Spojené veci T‑102/07 a T‑120/07

Freistaat Sachsen (Nemecko) a i.

proti

Európskej komisii

„Štátna pomoc – Podpora poskytovaná Nemeckom vo forme získania podielu a záruk za úvery – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom – Všeobecná schéma pomoci schválená Komisiou – Pojem podnik v ťažkostiach – Usmernenia pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach – Výška pomoci – Povinnosť odôvodnenia“

Abstrakt rozsudku

1. Pomoc poskytovaná štátmi – Všeobecná schéma pomoci schválená Komisiou – Individuálna pomoc prezentovaná ako spadajúca do rámca schválenia – Preskúmanie Komisiou

(Články 87 ES a 88 ES)

2. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Odchýlky

(Článok 87 ods. 1 a 3 ES a článok 88 ods. 3 ES; oznámenie Komisie 1999/C 288/02, bod 3)

3. Pomoc poskytovaná štátmi – Zákaz – Odchýlky – Oznámenie Komisie o rámci pre štátnu pomoc pre podniky v ťažkostiach

(Oznámenie Komisie 1999/C 288/02, body 4 až 6)

4. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutie Komisie v oblasti štátnej pomoci – Výpočet výšky pomoci pre podnik v ťažkostiach

(Články 87 ES a 253 ES; oznámenie Komisie 97/C 273/03)

1. Keď je Komisia konfrontovaná s individuálnou pomocou, o ktorej sa tvrdí, že bola uskutočnená podľa vopred schválenej schémy, nemôže ju na začiatku skúmať priamo vo vzťahu k Zmluve. Pred začatím akéhokoľvek konania musí najprv preskúmať, či sa na pomoc vzťahuje všeobecná schéma a či zodpovedá podmienkam uloženým v rozhodnutí o jej schválení. Ak by tak Komisia nepostupovala, mohla by pri skúmaní každej individuálnej pomoci znovu prehodnotiť svoje rozhodnutie o schéme schválenej pomoci, v prípade ktorého sa predpokladá predchádzajúce preskúmanie s ohľadom na článok 87 ES. Pomoc, ktorá je založená na presnom a predvídateľnom uplatnení podmienok stanovených v rozhodnutí o schválení všeobecnej schémy, sa teda považuje za existujúcu pomoc a netreba ju oznamovať Komisii ani skúmať s ohľadom na článok 87 ES.

Rozhodovanie Komisie o súlade pomoci s predmetnou schémou patrí do rámca výkonu jej povinnosti dohliadať na uplatňovanie článkov 87 ES a 88 ES. Preto preskúmanie súladu pomoci s touto schémou zo strany Komisie nepredstavuje iniciatívu prekračujúcu rámec jej právomocí. Vzhľadom na to posúdenie zo strany Komisie nemôže byť obmedzené posúdením vnútroštátnych orgánov, ktoré poskytli pomoc.

(pozri body 59, 60, 62, 136)

2. Z bodu 3 usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem [podnikov – neoficiálny preklad] v ťažkostiach, ktoré sú pre Komisiu záväzné a ktoré mohla prijať na účely výkonu svojej širokej miery voľnej úvahy pri uplatnení článku 87 ods. 3 ES, vyplýva, že „pomoc na záchranu firiem [podnikov – neoficiálny preklad] v ťažkostiach pred konkurzom a pomáhajúca im v reštrukturalizácii sa môže považovať za legitímnu záležitosť iba za určitých podmienok“. Práve z tohto dôvodu stanovujú uvedené usmernenia povinnosť oznamovať Komisii vopred každé financovanie pre podnik nachádzajúci sa vo finančných ťažkostiach poskytované alebo garantované štátom.

V rámci schémy schválenej regionálnej pomoci nemožno vytvoriť špecifickú definíciu pojmu podnik v ťažkostiach. Súhlas s paralelnou existenciou rôznych definícií podniku v ťažkostiach by totiž mohol viesť k tomu, že podnik, ktorý je podľa uvedených usmernení v ťažkostiach, by mohol získať štátnu pomoc bez povinnosti oznámenia a bez dodržania týchto usmernení. Takáto situácia by však bola v rozpore so štruktúrou článku 87 ods. 1 a 3 ES a článku 88 ods. 3 ES, ako je zdôraznená v týchto usmerneniach.

(pozri body 74, 76)

3. Bod 4 usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem [podnikov – neoficiálny preklad] v ťažkostiach sa obmedzuje na všeobecné konštatovanie, že podnik sa považuje za podnik v ťažkostiach vtedy, keď je neschopný, či už prostredníctvom vlastných finančných zdrojov alebo prostredníctvom prostriedkov, ktoré je schopný získať od svojich majiteľov/akcionárov alebo veriteľov, zamedziť stratám, ktoré by ho bez vonkajšej intervencie zo strany štátnych orgánov takmer s určitosťou odsúdili na ukončenie podnikania v krátkodobom alebo v strednodobom časovom horizonte. Okrem toho zo znenia bodov 5 a 6 uvedených usmernení vyplýva, že hoci sa podnik podľa usmernení považuje za podnik v ťažkostiach „v každom prípade“ vtedy, ak došlo k úbytku podstatnej časti jeho základného imania, to, že je vo finančných ťažkostiach v zmysle týchto usmernení, možno preukázať aj inými dôkazmi, než sú vymenované v bode 6, a to i keď nestratil značnú časť svojho základného imania.

Významné zníženie základného imania teda predstavuje veľmi vážny faktor znamenajúci, že podnik sa nachádza v ťažkostiach. Navyše existuje určitý počet ekonomických faktorov, ktorých neúplný zoznam sa nachádza v bode 6 uvedených usmernení a ktoré tiež môžu preukázať existenciu tohto stavu, a to aj v prípade absencie úbytku podstatnej časti základného imania alebo platobnej neschopnosti v zmysle bodu 5 tých istých usmernení.

(pozri body 103 – 105, 133, 135)

4. Rozsah povinnosti odôvodnenia závisí od povahy dotknutého aktu a od kontextu jeho prijatia. Z odôvodnenia musia jasne a nepochybne vyplývať úvahy inštitúcie, a to tak, aby sa dotknuté osoby mohli oboznámiť s dôvodmi prijatého opatrenia a mohli tak brániť svoje práva a overiť, či rozhodnutie je alebo nie je dôvodné, a aby súd mohol vykonať svoje preskúmanie zákonnosti. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale aj s ohľadom na jeho kontext a na všetky právne predpisy, ktoré upravujú dotknutú oblasť. Komisia predovšetkým nie je povinná zaujať stanovisko ku všetkým tvrdeniam, ktoré pred ňou uvádzajú dotknuté osoby, ale stačí, aby uviedla skutočnosti a právne úvahy, ktoré majú v štruktúre rozhodnutia zásadný význam.

Je však potrebné zrušiť rozhodnutie Komisie, v ktorom dospela k záveru o existencii štátnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom, ktoré pri výpočte výšky pomoci pre podnik v ťažkostiach neobsahuje nijaký odkaz na trhové praktiky o kumulácii rizík (podnik v ťažkostiach, chýbajúce zabezpečenie atď.), keď z neho jasne nevyplýva vzťah medzi zvýšeniami uplatnenými Komisiou a konkrétnou situáciou dotknutých spoločností a zdá sa, že voľba zvolených zvýšení má náhodnú povahu, hoci oznámenie Komisie o spôsobe stanovenia referenčných a diskontných sadzieb neobsahuje nijakú zmienku o uvedenej kumulácii rizík. Komisia mala vysvetliť uplatnenie dodatočných prirážok, ako aj ich výšku na základe analýzy trhových praktík tak, aby uvedeným spoločnostiam umožnila napadnúť vhodnú povahu týchto zvýšení a Všeobecnému súdu preskúmať ich zákonnosť.

(pozri body 180, 217, 218)

ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá komora)

z 3. marca 2010 ( )

„Štátna pomoc – Podpora poskytovaná Nemeckom vo forme získania podielu a záruk za úvery – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom – Všeobecná schéma pomoci schválená Komisiou – Pojem podnik v ťažkostiach – Usmernenia pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach – Výška pomoci – Povinnosť odôvodnenia“

V spojených veciach T‑102/07 a T‑120/07,

Freistaat Sachsen (Nemecko), v zastúpení: C. von Donat a G. Quardt, advokáti,

žalobca vo veci T‑102/07,

MB Immobilien Verwaltungs GmbH, so sídlom v Neukirchu (Nemecko), v zastúpení: pôvodne G. Brüggen, neskôr A. Seidl, K. Lengert a W. T. Sommer, advokáti,

MB System GmbH & Co. KG, so sídlom v Nordhausene (Nemecko), v zastúpení: G. Brüggen, advokát,

žalobcovia vo veci T‑120/07,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: K. Gross a T. Scharf, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorých predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2007/492/ES z 24. januára 2007 o štátnej pomoci Nemecka C 38/2005 (ex NN 52/2004) v prospech skupiny Biria (Ú. v. EÚ L 183, s. 27),

VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),

v zložení: predseda komory O. Czúcz (spravodajca), sudcovia I. Labucka a K. O’Higgins,

tajomník: T. Weiler, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. januára 2009,

vyhlásil tento

Rozsudok

Právny rámec a okolnosti predchádzajúce sporu

1. Právna úprava Spoločenstva

1 Článok 87 ES stanovuje:

„1. Ak nie je touto zmluvou ustanovené inak, pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.

...

3. Za zlučiteľné so spoločným trhom možno považovať:

a) pomoc na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo s mimoriadne vysokou nezamestnanosťou;

...

c) pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom…“

2 Usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem [podnikov – neoficiálny preklad] v ťažkostiach (Ú. v. ES C 288 s. 2; Mim. vyd. 08/001, s. 322, ďalej len „usmernenia z roku 1999“) v časti 2 stanovujú:

„2.1. Pojem ‚firma [podnik – neoficiálny preklad] v ťažkostiach‘

(4) Neexistuje žiadna definícia spoločenstva o tom, čo to vlastne znamená ‚firma [podnik – neoficiálny preklad] v ťažkostiach‘. Pravda, na účely týchto smerníc [usmernení – neoficiálny preklad] Komisia považuje určitú firmu za firmu [určitý podnik za podnik – neoficiálny preklad] v ťažkostiach vtedy, keď je táto neschopná [tento neschopný – neoficiálny preklad], či už prostredníctvom svojich vlastných zdrojov, alebo prostredníctvom prostriedkov, ktoré je schopná [schopný– neoficiálny preklad] získať od svojich majiteľov/akcionárov alebo veriteľov, zamedziť straty, ktoré by ju [ho– neoficiálny preklad] bez vonkajšej intervencie zo strany štátnych orgánov takmer s určitosťou odsúdili k stiahnutiu sa z podnikania v krátkom alebo v strednodobom časovom horizonte.

(5) Firma [Podnik – neoficiálny preklad] v každom prípade a bez ohľadu na jej veľkosť sa považuje za nachádzajúcu sa [bez ohľadu na jeho veľkosť sa považuje za nachádzajúci sa – neoficiálny preklad] v ťažkostiach na účely týchto smerníc [usmernení – neoficiálny preklad] najmä v týchto prípadoch:

a) v prípade spoločnosti s ručením obmedzeným, kde viac ako polovica jej základného imania sa prekryla stratou [zmizla – neoficiálny preklad] a viac ako štvrtina tohto kapitálu bola prekrytá stratou [sa stratila – neoficiálny preklad] v priebehu predchádzajúcich 12 mesiacov;

alebo

b) v prípade spoločnosti s ručením neobmedzeným, kde viac ako polovica jej kapitálu vykazovaného v účtoch spoločnosti sa prekryla [zmizla – neoficiálny preklad] a viac ako štvrtina tohto kapitálu bola prekrytá [sa stratila – neoficiálny preklad] v priebehu predchádzajúcich 12 mesiacov;

alebo

c) bez ohľadu na typ danej spoločnosti, keď spĺňa kritériá v súlade s tuzemským zákonodarstvom preto, aby sa stala predmetom konania vo veci kolektívnej insolventnosti [bez ohľadu na právnu formu spĺňa podľa vnútroštátnych právnych predpisov kritériá na to, aby sa stal predmetom konkurzného konania založeného na jeho platobnej neschopnosti – neoficiálny preklad].

(6) Obvyklými príznakmi firmy nachádzajúcej sa [podniku nachádzajúceho sa – neoficiálny preklad] v ťažkostiach sú rastúce straty, klesajúci obrat, rastúce skladové zásoby, nadmerná kapacita, pokles peňažného toku, rastúce dlhy, stúpajúce poplatky za úroky a klesajúca alebo nulová hodnota čistých aktív. V akútnych prípadoch spoločnosť sa už mohla stať insolventnou [dostať do platobnej neschopnosti – neoficiálny preklad] alebo môže byť predmetom konania vo veci kolektívnej insolventnosti začatej podľa domáceho práva [predmetom konkurzného konania založeného na jej platobnej neschopnosti podľa vnútroštátneho práva – neoficiálny preklad]. V posledne menovanom prípade sa tieto usmernenia aplikujú na akúkoľvek pomoc poskytnutú v kontexte takéhoto konania, ktoré vedie k tomu, že firma [podnik – neoficiálny preklad] pokračuje v obchodnej činnosti. Každopádne firma nachádzajúca sa v ťažkostiach je spôsobilá iba vtedy [V každom prípade má podnik v ťažkostiach nárok na podporu len vtedy – neoficiálny preklad], ak sa preukázateľne nemôže zotaviť prostredníctvom svojich vlastných zdrojov alebo prostriedkov, ktoré získa od svojich vlastníkov/akcionárov alebo veriteľov.

...“

3 Čo sa týka schém pomoci malým a stredne veľkým podnikom (MSP), časť 4 usmernení z roku 1999 stanovuje:

„4.1. Všeobecné princípy

(64) Komisia schváli schémy pomoci na záchranu a/alebo reštrukturalizáciu malých alebo stredne veľkých podnikov nachádzajúcich sa v ťažkostiach iba vtedy, keď príslušné firmy [podniky – neoficiálny preklad] zodpovedajú definícii [MSP] podľa názoru spoločenstva. Vzhľadom na nasledujúce špecifické ustanovenia sa bude kompatibilita [Ak nasledujúce osobitné ustanovenia nestanovujú inak, bude sa zlučiteľnosť – neoficiálny preklad] takýchto schém posudzovať vo svetle podmienok uvedených v [častiach] 2 a 3. Akákoľvek pomoc poskytovaná podľa tejto schémy, ak nespĺňa jednu z týchto podmienok, sa musí Komisii individuálne oznámiť a musí byť ňou vopred schválená.

4.2. Oprávnenosť

(65) Pokiaľ nie je v pravidlách o štátnej pomoci pre určitý sektor ustanovené inak, potom priznávanie pomoci, podľa schém schválených odteraz, malým a stredne veľkým podnikom, tieto budú vyňaté z individuálneho oznamovania iba vtedy, keď príslušný podnik spĺňa aspoň jedno z 3 kritérií uvedených v bode 5. Pomoc podnikom, ktoré nespĺňajú žiadne z týchto 3 kritérií, sa musí Komisii oznamovať individuálne tak, aby Komisia mohla stanoviť, či ich možno kvalifikovať ako firmy [podniky – neoficiálny preklad] nachádzajúce sa v ťažkostiach.

...“

4 Časť 6 usmernení z roku 1999 sa týka vhodných opatrení v zmysle článku 88 ods. 1 ES. Pokiaľ ide o schémy pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, stanovuje:

„(94) Členské štáty musia prispôsobiť svoje existujúce schémy pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, ktoré majú zostať v platnosti po 30. júni 2000 tak, aby ich zosúladili s týmito usmerneniami, najmä s požiadavkami [časti] 4, po tomto dátume.

(95) Aby sa Komisii umožnilo monitorovať proces prispôsobovania, členské štáty jej musia poskytnúť zoznam všetkých takýchto schém pred 31. decembrom 1999. Následne jej musia – v každom prípade pred 30. júnom 2000 – poskytnúť dostatočné informácie, ktoré jej umožnia skontrolovať, či tieto schémy boli skutočne zmenené v súlade s týmito usmerneniami.“

2. Schéma schválenej pomoci

5 Bürgschaftsrichtlinien des Freistaates Sachsen für die Wirtschaft und die freien Berufe sowie die Land- und die Forstwirtschaft (smernice o zárukách Freistaat Sachsen pre hospodárstvo a slobodné povolania, ako aj pre poľnohospodárstvo a lesníctvo) stanovuje dva varianty záruk: jednak záruky z dôvodu regionálnej pomoci na prevádzku a investovanie (ďalej len „variant regionálnej pomoci“) a jednak záruky z dôvodu pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu (ďalej len „variant pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu“). Komisia Európskych spoločenstiev uvedenú smernicu Freistaat Sachsen schválila rozhodnutím SG(93) D/9273 zo 7. júna 1993 o štátnej pomoci č. 73/93. Ide teda o schému schválenej pomoci (ďalej len „schéma schválenej pomoci“). V uvedenom rozhodnutí zo 7. júna 1993 Komisia uvádza, že záruky pre podniky, v prípade ktorých ručiteľ ako hospodársky subjekt vynakladajúci náležitú starostlivosť vie alebo môže vedieť, že sa nachádzajú v ťažkostiach, sú pomocou, na ktorú sa nevzťahuje predmetné rozhodnutie a musí byť oznámená Komisii individuálne.

6 Schéma schválenej pomoci bola prispôsobená usmerneniam Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach v znení z roku 1994 (Ú. v. ES C 368, s. 12, ďalej len „usmernenia z roku 1994“). Dňa 13. marca 1996 prijala Komisia rozhodnutie 96/475/ES o zlučiteľnosti štátnych záruk na projekty reštrukturalizácie so spoločným trhom (vrátane projektov na ozdravenie a konsolidáciu), teda záruk udelených v prospech veľkých podnikov v ťažkostiach a poskytnutých v rámci záručných schém spolkových krajín Sasko‑Anhaltsko, Dolné Sasko, Severné Porýnie-Vestfálsko, Porýnie-Falcko, Bavorsko, Brémy, Meklenbursko-Predpomoransko, Šlezvicko-Holštajnsko a Sasko [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 194, s. 25), pričom toto rozhodnutie stanovuje, že poskytnutie záruk určených na reštrukturalizáciu veľkých podnikov v ťažkostiach v rámci smernice o zárukách, ako je smernica Freistaat Sachsen, musí byť individuálne oznámené Komisii. Čo sa týka definície pojmu podnik v ťažkostiach, odkazuje toto rozhodnutie na kritériá vyplývajúce z usmernení z roku 1994. Listom z 19. decembra 1996 Spolková republika Nemecko potvrdila, že Freistaat Sachsen správne prebral uvedené rozhodnutie.

7 Keďže sa nemecké orgány a Komisia domnievali, že pojem podnik v ťažkostiach je nepresný, rozhodli, že na účely implementácie záručných programov nemeckých spolkových krajín je potrebné tento pojem spresniť. To bolo predmetom listu Komisie z 2. marca 1998.

8 V uvedenom liste Komisia navrhla vhodné opatrenia na implementáciu smerníc o zárukách nemeckých spolkových krajín, ktoré sa týkali schémy schválenej pomoci a najmä nasledujúcej definície pojmu podnik v ťažkostiach (ďalej len „vhodné opatrenie E 16/94“):

„Na účely uplatnenia uvedených pravidiel v oblasti záruk sa za podnik v ťažkostiach považuje podnik, ktorý spĺňa jedno z nasledujúcich kritérií:

– dotknutý podnik je platobne neschopný alebo predlžený v zmysle [Konkursordnung (nemecké nariadenie o úpadku)] alebo [Einführungsgesetz zur Insolvenzordnung (nemecký zákon uvádzajúci zákonník o konkurze)];

– viac ako polovica vykazovaného základného imania v prípade osobných spoločností a v prípade kapitálových spoločností viac ako polovica základného imania bola požitá na pokrytie strát v zmysle § 92 [Aktiengesetz (nemecký zákon o akciových spoločnostiach)] a § 49 [Gesetz betreffend die Gesellschaften mit beschränkter Haftung (nemecký zákon o spoločnostiach s ručením obmedzeným)] a 25% tohto imania bolo vyčerpaných v priebehu dvanástich mesiacov bezprostredne predchádzajúcich žiadosti o poskytnutie záruky.

Okrem toho v prípade uplatnenia tohto pojmu treba v každom konkrétnom prípade s ohľadom na rozpočtové právo vziať do úvahy a ručiteľ musí overiť [nasledujúce prvky]:

– Záruku nemožno – vo všeobecnosti – poskytnúť, keď možno s veľkou pravdepodobnosťou očakávať, že splnenie záväzku bude požadované od ručiteľa (článok 39 dočasných správnych pokynov o spolkových rozpočtových pravidlách a ustanoveniach týkajúcich sa rozpočtových pravidiel spolkových krajín); z toho vyplýva, že záruku možno poskytnúť podniku v ťažkostiach v zmysle kritérií uvedených vyššie, len ak ručiteľ na základe posudku vypracovaného (nezávislým) znalcom v odbore účtovníctvo, ktorý zohľadňuje zaručenú pôžičku, konštatuje, že perspektíva pokračovania prijímajúceho podniku je pozitívna.

– Pri poskytnutí záruky treba v každom konkrétnom prípade overiť, či na kapitálovom trhu neexistuje iná možnosť financovania.“

9 Spolková republika Nemecko potvrdila použitie tejto definície pojmu podnik v ťažkostiach v liste z 29. júna 1998.

10 Okrem toho bolo v liste Komisie adresovanom Spolkovej republike Nemecko z 11. novembra 1998 v súvislosti s pojmom podnik v ťažkostiach uvedené nasledujúce spresnenie:

„Pokiaľ ide o problémy, ktoré neboli zatiaľ definitívne objasnené, a najmä otázku definície pojmu podnik v ťažkostiach a uplatnenia pravidla de minimis na záruky pre podniky v ťažkostiach, Komisia navrhuje počkať na prijatie zmien usmernení o pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Po prijatí rozhodnutia sa nedoriešené problémy prispôsobia v potrebnej miere usmerneniam.“

11 Schéma schválenej pomoci bola potom prispôsobená usmerneniam z roku 1999. Podľa vhodných opatrení uvedených v časti 6 usmernení z roku 1999 (pozri bod 4 vyššie) poskytla Spolková republika Nemecko Komisii listom z 1. decembra 1999 zoznam schém pomoci, ktoré zostali v platnosti po 30. júni 2000 a ktoré bolo teda potrebné prispôsobiť uvedeným vhodným opatreniam (ďalej len „list z 1. decembra 1999“). Tento zoznam obsahoval schému schválenej pomoci. Listom z 20. januára 2000 (ďalej len „list z 20. januára 2000“) Spolková republika Nemecko prijala uvedené vhodné opatrenia. Okrem toho v súlade s bodom 95 usmernení z roku 1999 poskytla Spolková republika Nemecko Komisii rôzne dokumenty týkajúce sa tejto veci (listy z 30. júna 2000, z 11. decembra 2000 a z 26. marca 2001) preukazujúce prispôsobenie existujúcich nemeckých schém uvedeným vhodným opatreniam.

12 V tomto kontexte Spolková republika Nemecko listom z 30. júna 2000 (ďalej len „list z 30. júna 2000“) tiež poskytla Prüfraster für staatliche Bürgschaften aus den Bürgschaftsrichtlinien des Bundes und der Länder (kontrolná stupnica pre štátne záruky uvedené v smerniciach o zárukách Spolkovej republiky a spolkových krajín, ďalej len „kontrolná stupnica“).

3. Predmetné podniky

13 Skupina Biria sa zaoberala činnosťami v oblasti výroby a distribúcie bicyklov.

14 Prvý žalobca vo veci T‑120/07, MB Immobilien Verwaltungs GmbH (ďalej len „MB Immobilien“) sa stal právnym nástupcom spoločnosti Biria AG (novej), pôvodnej materskej spoločnosti skupiny Biria.

15 Biria AG (nová) vznikla v roku 2003 splynutím Biria AG (pôvodnej) a Sachsen Zweirad GmbH, pričom spoločnosť sa najskôr nazývala Biria GmbH a potom Biria AG (nová). Výlučným vlastníkom Biria AG (novej) bol Mehdi Biria.

16 Druhý žalobca vo veci T‑120/07, MB System GmbH & Co. KG, sa stal právnym nástupcom Bike Systems GmbH & Co., Thüringer Zweiradwerk KG (ďalej len „Bike Systems“), ktorý bol jedným z najdôležitejších podnikov skupiny Biria. MB System výhradne vyrábal bicykle, zatiaľ čo iný podnik zo skupiny zodpovedal za ich predaj.

4. Predmetné opatrenia

17 Medzi marcom 2001 a decembrom 2003 dostala skupina Biria tri finančné príspevky.

18 Po prvé, v marci 2001 realizovala spoločnosť gbb Beteiligungs AG (ďalej len „gbb“), dcérska spoločnosť nemeckej verejnej banky Deutsche Ausgleichsbank, ktorej poslaním bolo udeľovať podpory vo verejnom záujme v prospech nemeckej ekonomiky, vklad ako tichý spoločník do Bike Systems vo výške okolo 2 070 732 eur, platný do konca roka 2010 (ďalej len „opatrenie 1“).

19 Po druhé, Freistaat Sachsen poskytol 23. marca 2003 v zmysle schémy schválenej pomoci záruku vo výške 80 % za prevádzkový úver vo výške 5,6 milióna eur pre Sachsen Zweirad GmbH s pôvodnou splatnosťou do konca roka 2008 (ďalej len „opatrenie 2“). Dňa 5. januára 2004 bola táto záruka vrátená a nahradila ju záruka v prospech Biria GmbH (pozri bod 20 nižšie).

20 Po tretie, 9. decembra 2003 Freistaat Sachsen poskytol s účinnosťou od 5. januára 2004 záruku vo výške 80 % za prevádzkový úver vo výške 24 875 000 eur pre Biria GmbH (ďalej len „opatrenie 3“) tiež podľa schémy schválenej pomoci, za predpokladu vrátenia záruky poskytnutej Sachsen Zweirad GmbH v rámci opatrenia 2.

5. Správne konanie

21 V júli a v auguste 2003 boli Komisii predložené sťažnosti týkajúce sa záruky poskytnutej skupine Biria a verejných účastí v podnikoch patriacich do skupiny.

22 Listom z 9. septembra 2003 požiadala Komisia Spolkovú republiku Nemecko o vysvetlenia. Spolková republika Nemecko tejto žiadosti vyhovela.

23 Dňa 18. októbra 2004 zaslala Komisia Spolkovej republike Nemecko príkaz, v ktorom jej uložila povinnosť poskytnúť doplňujúce informácie, lebo pretrvávali pochybnosti, či pomoc v prospech skupiny Biria zodpovedá schémam pomoci, na základe ktorých sa údajne poskytla. V rámci odpovede na tento príkaz Spolková republika Nemecko poskytla ďalšie informácie listom z 31. januára 2005 (ďalej len „list z 31. januára 2005“). Týmto listom Spolková republika Nemecko Komisii oznámila, že opatrenie 3 bolo tiež priznané na základe schémy schválenej pomoci.

24 Komisia 20. októbra 2005 rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania týkajúceho sa troch údajných štátnych pomocí. V rovnakom rozhodnutí konštatovala, že viaceré ďalšie opatrenia pomoci, ktoré boli údajne poskytnuté protiprávne, buď nemôžu byť klasifikované ako štátna pomoc, alebo boli poskytnuté v súlade so schémou schválenej pomoci. Toto rozhodnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie z 5. januára 2006 (Ú. v. EÚ C 2, s. 14). Komisia vyzvala všetky dotknuté osoby, aby predložili svoje pripomienky týkajúce sa prípadnej pomoci. Svoje pripomienky predložili viaceré sťažujúce sa spoločnosti a tieto pripomienky boli postúpené Spolkovej republike Nemecko v listoch zo 6. februára 2006 a z 2. marca 2006, pričom tento členský štát na ne odpovedal listami z 5. apríla 2006 a z 12. mája 2006.

25 Svoje poznámky k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania oznámila Spolková republika Nemecko listom z 23. januára 2006 (ďalej len „list z 23. januára 2006“).

26 Listom zo 6. februára 2006 požiadala Komisia Spolkovú republiku Nemecko o vysvetlenia, a tá ich poskytla listom z 5. apríla 2006. Žiadosť o poskytnutie dodatočných informácií zaslala Komisia Spolkovej republike Nemecko 19. júla 2006 a tá na ňu odpovedala listom z 25. septembra 2006.

6. Napadnuté rozhodnutie

27 Dňa 24. januára 2007 prijala Komisia rozhodnutie 2007/492/ES o štátnej pomoci Nemecka C 38/2005 (ex NN 52/2004) v prospech skupiny Biria (Ú. v. EÚ L 183, s. 27; ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) Výroková časť napadnutého rozhodnutia uvádza:

„Článok 1

Štátna pomoc [Spolkovej republiky Nemecko] v prospech [Bike Systems], [Sachsen Zweirad] a Biria GmbH (dnes Biria AG) nie je zlučiteľná so spoločným trhom. Pomoc sa skladá z týchto opatrení:

a) opatrenie 1: Vklad tichého spoločníka do [Bike Systems] vo výške 2 070 732 eur. Prvok pomoci zodpovedá rozdielu medzi referenčnou sadzbou plus 1 000 bázických [základných – neoficiálny preklad] bodov a províziou za vklad (pevná sadzba plus 50 % variabilnej prémie [provízie – neoficiálny preklad]);

b) opatrenie 2: Záruka vo výške 4 480 000 eur v prospech [Sachsen Zweirad]. Prvok pomoci zodpovedá rozdielu medzi referenčnou sadzbou plus 800 bázických [základných – neoficiálny preklad] bodov a úrokom, za ktorý bol zaručený úver poskytnutý;

c) opatrenie 3: Záruka vo výške 19 900 000 eur v prospech Biria GmbH (teraz Biria AG). Prvok pomoci zodpovedá rozdielu medzi referenčnou sadzbou plus 700 bázických [základných – neoficiálny preklad] bodov a úrokom, za ktorý bol zaručený úver poskytnutý.

Článok 2

1. [Spolková republika Nemecko] prijme všetky potrebné opatrenia, aby vyžiadala naspäť od príjemcu protiprávne poskytnutú pomoc uvedenú v článku 1.

2. Vklad tichého spoločníka a záruka za Biria GmbH (teraz Biria AG) musia byť ukončené do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia.

...“

28 Na podporu napadnutého rozhodnutia sú uvedené v podstate nasledujúce dôvody. Komisia sa, pokiaľ ide o opatrenie 1, domnieva, že vklad gbb treba pripísať štátu a že Bike Systems týmto získal výhodu, ktorú by za rovnakých podmienok na trhu nezískal. Opierajúc sa o bod 3.2 oznámenia Komisie o uplatnení článku 87 [ES] a 88 [ES] na štátnu pomoc vo forme povinného ručenia a záruk (Ú. v. ES C 71, s. 14), Komisia usudzuje, že za pomoc treba považovať celý tento vklad, lebo Bike Systems bol v čase, keď sa vklad uskutočnil, v ťažkostiach a riziko spojené s vkladom bolo také vysoké, že nijaký trhovo konajúci investor by ho neuskutočnil. Komisia sa v súvislosti s opatreniami 2 a 3 domnieva, že príjemcovia sú veľké podniky, ktoré boli v čase poskytnutia záruk v ťažkostiach podľa kritérií usmernení z roku 1999, najmä podľa kritérií v ich bode 6. Uvedené záruky teda nepatrili do schémy schválenej pomoci, ale mali byť Komisii individuálne oznámené. Okrem toho čo sa týka opatrení 1, 2 a 3, Komisia konštatovala, že výnimky stanovené v článku 87 ods. 2 a 3 ES sa nemohli uplatniť a že jej nebola predložená nijaká informácia týkajúca sa konkrétne vykonania plánu reštrukturalizácie, ako požadujú usmernenia z roku 1999. Pokiaľ ide o opatrenia 2 a 3, Komisia okrem iného v napadnutom rozhodnutí uvádza, že keďže Sachsen Zweirad dostal pomoc na reštrukturalizáciu v apríli 1996 a v marci 1998, nebola pri poskytnutí oboch záruk dodržaná zásada jednorazovej pomoci, lebo uplynulo menej ako 10 rokov od ukončenia reštrukturalizácie a v predmetnej veci nie sú známe žiadne mimoriadne okolnosti. Podľa Komisie tak neboli dodržané usmernenia z roku 1999.

Konanie a návrhy účastníkov konania

29 Návrhmi doručenými do kancelárie Súdu prvého stupňa 5. a 16. apríla 2007 zapísanými pod číslami T‑102/07 a T‑120/07 podali na jednej strane Freistaat Sachsen a na druhej strane MB Immobilien a MB System tieto žaloby.

30 Samostatným podaním doručeným do kancelárie Súdu prvého stupňa 13. augusta 2007 podal MB Immobilien návrh na nariadenie predbežného opatrenia, ktorý sa týkal odkladu výkonu napadnutého rozhodnutia. Tento návrh bol zamietnutý uznesením predsedu Súdu prvého stupňa z 11. októbra 2007, pričom o trovách konania sa malo rozhodnúť v konaní o veci samej.

31 Uznesením predsedu štvrtej komory Súdu prvého stupňa z 24. novembra 2008 boli po vypočutí účastníkov konania veci T‑102/07 a T‑120/07 spojené na účely ústnej časti konania a rozsudku v súlade s článkom 50 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

32 Vo veci T‑102/07 Freistaat Sachsen navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zrušil napadnuté rozhodnutie, pokiaľ ide o opatrenia 2 a 3,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

33 Vo veci T‑120/07 MB Immobilien a MB System navrhujú, aby Všeobecný súd:

– zrušil napadnuté rozhodnutie,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

34 Vo veci T‑102/07 Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu,

– zaviazal Freistaat Sachsen na náhradu trov konania.

35 Vo veci T‑120/07 Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu,

– zaviazal MB Immobilien a MB System na náhradu trov konania.

Právny stav

36 Žaloba vo veci T‑102/07 obsahuje tri žalobné dôvody. Prvý dôvod vychádza z porušenia práva Spoločenstva založeného na nesprávnom výklade schémy schválenej pomoci. Skladá sa z troch častí. V prvej časti Freistaat Sachsen spochybňuje neuplatnenie vhodného opatrenia E 16/94. V druhej časti uvádza nedostatočné odôvodnenie. V tretej časti tvrdí, že dotknuté podniky nepredstavujú podniky v ťažkostiach v zmysle schémy schválenej pomoci. Druhý dôvod je založený na nesprávnom posúdení skutočností týkajúcich sa ťažkostí predmetných podnikov. Obsahuje dve časti. V prvej časti Freistaat Sachsen uvádza, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore s praxou Komisie. V druhej časti uvádza nesprávne posúdenie kritérií bodu 6 usmernení z roku 1999. Tretí dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia, pokiaľ ide o výšku prvku pomoci.

37 Žaloba vo veci T‑120/07 obsahuje tiež tri žalobné dôvody. Prvý dôvod vychádza z porušenia práva Spoločenstva založeného na nesprávnom výklade schémy schválenej pomoci. Druhý dôvod je založený na nesprávnom posúdení skutočností týkajúcich sa ťažkostí prijímajúcich podnikov. Tretí dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia. Skladá sa zo štyroch častí. V prvej časti MB Immobilien a MB System uvádzajú, že Komisia sa odklonila od usmernení z roku 1999 bez toho, aby túto skutočnosť odôvodnila. V druhej časti uvádzajú nedostatočné odôvodnenie na základe vhodného opatrenia E 16/94. V tretej časti napádajú skutočnosť, že Komisia neodôvodnila svoje rozhodnutie odkloniť sa od vhodného opatrenia E 16/94. V štvrtej časti kritizujú vážnu chybu v odôvodnení, pokiaľ ide o určenie výšky pomoci, ktorú treba vrátiť.

38 Treba konštatovať, že tvrdenia uvádzané Freistaat Sachsen v rámci žaloby vo veci T‑102/07 a tvrdenia MB Immobilien a MB System v rámci žaloby vo veci T‑120/07 sa výrazne prelínajú, hoci výhrady Freistaat Sachsen sa týkajú len opatrení 2 a 3, zatiaľ čo výhrady MB Immobilien a MB System sa týkajú tiež opatrenia 1. Uvedené výhrady sa v podstate týkajú po prvé, pokiaľ ide o opatrenia 2 a 3, porušenia schémy schválenej pomoci založeného na údajnom neuplatnení úzkej definície pojmu podnik v ťažkostiach uvedenej vo vhodnom opatrení E 16/94 v prospech uplatnenia definície nachádzajúcej sa v usmerneniach z roku 1999 a najmä príznakov uvedených v ich bode 6. Po druhé žalobcovia tvrdia, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijímajúce podniky charakterizovala ako podniky v ťažkostiach. Po tretie údajne došlo k porušeniu povinnosti odôvodnenia. Práve v tomto poradí budú ďalej výhrady žalobcov analyzované.

1. O výhrade založenej na neuplatnení definície pojmu podnik v ťažkostiach uvedenej vo vhodnom opatrení E 16/94

Tvrdenia účastníkov konania

39 Žalobcovia nespochybňujú, že podniky v ťažkostiach sú vylúčené z variantu regionálnej pomoci schémy schválenej pomoci. V podstate však uvádzajú, že Komisia mala založiť svoju analýzu, podľa ktorej boli podniky prijímajúce opatrenia 2 a 3 v ťažkostiach, na kritériách vhodného opatrenia E 16/94, a nie na kritériách bodov 4 až 6 usmernení z roku 1999, ktoré sú údajne širšie.

40 Podľa Freistaat Sachsen mala Komisia s ohľadom na judikatúru povinnosť preskúmať opatrenia 2 a 3 na základe podmienok schémy schválenej pomoci (rozsudok Súdneho dvora z 5. októbra 1994, Taliansko/Komisia, C‑47/91, Zb. s. I‑4635). V napadnutom rozhodnutí však Komisia rozhodla o nezlučiteľnosti opatrení 2 a 3 so schémou schválenej pomoci nie na základe definície pojmu podnik v ťažkostiach vyplývajúcej z vhodného opatrenia E 16/94, ale na základe kritérií uvedených v bode 6 usmernení z roku 1999. Komisia tak precenila rozsah svojej voľnej úvahy v rámci konkrétneho uplatnenia schémy pomoci, ktorú predtým sama schválila.

41 Freistaat Sachsen pripomína, že schéma schválenej pomoci obsahuje dva varianty: jednak variant regionálnej pomoci a jednak variant pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Opatrenia 2 a 3 mali byť poskytnuté v rámci variantu regionálnej pomoci, takže sa mala uplatniť definícia pojmu podnik v ťažkostiach vychádzajúca z vhodného opatrenia E 16/94.

42 Po prvé sa Freistaat Sachsen opiera o výklad skutkového stavu a korešpondencie existujúcich pred usmerneniami 1999.

43 Tvrdí teda, že pojem podnik v ťažkostiach bol najprv definovaný v rozhodnutí SG (93) D/9273 ako každý podnik, o ktorom ručiteľ ako hospodársky subjekt vynakladajúci náležitú starostlivosť vie alebo môže vedieť, že sa nachádza v ťažkostiach.

44 Podľa Freistaat Sachsen Komisia v rozhodnutí 96/475 týkajúcom sa záruk na projekty reštrukturalizácie pre veľké podniky v ťažkostiach poskytnutých v rámci záručných schém viacerých nemeckých spolkových krajín, vrátane Freistaat Sachsen, rozhodla, že poskytnutie záruk veľkým podnikom v ťažkostiach musí byť individuálne oznámené. Z toho vyplýva, že v rámci variantu pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu patriaceho do schémy schválenej pomoci mohli byť záruky poskytnuté len MSP v ťažkostiach. Podľa Freistaat Sachsen sa to netýkalo variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci, čo potvrdzuje list z 19. decembra 1996 (pozri bod 6 vyššie).

45 Okrem toho Freistaat Sachsen tvrdí, že z korešpondencie medzi Spolkovou republikou Nemecko a Komisiou, akou je list z 2. marca 1998 (pozri bod 7 vyššie), vyplýva, že na úrovni spolkových krajín, ako aj na úrovni spolkovej republiky existovali viaceré podobné záručné programy. Z dôvodu významu regionálnej podpory bolo potrebné nájsť operatívne vymedzenie pojmu „zdravé podniky“. Podľa Freistaat Sachsen bolo toto hľadanie predmetom viacerých rokovaní a dlhodobej výmeny korešpondencie medzi Komisiou a Spolkovou republikou Nemecko, ktoré bolo možné ukončiť až na základe návrhu definície pojmu podnik v ťažkostiach predloženého Komisiou vo vhodnom opatrení E 16/94.

46 Vhodné opatrenie E 16/94 znova definovalo vylúčenie podnikov v ťažkostiach z regionálnej pomoci. Z nároku na regionálnu pomoc boli odvtedy vylúčené jednak podniky spĺňajúce jasné kritériá, ktoré boli následne prevzaté do bodu 5 usmernení z roku 1999, a jednak podniky, v prípade ktorých existuje riziko, že bude potrebná záruka. Táto definícia odvtedy nebola zmenená.

47 Freistaat Sachsen ďalej uvádza, že v liste z 11. novembra 1998 (pozri bod 10 vyššie) Komisia uviedla, že otázka definície pojmu podnik v ťažkostiach ešte nebola definitívne objasnená, ale že v záujme právnej istoty sa majú uplatňovať kritériá uvedené vo vhodnom opatrení E 16/94.

48 Po druhé Freistaat Sachsen tvrdí, že korešpondencia medzi Spolkovou republikou Nemecko a Komisiou, ku ktorej došlo po prijatí usmernení z roku 1999, neuvádza žiadnu zmenu v súvislosti s uplatňovaním definície pojmu podnik v ťažkostiach nachádzajúcej sa vo vhodnom opatrení E 16/94 v prípade variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci.

49 Podľa Freistaat Sachsen sa list z 1. decembra 1999 týka výlučne pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov v ťažkostiach. To isté platí v prípade listu z 20. januára 2000, v ktorom Spolková republika Nemecko prijala vhodné opatrenia stanovené v časti 6 usmernení z roku 1999, keďže uvedené opatrenia sa tiež týkali len schém pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Z tohto listu tiež vyplývalo, že pre MSP v ťažkostiach by sa mala uplatňovať definícia nachádzajúca sa v bode 5 usmernení z roku 1999.

50 Dokumenty poskytnuté listom z 30. júna 2000 sa tiež týkali len schém pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Kontrolná stupnica vo svojom bode 3.5 zhrnula programy alebo varianty programov s regionálnym cieľom. Naopak bod 4 upravoval len pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu. To platilo aj pre neskoršie zmeny bodu 4, ktorých sa týkala nasledujúca korešpondencia medzi Komisiou a nemeckou vládou.

51 Po tretie sa Freistaat Sachsen domnieva, že uplatnenie dvoch mierne odlišných definícií pojmu podnik v ťažkostiach v rámci variantu regionálnej pomoci a variantu pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu patriacich do schémy schválenej pomoci vyplýva z rozdielnych cieľov uvedených variantov.

52 Variant pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu sa snažil o to, aby len MSP, ktoré spĺňajú kritériá bodu 5 usmernení z roku 1999, mohli využiť pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu. Freistaat Sachsen uvádza, že v prípade variantu regionálnej pomoci mohli podniky využiť regionálnu pomoc, ak sa nenachádzali v ťažkostiach podľa vhodného opatrenia E 16/94, teda podľa kritérií jasne definovaných v súlade s bodom 5 usmernení z roku 1999, alebo ak bolo nepravdepodobné, že sa realizuje záruka.

53 Napokon Freistaat Sachsen tvrdí, že príznaky ťažkostí podniku uvedené v bode 6 usmernení z roku 1999 sú príliš nejasné, aby mohli vytvárať kritériá, podľa ktorých by členské štáty posúdili zlučiteľnosť zamýšľaného opatrenia pomoci s existujúcou schémou.

54 MB Immobilien a MB System tvrdia, že Komisia mala posúdiť opatrenia 2 a 3 s ohľadom na schému schválenej pomoci a v tejto súvislosti tiež uvádzajú vhodné opatrenie E 16/94. Uvádzajú, že podmienky vhodného opatrenia E 16/94 sú formulované užšie než podmienky usmernení z roku 1999. Namiesto príznakov podľa uvedených usmernení sa má v predmetnej veci uplatňovať kritérium rozpočtového práva vyplývajúce z vhodného opatrenia E 16/94. Podľa tohto kritéria nemožno záruky poskytnúť v prípade, že s veľkou pravdepodobnosťou možno očakávať, že splnenie záväzku bude požadované od ručiteľa. Spolková republika Nemecko túto definíciu prijala, a tak Freistaat Sachsen, ako aj príjemcovia mohli počítať s tým, že režim schválenej pomoci sa uplatňuje ako osobitný režim.

55 MB Immobilien a MB System tvrdia, že prispôsobenie schémy schválenej pomoci usmerneniam z roku 1999 sa týka len variantu pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. Komisia navrhla oznamovať všetky záruky pre veľké podniky bez ohľadu na ich účel, ale nevyjadrila sa k tomu, že Spolková republika Nemecko tento návrh odmietla. Táto otázka ešte nebola definitívne objasnená.

56 Podľa MB Immobilien a MB System boli záruky podporujúce opatrenia na záchranu a reštrukturalizáciu v prospech podnikov v ťažkostiach v zmysle schémy schválenej pomoci obmedzené na MSP. Pokiaľ ide o regionálnu pomoc na fungovanie a investovanie, ako je uvedená vo vhodnom opatrení E 16/94, uplatnenie prísnych kritérií uvedených v bode 5 usmernení z roku 1999 malo byť doplnené o dvojitú rozpočtovú podmienku, podľa ktorej záruku nemožno poskytnúť, ak je vysoko pravdepodobné, že bude realizovaná, a záruky možno poskytnúť podnikom v ťažkostiach, len ak ručiteľ na základe posudku vypracovaného (nezávislým) audítorom a zohľadňujúceho zaručenú pôžičku konštatuje, že perspektíva pokračovania prijímajúceho podniku v činnosti je pozitívna. Okrem toho, pokiaľ ide o povinnosť oznamovať pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu veľkých podnikov v ťažkostiach, ktorá vyplýva z rozhodnutia 96/475, MB Immobilien a MB System, tvrdia, že Spolková republika Nemecko ju pre oba varianty akceptovala len pre Bádensko‑Württembersko (Nemecko) a Hamburg (Nemecko). Pokiaľ ide o variant regionálnej pomoci, schéma schválenej pomoci nebola rozhodnutím 96/475 dotknutá. Preto kritériom umožňujúcim overiť prípustnosť takýchto záruk zostalo uvedené rozpočtové kritérium, ktoré nebolo nahradené príznakmi uvedenými v usmerneniach z roku 1999.

57 Komisia navrhuje tieto výhrady zamietnuť. Spochybňuje uplatniteľnosť vhodného opatrenia E 16/94 a uvádza, že v napadnutom rozhodnutí správne použila kritériá stanovené v bodoch 4 až 6 usmernení z roku 1999.

Posúdenie Všeobecným súdom

58 Treba konštatovať, že žalobcovia nespochybňujú, že podniky v ťažkostiach sú vylúčené z variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci. Tvrdia však, že Komisia sa v súvislosti s opatreniami 2 a 3 nemohla v napadnutom rozhodnutí opierať o definíciu podniku v ťažkostiach, ktorá vyplýva z bodov 4 až 6 usmernení z roku 1999, aby vylúčila predmetné podniky z uplatnenia variantu regionálnej pomoci, ale mala použiť definíciu uvedenú vo vhodnom opatrení E 16/94, ktorá je užšia. Spolková republika Nemecko pre variant regionálnej pomoci patriaci do schémy schválenej pomoci totiž neprijala túto údajne širšiu definíciu uvedenú v usmerneniach z roku 1999. Okrem toho príznaky uvedené v bode 6 usmernení z roku 1999 sú príliš nepresné na to, aby členské štáty mohli posúdiť zlučiteľnosť finančných opatrení so schémou schválenej pomoci.

59 V súvislosti s mierou voľnej úvahy Komisie treba pripomenúť, že keď je Komisia konfrontovaná s individuálnou pomocou, o ktorej sa tvrdí, že bola uskutočnená podľa vopred schválenej schémy, nemôže ju na začiatku skúmať priamo vo vzťahu k Zmluve ES. Pred začatím akéhokoľvek konania musí byť najprv preskúmané, či sa na pomoc vzťahuje všeobecná schéma a či zodpovedá podmienkam uloženým v rozhodnutí o jej schválení. Ak by tak Komisia nepostupovala, mohla by pri skúmaní každej individuálnej pomoci znovu prehodnotiť svoje rozhodnutie o schéme schválenej pomoci, v prípade ktorého sa predpokladá predchádzajúce preskúmanie s ohľadom na článok 87 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok Taliansko/Komisia, už citovaný v bode 40 vyššie, bod 24).

60 Pomoc, ktorá je založená na presnom a predvídateľnom uplatnení podmienok stanovených v rozhodnutí o schválení všeobecnej schémy, sa teda považuje za existujúcu pomoc a netreba ju oznamovať Komisii ani skúmať s ohľadom na článok 87 ES (rozsudok Súdneho dvora zo 16. mája 2002, ARAP a i./Komisia, C‑321/99 P, Zb. s. I‑4287, bod 83, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. novembra 2004, Ferriere Nord/Komisia, T‑176/01, Zb. s. II‑3931, bod 51).

61 Naopak opatrenia, na ktoré sa nevzťahujú uvedené všeobecné schémy, predstavujú novú pomoc, ktorej zlučiteľnosť so spoločných trhom musí Komisia preskúmať. Z článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88] Zmluvy o ES (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 339) vyplýva, že „akékoľvek plány poskytnúť novú pomoc bude daný členský štát oznamovať Komisii v dostatočnom časovom predstihu“.

62 Okrem toho je potrebné uviesť, že rozhodnutie Komisie o súlade pomoci s predmetnou schémou patrí do rámca výkonu jej povinnosti dohliadať na uplatňovanie článkov 87 ES a 88 ES. Preto preskúmanie súladu pomoci s touto schémou zo strany Komisie nepredstavuje iniciatívu prekračujúcu rámec jej právomocí. Vzhľadom na to posúdenie zo strany Komisie nemôže byť obmedzené posúdením vnútroštátnych orgánov, ktoré poskytli pomoc.

63 Čo sa týka tvrdenia, že Spolková republika Nemecko nesúhlasila s definíciou podniku v ťažkostiach, aká vyplýva z bodov 4 až 6 usmernení z roku 1999 pre variant regionálnej pomoci patriaci do schémy schválenej pomoci, z článku 17 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 vyplýva, že Komisia získa od daného členského štátu všetky potrebné informácie na posúdenie schém existujúcej pomoci podľa článku 88 ods. 1 ES, ku ktorému pristúpi v spolupráci s ním. Ak Komisia na základe informácií predložených členským štátom dospeje k záveru, že existujúca schéma pomoci nie je alebo už ďalej nie je zlučiteľná so spoločným trhom, zašle danému členskému štátu odporúčanie navrhujúce vhodné opatrenia s cieľom zmeniť alebo zrušiť existujúcu schému pomoci podľa článku 18 nariadenia č. 659/1999.

64 V tejto súvislosti z článku 19 nariadenia č. 659/1999 vyplýva, že „ak daný členský štát akceptuje navrhované opatrenia a informuje o nich [o tom – neoficiálne znenie] Komisiu, Komisia zaznamená toto zistenie a informuje o ňom členský štát. Z tohto článku tiež vyplýva, že „členský štát bude viazaný jeho prijatím, aby vykonal príslušné [členský štát bude na základe tejto akceptácie povinný prijať vhodné – neoficiálny preklad] opatrenia“.

65 V predmetnej veci v súlade s vhodnými opatreniami podľa usmernení z roku 1999 (pozri bod 4 vyššie) Spolková republika Nemecko poskytla Komisii listom z 1. decembra 1999 zoznam schém pomoci, ktoré ostali v platnosti po 30. júni 2000 a majú byť podľa uvedeného listu prispôsobené vhodným opatreniam. Schéma schválenej pomoci je uvedená na tomto zozname. Listom z 20. januára 2000 prijala Spolková republika Nemecko vhodné opatrenia navrhnuté v časti 6 usmernení z roku 1999.

66 Podľa žalobcov však Spolková republika Nemecko súhlasila len s vhodnými opatreniami pre schémy pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, a teda len pre variant pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu patriaci do schémy schválenej pomoci. Z toho odvodzujú, že v prípade variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci sa naďalej uplatňuje definícia podniku v ťažkostiach nachádzajúca sa vo vhodnom opatrení E 16/94.

67 Túto úvahu treba zamietnuť.

68 Komisia vlastne správne uvádza, že korešpondencia Spolkovej republiky Nemecko v spise nerozlišuje medzi rôznymi variantmi schémy schválenej pomoci. Táto schéma je bez upresnenia uvedená najmä v liste z 1. decembra 1999. List z 20. januára 2000 je tiež všeobecný. Nebolo teda preukázané, že by existovalo nejaké výslovné vylúčenie uplatnenia usmernení z roku 1999 v prípade variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci.

69 Okrem toho kontrolná stupnica, ktorá, ako vyplýva z listu z 30. júna 2000, je neoddeliteľnou súčasťou nemeckých záručných schém – pričom v tejto oblasti preberá vhodné opatrenia –, a najmä jej bod 4.1, výslovne odkazuje na povinnosť individuálneho oznámenia v prípade pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu určenú veľkým podnikom v ťažkostiach v zmysle usmernení z roku 1999. Z bodu 4.1 kontrolnej stupnice teda vyplýva, že Spolková republika Nemecko súhlasila s tým, že každá záruka, ktorú možno považovať za pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu (s výnimkou záruk poskytnutých v rámci schém pomoci MSP, ktoré spĺňajú aspoň jedno z troch kritérií stanovených v bode 5 usmernení z roku 1999, pozri bod 78 nižšie), musí byť individuálne oznámená Komisii v súlade s usmerneniami z roku 1999.

70 Je pravda, ako uvádza Freistaat Sachsen, že príslušná korešpondencia v určitých súvislostiach výslovne odkazuje na „schémy pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu“. Napríklad v liste z 1. decembra 1999 je zmienka o prispôsobení všetkých „schém pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu“ platných po 30. júni 2000 usmerneniam z roku 1999. To isté platí v prípade kontrolnej stupnice. To je úplne v súlade s oddielom 6.3 usmernení z roku 1999, ktorý požaduje prispôsobenie „existujúcich schém záchrany a reštrukturalizácie v duchu týchto usmernení“.

71 V rozpore s tým, čo tvrdí Freistaat Sachsen, však z týchto odkazov na „schémy pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu“ nevyplýva, že prijatie vhodných opatrení Spolkovou republikou Nemecko bolo obmedzené na pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu patriacu do schémy schválenej pomoci.

72 Hoci sa uvedené prijatie vhodných opatrení podľa usmernení z roku 1999 týkalo len existujúcich schém na záchranu a reštrukturalizáciu, neznamená to, že Freistaat Sachsen mohla pri priznaní finančných výhod podnikom, ktoré sa mohli nachádzať v ťažkostiach, neprihliadať na usmernenia z roku 1999 po tom, ako 9. októbra 1999 nadobudli účinnosť a po tom, ako Spolková republika Nemecko súhlasila s vhodnými opatreniami, ktoré sú ich súčasťou. To platí aj v prípade, že sa na uvedené výhody vzťahovali a priori podmienky existujúcich regionálnych schém pre oblasť, ktorá, ako je uvedené v bode 10 napadnutého rozhodnutia, má nárok na podporu v zmysle článku 87 ods. 3 písm. a) ES.

73 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že výnimka uvedená v článku 87 ods. 3 písm. a) a c) ES týkajúca sa regionálnej pomoci predpokladá v prípade, že ide o pomoc na záchranu, že existuje skutočný reštrukturalizačný plán, aby mohli byť pozitívne účinky pomoci na regionálny rozvoj trvalé (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 21. marca 1991, Taliansko/Komisia, C‑305/89, Zb. s. I‑1603, bod 36) a aby kompenzovali deformačné účinky na hospodársku súťaž.

74 Z bodu 3 usmernení z roku 1999, ktoré sú pre Komisiu záväzné a ktoré mohla prijať na účely výkonu svojej širokej miery voľnej úvahy pri uplatnení článku 87 ods. 3 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Regione autonoma della Sardegna/Komisia, T‑171/02, Zb. s. II‑2123, body 94 a 95 a tam citovanú judikatúru) vyplýva, že „pomoc na záchranu firiem [podnikov – neoficiálny preklad] v ťažkostiach pred konkurzom a pomáhajúca im v reštrukturalizácii sa môže považovať za legitímnu záležitosť iba za určitých podmienok“. Práve z tohto dôvodu stanovujú usmernenia z roku 1999, najmä v bode 17, povinnosť oznamovať Komisii vopred každé financovanie pre podnik nachádzajúci sa vo finančných ťažkostiach poskytované alebo garantované štátom, pričom uvádzajú, že v rámci preskúmania tohto oznámenia Komisia prihliada k regionálnym dôvodom uvedeným v článku 87 ods. 3 písm. a) a c) ES, ako to vyplýva z bodov 19 a 20 uvedených usmernení.

75 Z uvedeného vyplýva, že v čase skutkových okolností veci samej mala Spolková republika Nemecko pred poskytnutím pomoci veľkému podniku, ktorý sa nachádzal v prinajmenšom problematickej ekonomickej situácii – čo bol nepochybne prípad skupiny Biria –, určiť, či šlo o podnik v ťažkostiach podľa kritérií stanovených v bodoch 4 až 6 usmernení z roku 1999. Ak šlo o tento prípad, vzťahovala sa na predmetnú pomoc povinnosť individuálneho oznámenia.

76 Z toho tiež vyplýva, že tvrdenie žalobcov týkajúce sa existencie špecifickej definície pojmu podnik v ťažkostiach v rámci variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci treba zamietnuť. Súhlas s paralelnou existenciou rôznych definícií podniku v ťažkostiach by v podstate mohol viesť k tomu, že podnik, ktorý je podľa usmernení z roku 1999 v ťažkostiach, by mohol získať štátnu pomoc bez povinnosti oznámenia a bez dodržania usmernení z roku 1999. Takáto situácia by však bola v rozpore so štruktúrou článku 87 ods. 1 a 3 ES a článku 88 ods. 3 ES, ako je zdôraznená v usmerneniach z roku 1999 (pozri bod 74 vyššie).

77 Čo sa týka tvrdení žalobcov, podľa ktorých sú príznaky uvedené v bode 6 usmernení z roku 1999 príliš neurčité na to, aby ich členský štát mohol použiť v rámci posúdenia zlučiteľnosti opatrenia zamýšľanej pomoci s existujúcou schémou, treba pripomenúť, že Komisia správne uvádza, že v prípade pochybností týkajúcich sa kvalifikácie situácie prijímajúceho podniku musí členský štát predmetné opatrenie oznámiť.

78 Okrem toho pokiaľ ide o tvrdenia žalobcov vyplývajúce z porovnania kritérií vhodného opatrenia E 16/94 a bodu 5 usmernení z roku 1999, ako aj zo skutočnosti, že časť korešpondencie medzi Komisiou a Spolkovou republikou Nemecko po prijatí usmernení z roku 1999 odkazovala len na kritériá uvedeného bodu 5, treba uviesť, že zo znenia usmernení z roku 1999 a najmä z ich časti 4 (pozri bod 3 vyššie) jasne vyplýva, že povolené sú už len schémy pomoci pre podniky v ťažkostiach týkajúce sa MSP. Z toho tiež vyplýva, že aby bolo možné posúdiť, či sa tieto podniky nachádzajú v ťažkostiach, sú a priori relevantné len prísne kritériá stanovené v bode 5 usmernení z roku 1999. Mimo rámca uplatnenia uvedených prísnych kritérií je potrebné individuálne oznámenie. Aj keď korešpondencia medzi Spolkovou republikou Nemecko a Komisiou po prijatí usmernení z roku 1999 mohla obsahovať diskusiu týkajúcu sa definície podniku v ťažkostiach, tak ako vyplýva z bodu 5 usmernení z roku 1999, na účely definovania rámca posúdenia schém naďalej schválenej pomoci, nemožno z toho odvodzovať, ako pravdepodobne tvrdia žalobcovia, že Spolková republika Nemecko prijala len túto definíciu, ani že odmietla možnosť použiť definíciu podniku uvedenú v bode 6 usmernení z roku 1999 mimo osobitného kontextu schém pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu MSP.

79 Napokon treba spresniť, že ako tvrdí Komisia a ako vyplýva z listu z 23. januára 2006, Spolková republika Nemecko obhajovala posúdenie opatrení 2 a 3 podľa bodu 6 usmernení z roku 1999. Okrem toho ani z napadnutého rozhodnutia, ani zo spisu nevyplýva, že by sa Spolková republika Nemecko v rámci správneho konania odvoláva na vhodné opatrenie E 16/94, a žalobcovia ani netvrdia opak.

80 Z uvedeného vyplýva, že netreba prihliadať na celú korešpondenciu medzi Komisiou a Spolkovou republikou Nemecko pred rokom 1999. Tiež treba odmietnuť údajne užšiu definíciu podniku v ťažkostiach nachádzajúcu sa vo vhodnom opatrení E 16/94 z dôvodu, že nie je na účely rozhodnutia tohto sporu relevantná.

81 Komisia preto tým, že posúdila situáciu predmetných podnikov v napadnutom rozhodnutí podľa kritérií usmernení z roku 1999, vrátane ich bodu 6, a nie podľa kritérií vhodného opatrenia E 16/94, neporušila ani právo Spoločenstva, ani režim schválenej pomoci.

82 Výhrady uvedené v rámci žalôb vo veciach T‑102/07 a T‑120/07 založené na porušení režimu schválenej pomoci preto treba zamietnuť.

2. O výhrade týkajúcej sa označenia prijímajúcich podnikov za podniky v ťažkostiach

83 MB Immobilien a MB System po prvé tvrdia, že podnik prijímajúci opatrenie 1, Bike Systems, sa v marci 2001 nenachádzal v ťažkostiach. Keďže schéma schválenej pomoci sa týka štátnych záruk a opatrenie 1 je vkladom tichého spoločníka, ktorý bol poskytnutý mimo tohto rámca, MB Immobilien a MB System v súvislosti s ním nespochybňujú použitie definície podnik v ťažkostiach uvedenej v usmerneniach z roku 1999.

84 Po druhé tak Freistaat Sachsen, ako aj MB Immobilien tvrdia, že podniky prijímajúce opatrenia 2 a 3, Sachsen Zweirad a Biria GmbH, sa v čase poskytnutia záruk nenachádzali v zmysle vhodného opatrenia E 16/94 v ťažkostiach. V tejto súvislosti z analýzy uvedenej vyššie vyplýva, že Komisia oprávnene založila napadnuté rozhodnutie na definícii pojmu podnik v ťažkostiach nachádzajúcej sa v usmerneniach z roku 1999. Z toho vyplýva, že výhrady založené na skutočnosti, že prijímajúce podniky sa nenachádzali v ťažkostiach podľa vhodného opatrenia E 16/94, treba zamietnuť ako neúčinné.

85 Po tretie Freistaat Sachsen tvrdí, že Sachsen Zweirad, resp. Biria GmbH, neboli v marci 2003, resp. decembri 2003, podnikmi v ťažkostiach v zmysle kritérií usmernení z roku 1999.

86 Okrem toho aj MB Immobilien a MB System vo svojich replikách subsidiárne tvrdia, že hoci sa uplatňovali usmernenia z roku 1999, treba sa domnievať, že Sachsen Zweirad a Biria GmbH sa nenachádzali v ťažkostiach. Túto výhradu však treba vyhlásiť za neprípustnú z dôvodu porušenia článku 21 Štatútu Súdneho dvora a článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku, podľa ktorého musí návrh obsahovať predmet sporu a stručné vysvetlenie dôvodov návrhu. Toto označenie musí byť dostatočne jasné a presné, aby umožnilo žalovanému pripraviť si obranu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe prípadne bez ďalších dodatočných informácií. Na zabezpečenie právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je potrebné, aby podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých je žaloba založená, vyplývali prinajmenšom stručne, ale koherentným a zrozumiteľným spôsobom, z jej samotného textu (uznesenie Súdu prvého stupňa z 11. júla 2005, Internationaler Hilfsfonds/Komisia, T‑294/04, Zb. s. II‑2719, bod 23).

87 Z toho vyplýva, že preskúmanie prípadného nesprávneho posúdenia, ktorého sa Komisia dopustila pri uplatnení kritérií vyplývajúcich z usmernení z roku 1999 na situáciu Sachsen Zweirad a Biria GmbH, sa obmedzí na preskúmanie tvrdení, ktoré v tejto súvislosti predložil Freistaat Sachsen.

88 Ďalej bude, teda na základe usmernení z roku 1999 preskúmané, či sa Komisia nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia jednak tým, že charakterizovala Bike Systems ako podnik nachádzajúci sa v marci 2001 v ťažkostiach, a jednak tým, že charakterizovala Sachsen Zweirad a Biria GmbH ako podniky nachádzajúce sa v ťažkostiach v marci 2003 a decembri 2003.

O otázke, či Bike Systems bol v marci 2001 podnikom v ťažkostiach

Tvrdenia účastníkov konania

89 Po prvé MB Immobilien a MB System tvrdia, že dôvody uvedené v bode 61 napadnutého rozhodnutia, na základe ktorých bol Bike Systems označený za podnik v ťažkostiach, nie sú v súlade s príslušnými kritériami alebo príznakmi v zmysle usmernení z roku 1999 a sú neúplné. Sama Komisia konštatovala, že Bike Systems nebol v úpadku, ale neuviedla žiadne konštatovanie týkajúce sa súvahy prijímajúcich podnikov, a teda kritérií uvedených v usmernení. Okrem toho z obmedzenej reštrukturalizácie nemožno automaticky odvodiť, že vyhliadky podniku sú neisté; k tomu treba dospieť na základe podrobnejších zistení. Okrem toho Komisia dostatočne nezohľadnila skutočnosť, že Bike Systems prevzala zdravá spoločnosť. Vzhľadom na to, že z dôvodu plánu oživenia došlo k zmene vlastníka, Komisia mala na účely prijatia adekvátneho stanoviska v súvislosti s vyhliadkami podniku preskúmať ekonomickú váhu preberajúcej spoločnosti. Navyše straty alebo záporné vlastné imanie nemuseli nutne znamenať, že podnik sa nachádza v ťažkostiach, ako dosvedčovali aj kritériá vyplývajúce z usmernení z roku 1999.

90 Po druhé MB Immobilien a MB System tvrdia, že Komisia neanalyzovala záväzné patronátne vyhlásenie (harte Patronatserklärung) spoločnosti Biria GmbH zo 6. marca 2001 (ďalej len „patronátne vyhlásenie“) napriek tomu, že na existenciu tohto dokumentu sa Spolková republika Nemecko odvolala v liste z 31. januára 2005. Komisia mala zohľadniť skutočnosť, že gbb mala k dispozícii – pokiaľ ide o povinnosti, ktoré vznikli na základe zmluvy o vklade tichého spoločníka – záruku Biria GmbH a že z tohto dôvodu sa mohla v prípade nesplatenia obrátiť na podnik, ktorý nebol podnikom v ťažkostiach. Komisia uznala, že nepreskúmala patronátne vyhlásenie, ktorý Biria GmbH vystavila v prospech Bike Systems, hoci o tejto skutočnosti vedela. Je potrebné rozlišovať medzi záväznými patronátnymi vyhláseniami (harte Patronatserklärungen) a nezáväznými patronátnymi vyhláseniami (weiche Patronatserklärungen). V rámci záväzného patronátneho vyhlásenia nie je ručiteľ dlžníkom, ktorý je vyzvaný plniť až po hlavnom dlžníkovi, ale je dlžníkovým solidárnym spoludlžníkom.

91 Tejto úvahe neodporuje skutočnosť, že nemecká vláda v liste z 23. januára 2006 uviedla, že súhlasí s vysvetleniami Komisie, podľa ktorých je vklad tichého spoločníka porovnateľný s podriadeným úverom, ktorého riziko je z dôvodu neexistencie záruk vyššie ako riziko klasickej bankovej pôžičky určenej na financovanie investície, takže provízia za takýto vklad tichého spoločníka musí byť jednoznačne vyššia ako referenčná sadzba Európskej únie účinná v deň poskytnutia. Keď Komisia uvádza, že s ohľadom na toto abstraktné vyhlásenie nemala nijaký dôvod detailnejšie preskúmať kvalifikáciu patronátneho vyhlásenia a v súvislosti s ním položiť otázky, zabúda, že o ňom vedela a bola povinná poučiť členský štát, alebo mu aspoň položiť otázky.

92 Po tretie MB Immobilien a MB System tvrdia, že Komisia nezohľadnila audítorskú správu týkajúcu sa ročnej účtovnej závierky k 31. decembru 2002 a výročnej správy Bike Systems za rok 2002 (ďalej len „správa o audite ročnej účtovnej závierky Bike Systems za rok 2002“), o ktorej vedela a v ktorej bolo uvedené, že prezentácia a posúdenie aktív v súvahe k 31. decembru 2002 umožňovali vychádzať z predpokladu, že vyhliadky sú pozitívne. Komisia nikdy nespomenula solventnosť preberajúceho podniku. MB Immobilien a MB System nesúhlasia s tvrdením Komisie, podľa ktorého nemá správa o audite ročnej účtovnej závierky Bike Systems za rok 2002 žiadnu váhu, pokiaľ ide o posúdenie rozhodnutí prijatých v roku 2001. Okrem toho sama takéto odôvodnenie a posteriori použila.

93 Po štvrté MB Immobilien a MB System uvádzajú, že tvrdenia Komisie týkajúce sa období po napadnutom rozhodnutí nemôžu slúžiť na odôvodnenie tohto rozhodnutia.

94 Komisia tvrdenia MB Immobilien a MB System spochybňuje.

Posúdenie Všeobecným súdom

95 Na úvod treba spresniť, že zo žaloby vo veci T‑120/07 vyplýva, že výhrady MB Immobilien a MB System, ktoré predložili v rámci svojho druhého dôvodu, sa týkajú jednak označenia Bike Systems za podnik v ťažkostiach a jednak určenia prvku pomoci, konkrétne rozsahu zvýšenia uplatneného Komisiou.

96 Čo sa týka určenia prvku pomoci v opatrení 1, treba konštatovať, že druhý dôvod neobsahuje žiadne podrobnejšie vysvetlenie v porovnaní s výhradou MB Immobilien a MB System uvedenou v rámci tohto dôvodu v žalobe vo veci T‑120/07, podľa ktorého Komisia dostatočne neprihliadala na skutočnosť, že provízia, ktorá je o viac ako 600 základných bodov vyššia ako referenčná úroková sadzba, dostatočne zohľadňuje zvýšené riziko nesplatenia zo strany podniku v ťažkostiach. V súlade s judikatúrou uvedenou v bode 86 vyššie musí byť teda vyhlásený za neprípustný. Tvrdenia smerujúce proti určeniu prvku pomoci v porovnaní s referenčnou trhovou sadzbou nachádzajúce sa v treťom dôvode žaloby vo veci T‑120/07 týkajúcom sa nedostatku odôvodnenia budú preskúmané v rámci posúdenia výhrad založených na nedostatku odôvodnenia napadnutého rozhodnutia.

97 Druhý žalobný dôvod vo veci T‑120/07 a preskúmanie prípadných nesprávnych posúdení sa teda obmedzia na otázku, či sa Komisia dopustila nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že Bike Systems bol v čase poskytnutia opatrenia 1 podnikom v ťažkostiach na základe kritérií vyplývajúcich z usmernení z roku 1999.

98 Je potrebné pripomenúť, že zisťovanie, ktoré musí Komisia vykonať, zahŕňa zohľadnenie a posúdenie komplexných hospodárskych skutočností a okolností. Keďže súd Spoločenstva nemôže svojím posúdením skutkového stavu a komplexných hospodárskych okolností nahrádzať posúdenie Komisie, musí sa kontrola Súdu prvého stupňa v dôsledku toho obmedziť na overenie dodržania procesných pravidiel a povinnosti odôvodnenia, vecnej správnosti skutkových okolností, ako aj neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia a zneužitia právomoci (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. mája 2005, Saxonia Edelmetalle a ZEMAG/Komisia, T‑111/01 a T‑133/01, Zb. s. II‑1579, bod 91 a tam citovanú judikatúru).

99 Čo sa týka situácie Bike Systems v marci 2001, treba pripomenúť, že Komisia v bode 61 napadnutého rozhodnutia uvádza:

„... V Bike Systems bola platobná neschopnosť odvrátená až prijatím plánu o riešení [na prekonanie – neoficiálny preklad] platobnej neschopnosti. Vyhliadky podniku do budúcnosti boli neisté, lebo sa uskutočnila len obmedzená reštrukturalizácia. Podľa súvahy za rok 2001 podnik ešte stále vykazoval straty. Vlastné imanie bolo naďalej záporné, aj keď to kvôli existencii tichých rezerv nevyvolalo platobnú neschopnosť. Na základe toho treba Bike Systems v uvedenej dobe považovať za podnik v ťažkostiach.“

100 Analýza situácie v Bike Systems je teda založená na existencii plánu na prekonanie platobnej neschopnosti, obmedzenej reštrukturalizácii, z ktorej vyplývalo, že vyhliadky do budúcnosti boli neisté, stratách, ktoré sú uvedené v súvahe za rok 2001, a zápornom vlastnom imaní.

101 MB Immobilien a MB System po prvé uvádzajú, že uvedené faktory sa nenachádzajú v usmerneniach z roku 1999 a dostatočne právne nepodporujú záver Komisie, podľa ktorého bol Bike Systems v ťažkostiach.

102 Toto tvrdenie nemožno prijať.

103 Pokiaľ ide o rámec analýzy usmernení z roku 1999, treba pripomenúť, že ich bod 4 sa obmedzuje na všeobecné konštatovanie, že podnik sa považuje za podnik v ťažkostiach vtedy, keď je neschopný, či už prostredníctvom vlastných finančných zdrojov alebo prostredníctvom prostriedkov, ktoré je schopný získať od svojich majiteľov/akcionárov alebo veriteľov, zamedziť stratám, ktoré by ho bez vonkajšej intervencie zo strany štátnych orgánov takmer s určitosťou odsúdili na ukončenie podnikania v krátkodobom alebo v strednodobom časovom horizonte.

104 Okrem toho zo znenia bodov 5 a 6 usmernení z roku 1999 vyplýva, že hoci sa podnik podľa usmernení považuje za podnik v ťažkostiach „v každom prípade“ vtedy, ak došlo k úbytku podstatnej časti jeho základného imania, to, že je vo finančných ťažkostiach v zmysle usmernení z roku 1999, možno preukázať aj inými dôkazmi, než sú vymenované v bode 6, a to i keď nestratil značnú časť svojho základného imania (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 15. júna 2005, Corsica Ferries France/Komisia, T‑349/03, Zb. s. II‑2197, bod 185).

105 Z tejto judikatúry možno tiež odvodiť jednak to, že významné zníženie základného imania predstavuje veľmi vážny faktor znamenajúci, že podnik sa nachádza v ťažkostiach, a jednak to, že existuje určitý počet ekonomických faktorov, ktorých neúplný zoznam sa nachádza v bode 6 usmernení z roku 1999 (pozri použitie slova „ako“ v rozsudku Corsica Ferries France/Komisia, už citovanom v bode 104 vyššie, bod 185) a ktoré tiež môžu preukázať existenciu tohto stavu, a to aj v prípade absencie úbytku podstatnej časti základného imania alebo platobnej neschopnosti v zmysle bodu 5 usmernení z roku 1999.

106 V prejednávanej veci uvádza napadnuté rozhodnutie existenciu záporného vlastného imania, čo možno v rozpore s tým, čo tvrdia MB Immobilien a MB System, považovať za významný indikátor ťažkej finančnej situácie podniku, a to aj nad rámec osobitných okolností uvedených v bode 5 usmernení z roku 1999.

107 V rozhodnutí sa tiež uvádzajú ďalšie príznaky, najmä pokračovanie strát v priebehu roku opatrenia 1. Hoci tento faktor nie je uvedený v neúplnom zozname príznakov v bode 6, ktorý uvádza rastúce straty, nemožno jeho relevantnosť v rámci analýzy finančnej situácie podniku poprieť, ak sa týka situácie existujúcej pred alebo počas poskytnutia pomoci, čo MB Immobilien a MB System nespochybňujú.

108 Pokiaľ ide o plán na prekonanie platobnej neschopnosti, z odpovedí MB System a Komisie na písomné otázky Súdu prvého stupňa vo veci T‑120/07 vyplýva, že konkurzné konanie má v nemeckom práve za cieľ ozdraviť podnik v platobnej neschopnosti v momente, keď je ešte možné vyhnúť sa konkurzu, a predpokladá predloženie plánu na prekonanie platobnej neschopnosti.

109 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že bod 5 písm. c) usmernení z roku 1999 odkazuje na situáciu podniku, ktorý bez ohľadu na právnu formu spĺňa „podľa vnútroštátnych právnych predpisov kritériá na to, aby sa stal predmetom konkurzného konania založeného na jeho platobnej neschopnosti“, ako na faktor svedčiaci o tom, že ho v každom prípade treba považovať za podnik v ťažkostiach. Situácia Bike Systems v marci 2001 určite nekorešpondovala so situáciou opísanou v uvedenom bode 5 písm. c), lebo spoločnosť práve vyšla z konkurzného konania. Ako však potvrdila Komisia v odpovedi na písomné otázky Všeobecného súdu a na pojednávaní, v napadnutom rozhodnutí usúdila, že plán na prekonanie platobnej neschopnosti umožnil Bike Systems platobnú neschopnosť prekonať, ale že jeho situácia ostala nestála, najmä preto, že jeho reštrukturalizácia bola obmedzená, pričom tento faktor bol zohľadnený ako príznak ťažkostí podľa bodu 6 usmernení z roku 1999.

110 Pokiaľ ide ďalej o rozsah tejto reštrukturalizácie, MB System síce pripúšťa, že pôvodná reštrukturalizácia Bike Systems bola obmedzená v tom zmysle, že bolo potrebné spoločnosť čo najrýchlejšie vyňať z konkurzného konania s cieľom umožniť pokračovanie jej činností a že šlo hlavne o vyrovnanie dlhov, ale tvrdí tiež, že Komisia mala zohľadniť skutočnosť, že situácia podniku, ktorý vyšiel z konkurzného konania, je podobná ako situácia novej spoločnosti, lebo už nemá dlhy. Navyše podľa MB System veritelia verili, že dôjde k ozdraveniu Bike Systems, keďže súhlasili s plánom na prekonanie platobnej neschopnosti. MB System sa domnieva, že po tom, ako Bike Systems prevzala skupina Biria, ktorá bola druhou skupinou na trhu, mala úplne iné ekonomické vyhliadky.

111 Napriek faktorom, ktoré uviedli MB Immobilien a MB System, treba konštatovať, že konkurzné konanie týkajúce sa Bike Systems bolo ukončené až v decembri 2000, to znamená len tri mesiace pred poskytnutím opatrenia 1. Za týchto podmienok a s prihliadnutím na skutočnosť, že šlo hlavne o reštrukturalizácia záväzkov bez významných prevádzkových zmien, sa Všeobecný súd domnieva, že Komisia mohla bez toho, aby sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, dospieť k záveru, že situácia Bike Systems v marci 2001 zostávala nestála a jej vyhliadky boli neisté, a to napriek dôvere, ktorú mohli banky prejaviť v súvislosti s uvedenými vyhliadkami.

112 Pokiaľ ide o údajnú absenciu zohľadnenia situácie zdravého podniku nadobúdajúceho spoločnosť Bike Systems, teda o výhradu, ktorá – ako vyplýva z odpovede na písomné otázky Všeobecného súdu – odkazuje na zahrnutie Bike Systems do skupiny Biria počas obdobia reštrukturalizácie, treba konštatovať, že tvrdenie MB Immobilien a MB System nie je dostatočne odôvodnené, a najmä nevysvetľuje, ktoré osobitné skutočnosti prednesené počas správneho konania Komisia nezohľadnila. Odkaz na postavenie skupiny Biria na trhu v odpovedi na otázku Všeobecného súdu v priebehu pojednávania v tejto súvislosti nestačí, a preto treba túto výhradu vyhlásiť za neprípustnú v súlade s judikatúrou citovanou v bode 86 vyššie. V každom prípade, tak ako tvrdí Komisia, spoločnosťou povinnou zaplatiť províziu za opatrenie 1 je Bike Systems, a nie nadobúdateľ, a nemožno vychádzať z toho, že nadobúdajúci podnik svojej dcérskej spoločnosti pomôže, pokiaľ ide o splatenie takéhoto dlhu.

113 Po druhé MB Immobilien a MB System tvrdia, že Komisia mala analyzovať patronátne vyhlásenie.

114 V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že aby si dotknutý členský štát splnil svoju povinnosť spolupráce s Komisiou, je povinný poskytnúť všetky údaje umožňujúce tejto inštitúcii overiť, či sú splnené podmienky výnimky, o ktorú žiada (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. apríla 2006, Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, T‑17/03, Zb. s. II‑1139, bod 48 a tam citovanú judikatúru).

115 Okrem iného treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry musí byť zákonnosť aktu Spoločenstva posudzovaná podľa skutkového a právneho stavu jestvujúceho v čase prijatia tohto aktu a hodnotenia vykonané Komisiou môžu byť preskúmané len na základe informácií, ktoré mala Komisia k dispozícii, keď k týmto hodnoteniam dospela (pozri rozsudok Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, už citovaný v bode 114 vyššie, bod 54 a tam citovanú judikatúru).

116 Ak totiž Komisia umožnila dotknutým osobám účinne predložiť ich pripomienky, nemôže sa jej vytýkať, že neprihliadla na prípadné skutkové okolnosti, ktoré jej mohli byť, ale neboli, predložené počas správneho konania, pričom Komisia nie je povinná bez návrhu a na základe domnienok preskúmať, aké skutočnosti jej mohli byť predložené (pozri rozsudok Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke/Komisia, už citovaný v bode 114 vyššie, bod 54 a tam citovanú judikatúru.

117 V prejednávanej veci treba konštatovať, že patronátne vyhlásenie nebolo Komisii predložené počas správneho konania. Je však pravda, že jeho existenciu Spolková republika Nemecko spomenula v liste z 31. januára 2005 takto:

„Strategické spojenie vytvorené skupinou Biria (najmä zoskupenie nákupu a dodávky materiálov) umožňuje domnievať sa, že vyhliadky Bike Systems sú pozitívne a že reštrukturalizácia bude úspešná. Patronátne vyhlásenie požadované [Sachsen Zweirad] a Biria GmbH v súvislosti s poskytnutím [vkladu tichého spoločníka] by malo zaručiť, že tieto podniky aktívne podporia vývoj Bike Systems.“

118 V tejto súvislosti treba uviesť, ako uvádza Komisia, že skutočnosť, že Spolková republika Nemecko v jedinej vete uviedla, že v rámci refinancovania predmetnej spoločnosti existovala pretrvávajúca záruka pomoci zo strany materskej spoločnosti, nutne neznamená, že Bike Systems by mal byť bez ďalších dôkazov, napríklad pokiaľ ide o finančnú situáciu autora patronátneho vyhlásenia ku dňu opatrenia 1, v budúcnosti ohodnotený inak, ani že jeho vyhliadky sa tým zmenili. V každom prípade by Komisia musela mať k dispozícii originálny dokument, aby mohla vyhodnotiť záväzný charakter patronátneho vyhlásenia.

119 Z toho vyplýva, že za opísaných okolností a v súlade s judikatúrou uvedenou v bodoch 114 až 116 vyššie možno zhrnúť, že Komisia nemusela od Spolkovej republiky Nemecko žiadať vysvetlenia v súvislosti s vplyvom patronátneho vyhlásenia na finančnú situáciu Bike Systems. Preto treba dospieť k záveru, že Komisia nekonala protiprávne, keď nepristúpila k neskoršiemu preskúmaniu odkazu na patronátne vyhlásenie uvedené v liste z 31. januára 2005.

120 Po tretie, pokiaľ ide o nezohľadnenie správy o audite ročnej účtovnej závierky Bike Systems za rok 2002 v napadnutom rozhodnutí, je zrejmé, že finančná situácia Bike Systems v roku 2002 nie je relevantná na účely posúdenia zákonnosti opatrenia 1 prijatého v marci 2001. Judikatúra v tejto súvislosti jasne spresňuje, že otázku, či opatrenie predstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, treba posúdiť s ohľadom na situáciu, ktorá existovala v čase prijatia tohto opatrenia. Ak by Komisia prihliadala k neskorším skutočnostiam, zvýhodnila by vlastne členské štáty, ktoré si nesplnili povinnosť oznámiť pomoc, ktorú hodlajú poskytnúť, v štádiu plánu pomoci (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. júla 2002, HAMSA/Komisia, T‑152/99, Zb. s. II‑3049, bod 53).

121 Po štvrté, pokiaľ ide o odkazy Komisie na situáciu v rokoch 2002 a 2003 a na okolnosti, za akých bolo opatrenie 1 ukončené v roku 2005, tieto odkazy nie sú relevantné pre rozhodnutie o zákonnosti napadnutého rozhodnutia z rovnakých dôvodov, aké sú uvedené v bode 120 vyššie.

122 Z uvedeného vyplýva, že faktory uvedené v bode 61 napadnutého rozhodnutia sú v súlade s usmerneniami z roku 1999 a že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospela k záveru, že Bike Systems sa v marci 2001 nachádzal v ťažkostiach.

O otázke, či Sachsen Zweirad a Biria GmbH boli v marci a decembri 2003 podnikmi v ťažkostiach

123 Freistaat Sachsen uvádza jednak všeobecné tvrdenia týkajúce sa rámca posúdenia situácie podnikov prijímajúcich opatrenia 2 a 3 a jednak zjavné chyby pri uplatnení tohto rámca na uvedené podniky.

O rámci posúdenia situácie podnikov prijímajúcich opatrenia 2 a 3

– Tvrdenia účastníkov konania

124 Freistaat Sachsen tvrdí, že v bodoch 66 až 78 napadnutého rozhodnutia sa Komisia uspokojila s vymenovaním niekoľkých typických „symptómov“ podnikov v ťažkostiach, odkazujúc na bod 6 usmernení z roku 1999, v ktorom je kategória podnikov s nárokom na pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu rozšírená na podniky, ktoré nespĺňajú kritériá uvedeného bodu 5. Podniky v ťažkostiach, ktoré by sa bez zásahu štátu dostali do platobnej neschopnosti, vykazujú vo všeobecnosti „symptómy“ vymenované v odseku 6 usmernení, alebo aspoň niektoré z nich. Prítomnosť niektorých z týchto „symptómov“ však nestačí na konštatovanie, že podnik sa nachádza v takých ťažkostiach, ktoré by ho v prípade neexistencie štátnej pomoci vytlačili z trhu.

125 Okrem toho podľa Freistaat Sachsen ide prax Komisie opačným smerom. V prípade podnikov, ktoré nespĺňajú kritériá bodu 5 usmernení z roku 1999, sa vo svojich neskorších rozhodnutiach neuspokojuje s konštatovaním niekoľkých „symptómov“.

126 Navyše Komisia precenila rozsah svojej voľnej úvahy. Svojím posúdením nemôže nahradiť posúdenie orgánom, ktorý pomoc poskytol, lebo schválením schémy pomoci Komisia členskému štátu priznala určitý rozhodovací priestor. Preto jedinou úlohou, ktorú mala podľa článku 88 ods. 1 ES vykonávať, bola neustála kontrola uplatňovania schémy schválenej pomoci. Z tohto dôvodu sa Freistaat Sachsen domnieva, že na to, aby schválená schéma pomoci nevyvolávala účinky, by posúdenie úradom alebo orgánom členského štátu muselo byť pri poskytnutí pomoci zjavne nesprávne v čase prijatia rozhodnutia (a nie na základe informácií, ktoré Komisia získa následne pri uvedenej kontrole).

127 Freistaat Sachsen okrem toho tvrdí, že voľná úvaha týkajúca sa otázky, či možno podnik považovať za podnik v ťažkostiach, je užšia v rámci schém regionálnej pomoci ako v rámci pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu. V rámci pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu vyplýva protisúťažný účinok zo skutočnosti, že podnik v ťažkostiach je zvýhodnený v porovnaní s inými podnikmi. Naopak v prípade regionálnej pomoci je podnik v ťažkostiach znevýhodnený v porovnaní s inými podnikmi, ktoré dostali regionálnu pomoc na rovnaký projekt.

128 V tomto kontexte sa Freistaat Sachsen domnieva, že treba tiež rozdielne posudzovať kritériá bodu 5 a bodu 6 usmernení z roku 1999. Zatiaľ čo kritériá uvedeného bodu 5 môžu byť predmetom kontroly, „symptómy“ vymenované v uvedenom odseku 6 sa môžu objaviť tak v prípade podnikov v ťažkostiach, ako aj v prípade podnikov, ktoré nie sú v ťažkostiach. Preto ak podnik vykazuje len niektoré z týchto „symptómov“, nemožno považovať za preukázané, že posúdenie orgánu poskytujúceho pomoc, podľa ktorého podnik nie je podnikom v ťažkostiach, je zjavne nesprávne. Keďže ale kritériá bodu 5 a väčšina „symptómov“ bodu 6 neboli v prípade týchto dvoch podnikov v predmetnej dobe splnené, konštatovanie v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorého boli určité „symptómy“ splnené, neumožňuje a posteriori odôvodniť neuplatnenie schválenej schémy pomoci.

129 Podľa Freistaat Sachsen tvrdenie Komisie, podľa ktorého Súd prvého stupňa vo svojom rozsudku Corsica Ferries France/Komisia, už citovanom v bode 104 vyššie, usúdil, že prítomnosť dvoch príznakov, teda rastúcich dlhov a strát, stačí na predpokladanie, že podnik sa nachádza v ťažkostiach, je mylné, lebo tento spor sa týkal rozhodnutia, v ktorom Komisia tiež konštatovala prítomnosť jedného z kritérií stanovených v bode 5 usmernení z roku 1999. Okrem toho práve dva uvedené príznaky spoločnosť Sachsen Zweirad v marci 2003 a spoločnosť Biria GmbH v decembri 2003 nevykazovali.

130 Okrem toho Komisia neposúdila správne kritériá uvedené v bode 6 usmernení z roku 1999. Vo svojich pripomienkach k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania totiž Spolková republika Nemecko Komisii predložila tabuľku, z ktorej vyplýva, že uvedené kritériá neboli splnené. Táto tabuľka sa týkala najskôr situácie Sachsen Zweirad, keďže v roku 2001 a 2002 zaznamenal tento podnik straty, zatiaľ čo po prevzatí Biria AG (pôvodný názov) znovu realizoval zisk v roku 2003 (ako Biria GmbH). Kritériá bodu 6 usmernení boli založené na negatívnom ohodnotení (rastúce straty, rastúce skladové zásoby, pokles peňažného toku, rastúce zadlženie, stúpajúce poplatky za úroky a klesajúca alebo nulová hodnota vlastného kapitálu). Tabuľka predložená Spolkovou republikou Nemecko pritom ukazuje, že situácia sa v roku 2003 zlepšila a že ešte neexistoval nijaký z príznakov. Otázka trendu ekonomického vývoja je rozhodujúca pre posúdenie podniku z hľadiska kritérií bodu 6 usmernení z roku 1999. Solventný podnik, ktorý disponuje viac ako polovicou svojho kapitálu alebo ktorý stratil menej ako štvrtinu kapitálu v priebehu posledných dvanástich mesiacov, nespĺňa kritériá podniku v ťažkostiach v zmysle bodu 5 uvedených usmernení. Straty kapitálu preto nestačia na splnenie kritéria súvisiaceho so stratami a stanoveného v bode 6 usmernení z roku 1999, ani na kvalifikovanie podniku ako podniku v ťažkostiach, ak nie sú dosiahnuté úrovne stanovené v bode 5. Naopak, je potrebné, aby existovalo zjavné zhoršenie ekonomickej situácie. Komisia v napadnutom rozhodnutí neuznala, že ekonomická situácia predmetných podnikov sa v skutočnosti od roku 2001 zlepšila.

131 Čo sa týka tvrdenia Komisie, podľa ktorého je samotná definícia podniku v ťažkostiach v zmysle usmernení z roku 1999 uvedená v ich bode 4, stačí poukázať na to, že v napadnutom rozhodnutí túto definíciu neuplatnila. Je potrebné okrem toho uviesť, že z tohto kritéria nevyplýva, že podnik možno považovať za podnik v ťažkostiach, keď nie je schopný sústrediť vlastné imanie alebo úvery na financovanie plánov potrebných na zlepšenie jeho ekonomickej situácie. To vyplýva najmä z dokumentu Komisie SEC (2005) 795 s názvom „Akčný plán štátnej pomoci ‑ Menšia a lepšie zacielená štátna pomoc: orientačný plán reformy štátnej pomoci na roky 2005 – 2009 predložený Komisiou“ (ďalej len „akčný plán“), podľa ktorého možno takúto situáciu vysvetliť tiež zlyhaním trhu. Variant regionálnej pomoci patriaci do schválenej schémy pomoci možno uplatniť len vtedy, keď nie je možné pre projekt nájsť nijaké iné financovanie, a to aj v prípade podnikov, ktoré nie sú v ťažkostiach. Prax získaná v rámci uplatnenia tohto nástroja regionálnej podpory od roku 1993 ukázala, že aj podniky, ktoré nemajú hospodárske problémy, potrebujú záruku spolkovej krajiny, aby mohli uskutočniť svoje projekty. To môže nastať v prípade, keď ich obvyklá banka reštrukturalizuje svoje portfólio a odmietne financovanie.

132 Komisiou nesúhlasí s tvrdeniami Freistaat Sachsen.

– Posúdenie Všeobecným súdom

133 Z analýzy uvedenej v bodoch 103 až 105 vyššie vyplýva, že bod 6 usmernení z roku 1999 obsahuje neúplný zoznam faktorov, ktoré môžu slúžiť na preukázanie, že podnik sa nachádza v ťažkostiach, hoci nedošlo k výraznému zníženiu základného imania alebo konkurznému konaniu, ako je stanovené v ich bode 5, čo sú dve okolnosti, na základe ktorých sa možno domnievať, že podnik sa nachádza v ťažkostiach. V rozpore s tým, čo tvrdí Freistaat Sachsen, v rámci usmernení z roku 1999 je teda možné na základe určitých príznakov uvedených v bode 6 alebo tiež na základe iných príznakov dospieť k záveru, že podnik sa nachádza v takých ťažkostiach, že ak nedôjde k vonkajšej intervencii zo strany štátnych orgánov, je jeho pokračovanie ohrozené.

134 Okrem toho, pokiaľ ide o paralely, ktoré hodlá Freistaat Sachsen vytvoriť s inými konaniami o štátnej pomoci, je potrebné pripomenúť, že zákonnosť rozhodnutia Komisie, ktoré konštatuje, že nová pomoc nespĺňa podmienky na uplatnenie výnimky v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) ES, musí byť posudzovaná len podľa tohto článku, a nie podľa predchádzajúcej rozhodovacej praxe Komisie, za predpokladu, že jej existencia je preukázaná (rozsudok Regione autonoma della Sardegna/Komisia, už citovaný v bode 74 vyššie, bod 177). Porovnania s inými konaniami o štátnej pomoci teda nie sú relevantné na účely preukázania, či treba splniť minimálny počet kritérií v zmysle bodu 6 usmernení z roku 1999 s ohľadom na prítomnosť alebo neprítomnosť ovplyvnenia kapitálu spoločnosti v zmysle ich bodu 5.

135 Pokiaľ ide o odkaz Freistaat Sachsen na rozsudok Corsica Ferries France/Komisia, už citovaný v bode 104 vyššie, treba uviesť, že Súd prvého stupňa v bode 191 uvedeného rozsudku uviedol, že výška strát a finančných dlhov sú samé osebe spôsobilé preukázať, že ide o podnik v ťažkostiach. Z toho ale nemožno vyvodiť, že existuje určitý minimálny počet kritérií, ktoré treba splniť, aby bolo možné označiť podnik za podnik v ťažkostiach, lebo posúdenie Súdu prvého stupňa sa osobitne vzťahovalo na skutkový stav predmetnej veci. Z toho však vyplýva, že na to, aby mohol byť podnik považovaný za podnik v ťažkostiach v zmysle usmernení z roku 1999, netreba, aby boli splnené všetky kritériá vymenované v bode 6 usmernení z roku 1999.

136 Navyše, pokiaľ ide o tvrdenie Freistaat Sachsen, podľa ktorého je miera voľnej úvahy Komisie rôzna v kontexte schválenej schémy pomoci, v bode 62 vyššie bolo pripomenuté, že preskúmanie Komisie týkajúce sa súladu pomoci so schémou pomoci nie je iniciatívou, ktorá prekračuje rámec jej právomocí. Keďže sú podniky v ťažkostiach vylúčené z variantu regionálnej pomoci patriaceho do schémy schválenej pomoci a ich definícia je upravené usmerneniami z roku 1999, ako vyplýva z analýzy právneho rámca, ktorý sa uplatňuje na prejednávaný prípad, v bodoch 58 až 81 vyššie, Komisia mala právo overiť, či usmernenia z roku 1999 boli v prejednávanej veci správne uplatnené. Tvrdenia založené na prípadne užšej miere voľnej úvahy Komisie v súvislosti s regionálnou pomocou v porovnaní s pomocou na reštrukturalizáciu musia byť z rovnakých dôvodov zamietnuté.

137 Pokiaľ ide ďalej o tvrdenie Freistaat Sachsen, podľa ktorého v prípade, keď nedochádza k stratám kapitálu, ako sú opísané v bode 5 usmernení z roku 1999, treba preukázať existenciu zápornej orientácie, z judikatúry vyplýva, že dôležitosť, ktorú orientačným ukazovateľom priznávajú usmernenia, nevyhnutne nezbavuje relevantnosti iné typy ukazovateľov. Takéto ukazovatele môžu byť napriek tomu relevantné iba v prípade, ak umožňujú konštatovať existenciu skutočných a preukázaných ťažkostí (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Regione autonoma della Sardegna/Komisia, už citovaný v bode 74 vyššie, bod 111). Z toho vyplýva, že hoci sú ukazovatele zápornej orientácie určite veľmi dôležité na preukázanie, že podnik sa nachádza v ťažkostiach, z formulácie kritérií bodu 6 usmernení z roku 1999 nemožno odvodiť žiadnu povinnosť Komisie preukázať zápornú orientáciu, ak dostatočne právne preukáže, že ide o spoločnosť, ktorej pokračovanie je v prípade neexistencie vonkajšej intervencie zo strany štátnych orgánov ohrozené.

138 Nakoniec, čo sa týka odkazu Freistaat Sachsen na akčný plán, uvedený dokument obhajuje častejšie využívanie ekonomického prístupu v oblasti štátnej pomoci a uvádza, že jedným z hlavných prvkov je v tejto súvislosti analýza zlyhaní trhu, ktoré môžu predstavovať dôvody, pre ktoré trhy neumožňujú dosiahnuť žiaduce ciele spoločného záujmu (body 22 a 23 akčného plánu). Treba však konštatovať, že tieto tvrdenia sú veľmi všeobecné a bez akejkoľvek súvislosti s definíciou pojmu podnik v ťažkostiach. Vôbec nepotvrdzujú tézu Freistaat Sachsen, podľa ktorej mala Komisia zohľadniť skutočnosť, že problémy podniku s likviditou môžu súvisieť s určitými prechodnými ekonomickými faktormi, akým je obdobie rastu. Toto tvrdenie teda treba zamietnuť.

139 Z toho vyplýva, že všetky tvrdenia Freistaat Sachsen v súvislosti so všeobecným rámcom analýzy uplatneným Komisiou na účely posúdenia, či sa predmetné prijímajúce podniky nachádzali v ťažkostiach, treba zamietnuť.

O posúdení situácie Sachsen Zweirad

– Tvrdenia účastníkov konania

140 Freistaat Sachsen tvrdí, že v marci 2003 Sachsen Zweirad nevykazoval rastúce straty. Pripúšťa, že v rokoch 2001 a 2002 táto spoločnosť straty zaznamenala, ale že k zníženiu týchto strát došlo už v rokoch 2001 až 2002, a to z 1,274 milióna eur na 733 000 eur. V čase poskytnutia opatrenia 2 sa očakával kladný ročný výsledok v súvislosti s rokom 2003. Navyše zisky predchádzajúcich rokov neboli stratami spotrebované. Sachsen Zweirad si zachoval kladné vlastné imanie. Okrem toho od roku 2001 do roku 2002 sa jeho obrat znížil o 13,8 % na 51 miliónov eur, lebo prípadní kupujúci boli v Nemecku veľmi opatrní z dôvodu pretrvávania recesie. Na rok 2003 spoločnosť zamýšľala zvýšiť obrat a tento plán bol posúdený ako realistický, keďže jednak zdržanlivosť kupujúcich v priebehu predchádzajúceho obdobia vyvolala potrebu nasýtenia potrieb a jednak desať najväčších zákazníkov Sachsen Zweirad už pred koncom roka urobilo záväzné objednávky predstavujúce obrat prekračujúci 30 miliónov eur. Zníženie obratu teda netrvalo dlho. Freistaat Sachsen tvrdí, že hoci Komisia konštatovala prítomnosť dvoch uvedených príznakov, nezaoberala sa ich príčinami, ani neposúdila ich vplyv na vývoj podniku. Bez takéhoto posúdenia tieto príznaky neumožňovali dospieť k záveru, či sa podnik nachádzal v ťažkostiach alebo nie.

141 Komisia ďalej uvádza problémy s likviditou, ale tieto problémy nemožno považovať za platobné problémy. Sama vysvetľuje, že je potrebné použiť externé financovanie s cieľom zaistiť rast podniku a vytvorenie pracovného kapitálu, ktorý s ním súvisí. Zložitosť získania financovania rastu na trhu neumožňuje kvalifikovať podnik ako podnik nachádzajúci sa v ťažkostiach. To platí aj o potrebe uvedenej v audítorskej správe týkajúcej sa ročnej účtovnej závierky k 31. decembru 2002 a výročnej správy Sachsen Zweirad za rok 2002 (ďalej len „správa o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002“) globálne reštrukturalizovať financovanie, aby sa znížili náklady podniku a umožnilo sa bezpečné plánovanie na dlhšie obdobie. Krátke zvyšné trvania úverov predstavovali hlavne riziko v oblasti nákladov, a nie priamo dôkaz o podstatných ťažkostiach. Okrem toho sa znížilo úrokové zaťaženie Sachsen Zweirad (z 2 miliónov eur na 1,8 milióna eur v roku 2002), takže sa z dôvodu tohto zaťaženia neočakávali žiadne platobné problémy v prípade poskytnutia záruky.

142 Komisia nesúhlasí s tvrdeniami Freistaat Sachsen.

– Posúdenie Všeobecným súdom

143 Na úvod treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry má Komisia pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES širokú mieru voľnej úvahy. Keďže súd Spoločenstva nemôže svojím posúdením skutkového stavu a komplexných ekonomických okolností nahrádzať posúdenie Komisie, musí sa preskúmanie Súdu prvého stupňa v dôsledku toho obmedziť na overenie dodržania procesných pravidiel a povinnosti odôvodnenia, vecnej správnosti skutkových okolností, ako aj neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia a zneužitia právomoci (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. septembra 2007, Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisia, T‑68/03, Zb. s. II‑2911, bod 150 a tam citovanú judikatúru).

144 V predmetnej veci sa v napadnutom rozhodnutí, pokiaľ ide o opatrenie 2 a situáciu Sachsen Zweirad v marci 2003, uvádza:

„(66) Podľa názoru [Spolkovej republiky Nemecko] Sachsen Zweirad nevykazoval žiadne vlastnosti, ktoré sú typické pre podnik v ťažkostiach v zmysle usmernení [z roku 1999]. Komisia poukazuje na to, že typické symptómy, uvedené v [bode] 6 usmernení [z roku 1999], by mali byť len opornými bodmi na posudzovanie skutočnosti, či sa podnik nachádza v ťažkostiach, a nie ich brať ako podmienky [a nie podmienkami – neoficiálny preklad], ktoré musia byť splnené kumulatívne. [Sachsen Zweirad] zaznamenala v roku 2001 pri výsledku bežnej obchodnej činnosti stratu 1 274 000 [eur] a v roku 2002 vo výške 733 000 [eur]. Straty prevzala materská spoločnosť Biria v súlade s dohodou o prevode ziskov a strát. Obrat v roku 2002 oproti roku 2001 poklesol.

(67) Podľa [správy o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002] mala [táto spoločnosť] tiež problémy s likviditou. Vo výročnej správe sa vyslovene uvádza, že likvidita podniku [Sachsen Zweirad] bola napätá v dôsledku vysokých nákladov na prefinancovanie tovarových zásob [na financovanie preddavkov na zásoby – neoficiálny preklad] a rastu v rámci skupiny. Podľa [tejto] správy by prežitie podniku bolo zabezpečené len vtedy, keby boli banky ochotné zachovať alebo reštrukturalizovať existujúce úverové rámce.

(68) Nebezpečenstvo, že by súkromné banky nepredĺžili svoje úvery, podľa názoru [Spolkovej republiky Nemecko] nikdy neexistovalo. Nič to však nemení na konštatovaní, že likvidita podniku bola napätá. Podľa [správy o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002] mala väčšina úverov zostatkovú splatnosť menej ako päť rokov, čo pre financovanie obchodnej činnosti nie je ani trochu optimálne a zvyšuje riziká podniku. Krátkodobé úvery mali za následok aj platenie príliš vysokých (aj keď v roku 2002 oproti roku 2001 trocha nižších) úrokov, čo ešte viac zaťažovalo likviditu podniku.“

145 Z tejto časti napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia založila záver, podľa ktorého sa Sachsen Zweirad nachádzal v marci roku 2003 v ťažkostiach, na nasledujúcich faktoroch: po prvé na existencii strát, hoci zmenšujúcich sa, v rokoch 2001 a 2002, po druhé na obrate, ktorý sa v roku 2002 v porovnaní s rokom 2001 znížil, a po tretie na existencii vážnych problémov s likviditou, ktoré sú uvedené v správe o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002 a ktoré by sa ešte zhoršili prevahou krátkodobých úverov s vysokým úrokom.

146 Najprv, čo sa týka klesajúceho obratu, treba konštatovať, že toto kritérium je uvedené v bode 6 usmernení z roku 1999. Hoci uvedené kritérium samo osebe nie je významným príznakom podstatných problémov podniku, keď sú zohľadnené len dva po sebe nasledujúce roky, Komisia tiež preskúmala ďalšie kritériá, aby vyhodnotila finančnú situáciu Sachsen Zweirad.

147 Čo sa týka strát, treba konštatovať, že bod 6 usmernení z roku 1999 odkazuje na rastúce straty. Všeobecný súd sa však domnieva, že to nemôže brániť Komisii, aby zohľadnila pretrvávanie strát počas viacerých po sebe nasledujúcich období ako znak finančných problémov, hoci tieto straty nerastú. Navyše sa zdá úplne relevantné v prípade opatrenia pomoci poskytnutej v priebehu prvého štvrťroka 2003 zohľadniť v tejto súvislosti finančné výsledky prijímajúceho podniku počas dvoch predchádzajúcich rokov.

148 Okrem toho pokiaľ ide o tabuľku predloženú v prílohe žaloby, ktorá konštatuje zisk 1,7 milióna eur z finančných výkazov k 31 máju 2003 a ktorú Komisia nezohľadnila – čo jej Freistaat Sachsen vytýka –, treba poukázať na to, že ako uvádza Komisia, zlepšenie situácie prijímajúceho podniku v priebehu roka, počas ktorého bolo priznané opatrenie 2, nemôže ovplyvniť posúdenie situácie v čase poskytnutia opatrenia, a to najmä preto, lebo nemožno vylúčiť, že existencia uvedenej záruky mohla tento vývoj ovplyvniť. Ako bolo pripomenuté vyššie, judikatúra uvádza, že otázku, či opatrenie predstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, treba posúdiť s ohľadom na situáciu, ktorá existovala v čase prijatia tohto opatrenia. Ak by Komisia prihliadala k neskorším skutočnostiam, zvýhodnila by členské štáty, ktoré si nesplnili povinnosť oznámiť pomoc, ktorú hodlajú poskytnúť, v štádiu plánu pomoci (rozsudok HAMSA/Komisia, už citovaný v bode 120 vyššie, bod 53).

149 Ďalej čo sa týka problémov s likviditou, bod 6 usmernení z roku 1999 ich výslovne neuvádza, hoci odkazuje na pokles cash flow ako znak finančných ťažkostí.

150 Treba však konštatovať, že situácia likvidity bola v správe o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002, o ktorú Komisia oprela svoju analýzu, jasne opísaná ako znepokojujúca. Uvedená správa najmä konštatovala:

„Spoločnosť sa snažila čeliť zhoršeniu výsledkov, ktoré sa v porovnaní s rokom 2001 ešte zvýraznilo, a pristúpila k šetreniu nákladov, ktoré sa v absolútnom poňatí prejavilo najmä v oblasti mzdových nákladov a na úrovni ďalších prevádzkových nákladov. Tieto opatrenia sa však ukázali ako nedostatočné na zabránenie záporným výsledkom na konci tohto roku...

Riaditeľstvo [Sachsen Zweirad] sa tak ako v priebehu predchádzajúceho roku 2001 domnieva, že rozšírenie skupiny podnikov spojených s materskou spoločnosťou Biria AG, ktoré v roku 2002 tiež spôsobilo veľkú potrebu financovania, predstavuje hlavný zdroj rizika. Keďže záruka spolkovej republiky a spolkovej krajiny, ktorá bola najskôr prijatá za podmienky, že bude predložené vyhlásenie [Komisie] o nevznesení námietky, bola odmietnutá, prekonanie momentálnej krízy s likviditou bolo možné, najmä v priebehu zimných mesiacov, len vďaka plánu financovania vypracovaného s bankami. Dnes závisí existencia [Sachsen Zweirad] tiež od zachovania aktuálnych úverov poskytnutých bankami, a to tým skôr, že [Sachsen Zweirad] vytvoril významné zabezpečenie pre pôžičky celej skupiny Biria. Z dôvodu výšky krátkodobého financovania hrozí riziko kolísania úrokových sadzieb, ktoré môže ohroziť existenciu spoločnosti.

...

Veľké výdavky v rámci financovania preddavkov na zásoby a rast skupiny významne poznamenali situáciu v likvidite podniku, ktorá je naďalej napätá do tej miery, že existenciu podniku možno zabezpečiť len za podmienky, že banky zachovajú aktuálne poskytnuté úverové linky alebo ich reštrukturalizujú a rozšíria s ohľadom na zrušenie výkonovej záruky spolkovej republiky/spolkových krajín.

... Čo sa týka krátkodobého financovania, existuje okrem toho riziko kolísania úrokových sadzieb, ktoré môže ohroziť existenciu podniku...“

151 Z tejto situácie vyplýva, že Sachsen Zweirad sa nachádzal v ťažkej finančnej situácii a reštrukturalizoval sa. Všeobecný súd sa domnieva, že najmä vzhľadom na výšku krátkodobých úverov podliehajúcich kolísaniam úrokových sadzieb mohla Komisia právom považovať situáciu v likvidite opísanú v správe o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002 za dôkaz o ťažkej finančnej situácii, ktorá by mohla ohroziť ďalšie pretrvanie podniku bez štátneho zásahu, lebo podnik, ktorému chýba likvidita, nemôže zabezpečiť splnenie svojich krátkodobých a strednodobých záväzkov.

152 Okrem toho čo sa týka tvrdenia, podľa ktorého mala Komisia zohľadniť skutočnosť, že táto napätá situácia v likvidite bola spôsobená financovaním rastu Sachsen Zweirad a že uvedená situácia nebola nutne dôkazom o ťažkostiach, treba uviesť, že správa o audite ročnej účtovnej závierky Sachsen Zweirad za rok 2002 skutočne uvádza financovanie preddavkov na zásoby a rast skupiny. Treba sa však domnievať, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že pokiaľ ide o túto otázku, vychádzala z veľmi znepokojujúceho tónu tejto správy, keďže uvedená správa zjavne zohľadnila kontext rastu, ale aj tak sa zmieňuje o situácii, ktorá je naďalej napätá.

153 Okrem toho čo sa týka tvrdenia Freistaat Sachsen, podľa ktorého mala Komisia zohľadniť konjunktúru a existenciu významných záväzných objednávok na konci roka 2002, Komisia v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu uviedla, že tieto informácie neboli predložené počas správneho konania, ale prvýkrát boli uvedené v žalobe. Freistaat Sachsen, ktorému bola v tejto súvislosti položená otázka počas pojednávania, tieto tvrdenia nespochybnil a ani neuviedol, prostredníctvom akých dokumentov boli tieto informácie poskytnuté počas správneho konania, ale len poukázal na to, že oslabenie konjunktúry v roku 2002 predstavovalo všeobecne známy problém.

154 Za týchto okolností sa Všeobecný súd domnieva, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že tieto faktory nezohľadnila, keď dospela k tomu, že Sachsen Zweirad sa nachádzal v neistej ekonomickej a finančnej situácii. Z judikatúry citovanej v bode 115 vyššie vyplýva, že hodnotenia vykonané Komisiou môžu byť preskúmané len na základe informácií, ktoré mala Komisia k dispozícii, keď k týmto hodnoteniam dospela.

155 Napokon čo sa týka údajného nezohľadnenia mierneho zníženia úrokového zaťaženia z 2 miliónov eur v roku 2001 na 1,8 milióna eur v roku 2002, Komisia v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu uviedla, že z bodu 68 napadnutého rozhodnutia vyplývalo, že k tejto okolnosti prihliadala, ale že na posúdenie toho, či sa podnik nachádza v ťažkostiach, musela zohľadniť jeho situáciu ako c