ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Článok 22 Estatuto dos Beneficios Fiscais (zákon o daňových úľavách), v znení uplatniteľnom v spore vo veci samej (ďalej len „EBF“) stanovoval: „1 – Dani z príjmov právnických osôb za podmienok uvedených v tomto článku podliehajú fondy investovania do prevoditeľných cenných papierov, fondy investovania do nehnuteľností, spoločnosti, ktoré podnikajú v oblasti investovania do prevoditeľných cenných papierov, a spoločnosti, ktoré podnikajú v oblasti investovania do nehnuteľností, ktoré sú zriadené a pôsobia v súlade s tuzemskými právnymi predpismi. … 3 – Na účely určenia zdaniteľných výnosov sa neberú do úvahy príjmy uvedené v článkoch 5, 8 a 10 [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (zákon o dani z príjmu fyzických osôb)], pokiaľ také príjmy nepochádzajú od subjektov, ktoré majú bydlisko alebo sídlo v krajine, na území alebo v regióne, na ktoré sa vzťahuje výrazne priaznivejší daňový režim a ktoré sú uvedené v zozname schválenom vyhláškou člena vlády zodpovedného za oblasť financií, ani výdavky, ktoré súvisia s takými príjmami alebo sú uvedené v článku 23 A [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (zákon o dani z príjmu právnických osôb)], ani príjmy, vrátane úľav, a výdavky týkajúce sa správcovských poplatkov alebo iných poplatkov, ktoré sa platia subjektom uvedeným v odseku 1. … 6 – Subjekty uvedené v odseku 1 sú oslobodené od derrama municipal (časť dane z príjmov právnických osôb, ktorá sa platí obci), a od derrama estadual (prirážka k dani z príjmov právnických osôb, ktorá sa platí štátu). 7 – Na zlúčenie, rozdelenie alebo zvýšenie základného imania formou nepeňažného vkladu, ktoré vykonajú subjekty uvedené v odseku 1, vrátane tých, ktoré nemajú právnu subjektivitu, sa obdobne uplatnia články 73, 74, 76 a 78 zákona o dani z príjmov právnických osôb, pričom na zvýšenie základného imania formou nepeňažného vkladu sa musia uplatniť pravidlá týkajúce sa majetkového vkladu uvedené v článku 73 ods. 3 uvedeného zákona. 8 – Osobitné daňové sadzby stanovené v článku 88 zákona o dani z príjmov právnických osôb sa obdobne uplatnia v rámci týchto pravidiel. … 10 – Z príjmov získaných daňovníkmi uvedenými v odseku 1 netreba vyberať zrážkovú daň z príjmov právnických osôb. … 14 – Ustanovenia odseku 7 sa uplatnia na transakcie uvedené v spomenutom odseku, ktoré vykonávajú subjekty, ktorých sídlo, miesto skutočného vedenia alebo obchodné sídlo sa nachádza na portugalskom území alebo v inom členskom štáte Európskej únie alebo v Európskom hospodárskom priestore, pokiaľ v tomto poslednom uvedenom prípade existuje povinnosť administratívnej spolupráce v oblasti výmeny informácií a pomoci pri výbere daní rovnocenná povinnosti, ktorá existuje v Európskej únii. 15 – Subjekty, ktoré riadia investičné spoločnosti alebo fondy uvedené v odseku 1, spoločne a nerozdielne zodpovedajú za daňové dlhy investičných spoločností alebo fondov, ktorých riadením sú poverené.“
83

Týmto tretím odvolacím dôvodom Komisia v podstate tvrdí, že podstatnú formálnu náležitosť predstavuje len povinnosť začať konanie vo veci formálneho zisťovania týkajúce sa opatrenia pomoci v zmysle článku 107 ZFEÚ. Prípadné opomenutie zhrnúť relevantnú skutkovú alebo právnu okolnosť v rozhodnutí o začatí konania nepredstavuje porušenie takejto náležitosti. Okrem toho práva tretích osôb zúčastniť sa na konaní vo veci formálneho zisťovania by boli porušené len vtedy, ak by im toto opomenutie bránilo predložiť ich pripomienky k predmetnej okolnosti. Okrem toho toto porušenie by viedlo k zrušeniu konečného rozhodnutia len vtedy, ak by dotknuté osoby mohli preukázať, že informácie, ktoré by mohli poskytnúť o tejto okolnosti, mohli zmeniť obsah konečného rozhodnutia.
408

Spojené kráľovstvo uvádza v duplike podrobnosti výpočtu umožňujúceho dospieť k tejto sume nasledovne. Pokiaľ ide o prvú časť obdobia porušovania, t. j. obdobie od novembra 2011 do novembra 2014, za straty tradičných vlastných zdrojov treba považovať celkovú sumu colných dlhov požadovaných v 23 oznámeniach C 18 Snake, teda sumu 192568694,30 GBP. Táto suma by mala byť znížená na približne 25 miliónov GBP použitím metódy HMRC, pretože tieto dlhy boli nesprávne vypočítané podľa metódy OLAF‑JRC a najmä na základe PPC. K tejto sume približne 25 miliónov GBP treba ďalej pripočítať, pokiaľ ide o druhú časť obdobia porušovania, t. j. obdobie od januára 2015 do 11. októbra 2017 vrátane, sumu 143115553 GBP (približne 168117840 eur), ktorá by predstavuje výšku strát vlastných zdrojov vypočítanú podľa metódy HMRC. Napokon, pokiaľ ide o dotknuté dovozy počas tohto druhého obdobia, sumy požadované v platobných výmeroch C18 Breach, ktoré už boli doručené 34 obchodným subjektom, by sa mali odpočítať v celkovej upravenej sume 44296285,04 GBP (približne 52034846 eur).
4

Článok 121 Ley 27/2014 del Impuesto sobre Sociedades (zákon č. 27/2014 o dani z príjmov právnických osôb) z 27. novembra 2014 (ďalej len „zákon o dani z príjmov právnických osôb“), nazvaný „Nezaúčtovaný alebo nepriznaný majetok a práva: domnienka o dosiahnutí príjmov“, stanovuje: „1. Majetok, ktorý daňovník vlastní a nezapísal ho do účtovníctva, sa považuje za majetok nadobudnutý pomocou nepriznaných príjmov. Táto domnienka existuje aj v prípade čiastočného utajenia nadobúdacej hodnoty. 2. Majetok nezapísaný do účtovníctva sa považuje za majetok vo vlastníctve daňovníka, ak ho vlastní. 3. Výška nepriznaných príjmov sa považuje za rovnajúcu sa nadobúdacej hodnote majetku alebo práv nezapísaných do účtovníctva po odpočítaní sumy skutočných dlhov prijatých na financovanie tohto nadobudnutia, ktoré rovnako neboli zapísané do účtovníctva. Táto suma nemôže byť v nijakom prípade záporná. Výška nadobúdacej hodnoty sa overí na základe príslušných dokladov alebo, ak to nie je možné, na základe pravidiel oceňovania stanovených [všeobecným daňovým zákonom]. 4. Ak sú do účtovníctva daňovníka zapísané neexistujúce dlhy, platí domnienka nepriznaných príjmov. 5. Suma príjmov určených na základe uvedených domnienok sa zahrnie do najstaršieho zdaňovacieho obdobia, ktoré ešte nie je premlčané, pokiaľ daňovník nepreukáže, že zodpovedá inému zdaňovaciemu obdobiu alebo iným viacerým obdobiam. 6. V každom prípade sa majetok alebo práva, v súvislosti s ktorými nebola v stanovenej lehote dodržaná informačná povinnosť uvedená v osemnástom dodatočnom ustanovení [všeobecného daňového zákona], pokladajú za nadobudnuté pomocou nepriznaných príjmov zahrnutých do posledného zdaňovacieho obdobia, ktoré nie je premlčané a ešte sú v ňom možné opravy. Ustanovenia tohto odseku sa však neuplatnia, pokiaľ daňovník preukáže, že majetok alebo práva, ktoré vlastní, nadobudol prostredníctvom priznaných príjmov alebo príjmov získaných počas zdaňovacích období, v ktorých nepodliehal tejto dani. …“
68

V druhom rade, keďže štátnu pomoc identifikovanú v spornom rozhodnutí nepredstavuje právo na predmetnú náhradu škody, ani rozhodcovský rozsudok, ale vyplatenie tejto náhrady po pristúpení Rumunska k Únii, tvrdenia, ktorými Komisia najmä na podporu druhej časti svojho druhého odvolacieho dôvodu uvádza, že má právomoc preskúmať opatrenie, ktoré môže predstavovať štátnu pomoc poskytnutú pred týmto pristúpením, treba zamietnuť ako neúčinné. To isté platí pre argumentáciu, ktorou Komisia na podporu prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu tvrdí, že predmetná štátna pomoc vyplýva zo zmeny tohto rozsudku na exekučný titul alebo z vyhlásenia uvedeného rozsudku. Ak by sa týmto tvrdeniam vyhovelo, znamenalo by to, že Komisia v tomto rozhodnutí nesprávne konštatovala, že táto pomoc bola poskytnutá zaplatením náhrady škody. Akákoľvek snaha Komisie zmeniť alebo doplniť odôvodnenie uvedeného rozhodnutia ex post je však neprípustná.
69

V tejto súvislosti z bodov 65 až 67 napadnutého rozsudku vyplýva, ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 59 svojich návrhov, že Všeobecný súd pripustil, že v rámci analýzy cenového podhodnotenia Komisia vzhľadom na to, že uplatnila metódu PCN, do určitej miery zohľadnila segmentáciu posudzovaného výrobku. Zastával však názor, že vzhľadom na štyri skutkové okolnosti prejednávanej veci charakterizujúce túto segmentáciu, a to ťažkosti spojené so zameniteľnosťou medzi výrobkami patriacimi do rôznych segmentov na strane dopytu, rozdiely v cenách medzi rôznymi segmentmi, koncentráciu činnosti najväčšieho podniku vybratého do vzorky výrobného odvetvia Únie v odvetví ropy a plynu a koncentráciu dovozov čínskych vyvážajúcich výrobcov zaradených do vzorky v segmente stavebníctva táto metóda nezohľadnila dostatočne segmentáciu trhu na účely analýzy vplyvu dumpingových dovozov na ceny vo výrobnom odvetví Únie, a že preto Komisia nezaložila svoju analýzu na všetkých údajoch relevantných v prejednávanom prípade.
7

Dňa 15. júla 2013 predložil Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe“ (výbor občanov pre iniciatívu občanov „Menšinový balíček – milión podpisov za rozmanitosť v Európe“) Komisii návrh európskej iniciatívy občanov (ďalej len „ICE“) s názvom „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe“ (Menšinový balíček – milión podpisov za rozmanitosť v Európe) (ďalej len „dotknutý návrh ICE“).
(14)

Hlavným cieľom právnych predpisov týkajúcich sa schvaľovania vozidiel je zabezpečiť, aby nové vozidlá, komponenty a samostatné technické jednotky, ktoré sú uvedené na trh, poskytovali vysoký stupeň bezpečnosti a ochrany životného prostredia. Tento cieľ by sa nemal narušiť tým, že sa určité časti alebo vybavenia dodatočne namontujú po uvedení vozidiel na trh alebo do prevádzky v premávke. Mali by sa preto prijať primerané opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby tieto časti alebo vybavenia, ktoré sa môžu dodatočne montovať na vozidlá a ktoré môžu podstatne zhoršiť fungovanie systémov dôležitých z hľadiska bezpečnosti alebo ochrany životného prostredia podliehali kontrole schvaľovacieho orgánu pred tým, než sa ponúknu na predaj. Tieto opatrenia by mali obsahovať technické ustanovenia o požiadavkách, ktoré tieto časti alebo vybavenie musia spĺňať.“
8

Odôvodnenia 5, 12 a 22 nariadenia č. 1788/2003 stanovujú: „(5) Poplatok by sa mal stanoviť ako odrádzajúci prvok a mal by byť zaplatený členským štátom ihneď, ako sa prekročí národné referenčné množstvo. Členský štát by potom mal rozdeliť bremeno platby medzi výrobcov, ktorí k prekročeniu prispeli. Títo musia zodpovedať členskému štátu za platbu svojich príspevkov na poplatok z jednoduchého dôvodu, že prekročili svoje povolené množstvá. … (12) S cieľom zabezpečiť efektívne fungovanie systému by mali príspevok k splatnému poplatku od výrobcov vyberať nákupcovia, ktorých postavenie je ideálne pre vykonanie potrebných transakcií, a preto by sme mali mať k dispozícii prostriedky na zabezpečenie toho, aby tento príspevok mohli vyberať. A naopak, každá vybraná suma, ktorá prekročí poplatok splatný členským štátom, by sa mala použiť na financovanie národných reštrukturalizačných programov alebo náhradu pre isté kategórie výrobcov alebo tých, ktorí sa nachádzajú vo výnimočnej situácii. Ak sa však zistí, že členský štát nemá splatný poplatok [nemá povinnosť odviesť splatný poplatok – neoficiálny preklad], mali by sa všetky vybrané preddavky vrátiť. … (22) Hlavným účelom poplatku upraveného týmto nariadením je regulovať a stabilizovať trh s mliečnymi výrobkami. Príjem vyplývajúci z tohto poplatku by sa mal preto využiť na financovanie výdavkov v sektore mlieka.“
64

V prejednávanej veci pritom z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, zbavuje učiteľov katolíckeho náboženstva verejných vzdelávacích inštitúcií, akými sú žalobcovia vo veci samej, možnosti zmeniť ich pracovnú zmluvu na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú a/alebo získať náhradu škody za ujmu spôsobenú v dôsledku po sebe nasledujúcich zmlúv na dobu určitú nie z dôvodu ich náboženstva, ale podobne ako ostatní učitelia týchto inštitúcií z dôvodu, že patria do odvetvia verejného vzdelávania. Okrem toho, hoci sa na rozdiel od týchto učiteľov na nich neuplatňovali postupy podľa článku 399 legislatívneho dekrétu č. 297/1994, ani mimoriadny plán prijímania stanovený zákonom č. 107/2015, nebolo to z tohto dôvodu, ale z dôvodu trvania ich pracovných miest v dĺžke jedného roka, ktoré neumožňovalo ich zápis na stále zoznamy vhodných uchádzačov, hoci tento zápis bol potrebný pre zaradenia do stálej služby, ku ktorým došlo na takomto základe. Napokon táto dĺžka nemá žiadnu súvislosť s vydaním osvedčenia o spôsobilosti a vierovyznaním, ktoré sú nevyhnutné na výučbu katolíckeho náboženstva, ani s možnosťou odňatia tohto osvedčenia, pretože tieto skutočnosti sa týkajú tiež učiteľov katolíckeho náboženstva prijatých do zamestnania na dobu neurčitú.
3

Odôvodnenia 1, 3, 4, 13, 17, 20, 22 a 26 nariadenia č. 1169/2011 stanovujú: „(1) V článku 169 [ZFEÚ] sa stanovuje, že [Európska] [ú]nia má prispievať k dosiahnutiu vysokej úrovne ochrany spotrebiteľov prostredníctvom opatrení, ktoré prijíma podľa článku 114 ZFEÚ. … (3) Na dosiahnutie vysokej úrovne ochrany zdravia spotrebiteľov a na zaručenie ich práva na informácie by sa malo zabezpečiť, aby spotrebitelia boli primerane informovaní o potravinách, ktoré konzumujú. … (4) Podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 z 28. januára 2002, ktorým sa ustanovujú všeobecné zásady a požiadavky potravinového práva, zriaďuje Európsky úrad pre bezpečnosť potravín a stanovujú postupy v záležitostiach bezpečnosti potravín [Ú. v. ES L 31, 2002, s. 1; Mim. vyd. 15/006, s. 463], sa uvádza, že všeobecnou zásadou potravinového práva je poskytnúť spotrebiteľom základ na rozhodovanie o výbere potravín, ktoré konzumujú, na základe informácií a zabrániť akýmkoľvek postupom, ktoré môžu spotrebiteľa uviesť do omylu. … (13) Je potrebné ustanoviť spoločné definície, zásady, požiadavky a postupy tak, aby sa sformoval jasný rámec a spoločný základ pre opatrenia Únie a vnútroštátne opatrenia, ktorými sa riadia informácie o potravinách. … (17) Prvotným dôvodom na vyžadovanie povinných informácií o potravinách by malo byť umožnenie spotrebiteľom identifikovať a vhodne využívať potraviny a vyberať si tie, ktoré vyhovujú ich individuálnym stravovacím potrebám. … … (20) Potravinové informačné právo by malo zakazovať používanie informácií, ktoré by uviedli spotrebiteľa do omylu, najmä pokiaľ ide o charakteristiky, účinky alebo vlastnosti potravín, alebo pripisovali potravinám liečivé vlastnosti. … … (22) Mal by sa vypracovať zoznam všetkých povinných informácií, ktoré by sa v zásade mali poskytovať o všetkých potravinách určených konečnému spotrebiteľovi a zariadeniam spoločného stravovania. V tomto zozname by sa mali uchovávať informácie, ktoré sa podľa existujúcich právnych predpisov Únie už vyžadujú, keďže sa všeobecne považujú za cenné acquis v súvislosti s informovaním spotrebiteľov. … (26) Etikety na potravinách by mali byť jasné a zrozumiteľné, aby pomáhali spotrebiteľom, ktorí sa chcú pri výbere potravín a stravy rozhodovať na základe lepších informácií. …“
50

Pokiaľ totiž ide o cieľ daňovej výhody priznanej vnútroštátnou právnou úpravou, vnútroštátny súd len všeobecnými pojmami uviedol, že v posledných rokoch boli daňové právne predpisy upravujúce spoločné realitné investičné fondy uzavretého typu predmetom mnohých legislatívnych zásahov motivovaných dvoma protichodnými cieľmi, a to jednak cieľom podpory rozvoja osobitného nástroja správy portfólia a jednak s cieľom obmedziť využívanie tohto nástroja na účely obchádzania právnych predpisov. Uvedený súd poukázal na to, že prípadný vznik krízy na trhu, ku ktorej by mohlo dôjsť v dôsledku zníženia cien nehnuteľností, by mohol podnietiť početných účastníkov investičných fondov otvoreného typu k tomu, aby požadovali predčasné splatenie svojich podielov, čo by vyvolalo pohltenie „likvidných vankúšov“ týchto fondov. Tieto fondy by na to, aby mohli vyhovieť týmto žiadostiam o vyplatenie, boli nútené predať časť nadobudnutých nehnuteľností pod ich normálnu hodnotu. Za týchto podmienok vnútroštátny súd uvádza, že cieľ talianskeho zákonodarcu, z ktorého vychádza daňová výhoda priznaná v článku 35 ods. 10b zákonného dekrétu č. 223/2006 realitným fondom uzavretého typu, by mohol pozostávať z podpory a uprednostňovania zriaďovania investičných fondov, ktoré nevychádzajú zo značne špekulatívnych a náhodných zámerov.
9

Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (ďalej len „Xinyi PV“) je spoločnosť so sídlom v Číne, ktorá tam vyrába a vyváža do Únie solárne sklo, ktorého sa týka sporné nariadenie. Jej jedinou akcionárkou je spoločnosť Xinyi Solar (Hongkong) Ltd so sídlom v Hongkongu (Čína), ktorá je kótovaná na burze v Hongkongu.
7

V dňoch 5. marca a 29. októbra 2013 Komisia začala podľa článku 11 ods. 6 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) konanie pre porušenie proti spoločnostiam HSBC, Barclays, Crédit agricole SA a Crédit agricole Corporate and Investment Bank (ďalej spolu len „spoločnosti Crédit agricole“), Deutsche Bank AG, Deutsche Bank Services (Jersey) Ltd a DB Group Services (UK) Ltd (ďalej spolu len „Deutsche Bank“), JP Morgan Chase & Co., JP Morgan Chase Bank National Association a JP Morgan Services LLP (ďalej spolu len „spoločnosti JP Morgan“), Royal Bank of Scotland plc a the Royal Bank of Scotland Group plc (ďalej spolu len „RBS“) a Société générale.
73

V tejto súvislosti, pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého by takéto obmedzenie aktívnej legitimácie združení na ochranu životného prostredia na určité rozhodnutia, najmä tie, ktoré majú vážne dôsledky pre životné prostredie, mohlo byť odôvodnené veľkým počtom správnych rozhodnutí, ktoré súvisia so životným prostredím, treba konštatovať, že ako to v podstate uviedol generálny advokát v bode 71 svojich návrhov, na jednej strane z článku 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru nevyplýva, že by právo na opravný prostriedok, ktoré stanovuje, mohlo byť obmedzené len na rozhodnutia s významnými dôsledkami pre životné prostredie. Na druhej strane rozhodnutia o udelení alebo zmene typového schválenia ES sa môžu týkať mnohých vozidiel, a preto ich nemožno v žiadnom prípade považovať za rozhodnutia, ktoré majú len malý význam pre životné prostredie. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z odôvodnenia 6 nariadenia č. 715/2007 vyplýva, že na zlepšenie kvality ovzdušia a splnenie limitných hodnôt znečistenia je potrebné pokračovať vo výraznom znižovaní emisií NOx z dieselových vozidiel. Rozhodnutia, ktorými sa udeľuje alebo mení typové schválenie ES v rozpore so zákazom používania rušiacich zariadení znižujúcich účinnosť systémov regulácie emisií stanoveným v článku 5 ods. 2 tohto nariadenia, však môžu zmariť dosiahnutie týchto cieľov ochrany životného prostredia.
18

Pokiaľ ide o určenie výhody, Komisia v podstate uviedla, že daňovým opatrením, na základe ktorého spoločnosť patriaca do skupiny účtuje transferové ceny neprimerané cenám, ktoré by sa účtovali v podmienkach voľnej hospodárskej súťaže, t. j. ceny vyplývajúce z rokovaní medzi nezávislými podnikmi za porovnateľných okolností podľa princípu nezávislého vzťahu, sa tejto spoločnosti udeľuje výhoda, pretože vedie k zníženiu jej základu dane, a teda k zníženiu splatnej dane pri uplatnení všeobecného systému dane z príjmu právnických osôb. Podľa názoru Komisie tak Súdny dvor vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 22. júna 2006, Belgicko a Forum 187/Komisia (C‑182/03 a C‑217/03, EU:C:2006:416), pripustil princíp nezávislého vzťahu, teda „princíp, podľa ktorého transakcie uskutočňované medzi spoločnosťami tej istej skupiny musia byť odmeňované spôsobom, s ktorým by súhlasili nezávislé spoločnosti rokujúce za porovnateľných okolností a za nezávislých trhových podmienok“, ako referenčné kritérium na stanovenie toho, či spoločnosť skupiny má k dispozícii výhodu podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ v dôsledku opatrenia, ktorým sa určujú jej transferové ceny, a teda aj jej základ dane. Komisia preto uviedla, že musí v prejednávanej veci overiť, či sa metóda prijatá luxemburskou daňovou správou v dotknutom záväznom daňovom stanovisku na účely stanovenia zdaniteľného zisku spoločnosti FFT v Luxembursku odchyľuje od metódy, ktorá vedie k spoľahlivému odhadu výsledku na základe trhu, a teda aj od princípu nezávislého vzťahu. V takom prípade by sa podľa Komisie vychádzalo z toho, že záväzným daňovým stanoviskom sa spoločnosti FFT udeľuje selektívna výhoda podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ (odôvodnenia 222 až 227 sporného rozhodnutia).
127

Na úvod treba uviesť, že ak by sa na účely boja proti závažnej trestnej činnosti umožnil prístup k údajom o prenose dát a polohe, ktoré boli uchovávané všeobecným a nediferencovaným spôsobom, viedlo by to k tomu, že tento prístup by závisel od okolností, ktoré nesúvisia s týmto cieľom, v závislosti od toho, či v dotknutom členskom štáte existuje alebo neexistuje vážna hrozba pre národnú bezpečnosť, ako je uvedené v predchádzajúcom bode, pričom vzhľadom na jediný cieľ boja proti závažnej trestnej činnosti, ktorý má odôvodňovať uchovávanie týchto údajov a prístup k nim, by nebolo odôvodnené rozdielne zaobchádzanie, najmä medzi členskými štátmi (rozsudok z 5. apríla 2022, Commissioner of An Garda Síochána a i., C‑140/20, EU:C:2022:258, bod 97).
94

Rada nakoniec uvádza, že skutočnosť, že spolunormotvorcovia musia nasledovať voľbu uskutočnenú členskými štátmi, neznamená, že uvedenie miesta sídla príslušnej agentúry Únie v základnom legislatívnom akte nemá nijakú pridanú hodnotu. Okrem toho, že toto uvedenie je dôležitým faktorom právnej istoty, by totiž právny predpis mohol, ako je to v prejednávanej veci s vložením článku 71a do nariadenia č. 726/2004 nariadením 2018/1718, spojiť s týmto uvedením celý rad ďalších normatívnych prvkov, hmotnoprávnych i procesných, aby doplnil čisto zemepisné určenie sídla. Je to tak v prejednávanej veci, lebo v článku 71a nie je uvedené len to, že sídlo EMA sa nachádza v Amsterdame, ale zároveň ukladá príslušným holandským orgánom na jednej strane povinnosť prijať všetky opatrenia potrebné na zaručenie toho, že presídlenie EMA do miesta dočasného sídla a následne do miesta konečného sídla sa uskutoční v konkrétnej lehote, a na druhej strane povinnosť pravidelne predkladať Parlamentu a Rade písomné správy, až kým sa EMA nepresťahuje do svojho konečného sídla. Tieto dodatočné záväzné účinky teda vyplývajú priamo a výlučne z napadnutého nariadenia, pri prijímaní ktorého Parlament v plnej miere vykonal svoje právomoci spolunormotvorcu, a nie z voľby sídla, ktorú uskutočnili zástupcovia vlád členských štátov.
29

Parlament v tejto súvislosti zdôrazňuje, že podľa judikatúry na to, aby sa na akt nevzťahovalo preskúmanie zákonnosti zo strany Súdneho dvora, nestačí, aby bol akt kvalifikovaný ako rozhodnutie členských štátov. Navyše je potrebné aj to, aby uvedený akt vzhľadom na svoj obsah a všetky okolnosti, za ktorých bol prijatý, v skutočnosti nepredstavoval rozhodnutie Rady (rozsudok z 30. júna 1993, Parlament/Rada, C‑181/91 a C‑248/91, EU:C:1993:271, bod 14). Toto konštatovanie však podľa názoru Parlamentu nie je možné vykonať bez preskúmania obsahu aktu a jeho právnych účinkov. To podľa neho platí o to viac, že v prejednávanej veci napadnuté rozhodnutie zasahuje do právomoci, ktorú normotvorcovi Únie priznávajú články 46 a 48 ZFEÚ.
14

Dňa 14. januára 2009 Komisia prijala žiadosť o oslobodenie od pokút v zmysle jej oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. EÚ C 298, 2006, s. 17), ktorú podala spoločnosť Koninklijke Philips NV. V dňoch 29. januára a 2. marca 2009 bola táto žiadosť doplnená s cieľom zahrnúť do nej popri tejto spoločnosti spoločnosť Lite‑On IT Corporation a ich spoločný podnik Philips & Lite‑On Digital Solutions Corporation.