ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

V prejednávanej veci sa odvolací senát domnieval, že prihlasovaná ochranná známka na jednej strane opisuje potravinárske výrobky zaradené do tried 29, 30 a 32, ako aj služby súvisiace s výživou zaradené do triedy 43, pretože nemecký výraz „zum Wohl“ je chápaný tak, že dotknuté výrobky a služby prispievajú k dobrému zdravotnému stavu spotrebiteľov a obrazové prvky prihlasovanej ochrannej známky nie sú dostatočné na odvrátenie pozornosti spotrebiteľa od tejto informácie, a na druhej strane nemá rozlišovaciu spôsobilosť, pretože ide o bežné pochvalné vyjadrenie v súvislosti s dotknutými výrobkami a službami (pozri bod 6 vyššie). Je pravda, že odvolací senát z dôvodu redakčnej jednoduchosti a vzhľadom na neexistenciu osobitných námietok proti niektorému z predmetných výrobkov alebo služieb viackrát všeobecne odkazuje na uvedené výrobky a služby, odvolávajúc sa najmä na „výrobky a služby patriace do potravinárskeho odvetvia“ (body 18 a 28 napadnutého rozhodnutia). Odvolací senát však v prípade, keď to bolo potrebné na účely analýzy, prispôsobil svoje odôvodnenie vo vzťahu k výrobkom a službám, o ktoré šlo, a konkretizoval svoje odôvodnenie v súvislosti s uvedenými výrobkami tak, že niektoré z nich zoskupil podľa typu potraviny alebo nápoja, pričom osobitne uviedol tie, ktoré nebolo možné takto zoskupiť (body 20 a 21 napadnutého rozhodnutia).
39

Ak by sa totiž v takomto názornom príklade posúdenie rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky neurobilo s odkazom na rozdiel, ktorý vykazuje v porovnaní s normami a praxou odvetvia označených výrobkov, stačilo by podať prihlášku pre označenie, ktoré sa okamžite vníma ako časť označeného výrobku, aby sa zvýšila možnosť jeho zápisu, a teda takmer automaticky dosiahla ochrana vzhľadu alebo tvaru samotného výrobku. Vzhľadom na skutočnosť, že priemerní spotrebitelia nemajú vo zvyku vytvárať si domnienku o pôvode výrobkov na základe ich vzhľadu alebo tvaru (rozsudok zo 6. septembra 2012, Storck/ÚHVT, C‑96/11 P, neuverejnený, EU:C:2012:537, bod 35), táto možnosť by predstavovala vážne nebezpečenstvo porušenia článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, a teda by poškodzovala verejný záujem, ktorý toto ustanovenie chráni.
107

Na to, aby označenie mohlo byť chránené, je nevyhnutné, aby v očiach verejnosti označenie naznačovalo, že kvalita výrobkov spadá do zodpovednosti jediného podniku, hoci príslušná skupina verejnosti nepozná názov tohto podniku. Otázka vlastníctva „goodwillu“ je skutkovou otázkou a neexistuje domnienka, že „goodwill“ by mal vlastniť skôr zahraničný výrobca než britský distribútor [rozhodnutie High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery] MedGen Inc. v. Passion for Life Products Ltd (2001) F.S.R. 30]. „Goodwill“ v zásade patrí zahraničnému dodávateľovi, ktorý je identifikovaný dovážanými výrobkami, a nie dovozcovi (WADLOW, C.: The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation. c. d., body 3‑136 a 3‑158).
50

Navyše, pokiaľ ide o fotografie ukazujúce slnečné okuliare, ktoré už boli predložené EUIPO, je potrebné konštatovať, že tieto fotografie možno v každom prípade vziať do úvahy len ako príklad možného využitia sporného dizajnu, a to aj vo vzťahu k polohe a veľkosti kolidujúcich dizajnov pri ich použití, a teda ich nie je možné vnímať tak, že predstavujú jediný uhol pohľadu (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. novembra 2013, Skáčuca mačkovitá šelma, T‑666/11, neuverejnený, EU:T:2013:584, bod 30, a z 29. októbra 2015, Páková vodovodná batéria, T‑334/14, neuverejnený, EU:T:2015:817, bod 78). Toto konštatovanie posilňuje aj skutočnosť, že v prejednávanej veci predstavuje sporný dizajn ornament spadajúci do triedy 32, ktorý možno použiť na množstve výrobkov.
25

V druhom rade žalobkyňa považuje výklad odvolacieho senátu uvedený ďalej v bode 25 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého z dohody nemožno vyvodiť výslovne daný súhlas so zápisom napadnutej ochrannej známky ako ochrannej známky Európskej únie, za príliš formalistický. Platnosť dohody sa s určitosťou obmedzuje na talianske územie. V prejednávanej veci výslovne daný súhlas s talianskym územím však nevyhnutne znamená súhlas so zápisom napadnutej ochrannej známky na úrovni Únie. V rozsahu, v akom vedľajší účastník vyjadril svoj súhlas s koexistenciou ochranných známok na talianskom území, ktorý zahŕňa budúce zápisy ochranných známok obsahujúcich výraz „montorsi“, nebolo by teraz logické popierať tento súhlas, pokiaľ ide o napadnutú ochrannú známku, na základe hypotetickej kolízie presne obmedzenej na územie Talianska. Žalobkyňa by nemohla nič namietať, ak by sa vedľajší účastník konania pokúsil vyhlásiť zápis napadnutej ochrannej známky za neplatný na základe skorších práv vo Francúzsku, v Španielsku alebo v iných krajinách Únie než v Taliansku.
4

Dotknuté odseky sporného textu, v tomto prípade piaty a osemnásty (ďalej spolu len „sporné odseky“), boli formulované takto: „Modus operandi hierarchie európskych inštitúcií, ako môžem byť svedkom, je presvedčiť každého, kto má názor na spôsob, akým sú inštitúcie vedené, že on alebo ona urobia lepšie, keď zmenia prácu, odídu do predčasného dôchodku alebo invalidného dôchodku. Nechaj to tak. Zabudni. Takto môžu nadriadení pokračovať v obťažovaní určitých podriadených a zvýhodňovať iných: nemusí ísť o plánovanú stratégiu – ale napriek tomu môže byť systematická. … ESVČ musí byť vzorom vo vnútornom uplatňovaní práv, organizačnej transparentnosti a právneho štátu – inak stratíme dôveryhodnosť na medzinárodnej scéne.“
16

Ďalej odvolací senát dodal, že aj keby sa dôkazy predložené po prvýkrát pred ním považovali za „ďalšie“ alebo „doplňujúce“, čo by mu umožnilo uplatniť voľnú úvahu, pokiaľ ide o ich zohľadnenie, voľnú úvahu by uplatnil tak, že by rozhodol o ich nezohľadnení. Podľa odvolacieho senátu zo znenia článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 (zmenený na článok 95 ods. 2 nariadenia 2017/1001) vyplýva, že oneskorené označenie alebo predloženie skutočností alebo dôkazov nedáva účastníkovi konania, ktorý tak konal, bezpodmienečné právo na to, aby takéto skutočnosti alebo dôkazy boli zohľadnené. Odvolací senát dospel k záveru, že okolnosti, za ktorých došlo k oneskorenému predloženiu dôkazov žalobkyni, nemôžu takéto oneskorenie odôvodniť.
48

Tento žalobný dôvod tvoria dve výhrady. Prvou výhradou žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát tým, že zamietol zapísať prihlasovanú ochrannú známku, nedostatočne odôvodnil dôvody, ktoré by odôvodňovali odchýlenie sa od skoršej rozhodovacej praxe EUIPO. Podľa žalobkyne EUIPO totiž zapísal viaceré skoršie slovné ochranné známky alebo tieto ochranné známky boli predmetom národných a medzinárodných zápisov pre výrobky patriace do tried 32 a 33 aj napriek tomu, že obsahovali prvok „stoff“. Druhá výhrada, ktorá bola prvýkrát predložená až pred Všeobecným súdom, sa zakladá na nesprávnom právnom posúdení odvolacieho senátu v tom zmysle, že EUIPO zapísal viacero skorších slovných ochranných známok alebo tieto ochranné známky boli predmetom zápisov v Nemecku a medzinárodných zápisov pre výrobky patriace do tried 32 a 33 napriek tomu, že obsahovali prvok „kloster“.
41

Možnosť napraviť úplnú neexistenciu odôvodnenia po podaní žaloby by napokon zasahovala do práva na obhajobu, pretože žalobca by mal na uvedenie svojich dôvodov proti odôvodneniu, o ktorom by sa dozvedel až po podaní žaloby, k dispozícii iba repliku. Zásada rovnosti účastníkov konania na súde Únie by tak bola dotknutá (rozsudky zo 6. júla 2004, Huygens/Komisia, T‑281/01, EU:T:2004:207, bod 109, a z 29. septembra 2005, Napoli Buzzanca/Komisia, T‑218/02, EU:T:2005:343, bod 62; pozri rovnako uznesenie z 8. marca 2012, Marcuccio/Komisia, T‑126/11 P, EU:T:2012:115, bod 47 a citovanú judikatúru).
33

Tento výklad je okrem iného v súlade s cieľom uvedeným v odôvodneniach 25 a 26 nariadenia č. 1290/2005, týkajúcim sa ochrany finančných záujmov Únie, ktorý je základom pravidiel kontroly riadneho vykonávania rozpočtu poľnohospodárskych fondov stanovených v hlave IV tohto nariadenia, ktorej súčasťou sú aj články 31 až 33. Keby sa totiž vylúčila možnosť uplatniť paušálnu finančnú opravu, znamenalo by to, po prvé, že Komisia by prišla o všetky prostriedky ochrany finančných záujmov Únie, pretože by nebola schopná presne vyčísliť sumy, ktoré sa majú vylúčiť z financovania rozpočtom Únie podľa článkov 32 a 33 nariadenia č. 1290/2005, keď jej dotknutý členský štát neposkytol v tejto súvislosti potrebné informácie, a po druhé, že členský štát porušujúci povinnosti by sa tak mohol svojim povinnostiam vyhnúť a mal by z tohto porušovania výhody.
33

Pokiaľ ide o to, že EUIPO bol vzhľadom na svoju povinnosť obozretnosti údajne povinný uistiť sa, že žalobcovi sa poskytne možnosť predložiť svoje stanovisko k svojim zásluhám, je potrebné konštatovať, že v prejednávanej veci sa EUIPO nikdy nesnažil dostať žalobcu do situácie, v ktorej by mal možnosť predložiť svoje stanovisko k svojim zásluhám. EUIPO sa totiž z dôvodu práceneschopnosti žalobcu neoprávnene uspokojil s odložením jeho účasti na postupe povyšovania v rámci povyšovania v roku 2015, pričom čakal na jeho prípadný opätovný nástup do práce. EUIPO by však nemal vo všetkých prípadoch predpokladať, že práceneschopný úradník nie je schopný užitočne vyjadriť svoje stanovisko k svojim zásluhám. Navyše hoci je pravda, že ako tvrdí EUIPO, vypracovanie hodnotiacich správ zaručuje ochranu práv zamestnancov prostredníctvom dialógu a odvolacieho konania, čo by nemuselo byť v prípade porovnávania zásluh vychádzajúceho z iných informácií, je potrebné pripomenúť, že rozhodnutie, ako je napadnuté rozhodnutie, môže byť napadnuté sťažnosťou a neskôr, ak je to potrebné, žalobou.
7

Tieto štyri skoršie obrazové ochranné známky Európskej únie označujú najmä výrobky a služby, ktoré patria v prípade prvej ochrannej známky do tried 30, 32 a 33, v prípade druhej ochrannej známky do triedy 32, v prípade tretej ochrannej známky do tried 32 a 43 a v prípade štvrtej ochrannej známky do tried 32 a 33, a zodpovedajú, čo sa týka každej z týchto ochranných známok a každej z týchto tried, tomuto opisu: – pre ochrannú známku Európskej únie č. 8792475: – trieda 30: „Káva, čaj, kakao, cukor, ryža, maniok, ságo, kávové náhradky; múka a výrobky z obilia, chlieb, pekárske a cukrárske výrobky, zmrzliny; med, melasový sirup; kvasnice, prášky do pečiva; soľ, horčica; ocot, omáčky ako chuťové prísady; korenie; ľad“; – trieda 32: „Pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťavy; sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; – trieda 33: „Alkoholické nápoje (okrem piva)“; – pre ochrannú známku Európskej únie č. 3021086: „Nápoje, konkrétne pitné vody, minerálne a sýtené vody; a iné nealkoholické nápoje, konkrétne nealkoholické nápoje, energetické nápoje a nápoje pre športovcov; ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirupy, koncentráty a prášky na prípravu nápojov, konkrétne ochutené vody, minerálne a sýtené vody, nealkoholické nápoje, energetické nápoje, nápoje pre športovcov, ovocné nápoje a ovocné šťavy“ patriace do triedy 32; – pre ochrannú známku Európskej únie č. 2117828: – trieda 32: „Pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťavy; sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; – trieda 43: „Reštauračné služby (strava a nápoje), dočasné ubytovanie“; – pre ochrannú známku Európskej únie č. 2107118: – trieda 32: „Pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťavy; sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; – trieda 33: „Alkoholické nápoje (okrem piva)“.
4

Námietka sa zakladala najmä na existencii týchto skorších ochranných známok a práv: – slovnej ochrannej známky BURLINGTON zapísanej v Spojenom kráľovstve 5. decembra 2003 pod číslom 2314342 a obnovenej 29. októbra 2012, označujúcej služby zaradené do tried 35 a 36 a zodpovedajúcich pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu: – trieda 35: „Nájom a prenájom reklamného priestoru; organizovanie výstav pre obchodné alebo reklamné účely; organizovanie veľtrhov obchodného charakteru; reklama a propagačné služby a súvisiace informačné služby; zhromažďovanie rôznych výrobkov pre tretie osoby umožňujúce zákazníkom pohodlne si ich prezerať a zakúpiť v rôznych maloobchodných predajniach, ktoré nie sú špecializované“, – trieda 36: „Prenájom predajní a kancelárií; prenájom alebo správa nehnuteľností; prenájom budov alebo priestorov v budovách; správa nehnuteľností; informačné služby týkajúce sa prenájmu predajní a kancelárií; služby v oblasti nehnuteľností; investovanie fondov, tvorba fondov“, – slovnej ochrannej známke BURLINGTON ARCADE zapísanej v Spojenom kráľovstve 7. novembra 2003 pod číslom 2314343 a obnovenej 29. októbra 2012, označujúcej služby zaradené do tried 35, 36 a 41 a zodpovedajúcich pre poslednú z týchto tried nasledujúcemu opisu: „Zábavné služby; organizácia súťaží; organizovanie výstav; poskytovanie informácií týkajúcich sa voľného času; prezentácia predstavení; poskytovanie športových zariadení; poskytovanie živých hudobných vystúpení a živej zábavy; poskytovanie vybavenia a zariadení pre vystúpenia skupín živej hudby; poskytovanie živých vystúpení; služby poskytovania živej hudby; služby živých hudobných predstavení; organizovanie živých vystúpení“: – obrazovej ochrannej známke zapísanej v Spojenom kráľovstve 7. novembra 2003 pod číslom 2330341 a obnovenej 25. apríla 2013, označujúcej služby zaradené do tried 35, 36 a 41, ktorá je zobrazená nižšie: – obrazovej ochrannej známke Európskej únie zapísanej 16. októbra 2006 pod číslom 3618857 a obmedzenej v nadväznosti na konanie o neplatnosť č. 8715 C na služby zaradené do tried 35, 36 a 41, ktorá pre každú z týchto tried zodpovedá tomuto opisu: „Reklamné a propagačné služby a príslušné informačné služby; zhromažďovanie rôznych výrobkov pre tretie osoby umožňujúce zákazníkom pohodlne si ich prezerať a zakúpiť v rôznych maloobchodných predajniach, ktoré nie sú špecializované“ (trieda 35); „Prenájom predajní; prenájom alebo správa nehnuteľností; prenájom budov alebo priestorov v budovách; Služby správy nehnuteľností; informačné služby týkajúce sa prenájmu predajní“ (trieda 36); „Zábavné služby; poskytovanie služieb živej zábavy“ (trieda 41), ktorá je zobrazená nižšie:
6

PMO 22. júna 2015 predložil žalobkyni návrh na započítanie odpracovaných rokov zodpovedajúci prevodu jej práv na dôchodok nadobudnutých v DRV ešte pred nástupom do funkcie v službách Európskej komisie (ďalej len „návrh na započítanie“). Ak by podľa predbežných údajov o celkovej kapitálovej hodnote, ktorú uviedla DRV, a to 141652,07 eura, žalobkyňa prijala návrh na započítanie, prevod jej práv na dôchodok na základe článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku by sa uskutočnil podľa parametrov platných ku dňu jej žiadosti o prevod, k 27. máju 2010, a so zreteľom na jej vek, funkčnú skupinu a jej platovú triedu a platový stupeň k tomuto dátumu, s uznaním doby prispievania v trvaní 3 rokov, 8 mesiacov a 29 dní.
54

Napokon žalobcovia tvrdia, že nebola uskutočnená žiadna konzultácia s cieľom napraviť to, že nedošlo k aktualizácii hodnotenia, ktoré sa stalo zastaraným. V tejto súvislosti treba poznamenať, že článok 2 usmernení stanovuje, že parametre „stupeň izolácie“ a „ostatné miestne podmienky“ sa určia na základe údajov, ktoré poskytne delegácia v odpovedi na dotazník. V tomto prípade ESVČ vychádzala pri určení skóre prideleného týmto dvom parametrom vzťahujúcim sa na delegáciu v Ghane z hodnotenia vykonaného v júli 2014. Keďže však usmernenia stanovujúce novú metodológiu pre určenie PŽP boli prijaté v decembri 2014, teda šesť mesiacov po vykonaní hodnotenia v rámci uvedenej delegácie, a keďže táto delegácia nebola nikdy znovu konzultovaná s cieľom napraviť tento nedostatok, nemožno vylúčiť, že vhodná konzultácia by umožnila, aby boli overené kritériá hodnotenia a mohlo sa vykonať hodnotenie, ktoré by bolo viac v súlade so skutočnosťou a usmerneniami.
75

Pokiaľ ide o pracovné miesto Funktionsoberärztin, ktoré žalobkyňa zastávala od marca 2008 do júna 2012 a ktoré opisuje ako pracovné miesto „lekára so zodpovednosťou primára“, Komisia vo svojej duplike s odkazom na článok nemeckej doktríny tvrdí, že Funktionsoberärztin neznamená „lekárka so zodpovednosťou primára“ a že neexistuje presne vymedzený opis úloh, ktoré vykonáva Funktionsoberärztin v nemeckých nemocniciach. Zo znenia článku predloženého Komisiou však vyplýva, že toto pracovné miesto možno definovať dvojakým spôsobom. Na jednej strane Funktionsoberärztin môže vykonávať úlohu konzultanta pod dozorom skúsenejších lekárov. Na druhej strane v niektorých nemeckých nemocniciach môže úloha Funktionsoberärztin zodpovedať úlohe „primára“ so všetkými povinnosťami, ktoré sprevádzajú túto funkciu. Z odpovedí žalobkyne vyplýva, že v danej situácii sa nachádza skôr v druhej kategórii, teda ide o lekára so zodpovednosťou, aj keď nie „primára“, tak prinajmenšom lekára riadiaceho tím alebo lekára s osobitnou zodpovednosťou.
36

Pokiaľ ide o jednotlivé výrobky alebo služby, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, ako uviedol odvolací senát v bode 76 napadnutého rozhodnutia, žalobkyňa nepredložila dôkaz o nadobudnutí rozlišovacej spôsobilosti spornej ochrannej používaním pre výrobky a služby patriace do tried 9, 28, 35, 36, 38 a 42, čo nebolo v rámci tejto žaloby spochybnené. I keď niektoré tieto výrobky alebo služby súvisia so službami v oblasti stávok a hazardných hier patriacimi do triedy 41 a uvedenými v prihláške, bez uvedenia akéhokoľvek dôkazu, hoci sa uvedená ochranná známka používala pre tieto výrobky alebo služby, nemožno na ktorýkoľvek z týchto výrobkov alebo služieb rozšíriť úvahy vyjadrené nižšie v súvislosti so službami v oblasti vyššie uvedených stávok a hazardných hier, pre ktoré naopak boli dôkazy na preukázanie nadobudnutia rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky používaním predložené. Za týchto podmienok je už zrejmé, že napadnuté rozhodnutie nemožno zrušiť vzhľadom na skutočnosť, že sa týka výrobkov a služieb uvedených v spornej prihláške a patriacich do tried 9, 28, 35, 36, 38 a 42 a nasledujúca analýza Všeobecného súdu sa preto bude týkať len služieb v oblasti stávok a hazardných hier patriacich do triedy 41 a uvedených v tejto prihláške.
ECB sa v podstate domnievala, že prípadné oddelenie by pre žalobkyňu mohlo mať tri typy následkov. V prvom rade by to ovplyvnilo jej obchodný model. V tejto súvislosti odkazuje na zvýšenie konkurenčného tlaku, ktorému by žalobkyňa musela čeliť kvôli subjektom zo skupiny Crédit mutuel, a na pochybnosti o možnosti používať v prípade oddelenia ochrannú známku Crédit mutuel. V druhom rade by oddelenie mohlo mať vplyv na výpočet minimálnych požiadaviek na vlastné zdroje „CET 1“ žalobkyne, keďže žalobkyňa by už viac nemohla používať pokročilý, ale štandardizovaný prístup, čo by znamenalo zvýšenie jej požiadaviek na vlastné zdroje. V treťom rade by toto oddelenie malo vplyv aj na rizikový profil likvidity žalobkyne, keďže by stratila výhody vyplývajúce z mechanizmu solidarity existujúceho vo vnútri skupiny Crédit mutuel. To by mohlo ovplyvniť jej externé ratingy, a v dôsledku toho jej náklady na refinancovanie.
72

V tejto súvislosti treba spresniť, že trojmesačná lehota na podanie žaloby, ako vyplýva z judikatúry uvedenej v bode 65, predĺžená o jednotnú desaťdňovú lehotu z dôvodu vzdialenosti, sa v prejednávanej veci nemôže uplatniť ako prekluzívna lehota, ale môže slúžiť len ako relevantný základ porovnania. Treba tiež konštatovať, že EIB neuvádza žiadne tvrdenie, ktorým by mohla preukázať, že prekročenie uvedenej lehoty o jeden deň (prípadne len o niekoľko sekúnd v noci z 25. na 26. mája 2010) by stačilo na to, aby dotknutá lehota prišla o svoju „primeranosť“, v tom zmysle, že tento rozdiel by mohol skutočne narušiť požiadavku právnej istoty, ktorá vyžaduje, aby sa právne akty prijaté útvarmi Únie po uplynutí určitej lehoty stali konečnými.
70

Po štvrté Komisia zdôrazňuje, že ak by sa aj preukázalo, že konala nad rámec primeranej lehoty, nemalo by to vôbec viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia. Na jednej strane žalobkyňa totiž netvrdí, že by jej v dôsledku uplynutia lehoty bola spôsobená ujma a bolo porušené jej právo na obhajobu. Komisia pripomína, že časť oneskorenia bola spôsobená najmä tým, že sa domnievala, že pred prijatím svojho rozhodnutia musí vypočuť žalobkyňu, aby bolo v celom rozsahu zachované jej právo na obhajobu. Na druhej strane sa domnieva, že nedodržanie takého procesného pravidla, akým je pravidlo o primeranej lehote, nemôže v prejednávanej veci predstavovať porušenie základného procesného ustanovenia, keďže aj v prípade, ak by k takémuto porušeniu nedošlo, obsah napadnutého rozhodnutia by nebol odlišný.
57

Ak by žalobkyňa mohla vychádzať zo skoršieho rozhodnutia odvolacieho senátu, aby preukázala dobré meno skoršej ochrannej známky, porušilo by to na jednej strane právo na obhajobu vedľajšieho účastníka konania, keďže tento účastník konania, by nemohol preskúmať, posúdiť a spochybniť skutkové okolnosti, z ktorých odvolací senát vychádzal, a na druhej strane by nesprávne rozšíril zásadu právnej sily rozhodnutej veci na správne rozhodnutie, ktoré sa týka iných účastníkov konania, ako sú tí, ktorí sa zúčastnili konania, čím tvorili prekážku preskúmania zákonnosti správneho rozhodnutia súdom, čo by bolo zjavne v rozpore so zásadou zákonnosti (pozri analogicky rozsudok z 23. októbra 2015, dadida, T‑597/13, neuverejnený, EU:T:2015:804, bod 47).
39

Okrem toho podľa Fusion for Energy nevyplýva zo sprievodných informácií pre uchádzačov a z kontextu predmetného výberového konania, že písomná skúška sa nepochybne musela uskutočniť. Na účely objasnenia tohto bodu mohol žalobca položiť otázky pred pohovorom alebo pri jeho príležitosti. Podľa Fusion for Energy v prípade, že by sa žalobca skutočne pripravoval na ústnu a písomnú skúšku podľa pokynov uvedených v sprievodných informáciách pre uchádzačov, právnych predpisoch týkajúcich sa výberových konaní Fusion for Energy a plánu postupu výberu nových zamestnancov, bolo by prekvapujúce, ak by sa nesnažil tento bod objasniť.
(5)

Je preto vhodné vymenovať tri z osôb, ktoré sa nachádzajú na uvedenom zozname, za sudcov Súdu pre verejnú službu a dbať pritom na vyvážené zloženie Súdu pre verejnú službu na čo možno najširšom zemepisnom základe spomedzi štátnych príslušníkov členských štátov a s ohľadom na zastúpenie vnútroštátnych právnych systémov. Tri osoby na uvedenom zozname, ktoré majú najvhodnejšiu prax, sú pán Sean VAN RAEPENBUSCH, pán João SANT'ANNA a pán Alexander KORNEZOV. Pán João SANT'ANNA a pán Alexander KORNEZOV by sa mali vymenovať s účinnosťou od dátumu nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia. Vzhľadom na to, že pán Sean VAN RAEPENBUSCH už bol sudcom Súdu pre verejnú službu do 30. septembra 2014 a naďalej vykonával funkciu do prijatia rozhodnutia Rady v súlade s článkom 5 [Štatútu Súdneho dvora Európskej únie], je vhodné udeliť mu nový mandát s účinnosťou odo dňa po dni ukončenia predchádzajúceho mandátu.