Samotná povaha zvukových označení im dovoľuje rozlíšiť tovary alebo služby jedného podniku od tovarov alebo služieb iných podnikov. Za týchto podmienok sa článok 4 nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie musí vykladať v tom zmysle, že zvuky môžu tvoriť ochrannú známku pod podmienkou, že sa okrem iného dajú graficky znázorniť. Nebolo spochybnené, že zobrazenie nôt na notovej osnove, spolu s husľovým kľúčom, pomlčkami a posuvkami, predstavuje „grafické znázornenie“ v zmysle článku 4 nariadenia č. 207/2009. Hoci také znázornenie nie je okamžite zrozumiteľné, nič to nemení na skutočnosti, že môže byť jednoducho zrozumiteľné tak, aby umožňovalo príslušným orgánom a verejnosti, a to najmä podnikateľským subjektom, získať presnú vedomosť o označení, pre ktoré bola podaná prihláška na zápis ochrannej známky.

Hoci má verejnosť vo zvyku vnímať slovné alebo obrazové ochranné známky ako označenia identifikujúce obchodný pôvod tovarov alebo služieb, neplatí to isté nevyhnutne v prípade, ak je označenie tvorené iba zvukovým prvkom.

Pokiaľ však ide o určité tovary a služby, nemusí byť nezvyčajné, že spotrebitelia ich identifikujú cez zvukový prvok. Treba najmä zdôrazniť, že v určitých hospodárskych oblastiach, ako je napríklad televízne vysielanie, nie je iba neobvyklé, ale dokonca bežné, že spotrebitelia identifikujú výrobok alebo službu týkajúcu sa uvedenej oblasti vďaka zvukovému prvku umožňujúcemu rozlišovať tovar alebo službu ako pochádzajúce z určitého podniku.

Podobne v tomto istom uhle pohľadu je potrebné určiť, že pokiaľ ide jednak o určité tovary a služby súvisiace s komunikačnými prostriedkami alebo prostriedkami zábavy formou televízneho alebo rozhlasového vysielania, ako aj o telefóny a jednak o informačné technológie, počítače alebo vo všeobecnosti o oblasť médií, zvukové prvky, ako sú single alebo melódie, tieto sú používané s cieľom umožniť zvukovú identifikáciu predmetného výrobku alebo služby ako pochádzajúcej z určitého podniku.

Je potrebné, aby zvukové označenie, ktorého prihláška bola podaná na zápis, malo určitú rezonanciu, ktorá umožňuje cieľovému spotrebiteľovi vnímať ho a považovať ho za ochrannú známku, a nie za funkčný prvok alebo za ukazovateľ bez charakteristických vlastností. Tento spotrebiteľ teda musí považovať zvukové označenie za umožňujúce identifikáciu v tom zmysle, že je identifikovateľné ako ochranná známka.

Zvukové označenie, ktoré nemá schopnosť označovať viac než jednoduchú banálnu kombináciu nôt, ktoré ho tvoria, by neumožňovalo cieľovému spotrebiteľovi vnímať v jeho funkcii identifikáciu predmetných tovarov a služieb, keďže by sa obmedzilo na jednoduchý „zrkadlový efekt“ v tom zmysle, že by odkazovalo iba na seba samo a na nič iné. Preto by nebolo schopné podnietiť u cieľového spotrebiteľa určitú formu pozornosti, ktorá mu umožňuje vnímať nezastupiteľnú identifikačnú funkciu uvedeného označenia.

Navyše údajne neobvyklé používanie zvonenia telefónu ako ukazovateľa pôvodu tovarov a služieb nepostačuje na to, aby sa dalo domnievať, že označenie je spôsobilé rozlišovať taký pôvod, veľké zjednodušenie robí toto označenie nespôsobilé identifikovať pôvod tovarov alebo služieb, keďže toto označenie je nevýrazné a evokuje len samo seba.

V tejto súvislosti ochranná známka tvorená zvukom pripomínajúcim zvonenie nie je spôsobilá splniť identifikačnú úlohu, prinajmenšom nie dovtedy, kým neobsahuje časti, ktoré majú povahu ju individualizovať vo vzťahu k iným zvukovým ochranným známkam, je potrebné zdôrazniť, že nie je nevyhnutné, aby bola uvedená ochranná známka originálna alebo fantazijná.

(pozri body 42 – 46, 55, 57)