Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie – Povinnosť zohľadniť konkrétny dopad na trh – Neexistencia – Prednostná úloha kritéria založeného na povahe porušenia

[Článok 81 ods. 1 písm. a) a b) ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A]

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Usmernenia k metóde stanovovania pokút – Právna povaha

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Veľmi závažné porušenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Účinok protisúťažného postupu – Nerozhodné kritérium

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Podiely na trhu, ktoré dotknutý podnik ovláda

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh – Kritériá posúdenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Stanovenie pokuty proporcionálne k faktorom posúdenia závažnosti porušenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Článok 253 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2 a 3)

9. Konanie – Predloženie nových dôvodov počas súdneho konania – Podmienky – Nový dôvod – Pojem

(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 48 ods. 2)

10. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Povinnosť Komisie predložiť dôkaz o porušení a o dĺžke jeho trvania – Uplatniteľnosť zásady prezumpcie neviny

(Článok 81 ods. 1 ES; Charta základných práv Európskej únie, článok 48 ods. 1)

11. Hospodárska súťaž – Kartely – Dôkaz – Stupeň presnosti požadovaný pri dôkazoch použitých Komisiou

(Článok 81 ods. 1 ES)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie – Zohľadnenie hospodárskej reality v období, keď došlo k porušeniu

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Rozdelenie dotknutých podnikov do kategórií – Podmienky – Dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

14. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti – Hrozby a nátlak, ktorým bol podnik vystavený – Vylúčenie

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti – Pasívna úloha podniku alebo úloha nasledovateľa – Kritériá posúdenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 prvá zarážka)

16. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Dotknuté podniky patriace medzi malé a stredné podniky – Neexistencia vplyvu

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A piaty odsek)

17. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Poľahčujúce okolnosti – Správanie odlišné od správania dohodnutého v rámci kartelu

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 druhá zarážka)

18. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Poľahčujúce okolnosti – Posúdenie

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3)

19. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Maximálna výška – Výpočet – Rozlišovanie medzi konečnou a čiastkovou sumou pokuty – Dôsledky

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

20. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Finančná situácia dotknutého podniku – Zohľadnenie – Povinnosť – Neexistencia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

21. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie – Neobmedzená právomoc

(Článok 229 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 31; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

22. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Odstrašujúci charakter – Dodržiavanie zásady proporcionality

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

Summary

1. Podľa článku 81 ods. 1 písm. a) a b) ES sú výslovne nezlučiteľné so spoločným trhom všetky dohody a zosúladené postupy, ktoré priamo alebo nepriamo určujú nákupné alebo predajné ceny alebo iné obchodné podmienky, alebo také, ktoré obmedzujú alebo kontrolujú výrobu či odbyt. Porušenia tohto typu, najmä pokiaľ ide o horizontálne kartely, sa kvalifikujú ako obzvlášť závažné, pretože majú priamy vplyv na základné podmienky hospodárskej súťaže na relevantnom trhu, alebo predstavujú zjavné porušenia pravidiel hospodárskej súťaže.

Závažnosť porušení práva hospodárskej súťaže Únie musí byť stanovená na základe veľkého množstva skutočností, akými sú osobitné okolnosti prípadu, jeho kontext a odstrašujúci účinok pokút, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré nutne musia byť vzaté do úvahy.

Podľa metódy stanovenej v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO sa pri posúdení závažnosti porušenia musí brať do úvahy povaha porušenia, jeho konkrétny dopad na trh tam, kde je ho možné stanoviť, a veľkosť relevantného geografického trhu. Tieto tri aspekty hodnotenia závažnosti porušenia však nemajú rovnakú dôležitosť pri celkovom posúdení. Povaha porušenia má zásadný význam, a to najmä pri kvalifikácii porušenia ako veľmi závažného. Naopak, konkrétny dopad na trh ani veľkosť geografického trhu nepredstavujú skutočnosti potrebné na kvalifikáciu porušenia za veľmi závažné v prípade horizontálnych kartelov, ktoré sa predovšetkým týkajú určenia cien. Horizontálne kartely tohto druhu teda môžu byť kvalifikované ako „veľmi závažné“ len na základe ich samotnej povahy bez toho, aby bola Komisia povinná preukázať konkrétny dopad porušenia na trh.

(pozri body 67, 69, 74, 76 – 78)

2. Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO predstavujú nástroj určený na spresnenie kritérií – pri dodržiavaní právnych predpisov vyššej právnej sily –, ktoré Komisia mieni uplatniť pri výkone svojej diskrečnej právomoci v oblasti stanovenia výšky pokút, ktorú jej priznáva článok 23 ods. 2 nariadenia č. 2003. Hoci uvedené usmernenia nepredstavujú právny základ rozhodnutia, ktorým sa ukladajú pokuty, pretože toto rozhodnutie sa zakladá na nariadení č. 1/2003, stanovujú všeobecným a abstraktným spôsobom metodológiu, ktorú sa Komisia zaviazala uplatňovať pri stanovení výšky pokút uložených týmto rozhodnutím, a v dôsledku toho zabezpečujú právnu istotu podnikov.

Hoci usmernenia nemôžu byť kvalifikované ako právna norma, ktorú musí správny orgán v každom prípade dodržať, vyjadrujú určité pravidlo správania, ktoré ukazuje, ako sa má v praxi postupovať, a od ktorého sa správny orgán nemôže v konkrétnom prípade odkloniť bez uvedenia dôvodov.

Obmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktoré si sama stanovila prijatím usmernení, však nie je nezlučiteľné so zachovaním širokej miery voľnej úvahy Komisie. Skutočnosť, že Komisia v usmerneniach spresnila svoj prístup k hodnoteniu závažnosti porušenia, totiž nevylučuje, aby ju hodnotila ucelene, v závislosti od všetkých relevantných okolností vrátane skutočností, ktoré nie sú výslovne uvedené v usmerneniach.

(pozri body 71 – 73)

3. Minimálna východisková suma 20 miliónov eur stanovená v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO pre veľmi závažné porušenia sa vzťahuje na sumu pokuty, ktorú možno uložiť len jednému podniku a nie všetkým podnikom, ktoré sa dopustili porušenia, braným ako celok.

(pozri bod 86)

4. Pokiaľ ide o konkrétny dopad reštriktívneho postupu v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže Únie na trh, treba pri stanovení výšky pokuty uloženej za také porušenie zobrať do úvahy dĺžku trvania a všetky faktory, na ktoré treba prihliadať pri posúdení závažnosti porušenia, akými sú konanie každého podniku, úloha, ktorú každý z nich hrá pri vytvorení zosúladených postupov, prospech, ktorý z týchto postupov podniky mohli získať, ich veľkosť a hodnota dotknutého tovaru, ako aj nebezpečenstvo, ktoré porušenia tohto typu predstavujú pre ciele Únie. Z toho vyplýva, že účinok protisúťažného postupu nie je sám osebe určujúcim kritériom pri posudzovaní primeranej výšky pokuty. Najmä skutočnosti týkajúce sa úmyslu môžu byť dôležitejšie ako tie, ktoré sa týkajú uvedených účinkov, najmä ak ide o porušenia, ktoré sú skutočne závažné, ako je rozdeľovanie trhov.

(pozri bod 90)

5. Podiel každého z dotknutých podnikov na trhu, ktorý bol predmetom reštriktívneho postupu v zmysle práva hospodárskej súťaže Únie, predstavuje aj v prípade neexistencie dôkazu o konkrétnom dopade porušenia na trh objektívne kritérium, ktoré udáva spravodlivú mieru zodpovednosti každého z nich, pokiaľ ide o potenciálnu škodlivosť uvedeného postupu pre riadnu hospodársku súťaž. Na určenie výšky pokuty sú teda relevantné trhové podiely podniku, ktoré stanovujú vplyv, ktorý tento podnik mohol na trh vykonávať.

(pozri bod 97)

6. Na posúdenie závažnosti porušenia je rozhodujúce vedieť, či členovia kartelu urobili všetko, čo bolo v ich možnostiach na dosiahnutie konkrétneho účinku svojich úmyslov. To, čo sa stalo potom, pokiaľ ide o ceny, mohlo byť ovplyvnené inými faktormi mimo kontroly členov kartelu, pričom títo nemôžu využívať vo svoj prospech nezávislé faktory, akými sú zvýšenie cien na dotknutom trhu, ktoré skrížili ich plány, a urobiť z nich skutočnosti odôvodňujúce zníženie pokuty.

(pozri body 99, 100)

7. Zásada proporcionality vyžaduje, aby akty inštitúcií neprekračovali hranice toho, čo je primerané a nevyhnutné na uskutočnenie sledovaného cieľa. Uplatnenie tejto zásady v rámci konaní začatých Komisiou na potrestanie porušení pravidiel hospodárskej súťaže znamená, že pokuty nesmú byť neprimerané vzhľadom na sledované ciele, t. j. vzhľadom na dodržanie týchto pravidiel, a že výška pokuty uloženej podniku za porušenie v oblasti hospodárskej súťaže musí byť primeraná porušeniu posudzovanému v celkových súvislostiach a musí najmä prihliadať na jeho závažnosť. Zásada proporcionality vedie najmä k tomu, že Komisia musí pokutu stanoviť proporcionálne ku kritériám, ktoré zohľadnila pri posudzovaní závažnosti porušenia, a z tohto dôvodu musí tieto kritériá uplatňovať koherentným a objektívne odôvodneným spôsobom.

Za týchto podmienok Komisia neporuší zásadu proporcionality stanovením východiskovej sumy pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže na 10 miliónov eur, pokiaľ predmetné porušenie predstavuje veľmi závažný a úmyselný priestupok proti pravidlám hospodárskej súťaže a uvedená suma je zjavne nižšia ako minimálna suma stanovená v usmerneniach pre tento typ kartelu.

(pozri body 104, 105, 107)

8. V rámci určovania pokút z dôvodu porušenia práva hospodárskej súťaže Únie je povinnosť odôvodnenia splnená, ak Komisia vo svojom rozhodnutí uvedie kritériá posúdenia, ktoré jej umožnili posúdiť závažnosť a dĺžku trvania porušenia.

V tejto súvislosti je síce Komisia na základe článku 253 ES povinná odôvodniť svoje rozhodnutia uvedením skutkových okolností, od ktorých závisí odôvodnenie rozhodnutia a úvahy, ktoré ju viedli k jeho prijatiu, toto ustanovenie však nepožaduje, aby Komisia prerokovala všetky skutkové a právne okolnosti, ktoré sa preberali v priebehu správneho konania.

Pokiaľ ide o rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty viacerým podnikom, rozsah povinnosti odôvodnenia sa musí posudzovať v duchu toho, že závažnosť porušení sa musí určiť v závislosti od veľkého počtu skutočností, ako sú najmä osobitné okolnosti veci, jej ko ntext a odstrašujúci dosah pokút, a to bez toho, aby sa vyhotovil kogentný a taxatívny zoznam kritérií, ktoré sa musia obligatórne zohľadniť.

(pozri body 109, 233)

9. Podľa článku 48 ods. 2 prvého pododseku Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu je uvádzanie nových dôvodov prípustné počas konania len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na nových právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania. V tejto súvislosti dôvod, ktorý predstavuje rozšírenie dôvodu skôr uvedeného priamo alebo implicitne v žalobe a ktorý má úzky vzťah s týmto dôvodom, musí byť vyhlásený za prípustný.

(pozri bod 124)

10. Komisia je povinná predložiť dôkazy nielen o existencii kartelu v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže Únie, ale aj o jeho trvaní. Pokiaľ ide konkrétnejšie o povinnosť dokázať porušenie článku 81 ods. 1 ES, je úlohou Komisie preukázať porušenia, ktoré uvádza, a pripojiť vhodné dôkazy na to, aby dostatočne preukázala existenciu skutočností vedúcich k porušeniu. Pokiaľ má súd pochybnosti, musia tieto pochybnosti slúžiť v prospech podniku, ktorý je adresátom rozhodnutia konštatujúceho porušenie. Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia dostatočne preukázala existenciu daného porušenia, ak pochybnosť v tomto ohľade naďalej trvá, osobitne v rámci konania o neplatnosť a/alebo zmenu rozhodnutia, ktorým sa ukladá pokuta. V tomto kontexte je totiž nevyhnutné zohľadniť zásadu prezumpcie neviny, ktorá je súčasťou základných práv chránených v právnom poriadku Únie a ktorá bola zakotvená v článku 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. Vzhľadom na povahu predmetných porušení, ako aj na povahu a stupeň prísnosti sankcií, ktoré sú s tým spojené, sa zásada prezumpcie neviny uplatňuje najmä na konania týkajúce sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných na podniky, ktorých výsledkom môže byť uloženie pokút alebo penále. Je tak nevyhnutné, aby Komisia predložila presné a súladné dôkazy, aby odôvodnila silné presvedčenie, že k vytýkanému porušeniu došlo.

Každý z dôkazov predložených Komisiou nemusí nutne zodpovedať týmto kritériám so zreteľom na každý prvok porušenia. Postačuje, ak súbor nepriamych dôkazov, o ktoré sa inštitúcia opiera, zodpovedá v celom posúdení tejto požiadavke.

(pozri body 129,130, 143)

11. Je obvyklé, že činnosti, s ktorými sú spojené protisúťažné dohody, sa uskutočňujú tajne, stretnutia sa konajú potajomky a súvisiaca dokumentácia je obmedzená na minimum. Z toho vyplýva, že aj keď Komisia objaví dôkazy výslovne preukazujúce protiprávny kontakt medzi hospodárskymi subjektmi, ako sú zápisnice zo stretnutí, obyčajne sú len zlomkovité a nesúrodé do tej miery, že je často nutné rekonštruovať niektoré detaily prostredníctvom dedukcií. Vo väčšine prípadov sa preto musí existencia protisúťažného postupu alebo protisúťažnej dohody vyvodiť z určitého počtu zhodujúcich sa skutočností a nepriamych dôkazov, ktoré ako celok môžu predstavovať dôkaz o porušení pravidiel hospodárskej súťaže, pokiaľ neexistuje iné logické vysvetlenie.

Okrem toho sa pri neexistencii dôkazov spôsobilých priamo preukázať dĺžku trvania porušenia Komisia opiera prinajmenšom o dôkazy, ktoré súvisia so skutočnosťami dostatočne blízkymi z hľadiska času tak, aby bolo možné odôvodnene pripustiť, že toto porušenie trvalo neprerušene medzi dvoma konkrétnymi dátumami.

V tejto súvislosti ako dostatočný dôkaz účasti podniku na karteli stačí, ak Komisia preukáže, že dotknutý podnik sa zúčastnil na stretnutiach, počas ktorých boli uzatvorené dohody protisúťažného charakteru, bez toho, aby ich zjavným spôsobom odmietol. Ak sa preukáže účasť na takýchto stretnutiach, prináleží tomuto podniku, aby predložil dôkazy o tom, že jeho účasť na predmetných stretnutiach nemala protisúťažnú povahu, a to takým spôsobom, že preukáže, že svojim konkurentom oznámil, že sa na týchto stretnutiach zúčastnil z iných dôvodov ako oni. Dôvodom tejto zásady je skutočnosť, že podnik svojou účasťou na takomto stretnutí bez verejného dištancovania sa od jeho obsahu umožnil ostatným účastníkom domnievať sa, že súhlasí s jeho výsledkom a že sa mu podriadi. Naopak Komisia sa dopustí nesprávneho posúdenia, keď dospeje k záveru o účasti podniku na karteli, ktorý je v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže Únie, ak v tejto súvislosti nemá k dispozícii dostatočné nepriame dôkazy.

(pozri body 131, 132, 158, 165, 166)

12. Pokiaľ ide o výber referenčného roka na účely preukázania relatívnej dôležitosti podnikov v oblasti kartelu, ktorý je v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže Únie, usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO síce v bode 1 A štvrtom a piatom odseku stanovujú rozdielne zaobchádzanie s podnikmi v závislosti od ich ekonomickej dôležitosti, ale neuvádzajú, vzhľadom na ktorý rok musí byť relatívna dôležitosť podnikov preukázaná.

V tomto ohľade je Komisia povinná zvoliť takú metódu výpočtu, ktorá umožní zohľadniť veľkosť a hospodársku silu každého z dotknutých podnikov, ako aj rozsah existujúceho porušenia v závislosti od ich hospodárskej situácie existujúcej v čase, keď došlo k porušeniu. Navyše obdobie, ktoré treba zohľadniť, sa musí vymedziť tak, aby bolo možné dosiahnuté obraty, alebo podiely na trhu čo možno najlepšie porovnať. Z toho vyplýva, že referenčným rokom nemusí byť nevyhnutne celý posledný rok trvania porušenia.

(pozri body 176, 177)

13. Hoci metóda spočívajúca v rozdelení členov kartelu do kategórií na účely diferencovaného prístupu v štádiu stanovenia východiskových súm pokút vedie k nezohľadneniu rozdielnych veľkostí podnikov tej istej kategórie, prináša so sebou paušalizáciu východiskovej sumy stanovenej pre podniky patriace do tej istej kategórie.

Takéto rozdelenie do kategórií však musí byť v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania, podľa ktorej je zakázané zaobchádzať s porovnateľnými situáciami rozdielne a s rozdielnymi situáciami rovnako, ak takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené. Okrem toho musí byť suma pokút prinajmenšom proporcionálna vo vzťahu ku skutočnostiam zohľadneným pri posúdení závažnosti porušenia. Pri overení toho, či je rozdelenie členov kartelu do kategórií v súlade so zásadami rovnosti zaobchádzania a proporcionality, treba preskúmať, či je toto rozdelenie koherentné a objektívne odôvodnené.

Aj keď Komisia v tejto súvislosti môže na účely posúdenia veľkosti podniku zúčastneného na karteli, jeho hospodárskej sily na určitom trhu, ako aj rozsahu porušenia, ktorého sa dopustil, zohľadniť jeho trhové podiely počas posledného celého roku konštatovaného porušenia, musí sa uistiť, že podiely na trhu každého z dotknutých podnikov správne odrážajú ich hospodársku situáciu existujúcu v čase, keď došlo k porušeniu. V prípade dlhodobých porušení však všeobecne platí, že podiely na trhu v určitom roku môžu v tomto smere slúžiť ako relevantné ukazovatele a ako údaje, ktoré možno čo najlepšie porovnať, najmä na účely rozdelenia dotknutých podnikov do kategórií len vtedy, ak sa posledný celý rok trvania porušovania tak, ako ho zobrala do úvahy Komisia, zhoduje s trvaním účasti každého z týchto podnikov na porušovaní.

(pozri body 180 – 182, 184, 186)

14. Existencia hrozieb a nátlaku s cieľom donútiť podnik, aby sa podieľal na porušení práva hospodárskej súťaže Únie, nie je súčasťou poľahčujúcich okolností vymenovaných v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO. Nátlak zo strany určitých podnikov, ktorého cieľom je donútiť ostatné podniky, aby sa podieľali na porušení práva hospodárskej súťaže Únie, nezbavuje dotknutý podnik zodpovednosti za spáchané porušenie, a to bez ohľadu na významnosť tohto nátlaku, nijako nemení závažnosť kartelu a nemôže predstavovať poľahčujúcu okolnosť na účely výpočtu výšok pokút, pokiaľ dotknutý podnik mohol oznámiť prípadný nátlak príslušným orgánom a podať týmto orgánom sťažnosť. Komisia v dôsledku toho nie je povinná zohľadniť také hrozby ako poľahčujúcu okolnosť.

(pozri body 211 – 213)

15. Spomedzi faktorov spôsobilých odhaliť pasívnu úlohu podniku v rámci kartelu, ktoré môžu odôvodniť zníženie pokuty podľa bodu 3 prvej zarážky usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, možno zohľadniť jeho podstatne sporadickejšiu účasť na stretnutiach v porovnaní s účasťou iných členov kartelu, rovnako ako jeho oneskorený vstup na trh, ktorého sa porušenie týka, nezávisle na dĺžke jeho účasti na porušení, alebo ešte existenciu výslovných vyhlásení v tom zmysle pochádzajúcich od zástupcov tretích podnikov, ktoré sa na porušení zúčastnili. Výlučne pasívna úloha člena kartelu okrem toho vyžaduje, aby sa správal „nenápadne“, teda aby chýbala aktívna spolupráca na príprave protisúťažnej dohody či dohôd.

V tomto ohľade nepostačuje, aby sa dotknutý podnik správal počas určitých období kartelu alebo vo vzťahu k určitým dohodám kartelu nenápadne, aj za predpokladu, že je takéto správanie preukázané. Zvolávanie stretnutí počas iných období, navrhovanie ich programu, distribúcia prípravných dokumentov pred stretnutiami pritom nie je zlučiteľné s pasívnou úlohou nasledovania svojho vodcu a nenápadným správaním. Také iniciatívy prezrádzajú ochotný a aktívny postoj podniku voči vytvoreniu, trvaniu a kontrole kartelu.

Navyše, len čo sa podnik zúčastnil na stretnutiach s protisúťažným cieľom, aj keď na nich nezohrával aktívnu úlohu, musí byť považovaný za účastníka kartelu, pokiaľ nepreukáže, že sa otvorene dištancoval od protiprávneho zosúladeného konania. Svojou účasťou na stretnutiach sa totiž podnik v zásade pripojil alebo prinajmenšom vyvolal u ostatných účastníkov presvedčenie, že sa pripája, k obsahu protisúťažných dohôd, ktoré boli na nich uzatvorené.

(pozri body 217, 218, 220, 223, 225)

16. Bod 1 A piaty odsek usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO umožňuje Komisii zvýšiť pokuty veľkým podnikom, ale neukladá jej znížiť pokuty, ktoré stanovila drobným podnikom. Veľkosť podniku je totiž zohľadnená stropom, ktorý stanovuje článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 a ustanovenia usmernení. Okrem týchto úvah o veľkosti neexistuje žiaden dôvod, aby sa s malými a strednými podnikmi zaobchádzalo odlišne ako s ostatnými podnikmi. Skutočnosť, že podniky patria medzi malé a stredné podniky, ich nezbavuje povinnosti dodržiavať pravidlá hospodárskej súťaže.

Článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 okrem toho nevyžaduje, aby v prípade, ak sa ukladajú pokuty viacerým podnikom zapojeným do toho istého porušenia, suma pokuty, ktorá je uložená podniku malej alebo strednej veľkosti, nebola v percentách obratu vyššia ako suma pokút uložených väčším podnikom. Z tohto ustanovenia totiž vyplýva, že tak pri podnikoch malej alebo strednej veľkosti, ako aj pri veľkých podnikoch treba pri stanovení sumy pokuty zohľadniť závažnosť a dĺžku trvania porušenia.

(pozri body 226, 228, 260)

17. Komisia je povinná uznať existenciu poľahčujúcej okolnosti z dôvodu nerealizovania porušujúcich dohovorov v praxi v súlade s bodom 3 druhou zarážkou usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO len vtedy, keď podnik, ktorý sa odvoláva na neuplatnenie kartelovej dohody, môže preukázať, že sa jasne a jednoznačne postavil proti uskutočneniu tejto kartelovej dohody narušením jej fungovania a že nevyvolával dojem dodržiavania dohody, a tým nepodnecoval iné podniky na uplatnenie predmetnej dohody. Pre podniky by bolo príliš jednoduché minimalizovať riziko platenia vysokej pokuty, ak by mohli využiť kartelovú dohodu a potom ťažiť zo zníženia pokuty z dôvodu, že mali len obmedzenú úlohu pri uskutočňovaní porušenia, pričom ich postoj podnecoval ostatné podniky k škodlivejšiemu správaniu sa v hospodárskej súťaži.

(pozri body 240, 241)

18. V usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO sa neuvádza, že by Komisia musela systematicky zohľadňovať jednotlivo každú z poľahčujúcich okolností vymenovaných v bode 3 uvedených usmernení. Z toho vyplýva, že nie je povinná automaticky priznať dodatočné zníženie z tohto dôvodu, pričom primeraná povaha prípadného zníženia pokuty z dôvodu poľahčujúcich okolností musí byť posúdená z celkového hľadiska pri zohľadnení všetkých relevantných okolností.

(pozri bod 242)

19. Horná hranica 10 % celkového obratu stanovená v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 má odlišný a autonómny cieľ v porovnaní s kritériami závažnosti a dĺžky trvania porušenia, ktorým je zabrániť uloženiu takých pokút, pri ktorých je zrejmé, že podniky, vzhľadom na ich veľkosť determinovanú ich celkovým obratom, hoci len približným a neúplným spôsobom, ich nebudú schopné uhradiť. Preto je táto hranica jednotne uplatňovaná na všetky podniky a premenlivá v závislosti od veľkosti každého z nich a smeruje k vylúčeniu pokuty nadmernej a neprimeranej výšky. Takáto hranica má jediný možný dôsledok, že výška pokuty vypočítaná na základe kritérií závažnosti a dĺžky trvania porušenia bude v prípade, že túto hranicu presiahne znížená na najvyššiu povolenú úroveň. Jej uplatnenie znamená, že dotknutý podnik v zásade neplatí pokutu, ktorú by bol inak povinný zaplatiť v dôsledku posúdenia založeného na týchto kritériách.

Okrem toho článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 nezakazuje Komisii, aby sa dostala pri výpočte k čiastkovej sume prekračujúcej túto hornú hranicu, pokiaľ suma nakoniec uloženej pokuty neprekračuje túto hornú hranicu. Z toho vyplýva, že Komisia nemôže byť v žiadnej fáze uplatňovania usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO povinná zaistiť, aby stanovené čiastkové sumy pokút odrážali všetky rozdiely medzi celkovými obratmi dotknutých podnikov. Komisia navyše nie je povinná ani zabezpečiť, aby konečné sumy pokút pre dotknuté podniky, ktoré sú výsledkom jej výpočtu, vyjadrovali akýkoľvek rozdiel medzi nimi, čo sa týka ich obratov.

(pozri body 257, 259)

20. Komisia nie je pri určení výšky pokuty povinná zohľadniť stratovú finančnú situáciu dotknutého podniku, keďže uloženie takejto povinnosti by viedlo k získaniu neoprávnenej súťažnej výhody pre podniky, ktoré sú najmenej prispôsobené podmienkam trhu.

(pozri bod 258)

21. Neobmedzená súdna právomoc, ktorú v súlade s článkom 229 ES priznáva Všeobecnému súdu článok 31 nariadenia č. 1/2003, ho oprávňuje, aby okrem samotného preskúmania zákonnosti, ktoré umožňuje len odmietnutie žaloby o neplatnosť alebo zrušenie napadnutého aktu, nahradil posúdenie Komisie svojím posúdením a v dôsledku toho zmenil napadnutý akt, a to aj bez toho, aby ho zrušil, s prihliadnutím na všetky skutkové okolnosti, najmä s cieľom zmeniť výšku pokuty, pokiaľ mu je otázka ich výšky predložená na posúdenie.

Stanovenie pokuty Všeobecným súdom nie je zo svojej podstaty presným aritmetickým výpočtom. Navyše Všeobecný súd, ktorý rozhoduje v rámci svojej neobmedzenej právomoci, nie je viazaný výpočtami Komisie, ani jej usmerneniami k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, ale svoje posúdenie musí vykonať s prihliadnutím na všetky skutkové okolnosti prípadu.

(pozri body 265, 266)

22. Cieľom pokút uložených za porušenie článku 81 ES, akými sú pokuty stanovené v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, je potrestať protiprávne úkony dotknutých podnikov, ako aj odstrašiť tak dotknuté podniky, ako aj ďalšie hospodárske subjekty od budúceho porušenia pravidiel práva hospodárskej súťaže Únie. Zohľadnenie veľkosti a celkových zdrojov dotknutého podniku s cieľom zabezpečiť dostatočný odstrašujúci účinok pokuty tak spočíva v zamýšľanom účinku na uvedený podnik, pričom sankcia nemôže byť zanedbateľná najmä s ohľadom na finančnú silu tohto podniku.

Okrem toho zásada proporcionality vyžaduje, aby akty inštitúcií neprekračovali hranice toho, čo je vhodné a potrebné na uskutočnenie legitímnych cieľov sledovaných predmetnou právnou úpravou, čím sa rozumie, že v prípade, kde existuje voľba medzi viacerými primeranými opatreniami, je potrebné prikloniť sa k tomu najmenej obmedzujúcemu a že spôsobené ťažkosti nesmú byť neúmerné vo vzťahu k sledovaným cieľom. Z uvedeného vyplýva, že pokuty nesmú byť neprimerané vzhľadom na sledované ciele, teda vzhľadom na dodržanie pravidiel hospodárskej súťaže, a že výška pokuty uloženej podniku za porušenie v oblasti hospodárskej súťaže musí byť primeraná porušeniu posudzovanému v celkových súvislostiach, a to najmä s prihliadnutím na jeho závažnosť.

(pozri body 279, 280)