ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Prvý žalobný dôvod založený na zjavne nesprávnom posúdení žalovanej pri jej posúdení informácií, ktoré, ak by boli správne posúdené, nemohli viesť k odôvodneniu záveru žalovanej, ako aj na skutočnosti, že žalovaná nezobrala do úvahy všetky relevantné informácie týkajúce sa prebiehajúcich štúdií. Žalovaná sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď nepreukázala: a) že je vedecky preukázané, že táto látka môže mať závažné účinky pre životné prostredie z dôvodu jej vlastností endokrinného disruptora a b) že také dôkazy by vyvolali obavy v rovnakej miere ako pri látkach uvedených v článku 57 bodoch a) až e) nariadenia REACH.
1.

Prvý žalobný dôvod založený na tvrdení, že ECB porušila článok 18 ods. 1 nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu a článok 49 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie tým, že uložila administratívnu peňažnú sankciu na základe právneho rámca založeného na práve EÚ bez priameho účinku a vnútroštátnom práve. — Žalobkyňa tvrdí, že sa nemožno domnievať, že jej spätné odkúpenia vlastných akcií v období od 1. januára 2014 do 31. decembra 2015 boli v rozpore s článkom 77 písm. a) a článkom 78 nariadenia č. 575/2013 (2), pretože vankúš na zachovanie kapitálu nebol do 1. januára 2016 účinný a ani stanovený. — V rozsahu, v akom rozhodnutie ECB vychádza z pravidiel upravujúcich vankúš na zachovanie kapitálu podľa smernice 2013/36 (3), ktoré neboli do 1. januára 2016 záväzné, účinné a ani stanovené, žalobkyňa úctivo tvrdí, že ECB uložila administratívnu peňažnú sankciu bez priamo uplatniteľného pravidla práva EÚ a vnútroštátneho práva. — Napadnuté rozhodnutie preto porušuje článok 18 ods. 1 nariadenia o jednotnom mechanizme dohľadu a osobitne zásadu zákonnosti zakotvenú v článku 49 ods. 1 Charty základných práv.
—

uložil žalovaným povinnosť zaplatiť čiastku uvedenú v rozvrhu priloženom k žalobe spolu s úrokmi, ktoré vznikli od 26. marca 2013 do vydania rozsudku Všeobecného súdu, ako náhradu za škodu spôsobenú rozhodnutiami Eurogroup, ktoré sa týkali riešenia problémov Cyprus Popular Bank Public Co Ltd („banka Laiki“), záchrany Bank of Cyprus Public Company Limited („Bank of Cyprus“) a predaja aktív a pobočiek uvedených bánk v Grécku a/alebo v dôsledku poskytnutia Emergency Liquidity Assistance banke Laiki so súhlasom Európskej centrálnej banky a následného transferu týchto pasív na Bank of Cyprus na základe usmernenia Európskej centrálnej banky,
SK Úradný vestník Európskej únie C 72/46

Žaloba podaná 8. januára 2018 – inforsacom Informationssysteme/EUIPO (Business and technology working as one)

(Vec T-7/18)

(2018/C 072/59)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: inforsacom Informationssysteme GmbH (Neu-Isenburg, Nemecko) (v zastúpení: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, Rechtsanwälte)

Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka EÚ „Business and technology working as one“– prihláška č. 15 272 586.

Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie prvého odvolacieho senátu EUIPO z 20. októbra 2017 vo veci R 808/2017-1.

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil napadnuté rozhodnutie,

— uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

Uvádzané žalobné dôvody

— porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) v spojení s článkom 7 ods. 2 nariadenia č. 2017/1001,
—

Podľa žalobkyne Komisia porušila legitímnu dôveru občanov, pokiaľ ide o možnosť výberu akéhokoľvek z jazykov Únie ako jazyka 2, ako to bolo vždy možné až do roku 2007 a ako to Súdny dvor opätovne potvrdil vo svojom rozsudku vo veci C-566/10 P, ktorý je smerodajný.
SK Úradný vestník Európskej únie C 369/32

Žaloba podaná 30. augusta 2017 – EIB/Sýria

(Vec T-588/17)

(2017/C 369/45)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska investičná banka (v zastúpení: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones splnomocnení zástupcovia, D. Arts, lawyer a T. Cusworth, solicitor)

Žalovaná: Sýrska arabská republika

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd uložil Sýrii povinnosť:

— zaplatiť všetky sumy, ktoré dlhuje podľa článkov 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 a 9.02 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement (úverová zmluva týkajúca sa odvodňovania a zavlažovania Eufratu), ktoré zahrňujú sumy: — 2 184 271,58 eura, suma dlžná Európskej únii k 25. augustu 2017, ktorú tvoria istina, úroky a zmluvné úroky z omeškania (pripísané od dátumu splatnosti do 25. augusta 2017), — ďalší zmluvný úrok z omeškania pripísaný vo výške ročnej úrokovej sadzby 3,5 % (350 bázických bodov) do okamihu zaplatenia, — všetky uplatniteľné dane, clá, dávky, náklady na odbornú činnosť, pripísané od okamihu splatnosti do okamihu zaplatenia, vrátane trov tohto konania.

— v každom prípade uložil Sýrii povinnosť zaplatiť dlžnú sumu z dôvodu splátok úveru, ktorých splatnosť nastane po dátume podania tejto žaloby a ktoré Sýria neuhradí v lehote ich splatnosti, vrátane: — všetkých istín a úrokov z jednotlivých splátok, — zmluvný úrok z omeškania pripísaný vo výške ročnej úrokovej sadzby 3,5 % (350 bázických bodov) od dátumu splatnosti jednotlivých splátok do okamihu ich úhrady zo strany Sýrie.

— uložil Sýrii povinnosť nahradiť trovy konania podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza jeden žalobný dôvod.

Prvý a jediný žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Sýria porušila svoje zmluvné povinnosti, ktoré má podľa článkov 3.01 a 4.01 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement, spočívajúce v uhradení splátok podľa Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement v okamihu ich splatnosti, a zmluvné povinnosti podľa článku 3.02 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement spočívajúce v zaplatení úrokov z omeškania v prípade každej splatnej ale riadne neuhradenej splátky vo výške ročnej úrokovej sadzby podľa uvedeného článku. Sýria má totiž zmluvnú povinnosť zaplatiť celú splatnú sumu podľa článkov 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 a 9.02 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement.
3.

nevzala do úvahy škodu, ktorá Únii skutočne vznikla z dôvodu výdavkov spojených so zamestnaním dobrovoľníkov, a dopustila sa nesprávneho právneho posúdenia, keď dospela k záveru, že nebolo dostatočne skontrolované, či náklady na operáciu spojené s nehnuteľnosťami boli prípustné, a preto nesprávne konštatovala nedostatok v kľúčovej kontrole, keďže: 3.1. pokiaľ ide o nedostatky v systéme kontrol nepeňažných príspevkov (bezodplatná práca dobrovoľníkov), bezdôvodne nevzala do úvahy informácie poskytnuté litovskými orgánmi, ktoré sa týkali štúdie uskutočnenej na žiadosť Agentúry, ktorú vykonali nezávislí experti a ktorá preukázala skutočnú škodu, ktorá mohla vzniknúť európskym fondom, a ani výšku tejto škody, a neodôvodnene pristúpila k paušálnej oprave vo výške 5 %; 3.2. neodôvodnene rozhodla, že pri administratívnej kontrole žiadostí o pomoc a kontrole nákladov operácií, konkrétne nepeňažných príspevkov (nehnuteľnosti) nebol dodržaný článok 24 ods. 2 písm. c) a d) nariadenia č. 65/2011.
2.

Druhý žalobný dôvod je založený na požiadavke proporcionality v rámci zásahu do základných práv. Žalobca sa domnieva, že sporné opatrenia by mali byť neplatné v rozsahu, v akom sú neprimerané z hľadiska stanoveného cieľa, a predstavujú neprimeraný zásah do slobody podnikania a vlastníckeho práva, ktoré sú zakotvené v článkoch 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie. Neprimeranosť vyplýva z toho, že opatrenia sa vzťahujú na akúkoľvek významnú hospodársku činnosť bez ďalšieho kritéria.
—

v dôsledku toho — zrušil rozhodnutie z 31. januára 2017, oznámené zamestnancom 1. februára 2017, o vymenovaní pána [X] do pozície poradcu Prezidenta a koordinátora Rady vo výkonnej rade, zrušil rozhodnutie o nevymenovaní žalobcu do tejto pozície a zrušil rozhodnutie neumožniť žalobcovi kandidatúru na túto pozíciu, — zrušil rozhodnutie o zamietnutí osobitného opravného prostriedku zo 16. mája 2017, doručené 23. mája 2017, — uložil povinnosť nahradiť žalobcovi vecnú škodu vyplývajúcu zo straty príležitosti byť vymenovaný do pozície poradcu Prezidenta a koordinátora Rady vo výkonnej rade, — uložil povinnosť nahradiť žalobcovi nehmotnú ujmu vyčíslenú ex aequo et bono v symbolickej výške 1 euro, — uložil žalovanej povinnosť nahradiť všetky trovy konania.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na porušení smernice 2009/28/ES (1) odklonom od predpísanej metodiky výpočtu — Žalobca tvrdí, že ak sa pre výpočet emisného faktora vychádzalo zo skutočných hodnôt, uplatní sa podľa článku 19 ods. 1 písm. b) metodika stanovená v časti C prílohy V k smernici 2009/28/ES. V súlade s bodom 13 časťou C prílohy V k smernici 2009/28/ES sa emisie z používaných palív (eu) v prípade biopalív a biokvapalín považujú za nulové. Napadnuté oznámenie vyžaduje, aby systémy dobrovoľnej certifikácie v stanovenej lehote uplatnili výpočet odkláňajúci sa od bodu 13 časti C prílohy V k smernici 2009/28/ES, ktorý obsahuje práve emisie z používania palív. — Odklon od bodu 13 časti C prílohy V k smernici 2009/28/ES porušuje procesné požiadavky uvedenej smernice. Prispôsobenie metodiky v prílohe V smernice vždy podľa článku 19 ods. 7 druhej vety smernice vyžaduje dodržanie postupu článku 25 ods. 4 smernice. Toto ustanovenie zase odkazuje na článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES (2) so zreteľom na jeho článok 8, podľa ktorého je potrebné zvolať regulačný výbor s kontrolou a uskutočniť kontrolu zo strany Európskeho parlamentu a Rady. Nemožno zvoliť formu neformálneho oznámenia na poslednú chvíľu.
1.

Prvý žalobný dôvod založený na tom, že napadnuté rozhodnutie porušuje zásadu nevyhnutnosti — Žalobkyne predovšetkým uvádzajú, že napadnuté rozhodnutie prekračuje vymedzený rámec vyšetrovania vedeného Komisiou, tak ako bol definovaný v oznámení o výhradách („OV“), na pojednávaní, na sumarizujúcom stretnutí a v predchádzajúcich žiadostiach o informácie („ŽI“), a to tak pokiaľ ide o trvanie údajného porušenia, ako aj pokiaľ ide o prípadné teórie o ujme, ktoré Komisia skúma. — Žalobkyne ďalej uvádzajú, že ďalekosiahle otázky v napadnutom rozhodnutí nemožno charakterizovať ako doplňujúce otázky, ktorých cieľom by bolo len objasnenie tvrdení žalobkýň v reakcii na OV a počas pojednávania, ale ako úplne nové a neopodstatnené žiadosti. — Okrem toho podľa žalobkýň má napadnuté rozhodnutie za cieľ doplniť niektoré aspekty odpovedí žalobkýň na ŽI, ktoré boli vypracované v niektorých prípadoch pred viac ako piatimi rokmi a týkajú sa skutočností spred desiatich alebo viac ako desiatich rokov. Žalobkyne tvrdia, že ak by boli požadované dodatočné informácie pre pokračovanie vyšetrovania vedeného Komisiou skutočne nevyhnutné, legitímne by očakávali, že Komisia by sa prinajmenšom snažila o ich získanie a o objasnenie pred prijatím OZ v decembri 2015, a nie začiatkom roku 2017. — Navyše podľa žalobkýň od nich napadnuté rozhodnutie vyžaduje, aby za Komisiu vykonali výrazný objem práce, vrátane spracovania dát, ktoré majú byť poskytnuté v osobitnom formáte. — Napokon žalobkyne uvádzajú, že Komisia ich nemôže pod hrozbou pokút zaťažiť spôsobom, ktorý im má na prvý pohľad len umožniť odôvodniť tvrdenia formulované v reakcii na OV.
SK Úradný vestník Európskej únie C 221/34

Žaloba podaná 3. mája 2017 – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)

(Vec T-260/17)

(2017/C 221/47)

Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Spojené štáty) (v zastúpení: A. Klett a K. Schlüter, lawyers)

Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Nixen Partners (Paríž, Francúzsko)

Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

Prihlasovateľ spornej ochrannej známky: žalobkyňa.

Dotknutá sporná ochranná známka: slovná ochranná známka Európskej únie „NEXEN PULSE“ – prihláška č. 13 374 194.

Konanie pred EUIPO: námietkové konanie.

Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 23. februára 2017 vo veci R 1571/2016-2.

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil napadnuté rozhodnutie a zamietol námietku,

— uložil EUIPO povinnosť znášať trovy konania, ako aj trovy konania pred odvolacím senátom a námietkovým oddelením, vrátane akýchkoľvek nevyhnutných výdavkov žalobkyne v tomto konaní.

Uvádzaný žalobný dôvod
3.

Tretí žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia, pretože žalovaná vôbec nedala dostatočné vysvetlenie, na základe ktorého by bolo možné žalobcovi alebo Všeobecnému súdu preskúmať dôvodnosť tvrdenia, podľa ktorého, vykonala dôkladnú analýzu potrieb ostaných služieb Komisie, na základe ktorej dospela k záveru, že pridelenie žalobcu na nové pracovné miesto v rámci jednej z týchto služieb, ktoré by zodpovedalo jeho súčasným právomociam, neprichádzalo do úvahy.
2.

Druhý žalobný dôvod, založený na tom, že napadnuté opatrenia predstavujú diskrimináciu Spojeného kráľovstva a jeho občanov na základe štátnej príslušnosti, v rozpore s článkom 18 ZFEÚ napadnutými opatreniami. Žalobkyne tvrdia, že: — napadnuté opatrenia slúžia k tomu, aby zabránili Komisii vyjednávať so zástupcami vlády Spojeného kráľovstva. — Spojené kráľovstvo, jej občania a žalobkyne boli postavené do znevýhodnenej pozície, — napadnuté opatrenia okrem toho postavili žalobkyne do znevýhodnenej pozície pri realizácii svojich základných práv, vrátane práva na voľný pohyb.
SK Úradný vestník Európskej únie C 305/51

Žaloba podaná 7. júla 2016 – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a i./Komisia

(Vec T-364/16)

(2016/C 305/69)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyne: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava Kunčice, Česká republika) a 12 ďalších žalobkýň (v zastúpení: G. Berrisch, advokát a B. Byrne, solicitor)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

— zrušil rozhodnutie Európskej komisie prijaté 6. júna 2016 alebo skôr o odstránení Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd zo zoznamu spoločností zaradených pod doplnkovým kódom TARIC A950 a namiesto toho jej zaradení do nového doplnkového kódu TARIC C129 vo vzťahu k všetkým kódom TARIC uvedeným v článku 1 ods. 1 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 2015/2272 zo 7. decembra 2015, ktorým sa po revíznom prešetrovaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezšvíkových rúr a rúrok (ďalej len „BRR“) zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 322, 2015, s. 21) a tým znížení sadzby antidumpingového cla uplatnenej na dovoz BRR vyrobeného Hubei na úroveň 0 %,

— zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú jediný žalobný dôvod založený na tvrdení, že napadnutému rozhodnutiu chýba právny základ a je teda v rozpore s článkom 1 ods. 2 vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/2272 a jeho prílohou.

Európska komisia vychádzala pri napadnutom rozhodnutí z rozsudku Súdneho dvora vo veci ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. a i./Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd a Rada Európskej únie/Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (spojené veci C-186/14 P a C-193/14 P, EU:C:2016:209), ktorým Súdny dvor potvrdil rozsudok Všeobecného súdu vo veci Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Rada Európskej únie (T-528/09, EU:T:2014:35), ktorým Všeobecný súd zrušil nariadenie Rady (ES) č. 926/2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezšvíkových rúr a rúrok zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike v rozsahu, v akom sa ukladalo antidumpingové clo na výrobky Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd. Podľa žalobkýň Európska komisia nesprávne rozšírila zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 926/2009 na vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) č. 2015/2272, pretože toto posledné uvedené nariadenie nebolo predmetom súdneho sporu v uvedených veciach. V dôsledku toho by Európska komisia mohla prijať napadnuté rozhodnutie iba po zrušení nariadenia (EÚ) 2015/2272.
– 2.

Pokiaľ ide o zneužitie právomocí a existujúcu diskrimináciu: — určil, že žalovaní v prvom až treťom rade zaobchádzali so žalobcom počas obdobia jeho zamestnania v misiách, ktoré žalovaní zriadili, diskriminačne, bez objektívneho odôvodnenia, pokiaľ ide o jeho odmeňovanie, jeho dôchodkové nároky a súvisiace výhody, ako aj pokiaľ ide o záruku neskoršieho zamestnania, — určil, že žalobca mal byť zamestnaný ako dočasný zamestnanec jedného zo žalovaných v prvom až treťom rade, — zaviazal žalovaných v prvom až treťom rade na náhradu škody na mzde, dôchodkových nárokoch, príplatkoch a výhodách spôsobených vyššie uvedeným porušením práva Spoločenstva, — zaviazal ich na zaplatenie úrokov z týchto súm, vypočítaných podľa belgickej zákonnej sadzby, — stanovil žalovaným lehotu na určenie uvedenej náhrady s prihliadnutím na platovú triedu a stupeň v ktorom by mal byť žalobca zamestnaný, priemerný rast jeho platu, vývoj jeho kariéry, príplatky na ktoré by mal nárok na základe zmluvy pre dočasného zamestnanca a porovnanie získaných výsledkov s jeho skutočnou odmenou, ktorú poberal.
1.

Prvý žalobný dôvod založený na nedostatku právomoci a zneužití právomoci. Komisia tým, že nesprávne kvalifikovala výkon rozhodcovského rozsudku ICSID (ďalej len „rozsudok“) ako poskytnutie štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, uplatňuje právomoci, ktoré jej prináležia v súvislosti so štátnou pomocou, ktorú poskytuje Rumunsko po jeho pristúpení do EÚ, retrospektívne na obdobie pred pristúpením. Komisia zjavne nemá právomoc konať v súvislosti so štátnou pomocou týmto spôsobom. Prijatie rozhodnutia, ktoré má zjavne takýto cieľ a účinok, ďalej predstavuje zneužitie tejto právomoci.
—

odmietol prihlášku dotknutej ochrannej známky v súvislosti so všetkými výrobkami spadajúcimi do tried 29 a 31,
—

zrušil napadnuté rozhodnutie z dôvodu, že sa preukázalo používanie španielskej ochrannej známky č. 2 5 69 089„MODAS CRISTAL“ pre služby zaradené do triedy 35 a že nová prihláška ochrannej známky Spoločenstva je nezlučiteľná so španielskymi ochrannými známkami č. 2 5 69 089„MODAS CRISTAL“ pre služby zaradené do triedy 35, a č. 2 7 63 821„home CRISTAL“ pre tovary zaradené do triedy 24,
—

Žalobca tvrdí, že ak by na rozdiel od prvého žalobného dôvodu, bolo potrebné vykladať kritérium ako umožňujúce zápis na zoznam fyzických osôb, ktoré vykonávajú činnosť v oblasti médií, len z dôvodu, že vyjadrili svoje názory, ktoré Rada považuje za odsúdeniahodné, kritérium určenia by bolo bez právneho základu a/alebo by bolo neproporčné k cieľom sledovaným rozhodnutím alebo nariadením.
7.

Siedmy žalobný dôvod uvádzaný na podporu protiprávnosti je založený na tvrdení, že ak by článok 1 ods. 1 rozhodnutia a článok 3 ods. 1 nariadenia mali byť vykladané tak, že sa vzťahujú a) na akékoľvek vyšetrovanie ukrajinských orgánov bez ohľadu na to, či existujú súdne rozhodnutia alebo konania, ktoré by ho podporovali, kontrolovali alebo naň dohliadali, alebo b) na akékoľvek zneužitie právomoci verejnej osoby s cieľom získať neoprávnenú výhodu bez ohľadu na to, či existuje údajné zneužitie štátnych prostriedkov, kritérium určenia, s ohľadom na svojvoľný rozsah, ktorý vyplýva z takéhoto širokého výkladu, je pozbavené riadneho právneho základu alebo je neprimerané cieľom rozhodnutia a nariadenia. Kritérium určenia je v dôsledku toho protiprávne.
—

Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že bod 9 odôvodnení odkazuje na údajné ohrozenie existujúcich výrobkov, pričom ich zároveň popiera. Toto ohrozenie by však nebolo údajné ale skutočné a tvrdenia skupiny žiadateľov by viedli ku konaniu narušujúcemu hospodársku súťaž takej povahy, ktoré by mohlo spôsobiť protiprávnu ujmu existujúcim konkurentom na trhu tým, že by prostredníctvom zneužitia právomocí Komisiou boli porušené jej nadobudnuté práva.
SK Úradný vestník Európskej únie C 292/52

Žaloba podaná 26. júna 2014 – Theodorakis a Theodoraki/Rada

(Vec T-495/14)

2014/C 292/64

Jazyk konania: gréčtina

Účastníci konania

Žalobcovia: Georgios Theodorakis (Chania, Grécko) a Maria Theodoraki (Chania, Grécko) (v zastúpení: B. Christianos a S. Paliou, advokáti)

Žalovaná: Rada Európskej únie

Návrhy

Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

— zaviazal žalovanú zaplatiť žalobcom sumu 1 4 31 193,58 eura ako náhradu za škodu spôsobenú žalobcom protiprávnymi aktmi žalovanej, spolu s úrokmi odo dňa, kedy boli žalobcovia neoprávnene zbavení svojich vkladov (29/03/2013) až do dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci, a dennými úrokmi odo dňa vyhlásenia rozsudku v tomto konaní do úplného zaplatenia,

— subsidiárne zaviazal žalovanú zaplatiť žalobcom 4/5 vyššie uvedenej sumy, čiže sumu 1 1 44 954,86 eura, ako náhradu za škodu spôsobenú žalobcom protiprávnymi aktmi žalovanej, spolu s úrokmi odo dňa, kedy boli žalobcovia neoprávnene zbavení svojich vkladov (29/03/2013) až do dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci, a dennými úrokmi odo dňa vyhlásenia rozsudku v tomto konaní do úplného zaplatenia,

— viac subsidiárne zaviazal žalovanú zaplatiť sumu, akú stanoví Všeobecný súd, žalobcom ako náhradu za škodu spôsobenú žalobcom protiprávnymi aktmi žalovanej,

— zaviazal žalovanú zaplatiť žalobcom sumu 50 000 eur ako náhradu za nemajetkovú škodu spôsobenú žalobcom porušením zásady rovnosti zaobchádzania,

— zaviazal žalovanú zaplatiť žalobcom sumu 50 000 eur ako náhradu za nemajetkovú škodu spôsobenú žalobcom porušením práva na účinnú súdnu ochranu a

— zaviazal žalovanú na náhradu trov konania žalobcov.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Svojou žalobou podanou na základe článku 340 druhého odseku ZFEÚ žiadajú žalobcovia od Všeobecného súdu Európskej únie, ktorý má právomoc na základe článku 268 ZFEÚ, náhradu škody, ktorá im bola spôsobená z dôvodu protiprávneho konania žalovanej.

Žalobcovia tvrdia, že uvedená škoda vznikla, keď žalovaná ultra vires a v rozpore so sekundárnym právom EÚ a všeobecnými zásadami práva EÚ uložila a následne spôsobila zníženie bankových vkladov žalobcov v cyperskej Popular Bank Public Co Ltd. (Laiki Τrapeza) a v každom prípade k tomu prispela.

Žalobcovia najmä tvrdia, že sa žalovaná dopustila týchto porušení základných práv a všeobecných zásad práva EÚ:

— po prvé, porušenia práva vlastniť majetok,

— po druhé, porušenia zásady rovnosti zaobchádzania, a

— po tretie, porušenia práva na účinnú súdnu ochranu a zásady právnej istoty,