18.

Corte costituzionale (Ústavný súd) odôvodnil svoje rozhodnutie takto: „Podľa tvrdenia predkladateľa sa žalobkyne, podniky, ktoré už boli úspešnými uchádzačmi o zákazky na služby verejnej dopravy na úrovni provincie, nezúčastnili neformálneho zadávacieho konania vyhláseného regionálnou správou podľa článku 30 legislatívneho dekrétu č. 163 z roku 2006[ ( 14 )], ale obmedzili sa na napadnutie oznámenia o výbere hospodárskych subjektov, v ktorom bola uvedená výzva na predloženie vyjadrenia záujmu, v rozsahu, v akom uvádza zadávacie konanie v regionálnom rámci a v jedinej časti zákazky. Podľa ustálenej judikatúry vo veciach správneho súdnictva podnik, ktorý sa nezúčastní zadávacieho konania, nemôže napadnúť toto konanie ani zadanie zákazky tretím podnikom, pretože jeho hmotnoprávne postavenie nie je dostatočne špecifické, keďže sa zakladá iba na faktickom záujme (rozsudok Štátnej rady č. 2507, tretí senát, z 10. júna 2016; rozsudok Štátnej rady č. 491, tretí senát, z 2. februára 2015; rozsudok Štátnej rady č. 6048, šiesty senát, z 10. decembra 2014; rozsudok Štátnej rady č. 9, zasadajúcej v pléne, z 25. februára 2014, a rozsudok Štátnej rady č. 4, zasadajúcej v pléne, zo 7. apríla 2011). Existuje tiež ustálená judikatúra, podľa ktorej výzvy na účasť v zadávacom konaní a v súťaži a písomné výzvy sa obvykle napádajú spolu s aktmi, voči uplatneniu ktorých smerujú, vzhľadom na to, že práve také akty konkrétne spresňujú subjekty poškodené konaním a súčasne vyvolávajú skutočnú a konkrétnu škodu u dotknutého účastníka (rozsudok Štátnej rady č. 1, zasadajúcej v pléne, z 29. januára 2003). Výnimky z týchto pravidiel, vyplývajúce z jednoduchého uplatnenia všeobecných zásad v oblasti aktívnej legitimácie a právneho záujmu na zadávacie konanie, predstavujú prípady, keď sa napáda neexistencia zadávacieho konania alebo prípadne výzvy na účasť v súťaži, alebo prípady, keď sa napádajú priamo vylučujúce ustanovenia oznámenia o zadávacom konaní alebo nakoniec ustanovenia, ktoré ukladajú zjavne nezrozumiteľné alebo celkom neprimerané povinnosti, alebo ktoré znemožňujú predloženie ponuky (rozsudok Štátnej rady č. 2507, tretí senát, z 10. júna 2016; rozsudok Štátnej rady č. 5862, piaty senát, z 30. decembra 2015; rozsudok Štátnej rady č. 5181, piaty senát, z 12. novembra 2015; rozsudok Štátnej rady č. 9, zasadajúcej v pléne, z 25. februára 2014 a rozsudok Štátnej rady č. 4, zasadajúcej v pléne, zo 7. apríla 2011). V takých prípadoch nie je žiadosť o účasť v konaní na účely napadnutia relevantná, či už pre neexistenciu samotného zadávacieho konania, alebo z dôvodu, že napadnutie základu zadávacieho konania, alebo nemožnosť zúčastniť sa na konaní, samy osebe vytvárajú osobitnú právnu situáciu (vo vzťahu k podniku, ktorý je nositeľom právneho vzťahu nezlučiteľného s výzvou na účasť na novom konaní, a k podniku v danom odvetví, ktorému bola znemožnená účasť), vyvolávajúcu skutočnú a konkrétnu škodu (rozsudok Štátnej rady č. 4, zasadajúcej v pléne, zo 7. apríla 2011). Prípad, ktorý je predmetom preskúmania v prejednávanej veci, nespadá medzi tieto výnimočné situácie, ako to vyplýva zo samotného odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktoré uvádza, že napadnuté ustanovenia by mali vplyv na pravdepodobnosť zadania zákazky žalobkyniam, ktorá ‚by sa znížila až takmer na nulu‘, zatiaľ čo pri zadávacom konaní v rámci provincie a rozdelenom na viaceré časti zákazky, by žalobkyne ,mali veľmi vysokú pravdepodobnosť, že im bude zákazka na službu zadaná, aj keby to bolo len na základe výhody, ktorú predstavuje skutočnosť, že túto službu doposiaľ prevádzkovali‘. Z takého odôvodnenia nevyplýva existencia skutočnej a účinnej prekážky v účasti na zadávacom konaní, ale iba hypotéza prípadnej škody, ktorú môžu napádať tí, ktorí sa konania zúčastnili, výlučne po jeho ukončení, v prípade, že im nebola zákazka zadaná.“