite ukončiť porušovanie uvedené v článku 1, ak ešte nebolo ukončené, a informovať Komisiu o opatreniach prijatých v tejto súvislosti.

Konanie

22 GSK návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 23. júla 2001 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

23 Podaniami podanými do kancelárie Súdu prvého stupňa 8., 12. a 16. novembra 2001 EAEPC, BAI, Spain Pharma a Aseprofar podali návrhy na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie podľa článku 40 druhého pododseku Štatútu Súdneho dvora a článku 115 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

24 Podaniami podanými do kancelárie Súdu prvého stupňa 28. novembra 2001, 14. decembra 2001 a 21. marca 2002 GSK podala žiadosť, aby niektoré tajné alebo dôverné písomnosti a informácie boli vylúčené z vyjadrení účastníkov konania predkladaných vedľajším účastníkom konania podľa článku 116 ods. 2 rokovacieho poriadku.

25 Uznesením z 27. novembra 2002 predseda prvej komory vyhovel návrhom na vstup vedľajšieho účastníka do konania a rozhodol, že o dôvodnosti žiadostí o dôverné zaobchádzanie sa rozhodne v konaní vo veci samej.

26 Uznesením z 5. augusta 2003 predseda prvej komory vyhovel časti žiadostí o dôverné zaobchádzanie a v zostávajúcej časti žiadosti zamietol.

27 Keďže bol sudca spravodajca z dôvodu zmeny zloženia komôr Súdu prvého stupňa od 1. októbra 2003 pridelený k štvrtej komore, bola táto vec tejto komore pridelená.

28 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 25. marca 2004 GSK podala žiadosť, aby niektoré tajné alebo dôverné informácie boli vylúčené z pripomienok na vyjadrenia predkladaných vedľajším účastníkom konania. Tejto žiadosti bolo vyhovené.

29 Listom zo 16. apríla 2004 Súd prvého stupňa vyzval GSK a Komisiu, aby predložili dokumenty a zodpovedali písomnú otázku podľa článkov 49 a 64 rokovacieho poriadku. GSK a Komisia týmto opatreniam na zabezpečenie priebehu konania vyhoveli v lehote stanovenej na tento účel.

30 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 7. mája 2004 Spain Pharma podala žiadosť o povolenie použiť španielsky jazyk počas ústnej časti konania podľa článku 35 ods. 2 rokovacieho poriadku. Po vypočutí účastníkov konania bolo tejto žiadosti vyhovené.

31 Podaniami podanými do kancelárie Súdu prvého stupňa 27. mája a 22. júna 2004 GSK podala žiadosť, aby niektoré tajné alebo dôverné informácie boli vylúčené z jej odpovedí a z odpovedí Komisie na výzvu Súdu prvého stupňa zo 16. apríla 2004, predkladaných vedľajším účastníkom konania. Tejto žiadosti bolo vyhovené.

32 Dňa 7. marca 2006 Súd prvého stupňa na základe článku 14 rokovacieho poriadku a na návrh štvrtej komory, po vypočutí účastníkov konania, rozhodol postúpiť vec rozšírenej štvrtej komore.

33 Dňa 15. marca 2006 Súd prvého stupňa (štvrtá komora) otvoril ústnu časť konania na základe správy sudcu spravodajcu.

34 Listami zo 7. a 20. marca 2006 Súd prvého stupňa vyzval GSK, Komisiu a vedľajších účastníkov konania, aby odpovedali na písomné otázky a predložili dokument podľa článkov 49 a 64 rokovacieho poriadku. GSK, Komisia a vedľajší účastníci konania týmto opatreniam na zabezpečenie priebehu konania vyhoveli v lehote stanovenej na tento účel, s výnimkou otázky, na ktorú GSK odpovedala podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 6. júna 2006. Keďže žiadny účastník konania nepodal námietku po výzve vyjadriť sa k tomuto bodu na pojednávaní, toto podanie bolo vložené do spisu.

35 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 28. apríla 2006 GSK podala žiadosť, aby niektoré tajné alebo dôverné informácie boli vylúčené z jej odpovedí na výzvy Súdu prvého stupňa zo 7. a 20. marca 2006 predkladaných vedľajším účastníkom konania. Tejto žiadosti bolo vyhovené.

36 Podaním podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 16. mája 2006 Aseprofar podal žiadosť o povolenie použitia španielskeho jazyka počas ústnej časti konania podľa článku 35 ods. 2 rokovacieho poriadku. Po vypočutí účastníkov konania bolo tejto žiadosti vyhovené.

37 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní 7. júna 2006.

Návrhy účastníkov konania

38 GSK navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil rozhodnutie,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

39 Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– žalobu zamietol,

– zaviazal GSK na náhradu trov konania.

40 Aseprofar navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– žalobu zamietol,

– zaviazal GSK na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré vznikli Aseprofar.

41 BAI navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– žalobu zamietol,

– zaviazal GSK na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré vznikli BAI.

42 EAEPC navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– žalobu zamietol,

– zaviazal GSK na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré vznikli EAEPC.

43 Spain Pharma navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– žalobu zamietol,

– zaviazal GSK na náhradu trov konania, vrátane trov konania, ktoré vznikli Spain Pharma.

Právny stav

44 Na podporu svojich návrhov GSK predkladá v podstate šesť žalobných dôvodov, ktoré môžu byť preskupené podľa toho, či smerujú k úplnému zrušeniu rozhodnutia, alebo len jeho časti.

45 Na podporu svojich hlavných návrhov smerujúcich k zrušeniu článku 1 rozhodnutia, ktorý stanovuje existenciu porušenia článku 81 ods. 1 ES, GSK postupne predkladá 3 žalobné dôvody:

– nedostatočnosť odôvodnenia,

– porušenie článku 81 ods. 1 ES,

– zneužitie právomoci, nedodržanie zásady subsidiarity a porušenie článku 43 ES.

46 Na podporu svojich subsidiárnych návrhov smerujúcich k zrušeniu článku 2 rozhodnutia, ktorý zamieta žiadosť o výnimku podľa článku 81 ods. 3 ES, GSK postupne predkladá 3 žalobné dôvody:

– nedostatočnosť odôvodnenia,

– porušenie článku 81 ods. 3 ES,

– nedodržanie zásady proporcionality.

I – O žalobných dôvodoch smerujúcich k zrušeniu článku 1 rozhodnutia

A – O žalobnom dôvode založenom na nedostatočnom odôvodnení

1. Tvrdenia účastníkov konania

47 GSK v podstate tvrdí, že tým, že rozhodnutie neodkázalo na rozsudok Súdu prvého stupňa z 26. októbra 2000, Bayer/Komisia (T‑41/96, Zb. s. II‑3383), nie je dostatočne odôvodnené.

48 Komisia podporovaná vedľajšími účastníkmi konania napáda dôvodnosť tohto žalobného dôvodu.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

49 Článok 253 ES najmä stanovuje, že rozhodnutia Komisie sú odôvodnené.

50 Aby bolo rozhodnutie Komisie dostatočne právne odôvodnené, musia z neho jednoznačne vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá ho prijala, umožňujúce dotknutým osobám spoznať jeho dôvody a príslušnému súdu vykonať preskúmanie dôvodnosti. Naopak nie je potrebné, aby sa odôvodnenie konkrétne zaoberalo všetkými významnými skutkovými a právnymi okolnosťami, pretože otázka súladu s článkom 253 ES je posudzovaná nielen s prihliadnutím na text aktu, ale tiež na jeho právny a skutkový kontext (rozsudok Súdneho dvora z 20. marca 1957, Geitling/Vysoký úrad, 2/56, Zb. s. 9, 37, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Regione Autonoma della Sardegna/Komisia, T‑171/02, Zb. s. II‑2123, bod 73).

51 Potreba odôvodniť svoje rozhodnutia teda neukladá Komisii žiadnu všeobecnú povinnosť odkazovať vo svojich prijatých rozhodnutiach na osobitné rozhodnutie súdu.

52 V tejto veci pritom GSK svoje tvrdenie o nedostatočnom odôvodnení rozhodnutia zakladá na skutočnosti, že neodkázalo na rozhodnutie súdu.

53 Z tohto dôvodu sa žalobný dôvod založený na nedostatočnom odôvodnení na základe toho, že rozhodnutie neodkázalo na rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, musí zamietnuť.

54 Pokiaľ GSK svojím žalobným dôvodom v skutočnosti smeruje k napadnutiu obsahu rozhodnutia, je potrebné zdôrazniť, že posúdenie existencie a rozsahu odôvodnenia rozhodnutia Komisie spadá do preskúmania podstatných formálnych náležitostí, a teda formálnej zákonnosti tohto rozhodnutia. Je potrebné ho odlíšiť od posúdenia dôvodnosti dôvodov tohto rozhodnutia, ktoré spadá v tejto časti do preskúmania zákonnosti veci samej (rozsudok Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 67, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. januára 2005, Confédération nationale du Crédit mutuel/Komisia, T‑93/02, Zb. s. II‑93/02, bod 67). Za týchto okolností sa žalobný dôvod spája so žalobným dôvodom založeným na porušení článku 81 ods. 1 ES skúmanom nižšie.

B – O žalobnom dôvode založenom na porušení článku 81 ods. 1 ES

1. Úvodné poznámky

55 Uplatnenie článku 81 ods. 1 ES je podmienené splnením rôznych podmienok (rozsudok Súdneho dvora z 30. júna 1966, Société technique minière, 56/65, Zb. s. 337, 356 až 360, a rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 174), ktorých existencia musí byť dokázaná osobou, ktorá na toto ustanovenie poukazuje (rozsudok Súdneho dvora zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P aC‑219/00 P, Zb. s. I‑123, bod 78). Je teda potrebné dokázať po prvé, či existuje dohoda medzi podnikmi, zosúladený postup alebo rozhodnutie združení podnikateľov; po druhé, či takáto dohoda, postup alebo rozhodnutie majú za cieľ alebo následok citeľné obmedzenie hospodárskej súťaže; a po tretie, či môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, pričom táto tretia požiadavka má za cieľ iba určiť pôsobnosť práva Spoločenstva (rozsudok Société technique minière, už citovaný, s. 359; rozsudok Súdneho dvora z 31. marca 1993, Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 a C‑125/85 až C‑129/85, Zb. s. I‑1307, bod 176; rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 174).

56 V prejednávanej veci GSK zdôrazňuje, že Komisia uplatnila článok 81 ods. 1 ES na správanie, ktoré nebolo dohodou v zmysle tohto ustanovenia, t. j. obmedzujúcou dohodou, a je vhodné pripomenúť, že otázka existencie dohody medzi podnikmi a existencie dohody obmedzujúcej povahy sú dve rozdielne veci a musia sa posudzovať oddelene (pozri v tomto zmysle rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 358 a 359).

57 V tejto súvislosti súd, na ktorý bol podaný návrh na zrušenie rozhodnutia o uplatnení článku 81 ods. 1 ES, vykonáva všeobecným spôsobom úplné preskúmanie posúdenia vykonaného Komisiou (rozsudok Súdneho dvora z 11. júla 1985, Remia a i./Komisia, 42/84, Zb. s. 2545, bod 34, a rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 62), v prípade komplexného hospodárskeho posúdenia sa však súd Spoločenstva obmedzuje na overenie absencie zneužitia právomoci, rešpektovania procesných pravidiel a odôvodnenia, vecnú správnosť skutočností a na absenciu zjavného nesprávneho posúdenia týchto skutočností (rozsudky Remia a i./Komisia, už citovaný, bod 34, a Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 55 vyššie, bod 279).

58 Okrem toho sa toto preskúmanie vykonáva výlučne s ohľadom na skutkové a právne okolnosti existujúce ku dňu prijatia napadnutého rozhodnutia (rozsudok Súdneho dvora zo 7. februára 1979, Francúzsko/Komisia, 15/76 a 16/76, Zb. s. 321, bod 7, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. februára 2002, Atlantic Container Line a i./Komisia, T‑395/94, Zb. s. II‑875, bod 252), bez toho, aby bola dotknutá možnosť účastníkov konania počas ich výkonu práva na obhajobu doplniť skutkové a právne okolnosti veci dôkazmi z neskoršieho obdobia, ale osobitne vytvorenými na napadnutie tohto rozhodnutia alebo na jeho obhajobu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. septembra 2005, EDP/Komisia, T‑87/05, Zb. s. II‑3745, bod 158; pozri v tomto zmysle tiež rozsudok Súdneho dvora z 22. októbra 1986, Metro/Komisia, 75/84, Zb. s. 3021, ďalej len „rozsudok Metro II“, body 75 a 78, a rozsudok Atlantic Container Line a i./Komisia, už citovaný, bod 254).

59 V prejednávanej veci z vyššie uvedeného vyplýva, že skutkové okolnosti, ktoré ku dňu prijatia rozhodnutia neexistovali;, najmä číselné informácie týkajúce sa obdobia 2001/2005, a dôkazy, ktoré takisto k tomuto dňu neexistovali a ani neboli osobitne vytvorené na účely napadnutia rozhodnutia alebo na jeho obhajobu v časti, v ktorej stanovuje, že prišlo k porušeniu, napríklad štúdie všeobecným spôsobom zachytávajúce účinky súbežného obchodovania s liekmi v Spoločenstve, odlišné od štúdií predložených počas správneho konania, je potrebné od začiatku vylúčiť z pojednávania.

2. O existencii dohody medzi podnikmi

a) Obsah rozhodnutia

60 Komisia v odôvodnení č. 109 uviedla, že všeobecné podmienky predaja tvoria dohodu medzi GW a ostatnými španielskymi veľkoobchodníkmi, ktorí ju podpísali.

b) Tvrdenia účastníkov konania

61 GSK uvádza, že všeobecné podmienky predaja netvoria dohodu.

62 GW a španielski veľkoobchodníci, ktorí všeobecné podmienky predaja podpísali, totiž neprejavili svoju slobodnú vôľu, pretože veľkoobchodná cena liekov preplácaných španielskym systémom zdravotného poistenia je im uložená španielskou právnou úpravou v tejto oblasti.

63 Okrem toho neprejavili spoločnú súhlasnú vôľu s obmedzením hospodárskej súťaže, ale iba spoločnú súhlasnú vôľu s predajom a nákupom liekov podľa ustanovení všeobecných podmienok predaja.

64 Komisia podporovaná vedľajšími účastníkmi konania napáda dôvodnosť týchto tvrdení.

c) Posúdenie Súdom prvého stupňa

65 Tvrdenia GSK vedú v prvom rade k preskúmaniu toho, či GW a španielski veľkoobchodníci prejavili slobodnú vôľu vzhľadom na španielsku právnu úpravu týkajúcu sa veľkoobchodných cien liekov preplácaných španielskym systémom zdravotného poistenia, a teda či Komisia správne posudzovala správanie podnikov a nie správanie štátu. Prípadne vedú v druhom rade k preskúmaniu toho, či GW a títo veľkoobchodníci prejavili spoločnú súhlasnú vôľu, a teda či Komisia správne posudzovala dvojstranné správanie a nie jednostranné správanie.

O slobode vôle

66 Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje iba na protisúťažné správania, ktoré podniky majú z vlastnej iniciatívy (rozsudky Súdneho dvora z 21. septembra 1988, Van Eycke, 267/86, Zb. s. 4769, bod 16; z 11. novembra 1997, Komisia a Francúzsko/Ladbroke Racing, C‑359/95 P a C‑379/95 P, Zb. s. I‑6265, bod 33, a z 9. septembra 2003, CIF, C‑198/01, Zb. s. I‑8055, bod 45).

67 Ak je pre rozhodnutie o uplatnení tohto ustanovenia potrebné najprv posúdiť prípadný vplyv štátnej právnej úpravy, treba určiť, či táto právna úprava necháva možnosť vylúčenia, obmedzenia alebo skreslenia hospodárskej súťaže autonómnemu správaniu podnikov (rozsudok Komisia a Francúzsko/Ladbroke Racing, už citovaný v bode 66 vyššie, body 32 a 35, a rozsudok CIF, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 66).

68 Ak sa pre potreby tohto posúdenia javí, že dotknutá právna úprava ukladá podnikom protisúťažné správanie, alebo úplne vylučuje možnosť protisúťažného správania z ich strany, potom je článok 81 ods. 1 ES neuplatniteľný (rozsudok Komisia a Francúzsko/Ladbroke Racing, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 33, a rozsudok CIF, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 67).

69 Ak sa naopak zdá, že táto právna úprava necháva možnosť vylúčenia, obmedzenia alebo skreslenia hospodárskej súťaže autonómnemu správaniu podnikov, potom je článok 81 ods. 1 ES uplatniteľný (rozsudok Komisia a Francúzsko/Ladbroke Racing, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 34, a rozsudok CIF, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 56).

70 Súd Spoločenstva uplatňoval reštriktívne možnosť vylúčiť správanie z pôsobnosti tohto ustanovenia z dôvodu, že je vyvolané štátnou právnou úpravou (rozsudok CIF, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 67, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. marca 2000, Consiglio Nazionale degli Spedizionieri Doganali/Komisia, T‑513/93, Zb. s. II‑1807, bod 60).

71 Je teda potrebné určiť, či španielska právna úprava uložila GW uplatniť v dohodách, ktoré uzatvorila so španielskymi veľkoobchodníkmi, ceny diferencované podľa toho, či lieky, ktoré im predáva, budú preplácané španielskym systémom zdravotného poistenia, alebo nie – ako tvrdí GSK.

72 Je pritom zjavné, že španielska právna úprava, ktorá zahŕňa na jednej strane ustanovenia hlavy VIII zákona č. 25/1990 a dekrétu č. 271/1990 na druhej strane, nikde neurčuje veľkoobchodnú cenu liekov, ktoré nie sú určené na preplatenie španielskym systémom zdravotného poistenia. GSK okrem toho uznala, ako vo svojich písomnostiach, tak aj na pojednávaní, že toto zistenie, vyplývajúce implicitne, ale nevyhnutne zo znenia zákona č. 25/1990 v znení platnom v čase vstupu všeobecných podmienok predaja do platnosti, ktoré v súvislosti s týmito výrobkami mlčí, bolo výslovne potvrdené neskoršími zmenami a doplneniami, a vyplýva to aj z odôvodnení č. 37 a č. 139 rozhodnutia.

73 Aj za predpokladu, že by teda bolo pravdivé tvrdenie GSK, podľa ktorého veľkoobchodná cena liekov určených na preplatenie uvedeným systémom je určená úplne nezávislým spôsobom španielskou administratívou a je GW a španielskym veľkoobchodníkom uložená, v protiklade s tým, čo tvrdia vedľajší účastníci konania, pravdou zostáva, že správanie ukladajúce prostredníctvom dohody systém diferencovaných cien zakazujúci španielskym veľkoobchodníkom, ktorí obchodujú s GW, nakúpiť za cenu (cena 4 A) lieky, ktoré ďalej predajú do iných členských štátov a ich povinnosť nákupu týchto výrobkov za vyššiu cenu (cena 4 B), nie je nijako španielskou právnou úpravou uložené. Keď sa GSK na to na pojednávaní pýtali, musela to pripustiť.

74 Nemôže byť teda prijatá skutočnosť, že dotknutá vnútroštátna právna úprava uložila GW zriadiť v dohodách, ktoré uzatvorila so španielskymi veľkoobchodníkmi, ceny diferencované podľa toho, či lieky, ktoré im predáva, budú preplácané španielskym systémom zdravotného poistenia alebo nie.

O súlade vôle

75 Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje iba na správanie podnikov dvojstrannej alebo viacstrannej povahy (rozsudok Súdneho dvora z 8. júla 1999, Komisia/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Zb. s. I‑4125, body 79 a 112), ktoré môže vytvoriť dohody, zosúladené postupy alebo rozhodnutia združení.

76 Na vznik dohody postačuje, aby najmenej dva podniky prejavili svoju spoločnú vôľu správať sa na trhu určitým spôsobom (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1970, ACF Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 112, a z 11. januára 1990, Sandoz Prodotti Farmaceutici/Komisia, C‑277/87, Zb. s. I‑45, uverejnenie abstraktu, bod 13; rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, body 67 a 173).

77 Ak je následne nevyhnutné, aby rozhodnutia, pri ktorých Komisia uplatňuje článok 81 ods. 1 ES, preukazovali existenciu spoločnej vôle správať sa na trhu určitým spôsobom, nie je naopak vyžadované, v protiklade s tým, čo tvrdí GSK, aby dokazovali spoločnú vôľu sledovať protisúťažný cieľ.

78 V prejednávanej veci rozhodnutie dospelo k záveru o existencii spoločnej vôle vyjadrenej GW a španielskymi veľkoobchodníkmi, ktorí všeobecné podmienky predaja podpísali, správať sa na trhu spôsobom stanoveným článkom 4 týchto podmienok, čiže predávať a kupovať ktorýkoľvek z 82 liekov, na ktoré sa tieto podmienky vzťahujú, za ceny 4 A alebo 4 B podľa toho, či podmienky stanovené bodom A tohto ustanovenia sú splnené alebo nie.

79 Toto zistenie zjavne potvrdzuje aj spis, z ktorého vyplýva, že GW prijala všeobecné podmienky predaja stanovujúce systém diferencovaných cien. Ďalej GW predložila tieto všeobecné podmienky predaja 89 veľkoobchodníkom, s ktorými v Španielsku udržuje obchodné vzťahy. Pri tejto príležitosti ich požiadala, s dôrazom na túto žiadosť, aby jej vrátili podpísanú kópiu ako „súhlas“ v stanovenej lehote. Tieto skutkové okolnosti preukazujú vôľu GW dohodnúť sa so španielskymi veľkoobchodníkmi na všeobecných podmienkach predaja, a teda urobiť im v tejto veci ponuku. Nakoniec 75 z 89 veľkoobchodníkov, adresátov tejto ponuky, vykonalo úkon požadovaný GW, podpísalo všeobecné podmienky predaja a poslalo ich späť v lehote na to určenej. Tieto skutkové okolnosti preukazujú vôľu španielskych veľkoobchodníkov prijať ponuku GW a uzatvoriť s ňou dohodu, ako to uznala aj GSK na pojednávaní.

80 Žiadne z tvrdení predložených GSK sa nejaví takej povahy, aby spochybnilo tento záver.

81 GSK osobitne nemôže založiť svoje tvrdenie na skutočnosti, že Komisia nepredložila dôkaz o existencii na jednej strane formálneho zákazu vyvážať uloženého zo strany GW španielskym veľkoobchodníkom a na druhej strane o správaní preukazujúcom konkludentné prijatie takéhoto zákazu uvedenými veľkoobchodníkmi.

82 Je totiž na Komisii, aby predložila dôkaz o protiprávnom konaní, ktoré konštatuje, a predložila vo svojich rozhodnutiach o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže presné a súhlasné dôkazy spôsobilé presvedčivo preukázať existenciu skutočností, ktoré tvoria tieto protiprávne konania (rozsudky Súdneho dvora z 28. marca 1984, CRAM a Rheinzink/Komisia, 29/83 a 30/83, Zb. s. 1679, bod 20, a zo 6. januára 2004, BAI a Komisia/Bayer, C‑2/01 P a C‑3/01 P, Zb. s. I‑23, bod 62).

83 Tieto skutočnosti môžu tvoriť priame dôkazy, napríklad ak majú písomnú formu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. marca 2000, Cimenteries CBR a i./Komisia, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95 až T‑32/95, T‑34/95 až T‑39/95, T‑42/95 až T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95 až T‑65/95, T‑68/95 až T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 a T‑104/95, Zb. s. II‑491, bod 862 a odvolanie, rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 55 vyššie, bod 237), alebo, ak nie sú priame dôkazy, môžu ich tvoriť nepriame dôkazy vyplývajúce napríklad zo správania (rozsudok Bayer/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, bod 73 a odvolanie, a rozsudok BAI a Komisia/Bayer, už citovaný v bode 82 vyššie, bod 100).

84 V prejednávanej veci už bolo zdôraznené, že Komisia vychádzala z výmeny písomností preukazujúcich bez akýchkoľvek pochybnosti, že GW ponúkla španielskym veľkoobchodníkom, aby sa správali na trhu spôsobom stanoveným vo všeobecných podmienkach predaja, a že väčšina z nich túto ponuku prijala. Pre Komisiu bolo preto zbytočné, ako aj zdôraznila na pojednávaní, skúmať iné skutočnosti ako tie, ktoré sa týkali príslušného správania GW a týchto veľkoobchodníkov.

85 Rovnako nie je dôvodné tvrdenie GSK, že veľkoobchodníci, na ktorých sa obrátila GW, boli opačného názoru ako ona.

86 Keďže totiž v tejto veci Komisia predložila dôkaz o existencii dohody, je na podniku, ktorý sa tejto dohody zúčastnil, aby predložil zo svojej strany dôkaz o dištancovaní sa od takejto dohody, dôkaz, ktorý musí preukázať jasnú vôľu, o ktorej mali vedomosť aj ostatné podniky, nezúčastniť sa tejto dohody (pozri v tomto zmysle rozsudok BAI a Komisia/Bayer, už citovaný v bode 82 vyššie, bod 63; rozsudok Aalborg Portland a i./Komisia, už citovaný v bode 55 vyššie, body 81 až 84, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. decembra 2003, Adriatica di Navigazione/Komisia, T‑61/99, Zb. s. II‑5349, body 135 až 138).

87 Hoci je v prejednávanej veci pravda, že niektorí zo španielskych veľkoobchodníkov, ktorí súhlasili so všeobecnými podmienkami predaja, napadli ich zákonnosť, ako je uvedené v odôvodnení č. 12 rozhodnutia, zo spisu nevyplýva, že by sa dištancovali v zmysle judikatúry. Rovnako je pravda, že niektorí z nich vyviezli lieky nakúpené od GW za cenu 4 A. Okrem toho zo spisu tiež vyplýva, že títo veľkoobchodníci nakoniec na žiadosť GSK akceptovali, že uhradia faktúry odrážajúce rozdiel medzi cenou 4 A a cenou 4 B. V každom prípade sa tieto skutočnosti týkajú iba niekoľkých veľkoobchodníkov a nemôže byť z toho vyvodený záver, že všetci veľkoobchodníci sa dištancovali od dohody, ktorú predtým uzatvorili s GW.

88 Okrem iného je fakt, že tri profesijné združenia, Aseprofar, Asociación de empresarios de cooperativas farmacéuticas a Fedifar, predložili Komisii a Servicio de defensa de competencia (oddelenie na ochranu hospodárskej súťaže) sťažnosti, ako to vyplýva z odôvodnenia č. 3 rozhodnutia, a že v týchto združeniach boli ich priamymi členmi v prvých dvoch a nepriamymi členmi v treťom niektorí veľkoobchodníci, ktorí podpísali všeobecné podmienky predaja. Samotná skutočnosť, že profesijné združenia, ktoré predložili tieto sťažnosti, mali medzi svojimi členmi niektorých, ktorí podpísali všeobecné podmienky predaja, však nestačí na preukázanie toho, že veľkoobchodníci ako celok v skutočnosti nechceli, alebo už viac odo dňa podania sťažnosti nechceli spolupracovať s GW.

89 Preto nemôže byť vyvodený záver, že GW a veľkoobchodníci tým, že súhlasili so všeobecnými podmienkami predaja, nemali zjavne spoločnú súhlasnú vôľu.

90 Z vyššie uvedeného vyplýva, že s ohľadom na tvrdenia predložené GSK sa nejaví nesprávne, že Komisia vyvodila existenciu dohody.

3. O existencii obmedzenia hospodárskej súťaže

a) Obsah rozhodnutia

91 Komisia v odôvodneniach č. 116 až č. 143 a č. 189 rozhodnutia uviedla, že článok 4 všeobecných podmienok predaja mal za cieľ a následok obmedzenie hospodárskej súťaže.

92 Komisia najprv, skúmajúc cieľ tohto ustanovenia, v odôvodnení č. 116 rozhodnutia uviedla, že tento článok má za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie s liekmi, ktoré uvádza na trh GW, medzi Španielskom a inými členskými štátmi. Komisia takisto v odôvodnení č. 117 rozhodnutia uviedla, že z porovnania medzi cenou 4 A, ktorá sa uplatňuje na lieky určené na ďalší predaj a preplatenie v Španielsku, a cenou 4 B, ktorá sa uplatňuje na lieky určené na ďalší predaj alebo preplatenie v iných členských štátoch, vyplýva, že ich uplatnenie by malo za následok vylúčenie alebo brzdenie súbežného obchodovania.

93 Komisia ďalej v odôvodneniach č. 117 až č. 119 rozhodnutia uviedla, že článok 4 všeobecných podmienok predaja vyvolal v značnom počte prípadov následky porovnateľné s následkami zákazu vyvážať, kým v iných prípadoch vylučoval súbežné obchodovanie, takmer tak, ako by to urobil systém dvojitej ceny. Takisto v odôvodneniach č. 120 až č. 123 rozhodnutia uviedla, že existencia štátnej právnej úpravy v Španielsku týkajúcej sa spôsobu stanovenia veľkoobchodných cien liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia nie je povahy, ktorá by mohla zmeniť túto analýzu.

94 Komisia nakoniec v odôvodneniach č. 124 a č. 125 rozhodnutia tvrdí, že Súdny dvor a Súd prvého stupňa vždy kvalifikovali dohody obsahujúce zákaz vývozu, systémy dvojitých cien alebo iné obmedzenia súbežného obchodovania ako dohody s cieľom obmedziť hospodársku súťaž, takže článok 4 všeobecných podmienok predaja je tiež potrebné považovať za článok majúci za cieľ obmedziť hospodársku súťaž.

95 Následne skúmajúc následok článku 4 všeobecných podmienok predaja Komisia najprv v odôvodnení č. 126 rozhodnutia uviedla, že skutočnosť uvedenia vyššej veľkoobchodnej ceny v prípade vývozu, ku ktorej sa pridávajú náklady na vykonanie tejto operácie (expedícia, opätovné balenie a iné) má za následok obmedzenie súbežného obchodovania, ktoré by bez takejto ceny existovalo.

96 Komisia ďalej v odôvodneniach č. 127 až č. 135 rozhodnutia uviedla, že toto ustanovenie sa neobmedzuje na neutralizovanie skreslenia hospodárskej súťaže vykonaného Španielskym kráľovstvom a že nie je odôvodniteľné existenciou osobitného kontextu právnej úpravy.

97 Komisia okrem toho v odôvodneniach č. 136 až č. 140 rozhodnutia uviedla, že rozdielne ceny stanovené v článku 4 všeobecných podmienok predaja mali za následok na jednej strane obmedzenie slobody konania veľkoobchodníkov vykonávajúcich činnosť v členskom štáte pôvodu súbežného obchodovania a na druhej strane obmedzenie hospodárskej súťaže medzi týmito veľkoobchodníkmi a predajcami vykonávajúcimi činnosť v členskom štáte určenia tohto súbežného obchodovania.

98 Komisia nakoniec v odôvodneniach č. 141 až č. 143 rozhodnutia spomína mieru, do akej kolísanie meny ovplyvnilo v rokoch 1996 a 1998 súbežné obchodovanie s liekmi, najmä medzi Španielskom a Spojeným kráľovstvom.

b) Tvrdenia účastníkov konania

99 GSK v podstate tvrdí, že článok 4 všeobecných podmienok predaja neobmedzuje hospodársku súťaž.

100 GSK v prvom rade zdôrazňuje, že hospodárska súťaž je v oblasti liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia skreslená od začiatku a že článok 4 všeobecných podmienok predaja má za cieľ iba neutralizáciu tejto situácie, ktorú možno pripísať existencii štátnej právnej úpravy týkajúcej sa cien uvedených liekov na jednej strane a absencii harmonizujúcej právnej úpravy Spoločenstva na druhej strane.

101 V druhom rade GSK tvrdí, že článok 4 všeobecných podmienok predaja nemá za cieľ obmedziť hospodársku súťaž a že Komisia nepreukázala, že by takýto následok mala so zreteľom na osobitosti dotknutého trhu a všeobecnejšie na právny a hospodársky kontext, v ktorom toto ustanovenie vzniklo.

102 Komisia podporovaná vedľajšími účastníkmi konania napadá dôvodnosť týchto tvrdení. Zastáva názor, že oprávnene tvrdí, že článok 4 všeobecných podmienok predaja, ktorý má povahu vylučujúcu a brzdiacu súbežné obchodovanie, mal za cieľ a za následok obmedzenie hospodárskej súťaže.

c) Posúdenie Súdom prvého stupňa

103 GSK nenapáda vecnú správnosť skutočností, ktorých sa dovoláva Komisia na účely uplatnenia článku 81 ods. 1 ES, ale napáda posúdenie, ktoré táto inštitúcia vykonala. Celá táto kritika sa viaže na dôsledky, ktoré mali byť odvodené zo správneho právneho a hospodárskeho kontextu oblasti liekov počas analýzy existencie obmedzenia hospodárskej súťaže. Detailnejšie sa táto kritika týka po prvé stavu hospodárskej súťaže pred vznikom článku 4 všeobecných podmienok predaja a po druhé obmedzenia hospodárskej súťaže, ktoré možno pripísať tomuto ustanoveniu.

O stave hospodárskej súťaže pred vznikom článku 4 všeobecných podmienok predaja

104 Ako GSK oprávnene tvrdí, oblasť liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia je v mnohých členských štátoch typická existenciou právnej úpravy, ktorá prevyšuje jednoduchú reguláciu hospodárskej činnosti, najmä pokiaľ ide o oblasť cien (rozsudok Súdneho dvora z 29. novembra 1983, Roussel a i., 181/82, Zb. s. 3849, bod 8). Koexistencia týchto rôznych štátnych právnych úprav môže skresliť hospodársku súťaž (rozsudok Súdneho dvora z 5. decembra 1996, Merck a Beecham, C‑267/95 a C‑268/95, Zb. s. I‑6285, bod 47). Okrem toho môže v tomto bode viesť k určitému uzatváraniu vnútroštátnych trhov (pozri analogicky rozsudok Súdneho dvora zo 16. decembra 1975, Suiker Unie a i./Komisia, 40/73 až 48/73, 50/73, 54/73 až 56/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Zb. s. 1663, bod 24).

105 V súlade s judikatúrou citovanou v bodoch 67 až 70 vyššie sa však článok 81 ods. 1 ES neuplatní, iba ak je oblasť, na ktorú sa dohoda vzťahuje, podriadená právnej úprave vylučujúcej možnosť, aby bola hospodárska súťaž touto dohodou vylúčená, skreslená alebo obmedzená.

106 V prejednávanej veci však existuje hospodárska súťaž medzi výrobcami liekov, ktorá sa zakladá hlavne na iných hodnotách, ako je cena, najmä na inováciách (rozsudok Roussel a i., už citovaný v bode 104 vyššie, bod 9), tak ako zdôraznila GSK vo svojich vyjadreniach a na pojednávaní.

107 Okrem toho môže existovať hospodárska súťaž medzi výrobcom a jeho predajcami, alebo medzi súbežnými obchodujúcimi a vnútroštátnymi predajcami, ktorá sa týka práve značných rozdielov v cene, ku ktorým prispievajú dotknuté štátne právne úpravy, a ktorá, keďže lieky sú ochraňované patentom udeľujúcim dočasný monopol jeho majiteľovi, je až do uplynutia tohto patentu jedinou formou možnej cenovej hospodárskej súťaže medzi nimi, ako to GSK takisto zdôraznila vo svojich vyjadreniach.

108 Keďže právna úprava opísaná GSK je schopná obmedziť hospodársku súťaž, ale nie ju vylúčiť, nemá za následok neuplatniteľnosť článku 81 ods. 1 ES.

O obmedzení hospodárskej súťaže pripisovanom článku 4 všeobecných podmienok predaja

109 Vzhľadom na to, že GSK tvrdí, že Komisia nezohľadnila správne príslušný právny a hospodársky kontext, keď skúmala existenciu obmedzenia hospodárskej súťaže, treba hneď na začiatku zdôrazniť, že hospodárskou súťažou upravenou článkom 3 ods. 1 písm. g) ES a článkom 81 ods. 1 ES sa rozumie účinná hospodárska súťaž, to znamená stupeň hospodárskej súťaže potrebný na to, aby boli dosiahnuté ciele Zmluvy. Jej intenzita sa môže meniť podľa povahy dotknutého výrobku a štruktúry dotknutého trhu. Okrem toho jej hodnoty môžu mať rôzny význam, keďže hospodárska súťaž v rámci cien netvorí jedinú účinnú formu hospodárskej súťaže, ani formu, ktorej treba za každých okolností prisúdiť úplnú prioritu (rozsudok Súdneho dvora z 25. októbra 1977, Metro/Komisia, 26/76, Zb. s. 1875, ďalej len „rozsudok Metro I“, body 20 a 21, a rozsudok CIF, už citovaný v bode 66 vyššie, bod 68).

110 Následkom toho posúdenie obmedzenia hospodárskej súťaže v zmysle článku 81 ods. 1 ES musí vychádzať zo skutočného rámca, a teda právneho a hospodárskeho kontextu, v ktorom sa prejaví dohoda, ktorej sa toto obmedzenie prisudzuje. Takáto povinnosť sa vzťahuje na posúdenie tak cieľa, ako aj následku dohody (rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 359 a 360; rozsudky Súdneho dvora z 13. júla 1966, Consten a Grundig/Komisia, 56/64 a 58/64, Zb. s. 429, 497, a z 12. decembra 1995, Oude Luttikhuis a i., C‑399/93, Zb. s. I‑4515, bod 20).

111 Ak teda posúdenie ustanovení dohody, vykonané v ich právnom a hospodárskom kontexte, preukáže samo osebe existenciu narušenia hospodárskej súťaže, môže sa predpokladať, že táto dohoda má za cieľ vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž (pozri rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 359 a 362, a rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 110 vyššie, s. 497), takže nie je potrebné preskúmať jej následok (rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 110 vyššie, s. 496, a rozsudok Komisia/Anic Participazioni, už citovaný v bode 75 vyššie, bod 99).

112 Naopak, ak nejde o taký prípad, je potrebné preskúmať následok tejto dohody a dostatočne právne preukázať, že skutočne alebo potenciálne vylučuje, obmedzuje alebo skresľuje hospodársku súťaž (rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 359, 360 a 362, a rozsudok Súdneho dvora z 28. mája 1998, Deere/Komisia, C‑7/95 P, Zb. s. I‑3111, body 75 a 77).

113 V prejednávanej veci je potrebné postupne preskúmať tvrdenia GSK týkajúce sa cieľa a následku článku 4 všeobecných podmienok predaja.

– O existencii protisúťažného cieľa

114 GSK nepopiera, že článok 4 všeobecných podmienok predaja bol prijatý s úmyslom obmedziť súbežné obchodovanie 82 liekov uvádzaných na trh GW medzi Španielskom na jednej strane a inými členskými štátmi, najmä Spojeným kráľovstvom, na druhej strane.

115 Z judikatúry vyplýva, že dohody smerujúce v konečnom dôsledku k zákazu súbežného obchodovania sa v zásade majú považovať za dohody majúce za cieľ vylúčiť hospodársku súťaž (rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 110 vyššie, s. 496 až 498; rozsudky Súdneho dvora z 1. februára 1978, Miller International/Komisia, 19/77, Zb. s. 131, body 7 a 18; z 12. júla 1979, BMW Belgium/Komisia, 32/78, 36/78 a 82/78, Zb. s. 2435, body 20 až 28 a 31, a Sandoz Prodotti Farmaceutici/Komisia, už citovaný v bode 76 vyššie, bod 16).

116 Z judikatúry takisto vyplýva, že dohody zreteľne majúce za cieľ nepriaznivo ovplyvniť súbežné obchodovanie majú byť v zásade považované za dohody, ktorých cieľom je obmedziť hospodársku súťaž (rozsudky Súdneho dvora z 8. novembra 1983, IAZ a i./Komisia, 96/82 až 102/82, 104/82, 105/82, 108/82 a 110/82, Zb. s. 3369, body 23 až 25, a zo 6. apríla 2006, General Motors/Komisia, C‑551/03 P, Zb. s. I‑3173, body 67 a 68).

117 GSK však oprávnene zdôrazňuje, pri zohľadnení právneho a hospodárskeho kontextu, že Komisia sa nemôže opierať o jedinú okolnosť, a síce že článok 4 všeobecných podmienok predaja zavádza systém diferencovaných cien s cieľom obmedziť súbežné obchodovanie, aby vyvodila záver, že toto ustanovenie má za cieľ obmedziť hospodársku súťaž.

118 Cieľom článku 81 ods. 1 ES, ktorý tvorí základné ustanovenie nevyhnutné pre splnenie úloh zverených Spoločenstvu, najmä pre fungovanie vnútorného trhu, (rozsudky Súdneho dvora z 1. júna 1999, Eco Swiss, C‑126/97, Zb. s. I‑3055, bod 36, a z 20. septembra 2001, Courage a Crehan, C‑453/99, Zb. s. I‑6297, bod 20), je totiž zabrániť, aby podniky tým, že medzi sebou alebo s tretími osobami obmedzia hospodársku súťaž, znižovali prospech konečných spotrebiteľov dotknutých výrobkov (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2006, Österreichische Postsparkasse a Bank für Arbeit und Wirtschaft/Komisia, T‑213/01 a T‑214/01, Zb. s. II‑1601, bod 115; pozri v tomto zmysle tiež rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 110 vyššie, s. 493, a rozsudok Súdneho dvora z 20. júna 1978, Tepea/Komisia, 28/77, Zb. s. 1391, bod 56). Na pojednávaní Komisia okrem iného niekoľkokrát zdôraznila, že práve z tohto pohľadu viedla svoje posúdenie v prejednávanej veci, a po prvé urobila záver, že všeobecné podmienky predaja evidentne obmedzujú prospech spotrebiteľov, a potom sa po druhé zaoberala otázkou, či toto obmedzenie bude vyvážené zvýšením efektívnosti v prospech spotrebiteľov.

119 V dôsledku toho uplatnenie článku 81 ods. 1 ES na prejednávanú vec nemôže závisieť iba od skutočnosti, že predmetná dohoda má za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie s liekmi alebo rozdeľovať spoločný trh, čo sú znaky umožňujúce vyvodiť záver, že táto dohoda má vplyv na obchod medzi členskými štátmi, ale vyžaduje okrem toho analýzu smerujúcu k zisteniu, či cieľom alebo následkom dohody je vylúčiť, obmedziť alebo skresliť hospodársku súťaž na relevantnom trhu na ujmu konečného spotrebiteľa. Ako teda vyplýva z citovanej judikatúry v bodoch 111 a 112 vyššie, táto analýza, ktorá môže byť skrátená, pokiaľ ustanovenia dohody ukazujú samy osebe existenciu narušenia hospodárskej súťaže, ako Komisia uviedla na pojednávaní, musí byť naopak doplnená, ak o takýto prípad nejde, v tom, čo si vyžadujú okolnosti v prejednávanej veci (rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 358 až 361, a rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 110 vyššie, s. 495 až 498).

120 V rozsudku Consten a Grundig/Komisia, už citovanom v bode 110 vyššie, ktorý bol podkladom pre citovanú judikatúru v bodoch 115 a 116 vyššie, Súdny dvor osobitne nerozhodol, v protiklade s tým, čo uviedla Komisia vo svojich vyjadreniach, že dohoda majúca za cieľ obmedzenie súbežného obchodovania sa musí automaticky považovať, bez ohľadu na akúkoľvek analýzu hospodárskej súťaže, za dohodu majúcu za cieľ obmedzenie hospodárskej súťaže. Naopak, Súdny dvor sa po prvé obmedzil na konštatovanie, že dohoda medzi výrobcom a predajcom, ktorá chce vytvoriť vnútroštátne prekážky v obchodovaní medzi členskými štátmi, môže byť takej povahy, ktorá odporuje najzákladnejším cieľom Spoločenstva (s. 494), a táto úvaha ho viedla k zamietnutiu žalobného návrhu na základe neuplatnenia článku 81 ods. 1 ES na vertikálne zmluvy (s. 492 až 494). Po druhé Súdny dvor urobil analýzu hospodárskej súťaže, skrátenú, ale vecnú, v rámci ktorej najmä zdôraznil, že dotknutá dohoda má za cieľ zabrániť akejkoľvek možnosti hospodárskej súťaže na úrovni veľkoobchodu s cieľom zavedenia ceny vylučujúcej účinnú hospodársku súťaž, a že tieto úvahy ho viedli k zamietnutiu žalobného dôvodu na základe absencie obmedzenia hospodárskej súťaže (s. 496 až 498).

121 Hoci je odvtedy známe, že súbežnému obchodovaniu je poskytnutá určitá ochrana, nejde o súbežné obchodovanie ako také, ale – ako rozhodol Súdny dvor – o súbežné obchodovanie podporujúce na jednej strane rozvoj obchodu a na druhej strane posilnenie hospodárskej súťaže (rozsudok Súdneho dvora zo 16. januára 1992, X, C‑373/90, Zb. s. I‑131, bod 12), to znamená, z tohto druhého aspektu, o súbežné obchodovanie, ktoré priznáva konečným spotrebiteľom výhody účinnej hospodárskej súťaže v oblasti zásobovania alebo cien (rozsudok Tepea/Komisia, už citovaný v bode 118 vyššie, body 43 a 56). Preto ak je známe, že dohoda majúca za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie sa má v zásade považovať za dohodu majúcu za cieľ obmedziť hospodársku súťaž, je to tak iba v rozsahu, v akom možno predpokladať, že zbavuje konečných spotrebiteľov týchto výhod.

122 Berúc do úvahy právny a hospodársky kontext, v ktorom vznikli všeobecné podmienky predaja GSK, však nemožno predpokladať, že zbavujú konečných spotrebiteľov liekov týchto výhod. Veľkoobchodníci, ktorých funkciou je, ako to rozhodol Súdny dvor, zabezpečiť zásobovanie maloobchodu majúce prospech z hospodárskej súťaže medzi výrobcami (rozsudok Metro I, už citovaný v bode 109 vyššie, bod 40), sú totiž hospodárskymi subjektmi pôsobiacimi v rámci hodnotového reťazca na sprostredkovateľskej úrovni a sú schopní ponechať si cenovú výhodu vyplývajúcu zo súbežného obchodovania, a v tom prípade sa táto výhoda neprenesie na konečného spotrebiteľa.

123 Opis tohto kontextu sa nachádza v oddiele I rozhodnutia týkajúceho sa skutkových okolností a konkrétnejšie v pododdiele F nazvanom „Súbežné obchodovanie farmaceutických výrobkov v Spoločenstve: vplyv vnútroštátnych rámcových právnych úprav a kolísanie meny“ a v pododdiele G nazvanom „Súbežné obchodovanie výrobkov GW v Spoločenstve: vplyv na jeho podmienky predaja“.

124 Zo znenia tohto opisu vyplýva, že základné vlastnosti právneho a hospodárskeho kontextu sú nasledujúce, ako ich GSK pripustila v o svojich vyjadreniach a na pojednávaní.

125 Po prvé, podľa odôvodnení č. 31, č. 36 a č. 50 rozhodnutia cena liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia nie je stanovená na základe procesu hospodárskej súťaže v celom Spoločenstve, ale je priamo určená v rámci správneho konania vo väčšine členských štátov a nepriamo kontrolovaná ostatnými členskými štátmi.

126 Po druhé, podľa odôvodnenia č. 31 rozhodnutia je aproximácia príslušných vnútroštátnych ustanovení v tejto oblasti v tomto štádiu obmedzená. V skutočnosti sa smernica 89/105 obmedzuje iba na stanovenie, že určenie cien týchto liekov, pokiaľ vyplýva z vnútroštátneho práva, sa musí uskutočniť na základe transparentného konania a musí byť založené na objektívnych a overiteľných kritériách. Pokiaľ ide o ostatné, podľa odôvodnenia č. 50 rozhodnutia vnútroštátne právo môže stanovovať zohľadnenie rôznych kritérií, podľa politiky sledovanej dotknutých členským štátom v oblasti verejného zdravia a financovania vnútroštátneho systému zdravotného poistenia, ako vyjadruje takisto smernica 89/105. To je najmä prípad španielskeho práva, ktoré podľa odôvodnení č. 37 a č. 38 rozhodnutia stanovuje priame určenie maximálnej veľkoobchodnej ceny a nepriame určenie maximálnej maloobchodnej ceny. Právo Spojeného kráľovstva zase nestanovuje určenie ceny, ale podľa odôvodnení č. 44 až č. 46 rozhodnutia, kontroluje príjmy farmaceutických spoločností.

127 Po tretie, podľa odôvodnení č. 29 až č. 31 a č. 34 rozhodnutia sú existujúce rozdiely medzi vnútroštátnymi ustanoveniami uplatňujúcimi sa v tejto oblasti štrukturálnou príčinou existencie významných rozdielov v cene medzi členskými štátmi.

128 Po štvrté, podľa odôvodnení č. 30, č. 32 a č. 53 rozhodnutia je kolísanie výmenného kurzu príčinou existencie týchto rozdielov v cene. Tento jav, ktorý sa 6. marca 1998, v deň, keď GSK oznámila všeobecné podmienky predaja Komisii, potenciálne týkal všetkých členských štátov Spoločenstva, sa 8. mája 2001, v deň, keď Komisia prijala rozhodnutie, týkal ešte Spojeného kráľovstva, Dánska a Švédska, ako to vyplýva z odôvodnenia č. 53 rozhodnutia.

129 Po piate, tieto rozdiely v cene sú podľa znenia odôvodnenia č. 29 rozhodnutia samy osebe príčinou súbežného obchodovania s liekmi v Spoločenstve. Hlavnými členskými štátmi určenia tohto súbežného obchodovania sú, ako to upresňujú aj odôvodnenia č. 33 a č. 34 rozhodnutia, Dánsko, Holandsko a Spojené kráľovstvo.

130 Po šieste, niektoré členské štáty prijali ustanovenia, ktoré nezávisle od otázky, či majú za cieľ podporiť súbežné obchodovanie – čo Komisia uvádza v odôvodneniach č. 31, č. 33, č. 34 a č. 52 rozhodnutia, ale čo GSK spochybňuje – môžu mať takýto následok. To je najmä prípad Spojeného kráľovstva, kde, ako to uvádza odôvodnenie č. 49 rozhodnutia, National Health Service prepláca automaticky lekárňam čiastku rovnajúcu sa cene, za ktorú výrobca uvádza svoj liek na britský trh, paušálne zníženú o 4 % až 5 %, o ktorých predpokladá, že zodpovedajú úspore uskutočnenej lekárňami, keď nakúpia inde za nižšiu cenu.

131 Po siedme, ako to vyplýva z odôvodnení č. 31 a č. 51 rozhodnutia, pacient všeobecne uhrádza iba obmedzenú časť ceny užívaných liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia, ktorá je v každom členskom štáte rozdielna. Vnútroštátny systém zdravotného poistenia prepláca podstatnú časť tejto ceny. To je najmä prípad Spojeného kráľovstva, kde podľa odôvodnenia č. 48 rozhodnutia pacient platí 6 libier šterlingov (GBP) za liek, ak nepatrí medzi kategóriu osôb vyňatých z tejto platby.

132 Komisia odkazuje na niektoré aspekty tohto opisu v rámci posúdenia cieľa článku 4 všeobecných podmienok predaja. Odkazuje na ne aj v odôvodnení č. 117 rozhodnutia, aby preukázala následok tohto ustanovenia na súbežné obchodovanie, čo nie je spochybnené. Odkazuje na ne takisto v odôvodnení č. 121 rozhodnutia, aby vysvetlila, že na rozdiel od toho, čo tvrdí GSK, farmaceutické spoločnosti disponujú právomocou vyjednávať v rámci španielskeho konania o stanovení veľkoobchodných cien liekov.

133 V žiadnej fáze však Komisia neskúma osobitnú a podstatnú vlastnosť sektora, ktorá vyplýva zo skutočnosti, že ceny dotknutých výrobkov, podliehajúce kontrole členských štátov, ktoré ich priamo alebo nepriamo stanovujú na úrovni, ktorú považujú za primeranú, vznikajú v Spoločenstve na rôznych štrukturálnych úrovniach, a na rozdiel od cien iných spotrebných tovarov, na ktoré Komisia odkazuje vo svojich vyjadreniach a na pojednávaní, akými sú športové výrobky alebo motorky, zostávajú v každom prípade z väčšej časti vyňaté z pôsobenia ponuky a dopytu.

134 Táto okolnosť je prekážkou tomu, aby bolo možné predpokladať, že súbežné obchodovanie má vplyv na ceny uplatňované pri konečnom spotrebiteľovi liekov preplácaných vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia, a tým im prináša citeľnú výhodu analogicky k tej, ktorá by im prináležala, keby tieto ceny boli určované spôsobom ponuky a dopytu.

135 Napokon, Komisia sama pripúšťa na prvý pohľad nejasný vplyv súbežného obchodovania s liekmi na prospech konečného spotrebiteľa, pretože vo svojom oznámení KOM(1998) 588 konečné znenie z 25. novembra 1999 o jednotnom trhu farmaceutických výrobkov, ktoré sa cituje v odôvodnení č. 161 rozhodnutia a ktorého sa dovolávajú účastníci konania vo svojich vyjadreniach a vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa, určuje, že ak súbežné obchodovanie nemôže mať dynamický účinok na ceny, je neúčinné, keďže veľká časť finančného zisku, ale nie všetok, patrí tým, ktorí vykonávajú súbežné obchodovanie, a nie systému zdravotnej starostlivosti alebo pacientovi (s. 6).

136 Nemožno preto prísť k záveru, že posúdenie článku 4 všeobecných podmienok predaja, majúceho za cieľ podľa GSK zaručiť, aby veľkoobchodná cena stanovená Španielskym kráľovstvom bola účinne uplatňovaná len na tie lieky, pre ktoré bola zákonne stanovená, samo osebe vyjadruje, že hospodárska súťaž bola vylúčená, obmedzená alebo skreslená.

137 Žiadne tvrdenie Komisie a vedľajších účastníkov konania sa nejaví takej povahy, aby spochybnilo tento záver.

138 Komisia sa najmä nemôže, ako to urobila v odôvodneniach č. 118 a č. 119 rozhodnutia a vo svojich vyjadreniach, obmedziť na vytvorenie analógie s dohodami, ktoré mala príležitosť skúmať vo svojej predchádzajúcej rozhodovacej praxi, vyvodiac záver, že článok 4 všeobecných podmienok predaja pripomína tieto dohody alebo im je podobný. Takýto postup totiž nakoniec prehliada skutočnosti právneho a hospodárskeho kontextu opísaného vyššie, ktoré v rozhodnutí o uplatnení článku 81 ods. 1 ES, na ktoré Komisia odkazuje, chýbajú.

139 Okrem toho je nedôvodné tvrdenie Komisie, že existencia španielskej právnej úpravy týkajúcej sa stanovenia veľkoobchodných cien liekov nie je koniec koncov určujúca, berúc do úvahy právomoc vyjednávať, ktorú vyhradila farmaceutickým spoločnostiam, ako je uvedené v odôvodneniach č. 120 až č. 123 rozhodnutia a jej vyjadreniach. Ďalej je nedôvodné tvrdenie Komisie, že koexistencia rôznych štátnych právnych úprav v tejto oblasti nie je určujúca ani podľa judikatúry (rozsudok BMW Belgium/Komisia, už citovaný v bode 115 vyššie, bod 5, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 19. mája 1999, BASF/Komisia, T‑175/95, Zb. s. II‑1581, body 121 až 123 a 136), čo takisto uvádza vo svojich vyjadreniach.

140 Aj za predpokladu, že španielska právna úprava vyhradzuje právomoc vyjednávať farmaceutickým spoločnostiam, ako to opakovane tvrdili Komisia a vedľajší účastníci konania na pojednávaní, totiž zostáva pravdou, že existencia tejto právnej úpravy a jej koexistencia s právnymi úpravami iných členských štátov má významný vplyv na základný parameter fungovania hospodárskej súťaže (pozri analogicky rozsudok Suiker Unie a i./Komisia, už citovaný v bode 104 vyššie, body 17 a 71), prvok kontextu, ktorý pri analýze hospodárskej súťaže nemožno prehliadnuť.

141 Žiadna analógia nemôže byť preto vytvorená medzi vecami spomenutými Komisiou, ktoré – ako táto inštitúcia sama poznamenala na pojednávaní – sa týkajú opatrení na zablokovanie ceny nových áut (rozsudok BMW Belgium/Komisia, už citovaný v bode 115 vyššie, bod 5) alebo výrobkov na premaľovanie áut (rozsudok BASF/Komisia, už citovaný v bode 139 vyššie, bod 123) platných na území jedného členského štátu Spoločenstva, a touto vecou, charakterizovateľnou skutočnosťou, že cena dotknutých výrobkov, stanovovaná nakoniec členskými štátmi, sa štrukturálne vymyká z pôsobenia ponuky a dopytu a stanovuje sa na štrukturálne odlišných úrovniach v celom Spoločenstve, napriek určitej hospodárskej súťaži, ktorá sa môže predsa len vyskytnúť z dôvodu súbežného obchodovania.

142 Nakoniec, z bodu 75 rozsudku General Motors/Komisia, už citovaný v bode 116 vyššie, na ktorý sa odvoláva Komisia vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa a na pojednávaní, nemôže byť vyvodené, že by bolo potrebné úplne prehliadnuť skutočnosti spomínané v predchádzajúcom bode.

143 Z bodu 75 tohto rozsudku totiž vyplýva, že absencia daňovej harmonizácie nebráni záveru, že dohoda smerujúca k obmedzeniu súbežného obchodovania s motorovými vozidlami má za cieľ obmedziť hospodársku súťaž, hoci mala, ako uviedla Komisia na pojednávaní, účinky na hospodársku súťaž v tejto oblasti. Naopak, nijako z neho nevyplýva, že dotknuté štátne právne úpravy v prejednávanej veci sú v analýze hospodárskej súťaže bezvýznamné, pretože majú za cieľ vyňať tvorbu cien liekov preplácaných vnútroštátnymi systémami zdravotného poistenia z hospodárskej súťaže.

144 Pokiaľ ide o vedľajších účastníkov konania, nemôžu sa oprávnene odvolávať na skutočnosť, že sa dotknuté štátne právne úpravy v skutočnosti netýkajú vyňatia tvorby cien ich liekov z pôsobenia ponuky a dopytu, ale že zmierňujú absenciu hospodárskej súťaže z dôvodu váhy farmaceutických spoločností na trhu a že zaručujú existenciu spravodlivých cien, ako to vedľajší účastníci konania robili na pojednávaní.

145 V prípade, keď je totiž podaná na súd Spoločenstva žaloba o neplatnosť rozhodnutia Komisie o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže, tento súd vykonáva, v súlade s článkom 230 ES, preskúmanie zákonnosti tohto rozhodnutia. Tvrdenia vedľajších účastníkov konania sa však opierajú o skutočnosti, ktoré neboli ani uvedené, ani – čo je ešte dôležitejšie – Komisiou v rozhodnutí preskúmané. Súdu prvého stupňa neprislúcha Komisiu pri ich prvom preskúmaní nahrádzať.

146 Okrem toho by tieto tvrdenia mali byť porovnané v tvrdeniami GSK, podľa ktorých štátne právne úpravy v oblasti patentov umožňujú farmaceutickým spoločnostiam získať späť náklady na výskum a vývoj (ďalej len „R & D“) tým, že im vytvárajú dočasný monopol, po ukončení ktorého výrobcovia generických liekov obnovujú cenovú hospodársku súťaž, takže obchodníci v súbežnom obchodovaní, vykonávajúci činnosť na trhu počas platnosti týchto patentov, sú nositeľmi umelej hospodárskej súťaže a nie účinnej hospodárskej súťaže v zmysle článku 3 ods. 1 písm. g) ES a článku 81 ES.

147 Následne hlavný záver Komisie, podľa ktorého článok 4 všeobecných podmienok predaja má byť považovaný za článok zakázaný článkom 81 ods. 1 ES v rozsahu, v akom má za cieľ obmedziť súbežné obchodovanie, nemôže byť prijatý. Keďže ceny dotknutých liekov sú vyňaté z veľkej časti z pôsobenia voľnej ponuky a dopytu z dôvodu uplatniteľnej právnej úpravy a sú stanovené alebo kontrolované verejnou mocou, nemôže byť naraz považované za jednoznačné, že súbežné obchodovanie smeruje k ich zníženiu a k zvýšeniu prospechu konečných spotrebiteľov. Analýza znenia článku 4 všeobecných podmienok predaja, vykonaná v tomto kontexte, teda nedovoľuje domnievať sa, že toto ustanovenie, ktoré smeruje k obmedzeniu súbežného obchodovania, smeruje tiež k zníženiu prospechu konečných spotrebiteľov. V tejto z veľkej časti ešte neznámej situácii nemôže byť reštriktívna povaha tejto dohody vo vzťahu k hospodárskej súťaži odvodená len zo samotného čítania jej ustanovení, vykonaná v jej kontexte, ale je potrebné predpokladať aj jej následky, aby sa mohlo preskúmať, čo z tohto znenia mohol vyvodiť regulačný orgán.

– O existencii protisúťažného následku

148 Posúdenie následku dohody na hospodársku súťaž vyžaduje v prvom rade definovanie relevantného trhu alebo trhov, tak z hľadiska ako vecného, ako aj geografického (rozsudok Súdneho dvora z 28. februára 1991, Delimitis, C‑234/89, Zb. s. I‑935, body 15, 16 a 18).

149 Pokiaľ ide v prejednávanej veci o relevantný trh výrobku, Komisia v odôvodneniach č. 112 a č. 113 rozhodnutia uviedla, že po zohľadnení pripomienok GSK, podľa ktorých povaha a rozsah súbežného obchodovania a všeobecných podmienok predaja môžu potvrdiť existenciu trhu výrobkov obsahujúceho všetky lieky na lekársky predpis, nie je potrebné detailne určiť časti trhu GW pre každý z 82 dotknutých liekov. Keďže Komisia na pojednávaní spochybnila existenciu pripomienok GSK, o ktoré sa tieto úvahy opierajú, je potrebné konštatovať, že znenie doplňujúceho oznámenia ukázalo, že rozhodnutie v tomto bode nie je poznačené vecne nesprávnym posúdením.

150 Pokiaľ ide o relevantný geografický trh, Komisia nakoniec v odôvodnení č. 114 rozhodnutia uviedla, že je potrebné považovať ho za vnútroštátny, najmä z dôvodu existencie rozdielov v členských štátoch Spoločenstva medzi právnymi úpravami týkajúcimi sa cien a úhrad, stratégií týkajúcich sa obchodných značiek výrobcu a balenia, distribučných systémov a zvykov pri predpisovaní liekov.

151 Komisia osobitne trhy ovplyvnené dohodou nevymenovala. Z odôvodnení č. 112 až č. 114, č. 117 a č. 126 rozhodnutia však vyplýva, ako to Komisia potvrdila vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa, že ide na jednej strane o španielsky trh, na ktorom španielski veľkoobchodníci môžu kúpiť lieky GW, a na druhej strane o všetky ostatné vnútroštátne trhy Spoločenstva, na ktorých môžu tieto lieky ďalej predať, to znamená tie, na ktorých existujúci rozdiel medzi španielskou cenou a domácou cenou postačuje na lukratívne súbežné obchodovanie.

152 GSK tento prístup Komisie k relevantnému geografickému trhu nespochybňuje, ako neskôr potvrdila na pojednávaní. Je teda nesporné, že tento trh, ktorým sa rozumie územie, na ktorom objektívne podmienky hospodárskej súťaže týkajúce sa dotknutého výrobku sú – ak nie rovnaké – aspoň dostatočne homogénne pre všetky hospodárskej subjekty (rozsudok Súdneho dvora zo 14. februára 1978, United Brands/Komisia, 27/76, Zb. s. 207, body 44 a 53, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. októbra1994, Tetra Pak/Komisia, T‑83/91, Zb. s. II‑755, bod 91), sa môže považovať v prejednávanej veci za vnútroštátny, zohľadniac najmä rozdiely v právnych úpravách týkajúce sa cien a úhrad liekov.

153 GSK naopak spochybňuje prístup Komisie k relevantnému trhu výrobkov. Zdôrazňuje, že zohľadniac španielsku právnu úpravu v tejto súvislosti by Komisia mala rozlišovať na jednej strane medzi regulovaným trhom, ktorý zahŕňa lieky určené na ďalší predaj a preplácané v Španielsku, a na druhej strane voľným trhom, ktorý zahŕňa lieky určené na ďalší predaj a preplácané v iných členských štátoch. Táto kritika sa však nejaví ako dôvodná.

154 Z odôvodnení č. 112 a č. 113 rozhodnutia vyplýva, že Komisia dostatočne neskúmala otázku definície relevantného trhu výrobkov. Pri otázkach, ako túto vec odôvodňuje, Komisia vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa poukázala na svoj úsudok – že keďže nebolo potrebné definovať relevantný trh výrobkov, v rozsahu, v akom mohla stanoviť existenciu protisúťažného cieľa, vypracovala iba takúto stručnú definíciu.

155 Takisto vo svojich odpovediach a neskôr na pojednávaní vysvetlila, že neprijala v tomto ohľade príliš dôkladný prístup a priklonila sa nakoniec k tradične používanej definícii v tejto oblasti, to znamená k definícii založenej na tretej úrovni anatomicko-terapeutickej klasifikácie vypracovanej European Pharmaceutical Medical Research Association (EphMRA). Táto úroveň zodpovedá, ako naznačujú odôvodnenia č. 16 a č. 110 rozhodnutia, podskupinám definovaným vzhľadom na terapeutické indikácie a farmaceutické vlastnosti dotknutých liekov.

156 Keď Súd prvého stupňa rozhoduje o žalobe o neplatnosť aktu Spoločenstva, prináleží mu vykladať tento akt, najmä ak inštitúcia, ktorá je jeho autorom, predkladá vysvetlenia, pokiaľ ide o spôsob, akým by sa mal tento akt chápať (rozsudok Súdneho dvora z 2. októbra 2003, Thyssen Stahl/Komisia, C‑194/99 P, Zb. s. I‑10821, body 55 a 56). V prejednávanej veci z celkového znenia rozhodnutia vyplýva, že Komisia implicitne, ale nevyhnutne, vychádzala z rámca trhu chápaného ako trh distribúcie liekov preplácaných španielskym systémom zdravotného poistenia, ktoré môžu byť predmetom súbežného obchodovania voči iným členským štátom Spoločenstva. Komisia teda opísala súbežné obchodovanie s liekmi uvádzanými na trh GW v Španielsku v odôvodneniach č. 64 až č. 71 rozhodnutia všeobecným spôsobom a vplyv všeobecných podmienok predaja na tento jav opísala v odôvodneniach č. 72 až č. 75 rozhodnutia. Tým istým spôsobom preskúmala obmedzujúci účinok článku 4 v odôvodneniach č. 117, č. 126, č. 137, č. 139 a č. 140 rozhodnutia, zameriavajúc svoju pozornosť na vzorku ôsmich liekov, zvlášť vhodných ako predmet súbežného obchodovania, o ktorých GSK Komisii podala informácie. Nakoniec sa rovnakým spôsobom zaoberala v odôvodnení č. 144 rozhodnutia rozsahom tohto následku na hospodársku súťaž, ako aj v odôvodnení č. 146 rozhodnutia dopadom na obchod medzi členskými štátmi.

157 Ako vyplýva z bodov 13 a 14 oznámenia Komisie 97/C 372/03 o definícii relevantného trhu na účely práva hospodárskej súťaže spoločenstva (Ú. v. ES C 372, 1997, s. 5; Mim. vyd. 08/001, s. 155, body 13 a 14), táto inštitúcia je povinná definovať relevantný trh výrobkov zohľadnením hlavne substitučnej povahy dopytu na jednej strane a ponuky na druhej strane.

158 Pokiaľ ide o prvý aspekt, z článku 1 písm. a) nariadenia Komisie (ES) č. 2790/1999 z 22. decembra 1999 o uplatňovaní článku 81 ods. 3 Zmluvy na kategórie vertikálnych dohôd a zosúladených postupov (Ú. v. ES L 336, s. 21; Mim. vyd. 08/001, s. 364), vyplýva, že je potrebné skúmať v rámci dohody, akou je dohoda v prejednávanej veci, ktoré výrobky kupujúci považuje za vzájomne zameniteľné alebo nahraditeľné z dôvodu ich vlastností, ich cien a zamýšľaného použitia.

159 Nezdá sa teda zjavne nesprávna úvaha, že kupujúci, teda španielsky veľkoobchodník, ktorý môže vykonávať súbežné obchodovanie, sa v tomto smere menej zaujíma o terapeutické účinky a farmaceutické vlastnosti každého lieku, ktorý kúpi od GW, ako o skutočnosť, že všetky tieto lieky sú preplácané španielskym systémom zdravotného poistenia, následkom čoho je cena určovaná španielskou administratívou. Rovnako sa nezdá zjavne nesprávna úvaha, že tento kupujúci sa menej zaujíma o cenu každého takéhoto lieku ako o skutočnosť, že existuje rozdiel v cene postačujúci na lukratívne súbežné obchodovanie pre všetky tieto lieky medzi Španielskom a členským štátom určenia. Za týchto podmienok nie je zjavne nesprávne domnievať sa, že všetky lieky preplácané španielskym systémom zdravotného poistenia, ktorých ďalší predaj prináša zisk z dôvodu existujúcich rozdielov v cene medzi Španielskom a členským štátom určenia, tvorí trh výrobkov.

160 Pokiaľ ide o druhý aspekt, môže sa konštatovať, ako to vyplýva z pripomienok GSK, na ktoré odkázala Komisia v odôvodneniach č. 112 a č. 113 rozhodnutia, že článok 4 všeobecných podmienok predaja bol prijatý tak, aby všeobecným spôsobom riešil otázku súbežného obchodovania s liekmi, s ktorými obchoduje GW, medzi Španielskom a členskými štátmi, voči ktorým táto činnosť môže byť pre španielskych veľkoobchodníkov lukratívna.

161 Existencia španielskej právnej úpravy predstavuje z pohľadu ako kupujúcich, tak aj GSK skôr faktor dodávajúci jednotnosť relevantnému trhu s výrobkami než prvok, ktorý by viedol k rozlišovaniu trhu distribúcie liekov určených na domácu spotrebu, ktorý je regulovaný, a trhu distribúcie liekov určených na vývoz, ktorý je voľný. V skutočnosti sa rozdiel predstavený GSK viaže skôr na zjavne územnú povahu španielskej právnej úpravy a na vnútroštátny rozmer relevantného geografického trhu, ako GSK pripustila na pojednávaní.

162 Po druhé je potrebné preskúmať skutočné alebo potenciálne následky dohody na hospodársku súťaž. Toto posúdenie zahŕňa porovnanie situácie hospodárskej súťaže vyplývajúcej z dohody a tej, ktorá by existovala, kedy dohoda nebola (rozsudok Société technique minière, už citovaný v bode 55 vyššie, s. 360, a rozsudok Deere/Komisia, už citovaný v bode 112 vyššie, bod 76).

163 V prejednávanej veci je potrebné hneď zdôrazniť, čo vyplýva z odôvodnení č. 26 a č. 28 rozhodnutia – že uplatňovanie všeobecných podmienok predaja, ktoré vstúpili do platnosti 9. marca 1998, bolo pozastavené 16. októbra 1998 a ostalo pozastavené až do dňa prijatia rozhodnutia, ako to pripomenuli účastníci konania na pojednávaní. Následne sa posúdenie vykonané Komisiou môže vykladať ako zamerané najmä na ich potenciálne následky na hospodársku súťaž, ako sa na tom zhodli účastníci konania na pojednávaní.

164 V tejto súvislosti GSK pripúšťa, že článok 4 všeobecných podmienok predaja mal alebo mohol mať za následok obmedzenie súbežného obchodovania, ale spochybňuje, že mal alebo mohol mať za následok obmedzenie hospodárskej súťaže. Hlavné tvrdenia, ktoré predkladá, sa týkajú najmä štyroch aspektov odôvodnenia prijatého Komisiou v rozhodnutí. Po prvé skutočnosť, že článok 4 všeobecných podmienok predaja obmedzuje súbežné obchodovanie a zasahuje do slobody konania španielskych veľkoobchodníkov, neznamená sama osebe, že má za následok obmedzenie hospodárskej súťaže. Po druhé, zohľadnením právneho a hospodárskeho kontextu, v ktorom sa toto ustanovenie prejavilo, skutočnosť, že zavádza systém rozdielnych cien, neznamená sama osebe, že má za následok obmedzenie hospodárskej súťaže. Po tretie, Komisia sa uspokojila so záverom, že toto ustanovenie obmedzuje súbežné obchodovanie, zasahuje do slobody konania španielskych veľkoobchodníkov a zavádza diferencované ceny, bez toho, aby dostatočne právne preukázala, že má za následok obmedzenie hospodárskej súťaže. Po štvrté, Komisia v každom prípade nezohľadnila skutočnosť, že článok 4 všeobecných podmienok predaja sa obmedzuje na odstránenie skreslenia hospodárskej súťaže, ktoré možno pripísať Španielskemu kráľovstvu.

165 Je potrebné určiť, či táto kritika preukazuje, že rozhodnutie nesprávne stanovilo, že článok 4 všeobecných podmienok predaja mal za následok obmedzenie hospodárskej súťaže.

166 Po prvé je nesporné, ako to vyplýva aj z odôvodnenia č. 126 rozhodnutia, že toto ustanovenie má za následok obmedzenie súbežného obchodovania s liekmi, ktoré GW uvádza v Španielsku na trh. Vo väčšine prípadov nahrádza totiž cenu 4 A, značne nižšiu ako cenu v platnosti v niektorých iných členských štátoch ako v Španielsku, cenou 4 B, ktorá sa od nich odlišuje málo, alebo vôbec. Za týchto okolností odstraňuje alebo znižuje zisk, ktorý by mohol ostať španielskym veľkoobchodníkom, ak by vykonávali ich vývoz.

167 Je však vhodné pripomenúť, že samotná skutočnosť, že dohoda má alebo môže mať za následok obmedzenie súbežného obchodovania, určite zasahuje do obchodu medzi členskými štátmi, ale nemusí nevyhnutne obmedzovať hospodársku súťaž. Ide o dopady, ktoré toto obmedzenie súbežného obchodovania má alebo môže mať na jeden alebo viac parametrov hospodárskej súťaže, akými sú napríklad množstvo, v akom je výrobok predmetom zásobovania, alebo cena, za akú sa predáva, ktoré dokazujú takéto obmedzenie (pozri v tomto zmysle rozsudok Tepea/Komisia, už citovaný v bode 118 vyššie, body 41, 43 a 56).

168 Skutočnosť, že pri neexistencii článku 4 všeobecných podmienok predaja by boli španielski veľkoobchodníci schopní nakúpiť lieky za veľkoobchodnú cenu stanovenú španielskou administratívou nezávisle od členského štátu, v ktorom sú tieto lieky určené na ďalší predaj a od vnútroštátneho systému zdravotného poistenia, ktorým majú byť preplatené, a potom ich ďalej predať do všetkých členských štátov, v ktorých je cena dostatočne vyššia ako španielska cena, aby im po zohľadnení nákladov na transakciu priniesla zisk, teda nedovoľuje prísť k záveru, nezávisle od akéhokoľvek posúdenia otázky, v akej miere súbežné obchodovanie prispieva k hospodárskej súťaži cien, zohľadniac úlohu, ktorú zohrávajú členské štáty v tejto oblasti, že existuje obmedzujúci následok na hospodársku súťaž.

169 GSK následne oprávnene zdôrazňuje, že po stanovení následku článku 4 všeobecných podmienok predaja na súbežné obchodovanie musí Komisia ešte preukázať následok na hospodársku súťaž.

170 Po druhé nebola spochybnená skutočnosť, ako to vyplýva z odôvodnení č. 137 až č. 139 rozhodnutia, že článok 4 všeobecných podmienok predaja má za následok obmedzenie slobody konania španielskych veľkoobchodníkov, najmä tej, ktorá sa týka výberu ich zákazníkov.

171 Nie všetky dohody obmedzujúce slobodu konania jedného alebo viacerých podnikov, ktorí sa tejto dohody zúčastnia, však podliehajú nevyhnutne zákazu stanovenému v článku 81 ods. 1 ES (rozsudok Súdneho dvora z 19. februára 2002, Wouters a i., C‑309/99, Zb. s. I‑1577, bod 97, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. septembra 2001, M6 a i./Komisia, T‑112/99, Zb. s. II‑2459, bod 76). Osobitne, všetky dohody uzatvorené medzi hospodárskymi subjektmi pôsobiacimi na rôznej úrovni reťazca výroby a distribúcie majú za následok zaviazať ich a následne ich obmedziť podľa podmienok, ktoré stanovujú, v ich slobode konania. V prejednávanej veci sú španielski veľkoobchodníci bez ohľadu na cenu, na akej sa dohodli s GW pri nákupe liekov na španielskom trhu (cena 4 A alebo cena 4 B), obmedzení vo svojej slobode konania v rozsahu, v akom z hospodárskeho hľadiska nie sú trvalo schopní tieto ďalej predať za nižšiu cenu na iných vnútroštátnych trhoch v Spoločenstve. Vzhľadom na to, že cieľom pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže je vyhnúť sa tomu, aby podniky obmedzením hospodárskej súťaže medzi sebou alebo tretími subjektmi znížili prospech konečného spotrebiteľa dotknutých výrobkov (bod 118 vyššie), je takisto potrebné preukázať, že predmetné obmedzenie obmedzuje hospodársku súťaž na ujmu konečn