Hoci článok 4 ods. 2 smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb a článok 14 smernice 2004/18 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, ponechávajú členským štátom určitú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o opatrenia, ktoré považujú za nevyhnutné na ochranu svojich základných bezpečnostných záujmov, tieto články nemožno vykladať tak, že by členským štátom priznávali právomoc odchýliť sa od ustanovení Zmluvy o FEÚ len odvolaním sa na tieto záujmy. Členský štát, ktorý sa odvoláva na tieto výnimky, totiž musí preukázať potrebu ich použitia na ochranu jeho základných bezpečnostných záujmov. Takáto požiadavka sa rovnako vzťahuje aj na situáciu, keď sa tento členský štát navyše odvoláva aj na článok 346 ods. 1 písm. a) ZFEÚ. Preto musí členský štát, ktorý sa odvoláva na tieto výnimky, preukázať, že potrebnú ochranu takýchto záujmov by nebolo možné dosiahnuť v rámci vyhlásenia zadávacieho konania, ktoré stanovujú smernice 92/50 a 2004/18.

Členský štát, ktorý jednak zadá zákazky na služby týkajúce sa výroby cestovných pasov s čipom, núdzových pasov, povolení na pobyt, občianskych preukazov, vodičských preukazov vo formáte platobnej karty a osvedčení o evidencii motorového vozidla vo formáte platobnej karty priamo súkromnej spoločnosti bez vyhlásenia zadávacieho konania na úrovni Európskej únie, a jednak zachová účinnosť vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré verejným obstarávateľom ukladajú povinnosť zadávať tieto zákazky na služby priamo uvedenej spoločnosti, si nesplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 2 a článku 8 smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb v spojení s článkami 11 až 37 tejto smernice, ako aj z článku 14 a článku 20 smernice 2004/18 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby v spojení s článkami 23 až 55 tejto smernice.

Nedodržanie postupov zadávania verejných zákaziek stanovených v týchto dvoch smerniciach sa totiž zdá byť neprimerané vzhľadom na cieľ sledovaný dotknutým členským štátom, ktorý spočíva v zabránení sprístupneniu citlivých informácií týkajúcich sa výroby úradných dokumentov. V tejto súvislosti sa nemožno účinne odvolávať na článok 346 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, článok 4 ods. 2 smernice 92/50 a článok 14 smernice 2004/18 na odôvodnenie nedodržania postupov zadávania verejných zákaziek stanovených v týchto dvoch smerniciach. V prvom rade aj pri uznaní, že centralizáciu vykonávania predmetnej zákazky možno považovať za prostriedok ochrany základných národných bezpečnostných záujmov, je potrebné uviesť, že dodržanie pravidiel postupu zadávania verejných zákaziek uvedených v článku 8 smernice 92/50 v spojení s článkami 11 až 37 tejto smernice a v článku 20 smernice 2004/18 v spojení s článkami 23 až 53 tejto smernice netvorí prekážku toho, aby bolo vykonávanie predmetnej zákazky zverené jedinému subjektu. Pokiaľ ide v druhom rade o nevyhnutnosť, aby vnútroštátne orgány v rámci právomocí, ktoré im priznáva vnútroštátny právny poriadok, dokázali zabezpečiť účinný administratívny dohľad nad jediným poskytovateľom služby, ktorého výrobné a skladovacie priestory sa nachádzajú na území tohto členského štátu, je potrebné konštatovať, že hoci je pravda, že hospodársky subjekt, ktorému bolo zverené vykonávanie predmetnej zákazky na tlač, musí spĺňať požiadavky v oblasti bezpečnosti na zabezpečenie dôvernosti chránených informácií, je potrebné preukázať aj to, že takúto dôvernosť by dokázal zabezpečiť výlučne len administratívny dohľad vykonávaný vnútroštátnymi orgánmi, a že vzhľadom na to je potrebné vylúčiť uplatnenie ustanovení v oblasti zadávania verejných zákaziek stanovených v smerniciach 92/50 a 2004/18.

Pokiaľ ide v poslednom rade o potrebu zabezpečiť dôveryhodnosť úspešného uchádzača, aj keď členské štáty musia byť oprávnené zabezpečiť, že v prípade zadávania verejných zákaziek budú zákazky v rámci systému, ktorý zabezpečuje dodržiavanie osobitných pravidiel dôvernosti a bezpečnosti pri tlači dokumentov, zadané len dôveryhodným podnikom, je potrebné preukázať aj to, že dôverná povaha uvádzaných údajov nemôže byť dostatočne zabezpečená, ak bola tlač týchto dokladov zverená inému podniku ako vybranému uchádzačovi, ktorý by bol vybratý na konci postupu zadávania verejných zákaziek. V tomto ohľade potreba zabezpečiť povinnosť dôvernosti sama osebe nebráni tomu, aby na účely uzavretia zmluvy bolo vyhlásené verejné obstarávanie. Okrem toho dôvernosť údajov je možné zabezpečiť prostredníctvom povinnosti mlčanlivosti bez toho, aby bolo potrebné konať v rozpore s postupmi v oblasti zadávania verejných zákaziek.

(pozri body 82, 84, 88 – 90, 94 – 96, 111)