Vec C-343/07

Bavaria NV a Bavaria Italia Srl

proti

Bayerischer Brauerbund eV

(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Corte d’appello di Torino)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Posúdenie platnosti — Prípustnosť — Nariadenie (EHS) č. 2081/92 a nariadenie (ES) č. 1347/2001 — Platnosť — Druhový názov — Koexistencia ochrannej známky a chráneného zemepisného označenia“

Návrhy prednesené 18. decembra 2008 — generálny advokát J. Mazák I ‐ 5497

Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. júla 2009 I ‐ 5536

Abstrakt rozsudku

Medzi všeobecné zásady práva Spoločenstva patrí právo žalobcu odvolávať sa v rámci žaloby podanej podľa vnútroštátneho práva proti zamietnutiu svojej žiadosti na protiprávnosť aktu Spoločenstva, ktorý tvorí základ pre vnútroštátne rozhodnutie prijaté voči dotknutej osobe, pričom otázku platnosti tohto aktu Spoločenstva možno následne postúpiť Súdnemu dvoru v rámci prejudiciálneho konania. Táto všeobecná zásada, ktorá sleduje zabezpečenie toho, že každá osoba má alebo mala možnosť napadnúť akt Spoločenstva tvoriaci základ pre rozhodnutie namierené voči nej, však nijako nebráni tomu, aby nariadenie nadobudlo konečnú platnosť pre jednotlivca, voči ktorému sa musí považovať za individuálne rozhodnutie, ktorého zrušenie mohol bez akýchkoľvek pochybností požadovať na základe článku 230 ES, čo tomuto jednotlivcovi zabraňuje odvolávať sa pred vnútroštátnym súdom na protiprávnosť tohto nariadenia. To nie je prípad obchodných spoločností Bavaria a Bavaria Italia, majiteľov viacerých ochranných známok a obrazových prvkov obsahujúcich slovo „Bavaria“, pri ktorých nemožno bez akýchkoľvek pochybností usúdiť, že nariadenie č. 1347/2001, ktoré dopĺňa prílohu nariadenia č. 1107/96 o registrácii zemepisných označení a označení pôvodu podľa postupu stanoveného v článku 17 nariadenia č. 2081/92, sa ich „priamo a osobne týka“ v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES. Uvedené nariadenie č. 1347/2001 má totiž poskytnúť výrobku „Bayerisches Bier“ ochranu chráneného zemepisného označenia (CHZO) stanovenú nariadením č. 2081/92 a povoľuje pokračovať v používaní existujúcej ochrannej známky Bavaria bez ohľadu na registráciu CHZO „Bayerisches Bier“, pokiaľ sú dodržané podmienky stanovené v článku 14 ods. 2 nariadenia č. 2081/92. Následne, aj keby nariadenie č. 1347/2001 mohlo zasiahnuť do právneho postavenia spoločností Bavaria a Bavaria Italia, taký zásah by nebolo možné považovať za vyplývajúci priamo z tohto nariadenia. Spoločnosti Bavaria a Bavaria Italia majú tak právo dovolávať sa neplatnosti nariadenia č. 1347/2001 v rámci žaloby podanej podľa vnútroštátneho práva, aj keď nepodali žalobu o neplatnosť proti nemu na súde Spoločenstva v lehote stanovenej v článku 230 ES. (pozri body 38, 39, 41 — 44, 46)

K tvrdeniu, podľa ktorého články 32 ES a 37 ES netvoria vhodný právny základ na prijatie nariadenia č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín z dôvodu, že pivo nie je zahrnuté medzi poľnohospodárskymi výrobkami uvedenými v prílohe I Zmluvy, treba pripomenúť, že Súdny dvor už rozhodol, že právna úprava, ktorá prispieva k dosiahnutiu jedného alebo viacerých cieľov uvedených v článku 33 ES, musí byť prijatá na základe článku 37 ES, aj keď okrem toho, že sa uplatňuje najmä na výrobky uvedené v prílohe I Zmluvy, zahŕňa podružne aj určité výrobky, ktoré v nej nie sú obsiahnuté. Po prvé základným účelom uvedeného nariadenia je pritom, ako vyplýva z jeho druhého odôvodnenia, dosiahnutie cieľov uvedených v článku 33 ES a po druhé sa týka predovšetkým výrobkov uvedených v prílohe I Zmluvy. Okrem toho, aj keď je pravda, že pivo nie je v tejto prílohe výslovne uvedené, skutočnosťou zostáva, že väčšina ingrediencií, z ktorých sa skladá, v nej uvedená je a že jeho zahrnutie do pôsobnosti nariadenia č. 2081/92 zodpovedá účelu tohto nariadenia a najmä dosiahnutiu cieľov uvedených v článku 33 ES. (pozri body 50, 51)

Hoci článok 17 ods. 2 nariadenia č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín výslovne stanovil, že článok 7 tohto nariadenia sa neuplatňuje v rámci zjednodušeného postupu registrácie, a teda vylučuje v uvedenom rámci právo legitímne dotknutých tretích osôb vzniesť námietku, ktoré je upravené v odseku 3 tohto ustanovenia, registrácia na základe tohto postupu tiež predpokladá, že označenia sú v súlade s hmotnoprávnymi pravidlami tohto nariadenia. V každom prípade, z náležitého výkladu článku 17 nariadenia č. 2081/92 nijako nevyplýva, že dotknuté tretie osoby, ktoré sa domnievajú, že ich legitímne záujmy sú poškodené registráciou označenia, sa nemôžu vyjadriť a vzniesť svoje námietky pred členským štátom, ktorý žiada o túto registráciu, a to najmä v súlade so zásadami týkajúcimi sa súdnej ochrany, ako vyplýva zo systému uvedeného nariadenia. Tieto dotknuté tretie osoby teda môžu aj v rámci zjednodušeného postupu podľa článku 17 uvedeného nariadenia vzniesť námietky voči predmetnej žiadosti o registráciu. Vnútroštátnym súdom prináleží rozhodnúť o súlade žiadosti o registráciu označenia podľa uvedeného článku 17 nariadenia č. 2081/92 s právom za rovnakých podmienok preskúmania, aké platia pre akýkoľvek konečný akt vydaný rovnakým vnútroštátnym orgánom, ktorý môže spôsobiť ujmu na právach, ktoré tretie osoby odvodzujú z práva Spoločenstva, a teda považovať za prípustnú žalobu podanú na tento účel, aj keď to vnútroštátne procesné pravidlá v obdobnom prípade nestanovovali. (pozri body 54 — 57)

V systéme zavedenom nariadením č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín prišlo k rozdeleniu právomocí medzi dotknutý členský štát a Komisiu. V tomto systéme je úlohou Komisie, aby pred registráciou označenia v požadovanej kategórii overila najmä jednak to, či špecifikácia, ktorá je pripojená k žiadosti, je v súlade s článkom 4 nariadenia č. 2081/92, teda či obsahuje požadované skutočnosti a tieto skutočnosti nie sú zrejme postihnuté zjavnými chybami, a jednak na základe skutočností uvedených v špecifikácii to, či označenie spĺňa požiadavky článku 2 ods. 2 písm. a) alebo b) uvedeného nariadenia. To platí aj vtedy, ak v súlade s článkom 15 tohto nariadenia nie sú opatrenia zamýšľané Komisiou v súlade so stanoviskom výboru, ktorý bol zriadený podľa uvedeného článku, alebo také stanovisko nebolo vydané a rozhodnutie o registrácii vydáva Rada na návrh Komisie. (pozri body 64, 67, 68)

Na rozdiel od článku 5 nariadenia č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín, ktorý výslovne stanovuje, že v normálnom konaní sa k žiadosti o registráciu má pripojiť špecifikácia, článok 17 rovnakého nariadenia sa obmedzuje na to, že od členských štátov vyžaduje, aby Komisiu informovali o svojich právne chránených označeniach alebo v tých členských štátoch, kde nie je žiaden ochranný systém, o svojich zaužívaných označeniach, ktoré chcú registrovať. Za týchto okolností nemožno uvedený článok 17 vykladať tak, že od členských štátov vyžaduje, aby v rámci šesťmesačnej lehoty predložili konečnú verziu špecifikácie a ostatných relevantných dokumentov, takže akákoľvek zmena pôvodne predloženej špecifikácie by viedla k uplatneniu normálneho postupu. (pozri bod 76)

V rámci posúdenia druhového charakteru názvu treba podľa článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín zohľadniť miesta výroby dotknutého výrobku existujúce tak vnútri, ako aj mimo členského štátu, ktorý dosiahol registráciu predmetného označenia, spotrebu tohto výrobku a spôsob, akým je toto označenie vnímané spotrebiteľmi vnútri a mimo uvedeného členského štátu, existenciu osobitnej vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá sa týka uvedeného výrobku, ako aj spôsob, akým sa uvedené označenie používalo v práve Spoločenstva. Registrácia chráneného zemepisného označenia (CHZO) podľa uvedeného nariadenia má okrem iných cieľov zabrániť zneužívaniu označenia tretími osobami, ktoré chcú mať prospech z povesti, ktorú nadobudlo, a napokon zabrániť zániku tejto povesti z dôvodu jeho zľudovenia všeobecným používaním nad rámec jeho zemepisného pôvodu alebo zvláštnej kvality, povesti alebo iných vlastností, ktoré možno pripísať uvedenému pôvodu, odôvodňujúcich registráciu. Pokiaľ teda ide o CHZO, názov sa stane druhovým len vtedy, ak priama spojitosť medzi zemepisným pôvodom výrobku na jednej strane a zvláštnou kvalitou tohto výrobku, jeho povesťou alebo inými vlastnosťami, ktoré možno pripísať uvedenému pôvodu, na druhej strane zanikla, takže názov už len opisuje druh alebo typ výrobkov. (pozri body 101, 106, 107)