Súd Únie má právomoc rozhodnúť o žalobe o náhradu škody, ktorá bola údajne spôsobená spoločnosti z dôvodu rozhodnutia Komisie zapísať ju do systému včasného varovania (EWS) a následnom odmietnutí delegácie Únie založenom na tomto rozhodnutí akceptovať zmluvu týkajúcu sa decentralizovanej verejnej zákazky organizovanej tretím štátom, ktorá bola zadaná konzorciu vedenému žalobcom a ktorá mala byť financovaná Úniou. Aj keď rozhodnutie o zrušení postupu zadávania predmetnej zákazky prijal vnútroštátny obstarávateľ, nezákonnosť, ktorá je uvedená na podporu prejednávanej žaloby, má totiž pôvod v inštitúcii, orgáne, úrade alebo agentúre Únie a nemožno ju považovať za pripísateľnú vnútroštátnemu orgánu verejnej moci.

Podľa článku 113 rokovacieho poriadku môže Všeobecný súd bez návrhu preskúmať podmienky prípustnosti žaloby z dôvodu verejného záujmu. Súd Spoločenstva však v zásade nemôže oprieť svoje rozhodnutie o právny dôvod uplatnený z úradnej moci, a to aj keby išlo o dôvod verejného záujmu, bez toho, aby najprv vyzval účastníkov konania na predloženie ich pripomienok k uvedenému dôvodu.

Varovanie W3b o spoločnosti v systéme v systéme včasného varovania (EWS) podľa ustanovení rozhodnutia 2008/969 o EWS, ktorý majú požívať povoľujúci úradníci Komisie a výkonné agentúry, je preto protiprávne, pretože existujúci právny základ neoprávňuje Komisiu na prijímanie takýchto ustanovení, ktoré môžu mať negatívne následky na právne postavenie osôb, na ktoré sa tento druh varovania vzťahuje. Navyše, keďže varovanie W3b o uvedenej spoločnosti v systéme EWS malo nepopierateľné dôsledky na jej právne postavenie, Komisia nie je oprávnená tvrdiť, že ustanovenia rozhodnutia 2008/969 upravujúce tento druh varovania a jeho dôsledky sú len obyčajnými vnútornými pravidlami plnenia všeobecného rozpočtu Únie. Komisia sa takisto nemôže oprávnene odvolávať na to, že v čase, keď spoločnosť do systému EWS zapísala, ešte nebolo o chýbajúcom právnom základe rozhodnutia 2008/969 rozhodnuté. Neexistencia takéhoto rozhodnutia totiž nijako nebráni tomu, aby uvedená spoločnosť v rámci tejto žaloby namietala nezákonnosť tohto rozhodnutia s cieľom získať náhradu škody, ktorá jej podľa jej tvrdenia vznikla z dôvodu registrácie jej osoby v systéme EWS.

Povinnosť odôvodniť akt spôsobujúci ujmu, ktorá má podľa ustálenej judikatúry za cieľ na jednej strane poskytnúť dotknutej osobe dostatočné informácie na to, aby zistila, či je akt dôvodný, prípadne či má vadu, ktorá umožňuje napadnúť jeho platnosť na súde Únie, a na druhej strane umožniť súdu Únie vykonať preskúmanie zákonnosti tohto aktu. Z toho vyplýva, že odôvodnenie musí byť v zásade oznámené dotknutej osobe zároveň s rozhodnutím, ktoré bolo prijaté v jej neprospech, a chýbajúce odôvodnenie nemožno ospravedlniť skutočnosťou, že dotknutá osoba sa s dôvodmi rozhodnutia oboznámi počas konania na súde Únie.

Je to tak v prípade listu, ktorým Komisia úradne informuje spoločnosť, že sa na ňu vzťahuje varovanie W3b v systéme včasného varovania (EWS), bez toho, aby ju predtým vypočula, ale len pripomenie všeobecné a abstraktné okolnosti uvedené v článku 12 ods. 2 rozhodnutia 2008/969 o EWS, ktorý majú požívať povoľujúci úradníci Komisie a výkonné agentúry. Tým, že takto konala, Komisia opomenula oznámiť žalobkyni dôvody varovania W3b o jej osobe v systéme EWS hneď, ako bolo vytvorené. Takéto odôvodnenie je o to viac nevyhnutné, že sa na túto spoločnosť nevzťahuje nijaká súdna žaloba, a že vnútroštátne konania vedené voči osobám, s ktorými je prepojená, boli len vo fáze vyšetrovania a nie vo fáze súdneho konania, čo je jediná fáza konania, ktorá sa v dotknutých členských štátoch môže ukončiť rozsudkom s právnou silou rozhodnutej veci. Okrem toho presný rozsah článku 12 rozhodnutia 2008/969 je neurčitý. Predovšetkým nie je so zreteľom na článok 12 ods. 3 tohto rozhodnutia jasné, či sa varovania W3b môžu, ak ide o vyšetrovací justičný systém, uplatňovať už od fázy vyšetrovania.

(pozri body 134, 137)