Keywords

Summary



Keywords

1. Sociálna politika – Pracovníci mužského a ženského pohlavia – Rovnosť odmeňovania – Rovnosť zaobchádzania – Vnútroštátne ustanovenie, ktoré určité zamestnanie vyhradzuje pre ženy – Zamestnávanie na kratší pracovný čas zmluvou na dobu neurčitú – Neexistencia priamej diskriminácie – Neskoršie vylúčenie pracovníkov na kratší pracovný čas z možnosti vymenovania do stálej služby – Vylúčenie týkajúce sa len žien – Priama diskriminácia – Neprípustnosť podľa smernice 76/207 – Okolnosť, pre ktorú je takéto vylúčenie prípustné

[Zmluva ES, článok 119 (články 117 až 120 Zmluvy ES boli nahradené článkami 136 ES až 143 ES); smernica Rady 76/207]

2. Sociálna politika – Pracovníci mužského a ženského pohlavia – Prístup k zamestnaniu a pracovné podmienky – Rovnosť zaobchádzania – Vylúčenie zaradenia do stálej služby dočasných zamestnancov, ktorí pracujú na kratší pracovný čas, vyplývajúce zo zmluvy – Vylúčenie týkajúce sa hlavne žien – Nepriama diskriminácia – Neprípustnosť v prípade neexistencie objektívneho odôvodnenia – Posúdenie prislúchajúce vnútroštátnemu sudcovi

(Smernica Rady 76/207, článok 3)

3. Sociálna politika – Pracovníci mužského a ženského pohlavia – Prístup k zamestnaniu a pracovné podmienky – Rovnosť zaobchádzania – Vylúčenie zamestnania na kratší pracovný čas pre výpočet odpracovaných služobných rokov – Vylúčenie týkajúce sa hlavne žien – Nepriama diskriminácia – Neprípustnosť v prípade neexistencie objektívneho odôvodnenia – Posúdenie prislúchajúce vnútroštátnemu sudcovi – Okolnosti, pre ktoré je prípustné pomerné započítanie zamestnania na kratší pracovný čas pre vyššie uvedený výpočet

(Smernica Rady 76/207)

4. Sociálna politika – Pracovníci mužského a ženského pohlavia – Prístup k zamestnaniu a pracovné podmienky – Rovnosť zaobchádzania – Dôkazné bremeno neexistencie priamej alebo nepriamej diskriminácie

(Smernica Rady 97/80)

Summary

1. Článok 119 Zmluvy a smernica Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, má byť vykladané v tom zmysle, že existencia a uplatňovanie vnútroštátneho ustanovenia, ktoré vyhradzuje len pracovným silám na čistenie plôch, a teda jedine ženám zamestnávanie na základe pracovnej zmluvy na dobu neurčitú pre prácu na kratší pracovný čas, nepredstavuje samo osebe priamu diskrimináciu na základe pohlavia voči ženám. No následné vylúčenie z možnosti zaradenia do stálej služby prostredníctvom odkazu, ktorý je na prvý pohľad neutrálny v súvislosti s pohlavím pracovníka vo vzťahu ku skupine pracovníkov, ktorá podľa vnútroštátnej právnej úpravy so silou zákona je zložená výlučne zo žien, predstavuje priamu diskrimináciu na základe pohlavia v zmysle smernice 76/207. O priamu diskrimináciu na základe pohlavia nejde v prípade, ak prvok, ktorý charakterizuje pracovníka vylúčeného z vymenovania do stálej služby, ho stavia do objektívne odlišnej situácie od situácie pracovníkov vymenovaných do stálej služby.

(pozri bod 40, bod 1 výroku)

2. Ak sa vylúčenie dočasných zamestnancov, pracujúcich na kratší pracovný čas, z možnosti zaradenia do stálej služby upravené kolektívnou zmluvou dotýka oveľa vyššieho percenta pracovníkov ženského pohlavia ako pracovníkov mužského pohlavia, predstavuje nepriamu diskrimináciu. Takáto situácia je v rozpore s článkom 3 smernice 76/207 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, iba ak takýto rozdiel v zaobchádzaní medzi týmito pracovníkmi a tými, ktorých pracovný čas je v rozsahu ustanoveného pracovného času, je odôvodniteľný faktormi, ktoré nemajú nič spoločné so žiadnou diskrimináciou na základe pohlavia. Je na vnútroštátnom súde overiť, či ide o takýto prípad.

(pozri bod 57, bod 2 výroku)

3. Ak sa úplné vylúčenie zamestnania na kratší pracovný čas pre výpočet odpracovaných služobných rokov dotýka oveľa vyššieho percenta pracovníkov ženského pohlavia ako pracovníkov mužského pohlavia, predstavuje nepriamu diskrimináciu na základe pohlavia, ktorá je v rozpore so smernicou 76/207 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, iba ak možno toto vylúčenie vysvetliť faktormi, ktoré možno objektívne odôvodniť a ktoré nemajú nič spoločné so žiadnou diskrimináciou na základe pohlavia. Je na vnútroštátnom súde overiť, či ide o takýto prípad.

Pomerné započítanie zamestnania na kratší pracovný čas pre vyššie uvedený výpočet je taktiež v rozpore s vyššie uvedenou smernicou, ibaže zamestnávateľ preukáže, že je odôvodnené faktormi, ktorých objektívnosť závisí predovšetkým od sledovaného cieľa vzatím do úvahy odpracovaných služobných rokov a v prípade, že by išlo o uznanie získanej skúsenosti, o vzťah medzi podstatou vykonávanej funkcie a skúsenosťou, ktorú výkon tejto funkcie prináša po odpracovaní určitého počtu hodín.

(pozri bod 66, bod 3 výroku)

4. Keď zamestnanec tvrdí, že zásada rovnosti zaobchádzania bola voči nemu porušená, a uvedie skutočnosti, z ktorých možno odvodiť, že došlo k priamej alebo nepriamej diskriminácii, právo Spoločenstva, predovšetkým smernica 97/80 o dôkaznom bremene v prípade diskriminácie na základe pohlavia, má byť vykladané v tom zmysle, že je na odporcovi dokázať, že nedošlo k porušeniu vyššie uvedenej zásady.

(pozri bod 75, bod 4 výroku)