Účastníci konania

Odôvodnenie

Výrok



Účastníci konania

Vo veci T‑59/11,

Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis, so sídlom v Aténach (Grécko), v zastúpení: V. Christianos, advokát,

žalobca,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: M. Condou‑Durande a V. Savov, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci S. Pappas, advokát,

žalovanej,

ktorej predmetom sú na jednej strane návrhy založené na článku 272 ZFEÚ, smerujúce po prvé k vyhláseniu nedôvodnosti návrhu Komisie na vrátenie subvencií vyplatených žalobcovi na základe zmlúv č. 027020 „Access to e‑Government Services Employing Semantic Technologies“, č. 035242 „A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support“, č. 511298 „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users“, č. 034778 „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning“, č. 045056 „Emergency Monitoring and Prevention“, č. 045563 „A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease“, č. 029255 „NavigAbile : e‑inclusion for communication disabilities“, č. 517506 „European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators“ a č. 224988 „T‑Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels“, uzavretých medzi Európskym spoločenstvom a žalobcom a po druhé k zaviazaniu Komisie zaplatiť zostatok subvencií na základe zmlúv č. 511298 „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users“ a č. 034778 „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning“, a na druhej strane protinávrh smerujúci k zaviazaniu žalobcu vrátiť neoprávnene vyplatené subvencie v rámci všetkých uvedených zmlúv a zaplatiť paušálnu náhradu,

VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora),

v zložení: sudcovia S. Frimodt Nielsen, vykonávajúci funkciu predsedu komory, M. Kănčeva (spravodajkyňa) a E. Buttigieg,

tajomník: S. Spyropoulos, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 4. júla 2013,

vyhlásil tento

Rozsudok

Odôvodnenie

Okolnosti predchádzajúce sporu

1. Žalobca, Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis, je nezisková spoločnosť založená podľa gréckeho práva, ktorá vznikla 7. januára 2004, pričom jej sídlo sa nachádza v Aténach (Grécko).

2. Žalobca v zmysle dohody uzavretej 28. decembra 2010 a uverejnenej v obchodnom vestníku na Protodikeio Athinon (Súd prvého stupňa v Aténach) 17. januára 2011, vstúpil do likvidácie. Pán X., ktorý bol dovtedy u žalobcu zodpovedný za európske programy (ďalej len „programový riaditeľ“) bol v rámci likvidácie poverený funkciou likvidátora a mal likvidáciu žalobcu doviesť do konca.

3. Predmetom činnosti žalobcu je v zmysle jeho stanov transfer technológií, podpora rovnosti zaobchádzania a uvádzanie telesne postihnutých osôb do priestoru informačnej spoločnosti, a tiež zlepšenie zamestnávania osôb s osobitnými potrebami v Európe, ako aj v medzinárodnom merítku.

4. Žalobca uzavrel niekoľko zmlúv s Európskym spoločenstvom zastúpeným Komisiou Európskych spoločenstiev, pričom ich cieľom bolo uskutočnenie istých projektov. Deväť z uvedených zmlúv je predmetom tohto sporu (ďalej len „dotknuté zmluvy“).

A – Dotknuté zmluvy

5. Dotknuté zmluvy boli uzavreté medzi Spoločenstvom zastúpeným Komisiou na jednej strane a koordinátorom a členmi konzorcia, medzi ktorých patrí aj žalobca, na strane druhej. Každá z uvedených zmlúv obsahuje okrem hlavného textu šesť príloh, pričom v prvej z nich je uvedený opis programu, ktorého sa zmluva týka a v druhej sa nachádzajú príslušné všeobecné podmienky.

6. Spomedzi predmetných zmlúv bolo šesť (ďalej len „zmluvy FP6“) uzavretých v rámci šiesteho rámcového programu prijatého rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES z 27. júna 2002, ktoré sa týka šiesteho rámcového programu Európskeho spoločenstva v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností prispievajúcich k vytvoreniu Európskeho výskumného priestoru a k inovácii (2002 až 2006) (Ú. v. ES L 232, s. 1; Mim. vyd. 13/029, s. 576).

7. Ide o tieto zmluvy:

– zmluva č. 027020 „Access to e‑Government Services Employing Semantic Technologies“ (ďalej len „zmluva Access‑eGOV“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 36 mesiacov od prvého dňa mesiaca nasledujúceho po podpise Komisie a jej článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 1 983 000 eur, z čoho 157 320 eur bolo určených žalobcovi, pričom 3. júna 2008 bola táto zmluva zmenená a doplnená v tom zmysle, že jej trvanie sa predlžuje na 48 mesiacov,

– zmluva č. 035242 „A virtual platform to enhance and organize the coordination among centres for accessibility ressources and support“ (ďalej len „zmluva eABILITIES“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 24 mesiacov od 1. septembra 2006, pričom jej článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 750 000 eur, z čoho 95 201,61 eura bolo určených žalobcovi,

– zmluva č. 511298 „Ambient Intelligence System of Agents for Knowledge‑based and Integrated Services for Mobility Impaired Users“ (ďalej len „zmluva Ask‑It“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 48 mesiacov od 1. októbra 2004 a jej článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 8 499 657 eur, z čoho 183 320,89 eura bolo určených žalobcovi, pričom 25. júla 2008 bola táto zmluva zmenená a doplnená v tom zmysle, že jej trvanie sa predlžuje na 51 mesiacov,

– zmluva č. 034778 „European Unified Approach for Accessible Lifelong Learning“ (ďalej len „zmluva EU4ALL“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 48 mesiacov od 1. októbra 2006 a článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 7 400 000 eur, z čoho 268 008 eur bolo určených žalobcovi, pričom 21. októbra 2010 bola táto zmluva zmenená a doplnená v tom zmysle, že jej trvanie sa predlžuje na 54 mesiacov,

– zmluva č. 045056 „Emergency Monitoring and Prevention“ (ďalej len „zmluva Emerge“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 33 mesiacov od 1. februára 2007 a článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 2 449 964 eur, z čoho 203 712 eur bolo určených žalobcovi, pričom 28. októbra 2008 bola táto zmluva zmenená a doplnená v tom zmysle, že jej trvanie sa predlžuje na 36 mesiacov,

– zmluva č. 045563 „A wearable system supporting services to enable elderly people to live well, independently and at ease“ (ďalej len „zmluva Enable“), ktorá bola uzavretá v rámci osobitného programu „Integrácia a posilnenie Európskeho výskumného priestoru (2002 – 2006)“, a ktorej článok 4 vymedzil trvanie projektu na 36 mesiacov od podpisu Komisie, teda podľa žalobcu od 1. januára 2007 a článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 2 800 000 eur, z čoho 196 700 eur bolo určených žalobcovi, pričom 13. septembra 2010 bola táto zmluva zmenená a doplnená v tom zmysle, že jej trvanie sa predlžuje na 44 mesiacov a suma maximálneho príspevku Spoločenstva sa stanovuje na 2 477 040 eur.

8. Všeobecné podmienky zmlúv FP6 (ďalej len „podmienky FP6“) predovšetkým stanovujú:

„Článok II.1. Vymedzenie pojmov

…

4. Konzorcium: všetci zmluvní partneri, ktorí sa zúčastňujú na projekte upravenom touto zmluvou.

…

6. Koordinátor: zmluvný partner označený v zmluve, ktorý okrem svojich povinností zmluvného partnera vykonáva v mene konzorcia osobitné koordinačné úlohy vymedzené v zmluve.

7. Zmluvný partner: účastník v zmysle článku 2 ods. 7 pravidiel účasti a zmluvná strana tejto zmluvy okrem [Spoločného výskumného centra Európskej komisie], ktorá v súvislosti so svojou účasťou na zmluve podpíše s Komisiou osobitnú dohodu.

…

11. Nezrovnalosť: akékoľvek porušenie ustanovenia práva Spoločenstva alebo akékoľvek nedodržanie zmluvnej povinnosti konaním alebo opomenutím zmluvného partnera, ktoré má alebo by mohlo mať za následok poškodenie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev alebo rozpočtov, ktoré Spoločenstvá spravujú, neoprávnenými výdavkami.

…

Článok II.8 Posúdenie a prijatie správ a podkladových dokumentov

…

4. Schválenie správy neznamená, že nie je potrebný audit alebo kontrola, ktoré možno uskutočniť v zmysle ustanovení článku II.29.

…

Článok II.16 Výpoveď zmluvy z dôvodu jej porušenia a nezrovnalostí

1. V prípade porušenia povinnosti vyplývajúcej z tejto zmluvy Komisia zaviaže konzorcium, aby najneskôr do 30 dní našlo vhodné riešenia na nápravu uvedeného porušenia.

Výdavky konzorcia po doručení uvedeného pokynu Komisie možno nahradiť len v prípade, že Komisia schváli vhodné riešenie na nápravu porušenia.

Ak je to potrebné, konzorcium môže v súlade s článkom II.5 požiadať Komisiu o celkové alebo čiastočné prerušenie projektu.

Ak sa nedospeje k uspokojujúcemu riešeniu, Komisia vylúči zmluvného partnera, ktorý porušil svoje povinnosti.

2. Komisia môže okamžite vylúčiť zmluvného partnera, ak:

a) sa úmyselne alebo z nedbanlivosti dopustil pri výkone zmluvy uzavretej s Komisiou porušenia;

b) porušil základné etické zásady uvedené v pravidlách účasti.

3. Rozhodnutie o vylúčení zmluvného partnera sa mu doručí, pričom kópia rozhodnutia sa zašle konzorciu.

Výpoveď nadobudne účinnosť v deň doručenia uvedeného oznámenia zmluvnému partnerovi, bez toho, aby boli dotknuté povinnosti stanovené alebo predpokladané na základe tejto zmluvy.

Komisia informuje konzorcium o dni nadobudnutia účinnosti výpovede.

…

Článok II.19 Oprávnené náklady na projekt

1. Oprávnené náklady na uskutočnenie projektu musia spĺňať všetky nasledujúce podmienky:

a) musia byť reálne, hospodárne a nevyhnutné na účely uskutočnenia projektu;

b) musia byť určené v súlade so zvyčajnými účtovnými zásadami zmluvného partnera;

c) musia byť vynaložené počas trvania projektu, ako to vyplýva z článku 4 ods. 2, s výnimkou nákladov schválených na účely vypracovania záverečných správ uvedených v článku II.7 ods. 4, teda nákladov, ktoré možno vynaložiť až 45 dní po ukončení projektu alebo dátume výpovede, ak bola podaná pred ukončením projektu;

d) musia byť zapísané v účtovníctve zmluvného partnera, ktorý ich vynaložil, najneskôr pri vystavení osvedčenia o audite uvedeného v článku II.26. Účtovné metódy používané na zaznamenávanie nákladov a príjmov musia byť v súlade s účtovnými pravidlami používanými v štáte, v ktorom má zmluvný partner svoje sídlo a musia umožniť odsúhlasovanie vynaložených nákladov a príjmov prijatých pri realizácii projektu na jednej strane a všeobecného stavu účtov týkajúcich sa globálnej obchodnej činnosti zmluvného partnera na strane druhej;

…

2. Projektu nemožno pripísať nasledujúce neoprávnené náklady:

…

e) náklady, ktoré boli deklarované, vynaložené alebo vrátené v súvislosti s iným projektom Spoločenstva;

…

h) neprimerané alebo neuvážené náklady;

i) všetky ostatné náklady, ktoré nespĺňajú podmienky stanovené v článku II.19 ods. 1.

…

Článok II.28 Spôsoby platenia

1. Bez toho, aby bol dotknutý článok II.29, Komisia schváli výšku konečnej platby, ktorá má byť vyplatená zmluvnému partnerovi, a to na základe dokumentov uvedených v článku II.7, ktoré odsúhlasila.

…

7. V prípade omeškania platby môžu zmluvní partneri do dvoch mesiacov od prijatia platby požadovať úroky. Úrok sa vypočíta podľa sadzby, ktorú Európska centrálna banka uplatňuje na svoje hlavné refinančné operácie, a ktorá je uverejnená v sérii C Úradného vestníka Európskej únie , pričom ide o sadzbu platnú v prvý deň mesiaca, kedy sa platba stala splatnou a navýšenú o jeden a pol percentuálneho bodu. Úroky plynú za obdobie medzi posledným dňom na uskutočnenie platby a dňom, kedy bola platba naozaj realizovaná. Za deň platby sa považuje deň, v ktorý bola platba z účtu Komisie odpísaná. Uvedené úroky sa nepovažujú za súčasť finančného príspevku Spoločenstva stanoveného na základe článku 5 zmluvy.

8. Obdobia uvedené v článku 8 týkajúce sa lehôt na platbu môže Komisia kedykoľvek prerušiť, pričom koordinátorovi oznámi, že finančný výkaz nie je prijateľný buď preto, lebo nie je v súlade s požiadavkami zmluvy alebo preto, lebo nie je v súlade so správami o činnosti predloženými Komisii na schválenie. Lehota na prijatie finančného výkazu sa preruší až do predloženia požadovanej opravenej alebo upravenej verzie a zostávajúce lehota začne plynúť v deň, keď budú Komisii tieto informácie doručené.

Komisia môže svoje platby kedykoľvek prerušiť v prípade, že zmluvní partneri nedodržiavajú niektoré zo zmluvných ustanovení, najmä ustanovenia článku II.29 o audite a kontrole. V takom prípade Komisia informuje zmluvných partnerov priamo prostredníctvom doporučeného listu s doručenkou.

Komisia môže svoje platby kedykoľvek prerušiť, ak podozrieva zmluvného partnera z nezrovnalostí, ktorých sa dopustil pri výkone zmluvy. Preruší sa len časť platieb určená zmluvným partnerom podozrivým z nezrovnalostí. V takom prípade Komisia informuje zmluvných partnerov o dôvodoch prerušenia priamo prostredníctvom doporučeného listu s doručenkou.

Článok II.29 Kontroly a audity

1. Komisia môže kedykoľvek v priebehu platnosti zmluvy a do piatich rokov po ukončení projektu pristúpiť k auditu, a to buď prostredníctvom kontrolórov alebo externých vedeckých či technologických audítorov alebo prostredníctvom vlastných útvarov Komisie, vrátane [Európskeho úradu pre boj proti podvodom]. Uvedený audit sa môže vzťahovať na vedecké, finančné, technolo gické alebo iné aspekty (ako sú napríklad zásady účtovníctva a správy) týkajúce sa riadneho výkonu projektu a zmluvy. Audit má dôverný charakter. Sumy, ktoré sú z dôvodu výsledku auditu dlžné Komisii, môžu byť predmetom vymáhania, ako to vyplýva z článku II.31.

Zmluvní partneri majú z dôvodu ochrany obchodného tajomstva právo odmietnuť účasť kontrolóra alebo osobitného externého vedeckého či technologického audítora.

2. Zmluvní partneri poskytnú Komisii priamo všetky podrobné údaje, ktoré Komisia môže požadovať s cieľom overiť riadnu správu a výkon zmluvy.

3. Zmluvní partneri uchovajú v priebehu piatich rokov po skončení projektu originál alebo vo výnimočných a náležite odôvodnených prípadoch overené kópie originálov všetkých dokumentov týkajúcich sa zmluvy. Tieto dokumenty budú Komisii poskytnuté, ak o ne požiada počas auditu uskutočneného v rámci zmluvy.

4. Zmluvní partneri zabezpečia, aby útvary Komisie a akýkoľvek externý subjekt poverený Komisiou mali v záujme uskutočnenia uvedeného auditu v akýkoľvek primeraný čas prístup na príslušné miesta, najmä do kancelárií zmluvných partnerov a získali tam všetky informácie potrebné na výkon auditu.

…

6. Okrem toho môže Komisia uskutočniť kontroly a inšpekcie na mieste v zmysle nariadenia Rady (EURATOM, ES) č. 2185/96 z 11. novembra 1996 o kontrolách a inšpekciách na mieste, vykonávaných Komisiou s cieľom ochrany finančných záujmov Európskych spoločenstiev pred spreneverou a inými podvodmi a nariadenia (ES) č. 1073/1999 Európskeho parlamentu a Rady z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach vykonávaných Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) [Nariadenie Rady (EURATOM) č. 1074/1999 z 25. mája 1999 o vyšetrovaniach Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF)].

…

Článok II.30 Paušálna náhrada

Zmluvní partneri sa bez toho, aby boli dotknuté iné opatrenia upravené v tejto zmluve, dohodli, že Spoločenstvo môže v záujme ochrany svojich finančných záujmov žiadať od zmluvného partnera, ktorého výdavky sa ukázali byť neprimerane vysoké, a z toho dôvodu získal od Spoločenstva neodôvodnený finančný príspevok, paušálnu náhradu škody. Paušálna náhrada nie je zahrnutá v sume neodôvodneného finančného príspevku, ktorý má zmluvná strana vrátiť.

1. Výška paušálnej náhrady musí zodpovedať neprimerane vysokým výdavkom a neodôvodnenej časti príspevku Spoločenstva. Vypočíta sa podľa tohto vzorca:

Paušálna náhrada = neodôvodnený finančný príspevok x (neprimerane vysoké výdavky/celková požadovaná suma)

Výpočet paušálnej náhrady zohľadňuje len obdobie vzťahujúce sa na príspevok Spoločenstva, o ktorý zmluvný partner na toto obdobie požiadal. Náhrada sa nevypočíta podľa celkového príspevku Spoločenstva.

2. Komisia svoju žiadosť o platbu oznámi doporučeným listom s doručenkou zmluvnému partnerovi, ktorý je podľa nej povinný paušálnu náhradu zaplatiť. Zmluvný partner môže na uvedenú žiadosť Spoločenstva odpovedať do 30 dní.

3. Postup vrátenia neodôvodneného finančného príspevku a postup zaplatenia paušálnej náhrady sa určí podľa ustanovení článku II.31.

4. Komisia môže v zmysle odsekov 1 až 6 požadovať náhradu škody za akékoľvek neprimerane vysoké výdavky zistené po uplynutí platnosti zmluvy.

5. Ustanovenia tohto článku sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté po prvé administratívne alebo peňažné pokuty, ktoré môže Komisia v zmysle rozpočtového nariadenia uložiť akémukoľvek zmluvnému partnerovi porušujúcemu svoje povinnosti alebo po druhé akékoľvek občianskoprávne nápravné opatrenie, ktorého sa Spoločenstvo alebo iný zmluvný partner môže dovolať. Okrem toho tieto ustanovenia nevylučujú možnosť trestného stíhania orgánmi členských štátov.

6. Okrem toho, ako stanovuje rozpočtové nariadenie, môže byť každému zmluvnému partnerovi, o ktorom bolo konštatované, že závažne porušil svoje zmluvné povinnosti, uložená peňažná pokuta v hodnote od 2 % do 10 % sumy finančného príspevku, ktorý získal od Spoločenstva. Táto sadzba sa môže zvýšiť na 4 % až 20 % v prípade opakovaného porušenia v rámci obdobia piatich rokov od dátumu prvého porušenia.

Článok II.31 Vrátenie príspevku Komisii a povolenia na vymáhanie pohľadávok

1. Ak bola suma vyplatená zmluvnému partnerovi neoprávnene, alebo ak je vymáhanie odôvodnené na základe zmluvných podmienok, je zmluvný partner povinný vrátiť Komisii dotknutú sumu, a to za podmienok a v čase, ktoré spresní Komisia.

2. V prípade, že zmluvný partner nezaplatí v čase stanovenom Komisiou, k dlžnej sume sa pripočítajú úroky v sadzbe uvedenej v článku II.28. Úroky z omeškania sa uplatňujú od dátumu určeného na zaplatenie do dňa, kedy Komisia získa celú dlžnú sumu.

…

3. Vymáhanie súm dlžných Komisii sa môže uskutočniť na základe započítania súm dlžných zmluvnému partnerovi po tom, ako o tom bol informovaný alebo na základe exekúcie finančnej zábezpeky. Predchádzajúci súhlas zmluvného partnera sa nevyžaduje.

…

5. Zmluvný partner bol informovaný o tom, že Komisia môže podľa článku 256 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a v zmysle pravidiel účasti prijať rozhodnutie, ktoré predstavuje exekučný titul, ktorým sa konštatuje pohľadávka iných osôb, ako sú štáty.“

9. V rámci osobitného programu eTEN, ktorý sa týka transeurópskych telekomunikačných sietí a upravuje ho nariadenie Rady (ES) č. 2236/95 z 18. septembra 1995 stanovujúce všeobecné pravidlá poskytovania finančnej pomoci spoločenstva v oblasti transeurópskych sietí (Ú. v. ES L 228, s. 1; Mim. vyd. 13/015, s. 263), zmenené a doplnené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1655/1999 z 19. júla 1999 (Ú. v. ES L 197, s. 1; Mim. vyd. 13/024, s. 100) boli uzavreté dve ďalšie zmluvy (ďalej len „zmluvy eTEN“).

10. Ide o tieto zmluvy:

– zmluva č. 029255 „NavigAbile : e‑inclusion for communication disabilities“ (ďalej len „zmluva Navigabile“), ktorej článok 2 vymedzil trvanie projektu na 15 mesiacov od prvého dňa mesiaca nasledujúceho po poslednom podpise zmluvných strán, teda podľa žalobcu od 1. januára 2007 a článok 3 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 756 275 eur, z čoho 62 148 eur bolo určených žalobcovi,

– zmluva č. 517506 „European Recommanded Materials for Distance Learning Courses for Educators“ (ďalej len „contrat Euridice“), ktorej článok 2 vymedzil trvanie projektu na 18 mesiacov od prvého dňa mesiaca nasledujúceho po poslednom podpise zmluvných strán, teda podľa žalobcu od 1. augusta 2005 a článok 3 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 860 834 eur, z čoho 55 750 eur bolo určených žalobcovi.

11. Všeobecné podmienky zmlúv eTEN (ďalej len „podmienky eTEN“) stanovujú najmä :

„Článok II.1 Vymedzenie pojmov

…

2. ‚príjemca‘ je právny subjekt, medzinárodná organizácia alebo Spoločné výskumné centrum (JRC), ktoré uzavreli so Spoločenstvom túto zmluvu o financovaní.

…

4. ‚člen‘ je právny subjekt, medzinárodná organizácia alebo Spoločné výskumné centrum (JRC), okrem príjemcu, ktoré so súhlasom Spoločenstva a v súlade s touto zmluvou o financovaní uzavreli s príjemcom zmluvu o účasti a v jej zmysle majú rovnaké práva a povinnosti ako príjemca, ak v zmluve o financovaní nie je uvedené inak.

5. ‚účastník‘ je príjemca alebo člen.

…

28. ‚oprávnené náklady‘ sú náklady uvedené v článkoch 14 a 15 tejto prílohy v súlade s podmienkami uvedenými v článkoch 13.1 až 13.7.

…

32. ‚Nezrovnalosť‘ je akékoľvek porušenie práva Spoločenstva alebo akékoľvek nesplnenie zmluvnej povinnosti konaním alebo opomenutím príjemcu alebo člena, ktoré má alebo by mohlo mať za následok poškodenie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev neoprávnenými výdavkami.

…

Článok II.3 Finančný príspevok Spoločenstva

…

4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 17 tejto prílohy, sa akákoľvek platba bude považovať za vymáhateľnú až po schválení poslednej časti, ktorá má byť dodaná.

…

6. Ak audit uskutočnený v zmysle článku 17 tejto prílohy odhalí závažné finančné nezrovnalosti, Komisia bude po uplynutí platnosti zmluvy o financovaní, výpovedi zmluvy o financovaní alebo po ukončení účasti príjemcu či člena, môcť alebo musieť požiadať dotknutého príjemcu alebo príjemcu, ktorého sa to týka vzhľadom na jedného z jeho členov, o vrátenie celého poskytnutého finančného príspevku Spoločenstva. Požadovaná suma sa zvýši o úroky podľa sadzby uplatňovanej Európskou centrálnou bankou na jej hlavné refinančné operácie, platnej v prvý deň mesiaca, v ktorom dotknutý účastník financie získal a zvýšenej o tri a pol percentuálneho bodu. Úroky budú plynúť od chvíle získania financií až do ich vrátenia.

…

Článok II.7 Výpoveď zmluvy o financovaní alebo ukončenie účasti príjemcu alebo člena

…

3. Komisia môže túto zmluvu o financovaní vypovedať alebo ukončiť účasť príjemcu s okamžitým účinkom alebo môže príjemcu požiadať, aby vylúčil jedného zo svojich členov, a to od chvíle doručenia doporučeného listu s doručenkou, ktorý poslala Komisia alebo v prípade člena dotknutý príjemca, v súlade s odsekom 6 treťou vetou tohto článku, ak:

a) sa projekt do troch mesiacov od úhrady preddavku reálne nezačal a nový navrhovaný termín Komisia považuje za neprijateľný;

b) priamo dotknutý účastník najneskôr do jedného mesiaca úplne nesplnil svoju zmluvnú povinnosť, a to napriek písomnej žiadosti o nápravu nesplnenia tejto povinnosti, ktorú zaslala Komisia alebo koordinátor konajúci na základe dohody s ostatnými príjemcami alebo v prípade člena dotknutý príjemca;

c) zmena v kontrolných podieloch príjemcu môže významným spôsobom ovplyvniť projekt alebo záujmy Spoločenstva;

d) nastane konkurz, zastavenie konkurzu z dôvodu nedostatku majetku, ukončenie činnosti, súdna alebo zmluvná likvidácia alebo ukončenie funkcie účastníka alebo akýkoľvek iný podobný postup s rovnakým účinkom vyplývajúci z vnútroštátnych právnych úprav;

e) sa zistí závažná finančná nezrovnalosť.

4. Komisia musí túto zmluvu o financovaní okamžite vypovedať alebo vylúčiť príjemcu alebo môže dotknutého príjemcu požiadať, aby vylúčil člena, a to okamžite po doručení doporučeného listu s doručenkou, ktorý poslala Komisia alebo v prípade člena dotknutý príjemca, v súlade s odsekom 6 treťou vetou tohto článku, ak sa účastník dopustil nepravdivého vyhlásenia, za ktoré môže byť zodpovedný, alebo ak zámerne zatajil informácie, aby získal finančný príspevok Spoločenstva alebo akúkoľvek inú výhodu vyplývajúcu zo zmluvy o financovaní.

…

Článok II.13 Oprávnené náklady – Všeobecné zásady

1. Oprávnené náklady sú náklady uvedené v článkoch 14 a 15 tejto prílohy. Musia spĺňať nasledujúce podmienky:

– musia byť pre projekt nevyhnutné,

– musia byť vynaložené v priebehu projektu,

– musia byť určené podľa účtovnej zásady historických nákladov a podľa zvyčajných interných pravidiel účastníka, za predpokladu, že ich Komisia považuje za prijateľné,

– musia byť zapísané v účtovníctve najneskôr pri vytvorení záverečných súvah alebo v daňových dokumentoch, prípadne najneskôr pri vytvorení osvedčenia o audite uvedeného v článku 4.2.c tejto prílohy, pričom dátum osvedčenia musí byť uprednostnený, keďže je prvý z oboch uvedených dátumov,

a

– nesmú obsahovať nijakú ziskovú maržu.

…

4. Za neoprávnené náklady sa považujú najmä:

…

– výdavky, ktoré nie sú nevyhnutné alebo neuvážené,

…

– výdavky na zábavu a ubytovanie, s výnimkou primeraných výdavkov, ktoré Komisia prijala ako absolútne nevyhnutné na účely implementácie zmluvy o financovaní.

Článok II.14 Priame náklady

1. Zamestnanci

Pokiaľ ide o náklady na zamestnancov:

a) zmluva o financovaní pokrýva len skutočne odpracované hodiny osôb, ktoré priamo vykonávajú správu a technickú prácu súvisiacu s projektom.

Tieto osoby musia:

– byť prijaté priamo účastníkom podľa vnútroštátnej právnej úpravy,

– byť len pod dozorom účastníka, a

– byť odmeňované podľa normálnej praxe účastníka, za predpokladu, že Komisia považuje túto prax za prijateľnú.

Pracovný čas spadajúci do zmluvy o financovaní musí byť zaznamenávaný počas celého trvania projektu a v prípade koordinátora počas maximálneho obdobia dvoch mesiacov od ukončenia projektu; tento čas musí byť potvrdený minimálne raz do mesiaca osobou zodpovednou za prácu, ktorú určí účastník podľa článku 2.2b tejto prílohy alebo finančný riaditeľ riadne poverený účastníkom.

…

4. Cestovné výdavky a stravné

Skutočné cestovné výdavky a stravné zamestnancov podieľajúcich sa na projekte môžu spadať do zmluvy o financovaní.

…

Článok II.16 Odôvodnenie nákladov

Oprávnené náklady sa preplatia, ak ich účastník odôvodní.

Účastník je preto povinný pravidelne a v súlade s bežnými účtovnými zvyklosťami štátu, v ktorom má sídlo, uchovať účtovníctvo týkajúce sa projektu a príslušnú dokumentáciu, aby mohol podrobne podložiť a odôvodniť náklady a čas uvedené v jeho účtovných dokladoch.

Dokumentácia musí byť presná, úplná a funkčná.

Článok II.17 Finančný audit

1. Komisia alebo akýkoľvek zástupca, ktorého poverila, môže kedykoľvek počas platnosti zmluvy o financovaní a do piatich rokov po konečnom vyplatení príspevku Spoločenstva v zmysle článku 3 vykonať audit.

…

2. Komisia alebo akýkoľvek poverený zástupca môže mať v primeraný čas prístup predovšetkým k zamestnancom príjemcu, ktorí sa zúčastňujú na projekte, k dokumentácii uvedenej v článku 16 tejto prílohy a k elektronickým údajom, rovnako ako k vybaveniu, ktoré považuje za relevantné. V tejto súvislosti môže požadovať, aby mu boli údaje predložené vo vhodnej forme, aby napríklad mohol overiť oprávnenosť nákladov.

…

4. Komisia prijme na základe záverov auditu všetky vhodné opatrenia, ktoré bude považovať za potrebné, vrátane vymáhania všetkých alebo niektorých platieb, ktoré uskutočnila. Vymáhanie sa oznamuje dotknutému príjemcovi alebo príjemcovi, ktorého sa to týka, ak sa finančný audit vzťahuje na jedného z jeho členov.

…

Článok II.19 Vrátenie platby Komisii a vymáhanie

1. Ak je suma účastníkovi vyplatená neoprávnene alebo ak je jej vymáhanie opodstatnené na základe ustanovení zmluvy, príjemca Komisii dotknutú sumu vráti, a to spôsobom a v čase, ktorý stanoví Komisia.

2. Ak príjemca do dátumu stanoveného Komisiou nezaplatí, dlžná suma sa zvýši o úroky, ktorých sadzba je stanovená v článku 3.6 tejto prílohy. Úroky z omeškania plynú od dátumu stanoveného na vrátenie platby, ktorý sa nezohľadní, až do dátumu, kedy sa Komisii vyplatí celá dlžná suma, pričom tento dátum sa zohľadní.

…“

12. Posledná dotknutá zmluva (ďalej len „zmluva CIP“ alebo „zmluva T‑Seniority“) bola uzavretá v rámci rámcového programu pre inovácie a konkurencieschopnosť vytvoreného rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady 1639/2006/ES z 24. októbra 2006 ktorým sa ustanovuje rámcový program pre konkurencieschopnosť a inovácie (2007 – 2013) (Ú. v. EÚ L 310, s. 15).

13. Ide o zmluvu č. 224988 „T‑Seniority: Expanding the benefits of information society to older people through digital TV channels“, ktorej článok 3 vymedzil trvanie projektu na 24 mesiacov od 1. júla 2008 a článok 5 stanovil maximálny finančný príspevok Spoločenstva vo výške 2 669 999 eur, z čoho 72 562,50 eura bolo určených žalobcovi.

14. Všeobecné podmienky zmluvy CIP (ďalej len „podmienky CIP“) predovšetkým stanovujú:

„Článok II.1 Vymedzenie pojmov

…

‚príjemca‘ je právny subjekt, ktorý sa zúčastňuje na tejto zmluve o financovaní uzavretej so Spoločenstvom.

…

‚oprávnené náklady‘ sú náklady uvedené v článkoch II.21 a II.22, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v článkoch II.20 a II.23.

…

‚nezrovnalosť‘ je akékoľvek porušenie ustanovenia práva Spoločenstva alebo ustanovenia tejto zmluvy o financovaní konaním alebo opomenutím jedného alebo viacerých príjemcov, ktoré má alebo by mohlo mať za následok poškodenie rozpočtu Spoločenstiev.

…

Článok II.5 Schválenie správ a podkladové dokumenty; Lehoty na platbu

1. Na konci každého referenčného obdobia Komisia posúdi správy o projektoch a podkladové dokumenty uvedené v prílohe I a realizuje príslušné platby do 105 dní od doručenia uvedených správ a dokumentov, ak lehota, platba alebo projekt neboli prerušené. Komisii môžu pri analýze a hodnotení správ a podkladových dokumentov pomáhať externí znalci.

2. Platby sa realizujú po tom, ako Komisia schváli správy a/alebo podkladové dokumenty. Ak Komisia v stanovenej lehote neodpovie, neznamená to implicitné schválenie. Komisia môže uvedené správy a dokumenty odmietnuť aj po uplynutí lehoty na platbu. Schválenie správ nepredstavuje uznanie ich riadneho vyhotovenia alebo pravdivosti vyhlásení a informácií, ktoré obsahujú, a neznamená, že nie je potrebné uskutočniť audit alebo kontrolu.

…

Článok II.10 Výpoveď zmluvy o financovaní alebo odstúpenie príjemcu

…

2. Komisia nebude mať námietky:

a) proti výpovedi zmluvy o financovaní na základe písomnej žiadosti koordinátora konajúceho na základe dohody so všetkými ostatnými príjemcami, a to z dôvodov uvedených v odseku 1 tohto článku;

b) ak príjemca odstúpi od projektu, s výnimkou prípadu, že takéto odstúpenie výrazným spôsobom ovplyvní realizáciu projektu.

Výpoveď zmluvy o financovaní alebo odstúpenie príjemcu sa stáva účinným:

– v deň doručenia listu Komisie o prijatí, zaslanom doporučene s doručenkou,

– v prípade, že Komisia nemá námietky, najneskôr mesiac po doručení oznámenia o výpovedi, ktoré zaslali dotknuté strany.

3. Komisia môže túto zmluvu o financovaní alebo účasť príjemcu vypovedať s okamžitým účinkom, a to od doručenia jej doporučeného listu s doručenkou:

…

f) v prípade závažnej finančnej nezrovnalosti alebo podvodu, ktorých sa dopustil príjemca.

…

Článok II.11 Finančné a iné dôsledky výpovede

…

3. V prípade výpovede sa platby pochádzajúce od Komisie obmedzia na oprávnené náklady, ktoré boli vynaložené a schválené do dňa účinnosti výpovede, ako aj na akýkoľvek iný legitímny záväzok, ktorý bol prijatý pred týmto dňom a nemožno ho zrušiť.

4. Na základe výnimky z predchádzajúceho odseku:

– môže Komisia v prípade výpovede podľa článku II.10 ods. 2 prvého pododseku písm. b) alebo článku II.10 ods. 3 písm. b), c), e), f) alebo g) žiadať o vrátenie celého finančného príspevku Spoločenstva alebo jeho časti, zohľadňujúc pritom povahu a výsledky vykonanej práce, ako aj jej význam pre Spoločenstvo v rámci tohto programu,

…

7. Komisia môže vykonávať všetky práva, ktoré jej vyplývajú z tejto zmluvy o financovaní s cieľom prijať alebo odmietnuť správy či podkladové dokumenty, ďalej s cieľom prijať, znížiť alebo odmietnuť predložené žiadosti o výdavky, a napokon s cieľom začať audit alebo technické posúdenie.

8. Bez ohľadu na výpoveď zmluvy o financovaní alebo na odstúpenie príjemcu sa časti B a D prílohy II naďalej uplatňujú aj po výpovedi zmluvy o financovaní alebo odstúpení príjemcu. Všetky ďalšie ustanovenia tejto zmluvy o financovaní, ktoré výslovne uvádzajú, že ich platnosť pokračuje aj po výpovedi, sa tiež uplatňujú počas obdobia v nich uvedenom.

…

Článok II.20 Oprávnené náklady – všeobecné zásady

1. Oprávnené náklady sú náklady uvedené v článkoch II.21 a II.22. Musia spĺňať nasledujúce podmienky:

…

– musia byť nevyhnutné pre realizáciu projektu,

– príjemca ich musí efektívne vynaložiť,

– musia byť identifikovateľné a overiteľné, musia byť zapísané v účtovníctve príjemcu a stanovené v súlade s účtovnými zásadami používanými v štáte, v ktorom má príjemca svoje sídlo, a tiež v súlade so zvyčajnými metódami výpočtu nákladov príjemcu; vnútorné účtovné a audítorské postupy príjemcu musia umožniť priame prepojenie medzi nákladmi a faktúrami, ktoré boli v súvislosti s projektom deklarované na jednej strane a finančnými dokumentmi a zodpovedajúcimi prílohami na druhej strane,

– musia byť v súlade s platnou daňovou a sociálnou legislatívou,

– musia byť primerané, odôvodnené a spĺňať požiadavky dobrého finančného hospodárenia, najmä pokiaľ ide o hospodárnosť a efektívnosť,

a

– musia byť vynaložené v priebehu projektu.

…

2. Neoprávnené náklady sú najmä:

…

– výdavky, ktoré nie sú nevyhnutné alebo sú neuvážené,

…

– všetky výdavky, ktoré boli vynaložené alebo vrátené najmä v súvislosti s iným projektom Spoločenstva alebo medzinárodným či vnútroštátnym projektom.

…

Článok II.23 Odôvodnenie nákladov

Oprávnené náklady sa preplatia, ak ich príjemca odôvodní.

Na tento účel je účastník povinný pravidelne a v súlade s bežnými účtovnými zvyklosťami štátu, v ktorom má sídlo, uchovať účtovníctvo týkajúce sa projektu a príslušnú dokumentáciu, aby mohol podrobne podložiť a odôvodniť náklady a časy vyplývajúce z účtovných dokladov. Uvedené účtovníctvo musí byť uchované aspoň počas piatich rokov od poslednej platby. Pracovný čas spadajúci do zmluvy o financovaní musí byť zaznamenávaný počas celého trvania projektu a počas maximálneho obdobia dvoch mesiacov od ukončenia projektu; uvedený pracovný čas musí potvrdiť osoba zodpovedná za prácu a určená účastníkom podľa článku II.3.b alebo finančným riaditeľom, ktorého účastník riadne poveril.

Dokumentácia musí byť presná, úplná a funkčná.

…

Článok II.26 Spôsoby platenia

…

6. Akákoľvek platba môže byť predmetom auditu alebo preskúmania a podľa výsledkov auditu alebo preskúmania ju možno zmeniť alebo požiadať o jej vrátenie.

…

Článok II.28 Finančný audit

1. Komisia môže kedykoľvek počas realizácie projektu a do piatich rokov po poslednej platbe vykonať audit týkajúci sa príjemcu. Za začiatok auditu týkajúceho sa príjemcu sa považuje deň, v ktorý je príjemcovi v tejto súvislosti doručený doporučený list Komisie s doručenkou.

Audit môžu vykonať externí audítori alebo vlastné útvary Komisie, vrátane OLAF‑u. Audit má dôverný charakter.

2. Príjemcovia dajú Komisii priamo k dispozícii všetky podrobné informácie a údaje, ktoré požadovala ona alebo jej poverený zástupca, s cieľom overiť, či sa zmluva o financovaní riadne spravuje, že sa vykonáva v súlade s jej ustanoveniami a že náklady sú správne pripisované.

3. Príjemcovia zabezpečia, aby mala Komisia alebo akýkoľvek jej externý zástupca okamžitý prístup v primeraný čas predovšetkým do kancelárií príjemcov, k zamestnancom príjemcov, ktorí sa zúčastňujú na projekte, k dokumentácii uvedenej v článku II.23 tejto prílohy a potrebnej na vykonanie auditu, vrátane informácií o individuálnom odmeňovaní osôb zúčastnených na projekte, k elektronickým údajom a k vybaveniu. V tejto súvislosti môže Komisia alebo akýkoľvek jej externý zástupca požadovať, aby im boli údaje predložené vo vhodnej forme, aby napríklad mohli overiť oprávnenosť nákladov.

…

5. Komisia prijme na základe záverov auditu všetky opatrenia, ktoré bude považovať za potrebné, vrátane vymáhania všetkých alebo niektorých platieb, ktoré uskutočnila a uloženia akýchkoľvek uplatniteľných sankcií.

…

Článok II.30 Vrátenie platby Komisii a vymáhanie

1. Ak má byť suma, ktorú Komisia zaplatila koordinátorovi, ako adresátovi všetkých platieb vymáhaná v zmysle ustanovení tejto zmluvy o financovaní, dotknutý príjemca vráti dotknutú sumu Komisii spôsobom a v čase, ktorý Komisia spresní.

2. Ak povinnosť zaplatiť nie je do dátumu stanoveného Komisiou splnená, dlžná suma sa zvýši o úroky, ktorých sadzba je stanovená v článku II.5 ods. 5. Úroky z omeškania plynú od dátumu stanoveného na vrátenie platby, ktorý sa nezohľadní, až do dátumu, kedy sa Komisii vyplatí celá dlžná suma, pričom tento dátum sa zohľadní.

…

4. Príjemcovia si sú vedomí, že Komisia môže podľa článku 256 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva prijať rozhodnutie, ktoré predstavuje exekučný titul zaťažujúci finančnou povinnosťou iné osoby, ako sú štáty.“

15. Pokiaľ ide o právo, ktoré sa uplatňuje na dotknuté zmluvy, článok 12 zmlúv FP6 stanovuje, že „táto zmluva sa riadi belgickým právom“.

16. Aj článok 5 ods. 1 zmlúv eTEN stanovuje, že „táto dohoda o subvencii sa riadi belgickým právom“.

17. Článok 10 prvý pododsek zmluvy CIP stanovuje, že „táto zmluva o financovaní sa bude riadiť vlastnými ustanoveniami, relevantnými aktmi Spoločenstva týkajúcimi sa [CIP], všeobecne platným rozpočtovým nariadením Európskeho spoločenstva, ako aj jeho pravidlami uplatňovania, ďalšími ustanoveniami práva Spoločenstva a subsidiárne belgickým právom“.

18. Pokiaľ ide o súdnu príslušnosť, článok 13 zmlúv FP6 obsahuje arbitrážnu doložku, podľa ktorej je Všeobecný súd alebo Súdny dvor podľa okolností príslušný na riešenie sporov medzi Spoločenstvom a zmluvnými partnermi týkajúcich sa platnosti, uplatňovania alebo výkladu týchto zmlúv.

19. To isté platí o článku 5 ods. 2 zmlúv eTEN, ako aj o článku 10 treťom pododseku zmluvy CIP.

B – Výkon dotknutých zmlúv a audit

20. Od 8. do 12. februára 2010 Komisia uskutočnila v kanceláriách žalobcu finančný audit týkajúci sa dotknutých zmlúv.

21. Komisia už pred realizáciou tohto auditu vyplatila žalobcovi poslednú splátku finančnej podpory Spoločenstva týkajúcu sa niektorých dotknutých zmlúv.

22. Po prvé ide o tri zmluvy upravené podmienkami FP6, teda zmluvy Access‑eGOV, eABILITIES a Emerge, pričom posledné splátky finančnej podpory Spoločenstva na tieto projekty boli vyplatené v uvedenom poradí 15. decembra, 30. septembra a 30. októbra 2009. Komisia schválila výkon týchto troch zmlúv s konečnou platnosťou v uvedenom poradí 13. júla 2009, 17. marca 2009 a 15. mája 2010.

23. Po druhé ide o zmluvy upravené podmienkami eTEN, a to zmluvy Navigabile a Euridice, v súvislosti s ktorými boli spomínané platby uskutočnené v uvedenom poradí 28. januára 2009 a 28. decembra 2007. Komisia schválila výkon týchto troch zmlúv s konečnou platnosťou 8. decembra 2008 a 27. marca 2007.

24. V čase auditu boli ostatné zmluvy v rôznych štádiách výkonu.

25. Pokiaľ ide zmluvu upravenú podmienkami CIP, teda zmluvu T‑Seniority, Komisia vyplatila 23. februára 2009 prostredníctvom koordinátora projektu žalobcovi prvú splátku finančného príspevku Spoločenstva vo výške 43 934,90 eura. Listom z 1. marca 2010 žalobca informoval koordinátora projektu T‑Seniority, že od uvedeného dátumu vystupuje z konzorcia.

26. Situácia v súvislosti s troma ostatnými zmluvami upravenými podmienkami FP6, teda zmluvami Ask‑It, EU4ALL a Enable bola nasledovná.

27. V rámci zmluvy Ask‑It, Komisia vyplatila žalobcovi prvé štyri splátky finančného príspevku Spoločenstva, pričom posledná platba bola realizovaná 27. mája 2008. Posledná splátka uvedeného príspevku ešte nebola vyplatená. Konzorcium zaslalo Komisii posledné podkladové dokumenty 21. júla 2009.

28. V rámci zmluvy EU4ALL Komisia žalobcovi vyplatila 4. apríla 2007 a 19. januára 2009 prvé dve splátky finančného príspevku Spoločenstva. Po preskúmaní správ predložených konzorciom v rámci tretieho referenčného obdobia projektu Komisia zaslala koordinátorovi tohto projektu list z 13. januára 2010, v ktorom uviedla, že tieto správy budú schválené pod podmienkou, že konzorcium predloží plán implementácie programu v nasledujúcom období spolu s istými zmenami v súvislosti s dodávkami a naplánovanými úlohami. Komisia tiež stanovila konzorciu lehotu jeden mesiac, v rámci ktorej malo zohľadniť jej odporúčania a predložiť nový plán implementácie.

29. Následne Komisia v liste z 29. marca 2010 stanovila konzorciu v rámci zmluvy EU4ALL novú lehotu jeden mesiac, v rámci ktorej malo po predložení nových dokumentov vziať do úvahy dodatočné odporúčania a predložiť nový plán implementácie, ktorý uvedené odporúčania zohľadňuje.

30. Konzorcium predložilo v rámci zmluvy EU4ALL nové dokumenty a Komisia mu následne v liste z 9. júna 2010 oznámila, že projekt vykonáva uspokojivo, pričom je však stále povinné predložiť do konca júna 2010 dodatočné dokumenty.

31. Listom zo 4. augusta 2010 žalobca Komisii pripomenul, že napriek tomu, že jej koordinátor projektu odovzdal dodatočné dokumenty, ktoré požadovala v liste z 9. júna 2010, Komisia nerealizovala nijakú platbu. Táto situácia vzhľadom na nedostatok finančných zdrojov znemožňovala výkon projektu stanoveného v zmluve EU4ALL a žalobca preto Komisii oznámil, že dňom zaslania uvedeného listu prerušuje výkon a implementáciu projektu v celom rozsahu, a to dovtedy, kým si Komisia nesplní svoje zmluvné povinnosti a bez toho, aby boli dotknuté práva, ktoré jej vyplývajú zo zmluvy a akákoľvek ďalšia vzniknutá škoda.

32. Listom z 25. augusta 2010 Komisia žalobcu informovala, že platbu finančného príspevku Spoločenstva zodpovedajúcu poslednému referenčnému obdobiu v rámci zmluvy EU4ALL prerušila na základe článku II.28 ods. 8 tretieho pododseku podmienok FP6.

33. V rámci zmluvy Enable Komisia žalobcovi vyplatila prvých šesť splátok finančného príspevku Spoločenstva, ktoré boli žalobcovi určené, pričom posledná splátka bola vyplatená 7. júna 2009.

34. Žalobca následne Komisiu v liste zo 16. júla 2010 informoval, že vzhľadom na to, že mu nezaplatila, nemohol kvôli nedostatku finančných zdrojov pokračovať vo výkone projektu stanoveného v zmluve Enable. Žalobca tiež Komisii oznámil, že dňom zaslania uvedeného listu prerušuje výkon a implementáciu projektu, a to dovtedy, kým si Komisia nesplní svoje zmluvné povinnosti, bez toho, aby boli dotknuté práva, ktoré jej vyplývajú zo zmluvy a akákoľvek ďalšia vzniknutá škoda. Žalobca však 15. októbra 2010 Komisii predložil svoju poslednú finančnú správu týkajúcu sa tohto projektu.

35. Komisia zaslala 28. júna 2010 žalobcovi predbežnú správu z auditu týkajúcu sa výkonu dotknutých zmlúv. Žalobca Komisii oznámil 30. septembra 2010 svoje pripomienky k uvedenej správe.

36. Listom z 22. decembra Komisia informovala žalobcu, že prijala záverečnú správu z auditu, ktorá bola prílohou uvedeného listu, a že sa z jej závermi stotožňuje.

37. V záverečnej správe z auditu uvedenej v prílohe z listu z 22. decembra 2010 sa konštatuje:

– počas niekoľkých za sebou nasledujúcich rokov žalobca nezaevidoval vo svojich účtovných knihách a archívoch predovšetkým svoje presné príjmy, čo je v rozpore s relevantnými ustanoveniami gréckeho práva; z toho vyplýva, že jeho účtovné zápisy nie sú dôveryhodné, a že nie je možné priamo porovnať jeho výdavky a príjmy týkajúce sa výkonu programov na jednej strane a všeobecný stav jeho účtov na strane druhej,

– významné percento prezenčných listín zamestnancov obsahovalo systematické opravy, ktoré rukou a posteriori vykonal programový riaditeľ bez súhlasu zamestnancov; táto skutočnosť významne ovplyvnila deklarovaný pracovný čas a vyvolala pochybnosti v súvislosti so zaznamenávaním odpracovaných hodín,

– prezenčné listiny samotného riaditeľa programov poukázali na neprimerane vysoký počet odpracovaných hodín, ktoré sa prekrývali s odpracovanými hodinami venovanými iným činnostiam,

– žalobca nepravdivo vyhlásil, že programový riaditeľ sa nezúčastnil na výkone zmluvy ETSI STF 333 financovanej Komisiou,

– odôvodnenie cestovných nákladov nevytváralo dôveryhodný a objektívny obraz podmienok a činností vykonávaných v rámci ciest, keďže väčšina týchto výjazdov nemala priamu spojitosť s dotknutými programami.

38. Správa o audite preto dospela k záveru, že všetky náklady žalobcu vynaložené v priebehu výkonu zmlúv Access‑eGOV, eABILITIES, Ask‑It, EU4ALL, Emerge a Enable, ako aj Navigabile, Euridice a T‑Seniority boli neoprávnené, a že všetky relevantné sumy zaplatené žalobcovi majú byť vymáhané späť.

39. Správa o audite tiež v súvislosti so závažnosťou zistených porušení odporúčala vypovedať všetky prebiehajúce zmluvy uzavreté medzi žalobcom a Komisiou, a to podľa článku II.16.2 podmienok FP6, článku II.7.3 (závažná finančná nezrovnalosť) a článku II.7.4 (nepravdivé vyhlásenia) podmienok eTEN, a napokon článku II.10.3 (porušenie zmluvy a nepredloženie informácií) podmienok CIP.

40. V liste z 22. decembra 2010 Komisia uviedla aj sumu, ktorá sa má vrátiť v súvislosti s každou dotknutou zmluvou, pričom ide o celkovú sumu 951 029,21 eura, vyplývajúcu z tejto tabuľky:

>lt>1

41. Komisia v tejto súvislosti spresnila, že úpravy, ktoré boli nevyhnutné z dôvodu zaplatenia neoprávnených súm žalobcovi, mohli ovplyvniť budúce platby na základe dotknutých zmlúv alebo mať formu povolenia na vymáhanie pohľadávok.

42. V rovnakom liste Komisia žalobcu informovala, že okrem uplatnenia uvedených úprav môžu útvary Komisie vypočítať výšku paušálnej náhrady, ktorú je povinný zaplatiť Európskej únii v zmysle článku II.30 podmienok FP6, a prípadne vystaviť v súvislosti s touto náhradou povolenia na vymáhanie pohľadávok.

43. Zamestnanci Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) vypočuli 4. februára 2011 programového riaditeľa v súvislosti so zavedením projektov, ktoré boli predmetom dotknutých zmlúv a v súvislosti s jeho účasťou na nich.

44. Komisia oznámila žalobcovi v liste z 21. marca 2011, že neoprávnene vyplatené sumy sú tieto:

>lt>2

45. Komisia tiež žalobcu informovala, že ak sa v tejto súvislosti nevyjadrí do 15 dní od doručenia uvedeného listu, budú jej útvary pokračovať v postupe vymáhania sumy 643 782,81 eura a žalobca dostane v súvislosti s jednotlivými projektmi oznámenia o dlhu s pokynmi na vrátenie platby Komisii v stanovenej lehote. Táto inštitúcia ďalej žalobcu upozornila, že ak platbu nevráti v lehote stanovenej v oznámení o dlhu, suma, ktorú má vrátiť, sa zvýši o úrokovú sadzbu spresnenú v uvedenom oznámení. Doplnila tiež, že ak celková suma, podľa okolností vrátane úrokov nebude vrátená, bude buď predmetom exekúcie alebo započítania s prípadne dlžnými sumami. Napokon uviedla, že príslušný útvar okrem oznámenia o dlhu vypočíta aj výšku náhrady škody, ktorú je žalobca povinný zaplatiť v zmysle článku II.30 podmienok FP6.

46. V liste z 1. apríla 2011 Komisia žalobcovi zaslala „tabuľku opráv“, v ktorej boli uvedené sumy neoprávnene vyplatené žalobcovi. Z uvedenej tabuľky vyplynulo, že celková suma, ktorú mal žalobca vrátiť, dosahovala 999 366,40 eura, a nie 643 782,81 eura.

47. Listom zo 4. apríla 2011 Komisia žalobcovi oznámila, že z výsledkov auditu vyplynulo, že sa dopustil nepravdivých vyhlásení a nezrovnalostí v zmysle článku II.1.11 podmienok FP6, článku II.1.32 podmienok eTEN a článku II.1 podmienok CIP. Komisia tiež v liste žalobcovi spresnila, že podľa nej porušil ustanovenia dotknutých zmlúv týkajúce sa oprávnenosti výdavkov, a že dôsledkom týchto porušení, rovnako ako nepravdivých vyhlásení bolo získanie neoprávneného príspevku Únie. Preto žalobcu upovedomila o svojom rozhodnutí ukončiť na základe článku II.16.2 podmienok FP6 od doručenia tohto listu jeho účasť na zmluvách Ask‑It, EU4ALL, Emerge a Enable. Požiadala tiež žalobcu, aby jej v súlade s článkom II.7 podmienok FP6 do 30 dní od doručenia tohto listu odovzdal všetky správy a podkladové dokumenty v rámci zmluvy Enable týkajúce sa prác uskutočnených do uvedeného dátumu. Komisia tiež upriamila pozornosť žalobcu na to, že vzhľadom na konečné výsledky auditu je nepravdepodobné, že výdavky, ktoré vynaložil v obdobiach nepokrytých auditom, budú považované za oprávnené.

48. Komisia vystavila 29. apríla 2011 deväť oznámení o dlhu uvádzajúcich sumu, ktorú bolo potrebné v súvislosti s každou dotknutou zmluvou vrátiť, pričom celkovo išlo o sumu 999 213,45 eura. Tieto oznámenia o dlhu stanovili lehotu 45 dní, ktorá mala uplynúť 14. júna 2011, a v rámci ktorej bol žalobca povinný uvedené sumy vrátiť, pričom po uplynutí uvedenej lehoty sa predmetné sumy mali navýšiť o úroky z omeškania stanovené v dotknutých zmluvách v sadzbe Európskej centrálnej banky (ECB) zvýšenej o 3,5 percentuálneho bodu.

49. Komisia v rovnaký deň žalobcu listom informovala, že celková výška náhrady škody vyplývajúca zo zmlúv uzavretých v rámci FP6 dosahuje 70 471,47 eura. Rovnako uviedla, že suma získaná na základe vzorca v článku II.30 všeobecných podmienok týchto zmlúv sa v záujme zohľadnenia požiadaviek proporcionality znížila na 10 % zo sumy subvencie vyplatenej pred auditom.

50. V tejto súvislosti Komisia pripojila túto tabuľku:

>lt>3

1 * Suma je obmedzená na 10 % z finančného príspevku vyplateného finančným koordinátorom projektov (95 201,60 eura za eABILITIES a 164 988,02 eura za Ask‑It)

51. Komisia v rovnakom liste uviedla, že ak sa žalobca do 30 dní od doručenia tohto listu nevyjadrí, vystaví Komisia oznámenie o dlhu vo výške 70 471,47 eura podľa článku II.31 podmienok FP6. Okrem toho spresnila, že ak sa dlžná suma nevráti v lehote stanovenej v oznámení o dlhu, zvýši ju o úroky z omeškania v sadzbe spresnenej v uvedenom oznámení.

52. Dňa 20. júna 2011 Komisia vystavila šesť oznámení o dlhu týkajúcich sa zmlúv uzavretých medzi Spoločenstvom a žalobcom v súvislosti s projektmi Access‑eGOV, eABILITIES, Ask‑It, EU4ALL, Emerge a Enable, pričom celková výška súm, ktoré bol žalobca v zmysle paušálnej náhrady podľa článku II.30 podmienok FP6 povinný zaplatiť, dosahovala 70 471,47 eura. Lehota, ktorú Komisia stanovila na zaplatenie uvedených súm mala uplynúť 4. augusta 2011.

Konanie a návrhy účastníkov konania

53. Žalobca návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 31. januára 2011 podal žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

54. Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 13. mája 2011 Komisia predložila vyjadrenie k žalobe, ktoré obsahovalo protinávrh.

55. Podaniami podanými do kancelárie Všeobecného súdu predložil žalobca 17. augusta 2011 repliku a Komisia 14. novembra 2011 dupliku.

56. Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:

– určil, že žalobca neporušil článok II.16.2 podmienok FP6, článok Π.7.3 (závažná finančná nezrovnalosť) a článok II.7.4 (nepravdivé vyhlásenia) podmienok eTEN a článok II.10.3 (porušenie zmluvy a nepredloženie informácií) podmienok CIP,

– určil, že Komisia spochybnením oprávnenosti výdavkov žalobcu porušila dotknuté zmluvy,

– určil, že výdavky vo výške 932 362,44 eura, ktoré žalobca predložil Komisii v rámci zmlúv Access‑eGOV, eABILITIES, Ask‑it, EU4ALL, Emerge a Enable, ako aj Navigabile, Euridice a T‑seniority sú oprávnené, a že žalobca nie je povinný vrátiť sumy vyplatené Komisiou,

– určil, že omeškanie spôsobené Komisiou pri posledných platbách subvencií určených na financovanie zmlúv EU4ALL, Ask‑it a Enable predstavuje porušenie jej zmluvných povinností,

– určil, že Komisia je povinná uhradiť žalobcovi sumu 52 584,05 eura, zvýšenú o úroky odo dňa doručenia tejto žaloby, za výdavky, ktoré žalobca musel vynaložiť v rámci zmluvy EU4ALL,

– určil, že Komisia je povinná uhradiť žalobcovi sumu 20 678,61 eura, zvýšenú o úroky odo dňa doručenia tejto žaloby, za výdavky, ktoré žalobca musel vynaložiť v rámci zmluvy Ask‑It,

– určil, že Komisia je povinná uhradiť žalobcovi sumu 11 693,05 eura, zvýšenú o úroky odo dňa doručenia tejto žaloby za výdavky, ktoré žalobca musel vynaložiť v rámci zmluvy Enable,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

57. Žalobca sa vo svojej replike vzdal svojho štvrtého žalobného návrhu v súvislosti so zmluvou Enable, a tiež svojho siedmeho žalobného návrhu. Žalobca okrem toho navrhuje, aby Všeobecný súd:

– v prvom rade odmietol protinávrh Komisie ako neprípustný,

– subsidiárne odmietol protinávrh Komisie ako nedôvodný.

58. Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

– na základe jej protinávrhu zaviazal žalobcu, aby Komisii uhradil jednak sumy uvedené v oznámeniach o dlhu v celkovej výške 999 213,45 eura zvýšenej o úroky od 15. júna 2011 v sadzbe ECB navýšenej o 3,5 percentuálneho bodu, pričom ide o sumy zodpovedajúce vráteniu finančných príspevkov vyplatených žalobcovi, a jednak sumu 70 471,47 eura zodpovedajúcu náhrade škody v zmysle zmlúv FP6 a zvýšenú o úroky vo vyššie uvedenej sadzbe plynúce odo dňa bezvýsledného uplynutia lehoty na platbu určenej v relevantnom oznámení o dlhu,

– zamietol žalobu žalobcu,

– zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.

59. Komisia vo svojej duplike spresnila, že suma 70 471,47 eura zodpovedajúca náhrade škody v zmysle zmlúv FP6 sa má od 5. augusta 2011 zvýšiť v sadzbe ECB navýšenej o 3,5 percentuálneho bodu.

60. Na základe správy sudcu spravodajcu Všeobecný súd (prvá komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 svojho rokovacieho poriadku vyzval žalobcu, aby predložil niektoré dokumenty a odpovedal písomne na otázky. Žalobca tejto výzve vyhovel v stanovenej lehote.

61. Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté na pojednávaní 4. júla 2013.

Právny stav

62. Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa článku 272 ZFEÚ má Súdny dvor právomoc rozhodovať na základe arbitrážnej doložky pripojenej k verejnoprávnej alebo súkromnoprávnej zmluve uzavretej Úniou alebo v jej mene. Podľa článku 256 ods. 1 ZFEÚ je Všeobecný súd príslušný prejednávať v prvom stupni žaloby uvedené v článku 272 ZFEÚ a rozhodovať o nich.

63. V prejednávanej veci je podľa článku 13 zmlúv FP6, článku 5 ods. 2 zmlúv eTEN, ako aj článku 10 tretieho pododseku zmluvy CIP Všeobecný súd príslušný rozhodovať vo všetkých sporoch medzi Spoločenstvom a zmluvnými partnermi v súvislosti s platnosťou, výkladom a uplatnením uvedených zmlúv.

A – O rozsahu sporu

64. Je potrebné spresniť, že spor medzi účastníkmi konania sa týka dvoch rozdielnych aspektov ich zmluvných vzťahov.

65. V prvom rade sa účastníci konania rozchádzajú v otázke oprávnenosti výdavkov, ktoré žalobca predložil Komisii v rámci dotknutých zmlúv, ako aj v otázke následnej povinnosti vrátiť všetky sumy vyplatené žalobcovi na základe uvedených nákladov a zaplatiť paušálnu náhradu.

66. Vo svojom treťom žalobnom návrhu totiž žalobca v podstate navrhuje, aby Všeobecný súd určil, že náklady, ktoré žalobca predložil Komisii v rámci dotknutých zmlúv sú oprávnené, a preto nie je povinný Komisii vrátiť sumy, ktoré mu v rámci uvedených zmlúv vyplatila.

67. Tiež je potrebné poukázať na to, že vo svojej replike žalobca navrhol odmietnuť protinávrhy Komisie, v ktorých ho táto inštitúcia navrhuje zaviazať na zaplatenie súm uvedených v oznámeniach o dlhu z 29. apríla a 20. júna 2011 a zvýšených o úroky uvedené v týchto oznámeniach.

68. V druhom rade sa účastníci konania rozchádzajú v otázke povinnosti Komisie realizovať posledné platby stanovené v rámci zmlúv EU4ALL a Ask‑It.

69. Vo svojom piatom a šiestom žalobnom návrhu totiž žalobca navrhuje Všeobecnému súdu, aby určil, že Komisia je mu povinná z titulu nákladov predložených v rámci zmluvy EU4ALL zaplatiť sumu 52 584,05 eura, zvýšenú o úroky, ako aj sumu 20 678,61 eura z titulu nákladov predložených v rámci zmluvy Ask‑It rovnako zvýšenú o úroky, čo Komisia odmieta a navrhuje Všeobecnému súdu, aby žalobu žalobcu zamietol.

70. Okrem toho žalobca vo svojom prvom a druhom žalobnom návrhu v podstate navrhuje Všeobecnému súdu, aby určil, že v rozpore s výhradami Komisie neporušil svoje zmluvné povinnosti vyplývajúce z článku II.16.2 podmienok FP6, z článku II.7.3 a II.7.4 podmienok eTEN, ako aj z článku II.10.3 podmienok CIP, a že Komisia spochybnením oprávnenosti jeho výdavkov porušila svoje zmluvné povinnosti.

71. Vo svojom treťom žalobnom návrhu žalobca navrhuje Všeobecnému súdu, aby určil, že omeškanie spôsobené Komisiou pri posledných platbách subvencie určenej na financovanie zmlúv EU4ALL a Ask‑it predstavuje porušenie jej zmluvných povinností.

72. Je však potrebné uviesť, že takéto návrhy nie sú samé osobe žalobnými návrhmi, ale v skutočnosti sa vzťahujú na tvrdenia žalobcu, ktoré boli prednesené na podporu žaloby a budú preskúmané v rámci úvah týkajúcich sa tretieho, piateho a šiesteho žalobného návrhu.

B – O práve, ktoré sa uplatňuje na spor

73. Ak sa konanie na Všeobecnom súde začalo na základe arbitrážnej doložky v zmysle článku 272 ZFEÚ, musí tento súd spor rozhodnúť podľa hmotného práva, ktoré sa uplatňuje na zmluvu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 18. decembra 1986, Komisia/Zoubek, 426/85, Zb. s. 4057, bod 4), teda v tomto prípade podľa belgického práva, ktoré sa vzťahuje na dotknuté zmluvy podľa článku 12 zmlúv FP6, článku 5 ods. 1 zmlúv eTEN a článku 10 tretieho pododseku zmluvy CIP.

74. V tejto súvislosti je potrebné spresniť pravidlá výkonu zmlúv podľa belgického práva.

75. Článok 1134 belgického občianskeho zákonníka stanovuje, že „dohody uzavreté v súlade s právnymi predpismi sú pre tých, ktorí ich uzavreli, zákonom“ (prvý pododsek) a „možno ich vypovedať len na základe ich vzájomného súhlasu alebo z dôvodov, ktoré dovoľuje zákon“ (druhý pododsek).

76. Článok 1134 tretí pododsek stanovuje, že dohody sa majú vykonávať v dobrej viere. Článok 1135 rovnakého občianskeho zákonníka uvádza, že „dohody zaväzujú nielen k tomu, čo je v nich výslovne vyjadrené, ale aj k tomu, čo so záväzkom v zmysle jeho povahy spája spravodlivosť, obyčaj alebo zákon“ a vyjadruje teda zásadu dobrej viery pri plnení zmlúv.

77. V prípade, že v súvislosti s výkonom zmluvy vznikne spor, povinnosť dôkazného bremena sa riadi ustanoveniami článku 1315 belgického občianskeho zákonníka, podľa ktorého:

„Osoba, ktorá sa dožaduje splnenia povinnosti, ju musí dokázať.

Naopak osoba, ktorá sa považuje za oslobodenú od povinnosti, musí dokázať zaplatenie alebo inú skutočnosť, z ktorej zánik jej povinnosti vyplýva.“

78. Okrem toho v súlade so všeobecne prijímanou právnou zásadou, podľa ktorej všetky súdy uplatňujú svoje vlastné procesné pravidlá, sa príslušnosť súdu, rovnako ako prípustnosť návrhov posudzujú výhradne na základe práva Únie, bez ohľadu na to, či ich predniesol žalobca alebo žalovaný (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora Komisia/Zoubek, už citovaný v bode 73 vyššie, bod 10, a z 8. apríla 1992, Komisia/Feilhauer, C‑209/90, Zb. s. I‑2613, bod 13).

79. Preskúmať jednotlivé žalobné návrhy žalobcu a protinávrhy Komisie je potrebné práve z hľadiska týchto úvah.

C – O treťom žalobnom návrhu žalobcu

80. Na podporu svojho tretieho žalobného návrhu žalobca tvrdí, že Komisia nemala odmietnuť oprávnenosť všetkých jeho nákladov, o ktorých vrátenie ho požiadala.

81. Na podporu odôvodnenosti tohto tvrdenia žalobca uvádza dve skupiny tvrdení. Prvá sa týka zistení Komisie v záverečnej správe z auditu, na základe ktorých dospela k záveru o neoprávnenosti nákladov predložených v rámci dotknutých zmlúv. Druhá skupina sa týka kvality a podmienok uskutočnenia auditu.

1. O zisteniach v správe z auditu, ktoré odôvodnili záver o neoprávnenosti nákladov

82. Žalobca uvádza viacero tvrdení týkajúcich sa zistení v správe z auditu, na základe ktorých Komisia dospela k záveru o porušení dotknutých zmlúv, a teda k neoprávnenosti všetkých výdavkov predložených v rámci uvedených zmlúv a k povinnosti žalobcu vrátiť sumy, ktoré mu boli neoprávnene vyplatené.

83. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v zmysle zásad uvedených v bodoch 73 až 77 vyššie vyplýva jednak z článku II.19 podmienok FP6, z článku II.16 podmienok eTEN a z článku II.20 podmienok CIP, a jednak z článku 1315 belgického občianskeho zákonníka, ktorý sa uplatňuje na prejednávanú vec, že náklady požadované žalobcom mu možno preplatiť len pod podmienkou, že odôvodnil ich existenciu, ich spojitosť s dotknutými zmluvami a dodržanie ostatných kritérií odôvodnenosti vyplývajúcich z uvedených zmlúv (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. mája 2001, Toditec/Komisia, T‑68/99, Zb. s. II‑1443, body 94 a 95). Ak sú takéto odôvodnenia predložené, je úlohou Komisie, aby preukázala, že majú byť zamietnuté.

a) O vedení účtovných kníh žalobcu

84. Žalobca v podstate tvrdí, že jeho účtovné knihy boli dôveryhodné, že boli vedené v súlade s gréckou právnou úpravou uplatniteľnou v prejednávanej veci, a že umožňovali pristúpiť k odsúhlasovaniu uvedenému v článku II.19 ods. 1 písm. d) podmienok FP6, článku II.20 ods. 1 a článku II.23 podmienok CIP, a napokon v článku II.16 podmienok e‑TEN, medzi deklarovanými výdavkami a príjmami získanými v rámci dotknutých zmlúv na jednej strane a všeobecnou činnosťou žalobcu na strane druhej.

85. V tejto súvislosti je potrebné predovšetkým poukázať na to, že pokiaľ ide o nezrovnalosti konštatované v účtovných knihách žalobcu, zo správy z auditu vyplýva, že žalobca po výzve kontrolórov zistil vo svojich účtovných knihách viacero chýb, najmä to, že neboli zaznamenané dve platby vo výške 63 000 eur a 11 000 eur získané v uvedenom poradí v rámci projektu Access‑eGOV a iného projektu, ktorého sa audit netýkal.

86. Zo správy o audite tiež vyplýva, že po tom, ako kontrolóri žalobcu opäť vyzvali, aby im predložil ročnú účtovnú súvahu v súvislosti so všetkými kontrolovanými rokmi, žalobca pripomenul, že právna úprava nevyžaduje, aby takéto dokumenty vypracovával, uviedol však, že po krátkom overení v každom prípade budú k dispozícii. Toto overenie odhalilo v účtovných knihách chyby v súvislosti so zápisom istých výdavkov. Žalobca bol preto požiadaný, aby predložil novú verziu účtovných kníh. Kontrolóri napriek opravám v účtovných knihách zistili, že predložené súvahy neumožňovali odsúhlasovanie deklarovaných nákladov a platieb vyplatených v rámci dotknutých zmlúv a príjmov, ako aj výdavkov zapísaných v účtovných knihách žalobcu. Odsúhlasovanie medzi koncoročnými výpismi z účtu žalobcu a ročnými účtovnými súvahami predloženými kontrolórom tiež viedlo k odhaleniu významných rozdielom medzi týmito dokumentmi. Žalobca viacero týždňov po overovaní na mieste tiež predložil niekoľko nových účtovných odsúhlasení s cieľom preukázať, že účtovné knihy neobsahovali vecné chyby, a stále mohli byť použité ako dôveryhodný základ, na ktorom mohli kontrolóri vypracovať svoje stanovisko k oprávnenosti výdavkov. Zo správy z auditu tiež vyplýva, že podľa kontrolórov boli všetky uvedené chyby spôsobené do veľkej miery používaním rozdielnych účtovných zásad v priebehu uplynulých rokov. Niektoré príjmy a výdavky tak boli zaznamenané v čase vystavenia faktúry, kým iné v čase platby.

87. Správa z auditu okrem iného obsahuje aj tabuľku, z ktorej vyplýva, že rozdiel medzi príjmami, ktoré boli v účtovných knihách žalobcu zapísané pôvodne, a upravenými príjmami dosahoval v roku 2005 ‑20 936,04 eura, v roku 2006 +74 060,08 eura, v roku 2007 ‑300 eur a v roku 2008 ‑8 034,90 eura. Pokiaľ ide o výdavky, rozdiel dosahoval v roku 2004 ‑750,63 eura, v roku 2006 ‑175,70 eura a v roku 2007 ‑490,74 eura.

88. Rozdiel v príjmoch zistený za rok 2006 podľa správy z auditu vyplýval zo skutočnosti, že do účtovných kníh žalobcu neboli zapísané dve platby Komisie: prvá vo výške 63 000 eur sa týkala projektu Access‑eGOV a druhá vo výške 11 000 eur sa týkala iného projektu.

89. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že žalobca nespochybňuje existenciu rozdielov, ktoré zistili kontrolóri, medzi výškou výdavkov a príjmov za roky 2004 až 2008, tak ako sú uvedené v účtovných knihách pôvodne predložených kontrolórom, a výškou výdavkov a príjmov upravených po tom, ako kontrolóri Komisie zistili na konci kontroly nezrovnalosti.

90. Aby bolo možné posúdiť, či tieto rozdiely môžu spochybniť oprávnenosť výdavkov predložených žalobcom v rámci dotknutých zmlúv, je potrebné pripomenúť, že podľa článku II.19 ods. 1 písm. d) podmienok FP6 oprávnené náklady vynaložené na uskutočnenie projektu „musia byť zapísané v účtovníctve zmluvnej strany, ktorá ich vynaložila [a] účtovné metódy používané na zaznamenávanie nákladov a príjmov musia byť v súlade s účtovnými pravidlami používanými v štáte, v ktorom má zmluvný partner svoje sídlo, a musia umožniť odsúhlasovanie vynaložených nákladov a príjmov prijatých pri realizácii projektu na jednej strane a aj všeobecného stavu účtov týkajúcich sa globálnej obchodnej činnosti zmluvného partnera na strane druhej“.

91. Podľa článku II.16 podmienok eTEN :

„Oprávnené náklady sa preplatia, ak ich účastník odôvodní. Účastník je preto povinný pravidelne a v súlade s bežnými účtovnými zvyklosťami štátu, v ktorom má sídlo, uchovať účtovníctvo týkajúce sa projektu a príslušnú dokumentáciu, aby mohol podrobne podložiť a odôvodniť náklady a časy uvedené v jeho účtovných dokladoch. Dokumentácia musí byť presná, úplná a funkčná.“

92. Článok II.20 podmienok CIP stanovuje, že oprávnené náklady musia byť „identifikovateľné a overiteľné, musia byť zapísané v účtovníctve príjemcu a stanovené v súlade s účtovnými pravidlami používanými v štáte, v ktorom má príjemca svoje sídlo, a tiež v súlade s metódami výpočtu zvyčajných nákladov príjemcu; vnútorné účtovné a audítorské postupy príjemcu musia umožniť priame prepojenie medzi nákladmi a faktúrami, ktoré boli v súvislosti s projektom deklarované, na jednej strane a finančnými dokumentmi a zodpovedajúcimi prílohami na druhej strane“.

93. Článok II.23 podmienok CIP okrem iného stanovuje:

„Oprávnené náklady sa preplatia, ak ich príjemca odôvodní. Na tento účel je účastník povinný pravidelne a v súlade s bežnými účtovnými zvyklosťami štátu, v ktorom má sídlo, uchovať účtovníctvo týkajúce sa projektu a príslušnú dokumentáciu, aby mohol podrobne podložiť a odôvodniť náklady a časy uvedené v účtovných dokladoch. Uvedené účtovníctvo musí byť uchované aspoň počas piatich rokov od poslednej platby. Pracovný čas spadajúci do zmluvy o financovaní musí byť zaznamenávaný počas celého trvania projektu a počas maximálneho obdobia dvoch mesiacov od ukončenia projektu; uvedený čas musí potvrdiť osoba zodpovedná za prácu a určená účastníkom podľa článku II.3.b alebo finančným riaditeľom, ktorého účastník riadne poveril. Dokumentácia musí byť presná, úplná a funkčná.“

94. Z týchto ustanovení vyplýva, že aby sa mohol náklad vynaložený žalobcom v rámci dotknutých zmlúv považovať za oprávnený, musí byť najmä zapísaný v účtovníctve žalobcu vedenom v súlade s právnou úpravou štátu, v ktorom má sídlo, teda Helénskej republiky. Okrem toho účtovníctvo žalobcu musí v rámci zmlúv FP6 dovoliť odsúhlasovanie, ktoré umožní priame porovnanie vynaložených nákladov a príjmov prijatých na vykonanie projektu na jednej strane a všeobecného stavu účtov týkajúcich sa globálnej činnosti žalobcu na strane druhej a v prípade zmlúv eTEN a CIP priame porovnanie týchto nákladov a finančných vyhlásení predložených Komisii.

95. Pokiaľ ide v prvom rade o otázku, či žalobca v prejednávanej veci porušil ustanovenia gréckeho práva uplatniteľné na uchovávanie účtovných kníh, je potrebné uviesť, že na strane 19 záverečnej správy z auditu z 22. októbra 2010 kontrolóri poukazujú len na porušenie článku 17 ods. 1 Proedriko diatagma yp’arithmon 186 – kodikas vivlion kai stihion (Zákonník o knihách a registroch Helénskej republiky) (ďalej len „CLR“). Písomnosti Komisie však okrem toho uvádzajú jej tvrdenie, podľa ktorého účty žalobcu musia byť podľa článku 30 ods. 4 CLR považované za neúplné a vyplýva z nich nevyhnutnosť pristúpiť k mimoúčtovnému zisteniu výsledkov žalobcu uvedenému v článku 32 ods. 1 a 2 Nomos yp’arithmon 2238 – Kyrosi tou kodika forologias isodimatos (Zákonník Helénskej republiky o dani z príjmov) (ďalej len „CIR“), ako aj k zaplateniu dodatočnej dane v súlade s článkom 86 CIR.

96. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že účastníci konania sa zhodujú na tom, že žalobca spadá do druhej kategórie účtovných kníh v zmysle článku 6 CLR, podľa ktorého:

„1. Aby mohol hospodársky subjekt spadajúci do druhej kategórie vykonávať svoju pracovnú činnosť, musí zriadiť knihu príjmov a výdavkov, v ktorej v osobitných stĺpcoch účtovne zaznamenáva:

a) typ potvrdenia, jeho poradové číslo a dátum vystavenia alebo prijatia…

b) hrubé príjmy z predaja tovaru…, z poskytovania služieb a iných operácií,

c) výdavky za akýkoľvek nákup tovaru…, výdavky týkajúce sa prijatých služieb, všeobecné poplatky a iné operácie…

2. Suma každej operácie v zmysle predchádzajúcom odseku je podrobne uvedená v osobitných stĺpcoch vedenej knihy alebo v zoznamoch, podľa požiadaviek dane z príjmov a DPH. Toto podrobné uvedenie možno uskutočniť najneskôr do uplynutia lehoty na predloženie daňového priznania… “

97. Žalobca nespochybňuje, že článok 17 ods. 1 CLR nazvaný „Lehota na aktualizáciu účtovných kníh“ stanovuje, že „aktualizácia účtovných kníh… druhej kategórie sa uskutoční do 15. dňa mesiaca nasledujúceho po vystavení alebo prijatí potvrdenia“.

98. Okrem toho sa účastníci konania zhodujú na tom, že článok 30 CLR nazvaný „Platnosť a dôkazná sila kníh a registrov“ stanovuje:

„1. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia nasledujúcich odsekov tohto článku, zistenie nezrovnalostí alebo opomenutí v knihách a registroch spadajúcich do pôsobnosti tohto zákonníka neovplyvňuje ich platnosť a dôveryhodnosť a vedúci príslušného daňového úradu musí pri stanovení daňovej povinnosti hospodárskych subjektov uznať údaje, ktoré z nich vyplývajú. Bez toho, aby boli dotknuté osobitné predpisy stanovujúce opak, sa za uvedené nezrovnalosti alebo opomenutia ukladajú len finančné a administratívne sankcie, ktoré sú primerané ich typu a rozsahu, podľa výšky súm uvedených v účtovných knihách.

2. Knihy a registre sú považované za neúplné alebo nepresné a podľa okolností vyžadujú mimoúčtovné zistenie zdaniteľného základu len v prípadoch stanovených v odsekoch 3, 4, 6 a 7 nižšie.

3. Knihy a registre druhej a tretej kategórie sa považujú za nedostatočné, ak sú splnené všetky podmienky uvedené nižšie alebo niektorá z nich: dlžník… b) vedie, vydáva alebo uchováva knihy a registre upravené týmto zákonníkom v rozpore s jeho ustanoveniami.

…

Konanie, nezrovnalosti alebo opomenutia uvedené v tomto odseku možno považovať za nedostatky len v prípade, že nie sú spôsobené ospravedlniteľnou chybou alebo nedbanlivosťou, alebo ak objektívne znemožňujú účtovnú kontrolu daňových povinností, a nie ju len komplikujú.

Prípady týkajúce sa nedostatkov zistených v uchovávaných knihách a registroch, ako aj skutočnosť, že nie je možné reprodukovať obsah optického disku, na ktorý odkazuje skladová kniha, nie sú objektívnym znemožnením kontroly v prípade, že relevantné informácie možno získať zo zoznamov alebo elektromagnetických nosičov alebo z iných podrobných údajov poskytnutých daňovému kontrolórovi v lehote, ktorú stanoví, pod podmienkou, že tieto údaje budú jasné, aby bola možná účto vná kontrola a ich overenie prostredníctvom kníh a registrov.

Nedostatočnosť sa musí týkať nemožnosti uskutočniť osobitné účtovné kontroly v súvislosti s vyššími sumami, ako sú sumy uvedené v knihách a registroch, pričom uvedená nedostatočnosť musí byť odôvodnená.

4. Knihy a registre druhej a tretej kategórie sa považujú za nepresné, ak sú splnené všetky nasledujúce podmienky alebo niektorá z nich:

a) dlžník neúčtuje príjmy alebo výdavky vo svojich knihách alebo ich účtuje nepresne alebo účtuje výdavky, ktoré sa neuskutočnili alebo v súvislosti s nimi nebol vydaný nijaký daňový dokument…

Aby sa mohlo pristúpiť k mimoúčtovnému zisteniu výsledkov musí mať konanie alebo opomenutie uvedené v tomto odseku veľký rozsah a výrazný vplyv na výsledky alebo objektívne znemožňovať účtovnú kontrolu daňových povinností, pričom ustanovenia dvoch posledných pododsekov odseku 3 tohto článku sa analogicky uplatňujú na akty alebo opomenutia uvedené v písm. f) a i) tohto odseku.

… Za nedostatočné alebo nepresné sa nepovažuje: a) účtovanie príjmu alebo výdavku do iného účtovného obdobia, ako do ktorého patria…“

99. Z týchto ustanovení vyplýva, že knihy a registre druhej kategórie účtovných kníh v zmysle článku 6 CLR možno za istých okolností považovať za nedostatočné alebo nepresné a ich platnosť a dôkazná sila tak môže byť spochybnená.

100. Knihy a registre druhej kategórie účtovných kníh v zmysle článku 6 CLR sa považujú za nedostatočné, najmä ak dlžník uvedené knihy a registre uchováva spôsobom, ktorý je v rozpore s ustanoveniami CLR, a ak tieto nezrovnalosti a opomenutia nie sú spôsobené ospravedlniteľnou chybou alebo nedbanlivosťou, a ak objektívne znemožňujú účtovnú kontrolu daňových povinností, a nie ju len komplikujú. Účtovná kontrola nie je objektívne znemožnená nedostatkami v knihách a registroch v prípade, že relevantné informácie možno získať zo zoznamov alebo elektromagnetických nosičov alebo z iných podrobných údajov poskytnutých daňovému kontrolórovi v lehote, ktorú stanoví, pod podmienkou, že tieto údaje sú jasné.

101. Knihy a registre druhej kategórie účtovných kníh v zmysle článku 6 CLR sa považujú za nepresné, najmä ak dlžník neúčtuje príjmy alebo výdavky vo svojich knihách alebo ich účtuje nepresne alebo účtuje výdavky, ktoré sa neuskutočnili alebo v súvislosti s nimi nebol vydaný nijaký daňový dokument. Aby sa mohlo pristúpiť k mimoúčtovnému zisteniu výsledkov dlžníka, musí mať toto konanie alebo opomenutie veľký rozsah a výrazný vplyv na výsledky alebo objektívne znemožňovať účtovnú kontrolu daňových povinností.

102. Okrem toho za nedostatok alebo nepresnosť sa nepovažuje účtovanie príjmu alebo výdavku do iného účtovného obdobia, ako do ktorého patria.

103. Komisia vo svojich písomnostiach tvrdí, že chyby, ktoré zistili kontrolóri v účtoch žalobcu, sú nepresnosťami v zmysle článku 30 ods. 4 CRL.

104. Okrem toho Všeobecný súd poukazuje na to, že účastníci konania si vo svojich písomnostiach vo veľkej miere vymieňali názory na otázku uplatnenia ustanovení CIR v prejednávanej veci, pričom podstatou tejto výmeny názorov bola otázka, či sa na žalobcu môže uplatňovať mimoúčtovné zistenie zdaniteľného základu stanovené v článku 32 CIR. Zo samotného znenia článku 30 ods. 2 CLR pritom vyplýva, že neúplnosť alebo nepresnosť kníh a registrov možno konštatovať nezávisle od sankcie v podobe mimoúčtovného zistenia zdaniteľného základu, ktorá z uvedenej neúplnosti alebo nepresnosti „podľa okolností“ môže vyplývať. Pokiaľ ide o označenie účtov žalobcu ako nepresných, je otázka, či žalobca podlieha ustanoveniami CIR za týchto podmienok v prejednávanej veci nepodstatná.

105. Je preto potrebné preskúmať len to, či chyby zistené kontrolórmi v účtovných knihách žalobcu spôsobili v prejednávanej veci nepresnosť uvedených kníh v zmysle článku 30 ods. 4 CLR.

106. V tejto súvislosti zo správy o audite vyplýva, že významná časť chýb zistených pri kontrole bola spôsobená tým, že niektoré výdavky a niektoré príjmy boli zaznamenané v čase vystavenia alebo prijatia potvrdenia, kým iné boli zaznamenané v čase platby zo strany žalobcu alebo určenej žalobcovi.

107. Podľa žalobcu je alternatívne použitie týchto metód zápisu v súlade s gréckym právom a jeho dôsledkom je účtovanie niektorých príjmov a niektorých výdavkov do účtovných období, do ktorých nepatria. Podľa článku 30 ods. 4 CLR však takéto chyby nie sú nepresnosťami.

108. Je však potrebné poukázať na to, že žalobca nespochybňuje skutočnosť, že chyby zistené v súvislosti s výškou príjmov za rok 2006 boli spôsobené len tým, že jednoducho neboli zapísané, a nie tým, že by boli zapísané v nesprávny čas. Je pritom potrebné pripomenúť, že nezapísanie príjmu predstavuje podľa znenia článku 30 ods. 4 nepresnosť.

109. Z toho vyplýva, že podľa znenia článku 30 ods. 1 a 4 CLR Komisia môže spochybniť platnosť a dôkaznú silu účtov žalobcu za rok 2006.

110. Okrem toho je tiež potrebné uviesť, že žalobca výslovne nespochybňuje zistenie kontrolórov v správe o audite, podľa ktorého skutočnosť, že žalobca aktualizoval svoje účtovné knihy až po tom, ako kontrolóri odhalili, že niektoré výdavky a príjmy neboli zapísané, teda v priebehu týždňa, v ktorom sa uskutočnila kontrola na mieste, predstavuje porušenie článku 17 ods. 1 CLR, podľa ktorého bol žalobca povinný svoje účtovné knihy aktualizovať do 15. dňa mesiaca nasledujúceho po vystavení alebo prijatí príslušného potvrdenia.

111. V tejto súvislosti sa žalobca obmedzuje na tvrdenie, že obežník s výkladom uvedeného ustanovenia stanovuje, že „ak v priebehu účtovného obdobia hospodársky subjekt získa dokumenty týkajúce sa nákupu tovaru (faktúry) pred tým, ako je mu uvedený tovar doručený, v knihách, ktoré vedie, sa nevykoná nijaký zápis a uvedené prvky budú účtované až v čase doručenia tovaru“, pričom však nevysvetlil, ako to vysvetľuje skutočnosť, že vo svojich účtoch nezaznamenal platby, ktoré v stanovenej lehote realizovala Komisia.

112. Z toho vyplýva, že účty žalobcu prinajmenšom za rok 2006 nie sú v súlade s gréckou právnou úpravou, ktorá sa na ne vzťahuje.

113. Tento záver nemožno spochybniť článkom 5 ods. 5 Nomos yp’arithmon 2523 – Diikitikes kai pinikes kyrosis sti forologiki nomothesia kai alles diataxeis (zákon č. 2523/97 o administratívnych sankciách a penále vyplývajúcich z daňových zákonov), na ktorý sa odvoláva žalobca, a ktorý stanovuje, že pokuta nebude za výnimočných okolností uložená, ak boli zistené nezrovnalosti alebo opomenutia predstavujúce porušenie formálnych náležitostí, pričom tieto porušenia neovplyvňujú platnosť kníh a registrov tak, že by spôsobovali ich nepresnosť a výrazne nesťažujú účtovné overovania, pod podmienkou, že uvedené porušenia boli spôsobené ospravedlniteľnou chybou alebo opomenutím, okrem prípadu, že možno preukázať, že akýkoľvek daňový kontrolór alebo akýkoľvek daňový orgán predtým vydal odporúčanie o správnom uplatňovaní ustanovení CLR. Chyby zistené v účtoch žalobcu, prinajmenšom za rok 2006 totiž patria práve medzi tie chyby, ktoré majú dosah na platnosť účtovníctva a spôsobujú tak ich nepresnosť.

114. Pokiaľ ide v druhom rade o otázku, či v prejednávanej veci bolo možné odsúhlasovanie, tak ako ho upravuje článok II.19 ods. 1 písm. d) podmienok FP6, článok II.20 ods. 1 a článok II.23 podmienok CIP, ako aj článok II.16 podmienok eTEN, medzi deklarovanými nákladmi a príjmami prijatými v rámci dotknutých zmlúv na jednej strane a všeobecnou činnosťou žalobcu na strane druhej, je potrebné pripomenúť, že účastníci konania nepredložili nijakú verziu účtovných kníh žalobcu, ktoré boli kontrolórom na začiatku predložené ani účtovné dokumenty, ktoré žalobca následne odovzdal kontrolórom pri kontrole a dokonca po jej ukončení.

115. Je však potrebné konštatovať, že takáto operácia si prinajmenšom vyžadovala, aby boli príjmy a výdavky týkajúce sa dotknutých zmlúv správne zaznamenané v účtoch žalobcu. Keďže však účtovné knihy pôvodne predložené kontrolórom obsahovali chyby, nedovoľovali pristúpiť k odsúhlasovaniu.

116. Všeobecný súd nepresvedčili ani tvrdenia žalobcu, že napriek chybám zistených v účtovných knihách nebolo objektívne nemožné pristúpiť k odsúhlasovaniu.

117. Pokiaľ ide o tvrdenie žalobcu, že po prvé Komisia nespresnila neoficiálne účtovné údaje, pomocou ktorých sa pokúšala overiť dôveryhodnosť účtovníctva a po druhé, že použitie takýchto údajov je v rozpore so základnými zásadami účtovnej kontroly, je potrebné konštatovať, že týmto tvrdením obrátil dôkazné bremeno. Práve žalobca totiž musí preukázať, že napriek chybám zisteným v jeho účtovných knihách, je kontrola objektívne možná a uskutočniteľná na základe iných údajov. Žalobca preto Komisii nemôže vytýkať, že sa z dôvodu chýb zistených v účtovných knihách pokúsila kontrolu uskutočniť na základe neoficiálnych údajov.

118. Pokiaľ ide ďalej o tvrdenie žalobcu, podľa ktorého je skutočnosť, že Komisia pri odôvodnení nemožnosti vykonať odsúhlasovanie vychádzala z úprav, ktoré boli na jej žiadosť v účtovníctve žalobcu vykonané, v rozpore so zásadou non concedit venire contra factum proprium , je nutné konštatovať, že je vecne nesprávne. Zo správy o audite, ako aj z písomností Komisie totiž vyplýva, že táto inštitúcia netvrdí, že uvedené úpravy znemožnili odsúhlasovanie, ale že toto odsúhlasovanie nebolo možné napriek týmto zmenám, ktorých cieľom bolo napraviť chyby zistené v účtovníctve žalobcu.

119. Pokiaľ ide o tvrdenie žalobcu, že odsúhlasovanie bolo možné, lebo vo svojich účtovných knihách zaznamenal všetky deklarované výdavky a príjmy prijaté na základe dotknutých zmlúv a zároveň uchoval príslušné potvrdenia, je potrebné uviesť, že tomuto tvrdeniu priamo protirečí konštatovanie o nezapísaní príjmu vo výške 63 000 eur v rámci zmluvy Access‑eGOV, ktoré žalobca nespochybnil. Okrem toho je potrebné konštatovať, že prípadný predpoklad, že toto tvrdenie sa má vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje len na iné príjmy a výdavky spadajúce do dotknutých zmlúv, žalobca nepodporil nijakým dôkazom.

120. Pokiaľ ide o ďalej tvrdenie žalobcu, že Komisia pripustila možnosť priameho porovnania medzi výdavkami a príjmami týkajúcimi sa projektov financovaných Úniou na jednej strane a všeobecnou účtovnou situáciou žalobcu na strane druhej, keďže vo svojom vyjadrení k žalobe konštatovala, že 84,14 % z celkových príjmov žalobcu za roky 2007 až 2009 vyplývalo z jeho platenej účasti na projektoch financovaných Úniou, a že 53,19 % týchto projektov spravovalo generálne riaditeľstvo Komisie (GR) „Informačná spoločnosť a médiá“, je potrebné uviesť, že obdobie auditu sa začalo v roku 2004, a že skutočnosť, že Komisia mohla v rámci všetkých príjmov žalobcu za roky 2007 až 2009 vypočítať časť, ktorú predstavovali projekty financované Úniou, nepreukazuje, že tak mohla v súlade s ustanoveniami dotknutých zmlúv pristúpiť k odsúhlasovaniu.

121. Pokiaľ ide napokon o tvrdenie žalobcu, že Komisii nakoniec odovzdal, ako sama pripustila, presné účtovné písomnosti spolu s príslušnými potvrdeniami, je potrebné poukázať jednak na to, že toto tvrdenie Komisia spochybňuje a tvrdí, že dotknuté písomnosti stále obsahovali chyby, a jednak na to, že žalobca uvedené písomnosti nepredložil, a preto nie je možné overiť, či odsúhlasovanie bolo na ich základe možné.

122. Z toho vyplýva, že žalobca nepreukázal, že napriek chybám zisteným v jeho účtovných knihách kontrolóri mohli priamo porovnať výdavky a príjmy týkajúce sa dotknutých zmlúv na jednej strane a jeho všeobecnú účtovnú situáciu na strane druhej.

123. Je preto nutné konštatovať, že žalobca tým, že svoje účtovné knihy uchovával spôsobom, ktorý nebol v súlade s platnou gréckou právnou úpravou, a ktorý Komisii neumožňoval pristúpiť k odsúhlasovaniu, nedodržal podmienky o vedení účtovných kníh stanovené v článku II.19 ods. 1 písm. d) podmienok FP6, v článku II.16 podmienok eTEN, ako aj v článku II.20 a v článku II.23 podmienok CIP.

b) O úprave prezenčných listín zamestnancov

124. Žalobca v podstate tvrdí, že jeho systém uchovávania prezenčných listín je dôveryhodný. V tejto súvislosti tvrdí, že rukou vykonané opravy, ktoré zistila Komisia na prezenčných listinách, nie sú zmenami a posteriori vykonanými bez vedomia zamestnancov, ale vyplývajú z uplatnenia systému dvojitej kontroly vykonanej programovým riaditeľom, pričom sa týkajú len dátumov, a nie počtu odpracovaných hodín a vzťahujú sa len na 72 prezenčných listín, čo vylučuje možnosť vplyvu týchto úprav na skutočný časový rozsah vykonanej práce.

125. V tejto súvislosti Všeobecný súd pripomína, že podľa článku 19 ods. 1 písm. a) podmienok FP6, článku II.13 ods. 1 podmienok eTEN a článku II.20 ods. 1 podmienok CIP musia byť oprávnené náklady vynaložené na uskutočnenie projektu. Podľa článku II.14 ods. 1 podmienok eTEN a článku II.21 ods. 2 podmienok CIP možno projektu pripísať len hodiny, ktoré osoba priamo pridelená k projektu skutočne odpracovala.

126. Žalobca nespochybňuje rukou vykonané úpravy na prezenčných listinách. Tvrdí však, po prvé, že sa upravilo len 72 z 1 600 listín a po druhé, že tieto úpravy vykonal programový riaditeľ v rámci systému dvojitej kontroly pracovného času, aby bol odrazom presného časového rozsahu poskytnutej práce. Okrem toho uvedené úpravy ovplyvnili len dátumy, a nie časový rozsah vykonanej práce.

127. Pokiaľ ide po prvé pomer prezenčných listín obsahujúcich úpravy, je potrebné konštatovať, že počet 72 prezenčných listín sa nemá porovnávať s celkovým počtom prezenčných listín, ktoré žalobca v rámci dotknutých zmlúv vyhotovil, ale s počtom listín skontrolovaných Komisiou, teda s počtom 770. Počet upravených prezenčných listín, ktorý sa má zohľadniť, teda predstavuje takmer 10 % z listín skontrolovaných Komisiou. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že je úlohou žalobcu, aby preukázal, že rukou vykonané úpravy neobsahuje nijaká iná prezenčná listina, pričom v prejednávanej veci tak neurobil, a len uviedol, že dotknuté listiny môže dať k dispozícii Všeobecnému súdu. Ak by aj žalobca preukázal, že nijaká ďalšia prezenčná listina neobsahuje rukou vykonanú úpravu, pomer upravených listín, dokonca aj vo vzťahu celkovému počtu prezenčných listín, postačuje na vyvolanie odôvodnenej pochybnosti o účinnosti systému žalobcu na zaznamenávanie pracovného času.

128. Pokiaľ ide po druhé o tvrdenie, podľa ktorého sa úpravy týkali len dátumov výkonu práce a nemali vplyv na počet odpracovaných hodín, je potrebné ho zamietnuť. Stačí len nahliadnuť do mesačnej prezenčnej listiny programového riaditeľa za október 2004 v rámci projektu Ask‑It, uvedenej v prílohe B101 a je možné konštatovať, že úpravy sa netýkajú len dní, v ktoré boli hodiny odpracované, ale aj počtu týchto odpracovaných hodín. Možno preto dospieť k zisteniu, že celkový počet odpracovaných hodín, ktorý bol najprv 136, bol upravený tak, aby dosahoval hodnotu 120. Mesačné prezenčné listiny programového riaditeľa za október 2006 okrem toho odhaľujú, že odpracované hodiny pôvodne deklarované v rámci projektu EU4ALL 18. a 19. októbra 2006 boli po úprave deklarované v rámci projektu eABILITIES.

129. Pokiaľ ide po tretie o tvrdenie, že zistené úpravy boli spôsobené systémom dvojitej kontroly pracovného času, ktorý má odrážať skutočný časový rozsah vykonanej práce, zo správy z auditu vyplýva, že dotknutý systém spočíva v prvej kontrole na konci každého mesiaca pri vyhotovovaní mesačnej prezenčnej listiny, ktorú dopĺňa druhá kontrola vykonaná programovým riaditeľom pred zaslaním oficiálnej správy koordinátorovi projektu alebo Komisii. Žalobca pritom presvedčivo nevysvetlil dôvod, prečo boli v rámci druhej kontroly zabezpečenej programovým riaditeľom vykonané zmeny na tak výraznom počte prezenčných listín. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že žalobca netvrdil ani nijak nepreukázal, že rukou vykonané zmeny na mesačných prezenčných listinách uskutočnené po ich vyhotovení, boli dôvodné. Za týchto okolností je zrejmé, že fungovanie systému zaznamenávania pracovného času žalobcu nie je až tak zamerané na zápis presného počtu hodín deklarovaných každým zamestnancom prideleným ku konkrétnemu programu, ale skôr na možnosť úpravy uvedeného počtu hodín, a to z dôvodov, ktoré žalobca pred zaslaním záverečnej správy Komisii nevysvetlil.

130. Za týchto okolností je nutné konštatovať, že na rozdiel od tvrdenia žalobcu uvedený systém zaznamenávania pracovného času neumožňuje zistiť, či boli náklady na zamestnancov skutočne vynaložené, tak ako to vyžaduje článok ΙΙ.19 ods. 1 podmienok FP6, článok ΙΙ.13 ods. 1 podmienok eTEN a článok ΙΙ.20 ods. 1 podmienok CIP, a či boli projektu pripísané len výdavky, ktoré zodpovedali skutočne odpracovaným hodinám zamestnancov, ako to vyžaduje článok II.14 ods. 1 podmienok eTEN a článok II.21 ods. 1 podmienok CIP alebo či spoločnosť deklarovala čas, počas ktorého boli jej zamestnanci pridelení k iným projektom ako hodiny odpracované v rámci dotknutých zmlúv.

c) O odpracovaných hodinách deklarovaných programovým riaditeľom

131. Žalobca v podstate tvrdí, že Komisia nepredložila dôkaz, že počet odpracovaných hodín deklarovaný programovým riaditeľom v rámci dotknutých zmlúv je neprimerane vysoký sám osebe alebo vo vzťahu jeho k činnostiam, ktoré nesúvisia s výkonom uvedených zmlúv.

132. Ako je uvedené v bode 83 vyššie, je v tejto súvislosti potrebné pripomenúť, že podľa práva uplatniteľného na tento spor prináleží žalobcovi, aby odôvodnil existenciu výdavkov predložených Komisii s cieľom ich preplatenia. Žalobca výdavky predložené Komisii v rámci dotknutých zmlúv odôvodnil, a preto je úlohou Komisie, aby preukázala, prečo je potrebné tieto výdavky odmietnuť.

133. Výdavky na zamestnancov zodpovedajúce odpracovaným hodinám predloženým Komisii v rámci dotknutých zmlúv žalobca v prejednávanej veci odôvodnil prezenčnými listinami, o ktorých bolo v bode 130 vyššie konštatované, že neumožňujú overiť, či dotknuté náklady boli vynaložené efektívne.

134. Komisia okrem toho vo svojich záveroch v správe z auditu, ako aj vo svojich písomnostiach pred Všeobecným súdom spochybňuje pravdepodobnosť počtu hodín, ktoré žalobca deklaroval za programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv. Práve Komisii preto prináleží preukázať pred Všeobecným súdom nepravdepodobnosť vyhlásení žalobcu v súvislosti s počtom odpracovaných hodín programového riaditeľa.

135. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že Komisia žalobcovi nevytýka, že za programového riaditeľa deklaroval vyšší počet odpracovaných hodín, ako bol pôvodne stanovený počet v rozpočte programov týkajúcich sa dotknutých zmlúv a v rozpore s tvrdením žalobcu ani to, že v rámci dotknutých zmlúv deklaroval odpracované hodiny súvisiace s inými európskymi projektmi.

136. Komisia len tvrdí, že počet hodín deklarovaných žalobcom za programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv sa zdá byť neprimerane vysoký jednak pokiaľ ide o počet produktívnych odpracovaných hodín, ktoré možno rozumne akceptovať, a jednak pokiaľ ide o okolnosť, že uvedený riaditeľ vykonával počas obdobia, na ktoré sa vzťahoval audit, inú pracovnú činnosť.

137. Po prvé, pokiaľ ide o otázku, či má byť počet odpracovaných hodín, ktoré deklaroval žalobca za programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv, považovaný za neprimerane vysoký v porovnaní s počtom produktívnych odpracovaných hodín, ktoré možno rozumne akceptovať, je potrebné poukázať na to, že zo strán 3 a 4 zápisnice zo stretnutia medzi zamestnancami OLAF‑u a programovým riaditeľom uskutočneného 4. februára vyplýva, že programový riaditeľ nespochybňuje tvrdenie, ktoré je založené na tabuľke OLAF‑u pripojenej k uvedenej zápisnici a prevzatej Komisiou do jej písomností pred Všeobecným súdom, teda tvrdenie, podľa ktorého pracoval 327 dní v roku 2007, ako aj v roku 2008 a v roku 2009 288 dní.

138. Hoci je počet pracovných dní programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv založený na tabuľke vyhotovenej OLAF‑om a priloženej k zápisnici zo stretnutia uskutočneného 4. februára zjavne neprimerane vysoký, pokiaľ ide o roky 2007 až 2009, sám osebe nestačí na preukázanie neprimeranosti počtu odpracovaných hodín deklarovaných v rámci dotknutých zmlúv žalobcom v súvislosti touto osobou.

139. Zo zápisnice zo stretnutia uskutočneného 4. februára 2011 však rovnako vyplýva, že programový riaditeľ nespochybňuje ani zistenie OLAF‑u, podľa ktorého súhrn jeho odpracovaných hodín deklarovaných v rámci jednotlivých dotknutých zmlúv vedie k výsledku, že v roku 2007 údajne pracoval 16 hodín denne počas viac ako 22 dní a 20 hodín denne počas viac ako 14 dní, a že v roku 2008 údajne pracoval 16 hodín denne počas 64 dní, 20 hodín denne počas 19 dní a 24 hodín denne počas 2 dní.

140. Takéto zistenie môže prinajmenšom vážne spochybniť dôveryhodnosť počtu odpracovaných hodín programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv, ktoré Komisii deklaroval žalobca.

141. Okrem toho vysvetlenie programového riaditeľa v tejto súvislosti, ktoré do svojich písomností prevzal žalobca, nie je presvedčivé.

142. Zo zápisnice zo stretnutia uskutočneného 4. februára 2011 totiž vyplýva, že programový riaditeľ podľa svojho tvrdenia v predmetnom čase pracoval nielen v rámci európskych projektov, na ktorých sa zúčastňoval žalobca, ale aj ako hodnotiteľ Komisie a ako znalec European Telecommunications Standards Institute (Európsky inštitút pre telekomunikačné normy) (ďalej len „ETSI“), pričom počet jeho odpracovaných hodín vychádzal na 20 alebo 16 hodín denne, pretože vzhľadom na to, že pracoval každý deň niekoľko hodín, bol celkový počet jeho odpracovaných hodín na jednotlivých projektoch počas dlhého obdobia z účtovných dôvodov rozdelený do 8 alebo 12 hodinových období a následne bol deklarovaný súhrnne.

143. Medzi takýmto vysvetlením a tvrdením žalobcu o existencii dôveryhodného systému zaznamenávania odpracovaných hodín sa len ťažko nachádza súlad. Uvedený systém totiž predpokladá nielen zápis počtu odpracovaných hodín, ktoré každý zamestnanec venoval výkonu dotknutých zmlúv, ale aj zápis dátumu výkonu práce, pričom práve to bol v prejednávanej veci účel systému prezenčných listín, za ktoré zodpovedal programový riaditeľ.

144. Okrem toho žalobca nepredložil nijaké vysvetlenie účtovných dôvodov, ktoré by podľa neho odôvodnili súhrn hodín odpracovaných v rozdielne dni.

145. Práve cez optiku uvedených úvah je po druhé potrebné posúdiť tvrdenie Komisie, podľa ktorého je počet hodín deklarovaných žalobcom za programového riaditeľa v rámci dotknutých zmlúv málo pravdepodobný vzhľadom na ostatné pracovné činnosti, ktoré riaditeľ v období podliehajúcom auditu vykonával.

146. V tejto súvislosti je nutné konštatovať, že žalobca nespochybňuje tvrdenie Komisie, podľa ktorého fakturoval ETSI 118,5 odpracovaných hodín z dôvodu účasti programového riaditeľa v pracovnej skupine „Special Task Force 333“ (ďalej len „STF 333“) od septembra 2007 do marca 2009, pričom ide o tvrdenie, ktoré formuloval aj OLAF na stretnutí 4. februára 2011. Je tiež potrebné uviesť, že zo strany 20 záverečnej správy ETSI pre Komisiu týkajúcej sa práce vykonanej STF 333 a priloženej k vyjadreniu k žalobe vyplýva, že ETSI za programového riaditeľa deklaroval 118,5 pracovných dní odpracovaných medzi 21. septembrom 2007 a 31. októbrom 2009. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že spomedzi šiestich znalcov zúčastnených na STF 333 bol práve programový riaditeľ jeden z dvoch znalcov, ktorí, odhliadnuc od hlavného znalca, deklarovali najvyšší počet odpracovaných hodín. Žalobca pritom tvrdí len to, že nebol zodpovedný za kontrolu hodín, ktoré programový riaditeľ skutočne odpracoval v rámci svojej účasti na STF 333. Tým zrejme naznačuje, že neprimeraný nebol počet odpracovaných hodín, ktoré za programového riaditeľa deklaroval v rámci dotknutých zmlúv za obdobie podliehajúce auditu, ale pracovný čas deklarovaný ETSI v súvislosti s prácou programového riaditeľa v rámci STF 333. Pravdou však zostáva, že hoci žalobca nemohol skontrolovať počet pracovných dní, ktoré programový riaditeľ skutočne odpracoval počas svojej účasti na STF 333, nevyhnutne poznal počet pracovných dní, ktoré mal programový riaditeľ v priebehu rovnakého časového obdobia venovať dotknutým zmluvám.

147. Žalobca ďalej nijak nereagoval na tvrdenia Komisie, ktoré formuloval aj OLAF počas stretnutia 4. februára 2011, a podľa ktorých sa v roku 2007, 2008 a 2009 programový riaditeľ zúčastnil na schôdzach STF 333, hoci žalobca deklaroval, že programový riaditeľ pracoval v rovnakom čase 16 hodín denne v rámci dotknutých zmlúv.

148. Okrem toho na stranách 10 a 11 záverečnej správy ETSI o práci STF 333 adresovanej Komisii sa uvádza, že programový riaditeľ je „členom viacerých pracovných skupín zaoberajúcich sa sprístupnením informačných technológií, ako je pracovná skupina organizácie W3C zaoberajúca sa ‚Web Content Accessibility Guidelines v.2‘ (usmernenia na zabezpečenie dostupnosti obsahu internetového priestoru, verzia 2) alebo pracovné skupiny ‚Design4All‘ a ‚ICT‘ organizácie ANEC, [že] okrem iného zastupuje ANEC v konzultačnom výbore W3C, ako aj v technickom výbore ETSI ‚ľudské faktory‘, [a že] navyše asistuje organizácii ANEC (‚hlas európskeho spotrebiteľa v oblasti štandardizácie‘) ako znalec v otázkach sprístupnenia informačných technológií a elektronickej dostupnosti (‚eAccessibility‘)“.

149. Pokiaľ ide o predchádzajúce súvislosti, Všeobecný súd považuje dôkazy predložené Komisiou za dostatočné na to, aby preukázali nepravdepodobnosť odpracovaných hodín, ktoré žalobca deklaroval za programového riaditeľa v rámci dotknutých programov v priebehu rokov 2007 až 2009.

d) O cestovných nákladoch

150. Žalobca v podstate tvrdí, že jediná cesta, ktorú Komisia uvádza ako príklad, neumožňuje spochybniť oprávnenosť všetkých cestovných nákladov deklarovaných v rámci dotknutých zmlúv.

151. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že ako bolo uvedené v bode 83 vyššie, a ako vyplýva z právnej úpravy uplatniteľnej na tento spor, existenciu výdavkov predložených Komisii musí na účely ich preplatenia odôvodniť žalobca. Keďže žalobca odôvodnil výdavky predložené Komisii v rámci dotknutých zmlúv, je úlohou Komisie, aby preukázala, prečo je potrebné ich zamietnuť.

152. V prejednávanej veci zo spisu vyplýva, že žalobca odôvodnil náklady predložené Komisii v rámci dotknutých zmlúv najmä cestovnými nákladmi vynaloženými v rámci uvedených zmlúv a v tejto súvislosti predložil potvrdenia.

153. Komisia však vo svojich záverov z auditu, ako aj vo svojich písomnostiach pred Všeobecným súdom tvrdí, že všetky cestovné náklady, ktoré žalobca v rámci dotknutých zmlúv deklaroval sú neoprávnené. Za týchto okolností preto prináleží práve Komisii, aby preukázala, že potvrdenia predložené žalobcom na podporu cestovných nákladov vynaložených v rámci dotknutých zmlúv sa majú odmietnuť.

154. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že podľa správy z auditu uvádzanej v písomnostiach Komisie, vyplynulo z analýzy zápisníc zo stretnutí, ktoré žalobca predložil kontrolórom s cieľom odôvodniť cestovné náklady, že v prípade viacerých ciest, pri ktorých boli súvisiace náklady pripísané dotknutým zmluvám, neexistoval medzi cestou a zmluvami nijaký priamy a výlučný vzťah, ale v skutočnosti boli uvedené cesty spojené s inými činnosťami žalobcu. V tejto súvislosti uvádzajú kontrolóri príklad cesty programového riaditeľa na stretnutie v Nice (Francúzsko) v januári 2008, ktorá bola v rozsahu 100 % pripísaná rozpočtu na projekt eABILITIES, hoci v skutočnosti bola spojená so zmluvou ETSI STF 333. To potvrdzuje skutočnosť, že mená osôb zúčastnených na uvedenom stretnutí a uvedených v zápisnici z neho, sa zhodujú s menami ostatných znalcov STF 333.

155. Komisia vo svojich písomnostiach pripúšťa, že vzťah medzi cestami a dotknutými zmluvami nemusí mať výlučnú povahu. Musí však podľa nej byť priamy. V prejednávanej veci pritom aj v prípade, že medzi cestami a dotknutými zmluvami vzťah existoval, nebol priamy.

156. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že Komisia uvádza len jeden príklad, a to cestu programového riaditeľa do Nice, v priebehu ktorej sa zúčastnil na stretnutí v priestoroch ETSI 20. a 25. januára 2008.

157. Žalobca nespochybňuje, že sa dotknuté stretnutie uskutočnilo, ale tvrdí, že jeho cieľom bolo v podstate zabezpečiť u účastníkov propagáciu projektu eABILITIES.

158. V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že v bode 8 zápisnice z dotknutého stretnutia, priloženej k vyjadreniu Komisie k žalobe, je uvedený „Zoznam vytvorených kontaktov“ pozostávajúci z mien štyroch z piatich ostatných znalcov, členov STF 333.

159. Rovnako je dôležité uviesť, že v bode 1 zápisnice z dot