34

V bode 92 napadnutého rozsudku Hassan, rovnako ako v bode 116 napadnutého rozsudku Ayadi, ktorý je formulovaný podobne, sa poukázalo na to, že v rámci rozsudkov Súdu prvého stupňa Yusuf a Kadi, uvedený súd najmä konštatoval: „… — z hľadiska medzinárodného práva majú povinnosti vyplývajúce z Charty OSN v prípade štátov, ktoré sú členmi [Organizácie spojených národov (OSN)], nepopierateľne prednosť pred ich povinnosťami vyplývajúcimi z vnútroštátneho práva alebo medzinárodného zmluvného práva vrátane povinností podľa [Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len ‚EDĽP‘)] v prípade štátov, ktoré sú zároveň členmi Rady Európy, a povinností podľa Zmluvy ES v prípade štátov, ktoré sú zároveň členskými štátmi Spoločenstva (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 231, a Kadi, bod 181), — táto prednosť sa v súlade s článkom 25 Charty OSN vzťahuje na rozhodnutia obsiahnuté v rezolúciách Bezpečnostnej rady (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 234, a Kadi, bod 184), — hoci Spoločenstvo nie je členom Organizácie spojených národov, podľa samotnej Zmluvy o jeho založení sú preň záväzné povinnosti vyplývajúce z Charty OSN rovnako ako pre jeho členské štáty (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 243, a Kadi, bod 193), — na jednej strane Spoločenstvo nesmie ani porušiť povinnosti vyplývajúce jeho členským štátom z Charty OSN, ani brániť ich vykonaniu, a na druhej strane je povinné podľa samotnej Zmluvy, ktorou bolo založené, prijať v rámci svojich právomocí všetky ustanovenia potrebné na to, aby umožnilo svojim členským štátom splniť si ich povinnosti (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 254, a Kadi, bod 204), — v dôsledku toho tvrdenia uvádzané proti napadnutým nariadeniam a založené na jednej strane na nezávislosti právneho poriadku Spoločenstva od právneho poriadku zriadeného OSN a na druhej strane na potrebe prebratia rezolúcií Bezpečnostnej rady do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov v súlade s ústavnými ustanoveniami a základnými zásadami tohto práva musia byť odmietnuté (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 258, a Kadi, bod 208), — [sporné] nariadenie prijaté so zreteľom na spoločnú pozíciu 2002/402 je uskutočnením povinnosti na úrovni Spoločenstva, ktorá je uložená jeho členským štátom ako členom OSN, vykonať, prípadne aj prostredníctvom aktu Spoločenstva, sankcie namierené proti Usámovi bin Ládinovi, sieti Al-Káida, ako aj Talibanu a iným spojeným osobám, skupinám, podnikom a subjektom, ktoré boli ustanovené a neskôr posilnené niekoľkými rezolúciami Bezpečnostnej rady prijatými podľa kapitoly VII Charty OSN (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 264, a Kadi, bod 213), — v tomto kontexte inštitúcie Spoločenstva konali na základe viazanej právomoci, takže nemali žiadnu možnosť samostatnej voľnej úvahy (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 265, a Kadi, bod 214), — vzhľadom na úvahy uvedené vyššie nemôže byť vyhlásenie, že Súd prvého stupňa má právomoc incidenčne preskúmať zákonnosť rozhodnutí Bezpečnostnej rady alebo výboru pre sankcie z hľadiska miery ochrany základných práv tak, ako sú poskytované právnym poriadkom Spoločenstva, odôvodnené ani na základe medzinárodného práva, ani na základe práva Spoločenstva (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 272, a Kadi, bod 221), — sporné rezolúcie Bezpečnostnej rady teda v zásade nepodliehajú súdnej kontrole Súdu prvého stupňa a Súd prvého stupňa nemôže ani incidenčným spôsobom spochybniť ich zákonnosť vzhľadom na právo Spoločenstva. Naopak, Súd prvého stupňa musí v maximálnej možnej miere vykladať a uplatňovať toto právo spôsobom zlučiteľným s povinnosťami členských štátov podľa Charty OSN (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 276, a Kadi, bod 225), — Súd prvého stupňa však má právomoc incidenčným spôsobom preskúmať zákonnosť sporných rezolúcií Bezpečnostnej rady vo vzťahu k ius cogens, ktoré sa chápe ako medzinárodný verejný poriadok platný pre všetky subjekty medzinárodného práva vrátane orgánov OSN a od ktorého sa nemožno odchýliť (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 277, a Kadi, bod 226), — zmrazenie finančných prostriedkov stanovené [sporným] nariadením neporušuje ani základné práva dotknutých osôb na disponovanie ich majetkom, ani všeobecnú zásadu proporcionality, z hľadiska miery univerzálnej ochrany základných práv fyzickej osoby patriacich do ius cogens (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, body 288 a 289, a Kadi, body 237 a 238), — keďže predmetné rezolúcie Bezpečnostnej rady neupravujú právo zainteresovaných na predbežné vypočutie výborom pre sankcie pred ich zapísaním na sporný zoznam osôb a keďže sa zdá, že žiadna imperatívna norma medzinárodného verejného poriadku nevyžaduje takéto predbežné vypočutie za okolností prejednávanej veci, tvrdenia založené na namietanom porušení takéhoto práva sa musia zamietnuť (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, body 306, 307 a 321, a Kadi, body 261 a 268), — konkrétne za týchto okolností, keď sa namieta zabezpečovacie opatrenie obmedzujúce nakladanie s majetkom zainteresovaných, ochrana základných práv zainteresovaných nevyžaduje, aby im boli oznámené skutočnosti a dôkazy pripustené proti nim, ak Bezpečnostná rada alebo výbor pre sankcie usudzujú, že tomu bránia dôvody vzťahujúce sa na bezpečnosť medzinárodného spoločenstva (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 320 a Kadi, bod 274), — inštitúcie Spoločenstva nemuseli vypočuť zainteresovaných pred prijatím [sporného] nariadenia (rozsudok [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 329) alebo v kontexte jeho prijatia a vykonávania (rozsudok [Súdu prvého stupňa] Kadi, bod 259), — v rámci konania o žalobe o neplatnosť, ako je konanie v prejednávanej veci, Súd prvého stupňa úplne skúma zákonnosť napadnutých nariadení tak, že preskúmava dodržiavanie pravidiel vzťahujúcich sa na právomoc, ako aj na vonkajšiu zákonnosť zo strany inštitúcií Spoločenstva a splnenie podstatných formálnych náležitostí, ktorým podlieha ich činnosť. Súd prvého stupňa skúma zákonnosť napadnutých nariadení tiež so zreteľom na rezolúcie Bezpečnostnej rady, ktoré má tieto nariadenia vykonať, najmä z hľadiska ich formálnej a hmotnej primeranosti, vnútornej koherentnosti a proporcionality nariadení voči rezolúciám. Súd prvého stupňa tiež kontroluje zákonnosť napadnutých nariadení a nepriamo aj zákonnosť sporných rezolúcií Bezpečnostnej rady so zreteľom na normy vyššej právnej sily medzinárodného práva patriace do ius cogens, predovšetkým imperatívne normy vzťahujúce sa na všeobecnú ochranu ľudských práv (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, body 334, 335 a 337, a Kadi, body 279, 280 a 282), — naproti tomu Súdu prvého stupňa neprináleží nepriamo kontrolovať, či samotné sporné rezolúcie Bezpečnostnej rady sú v súlade so základnými právami chránenými právnym poriadkom Spoločenstva. Súdu prvého stupňa rovnako neprináleží ani preveriť, či nedošlo k omylu v posúdení skutočností a dôkazov, ktoré [Bezpečnostná] Rada predložila na podporu opatrení, ktoré prijala, a ani s výhradou rámca vymedzeného v predchádzajúcom bode, nepriamo preskúmať účelnosť a proporcionalitu týchto opatrení (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, body 338 a 339, a Kadi, body 283 a 284), — v tomto rozsahu zainteresovaní nemajú žiadnu možnosť podať návrh na začatie súdneho konania, keďže Bezpečnostná rada nepovažovala za účelné zriadiť samostatný medzinárodný súdny orgán poverený rozhodovaním o skutkových a právnych okolnostiach konaní začatých proti individuálnym rozhodnutiam prijatým výborom pre sankcie (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 340, a Kadi, bod 285), — medzera konštatovaná v predchádzajúcej zarážke o súdnej ochrane žalobcov sama osebe nie je v rozpore s ius cogens, pretože: i) právo na prístup k súdu nie je absolútne, ii) v prejednávanej veci obmedzenie práva na prístup zainteresovaných k súdu vyplývajúce zo súdnej imunity, ktorú v zásade majú vo vnútorných právnych poriadkoch členských štátov rezolúcie Bezpečnostnej rady prijaté podľa kapitoly VII Charty OSN, treba považovať za inherentné takémuto právu, iii) takéto obmedzenie je odôvodnené tak povahou rozhodnutí, ktoré má Bezpečnostná rada prijať podľa predmetnej kapitoly VII, ako aj legitímnym sledovaným cieľom a iv) keďže neexistuje medzinárodný súd príslušný pre kontrolu zákonnosti aktov Bezpečnostnej rady, zriadenie orgánu, akým je výbor pre sankcie, a možnosť upravená v aktoch obrátiť sa kedykoľvek naň so zámerom dosiahnuť opätovné preskúmanie jednotlivého prípadu prostredníctvom formalizovaného postupu zahŕňajúceho dotknuté vlády predstavujú ďalší rozumný spôsob, ako primerane chrániť základné práva zainteresovaných, ako sú uznané ius cogens (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, body 341 až 345, a Kadi, body 286 až 290), — tvrdenia uvádzané proti napadnutým nariadeniam a založené na porušení práva na účinnú súdnu ochranu musia v dôsledku toho byť zamietnuté (rozsudky [Súdu prvého stupňa] Yusuf, bod 346, a Kadi, bod 291).“