ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
„(74)

Technické špecifikácie vypracované verejnými obstarávateľmi musia umožňovať, aby bolo verejné obstarávanie otvorené hospodárskej súťaži, ako aj dosiahnutie cieľov udržateľnosti. Na tento účel by malo byť možné predložiť ponuky, ktoré odrážajú rozmanitosť technických riešení, noriem a technických špecifikácií na trhu vrátane tých, ktoré sú vypracované na základe kritérií výkonnosti naviazaných na životný cyklus a udržateľnosť procesu produkcie prác, tovaru a služieb. Technické špecifikácie by sa preto mali formulovať takým spôsobom, aby sa zabránilo umelému zúženiu hospodárskej súťaže na základe požiadaviek, ktoré zvýhodňujú konkrétny hospodársky subjekt tým, že sa do nich budú premietať kľúčové charakteristické znaky tovarov, služieb alebo prác, ktoré tento hospodársky subjekt zvyčajne ponúka. Vypracovanie technických špecifikácií, pokiaľ ide o funkčné a výkonnostné požiadavky, vo všeobecnosti umožňuje dosiahnuť uvedený cieľ tým najlepším spôsobom. Požiadavky súvisiace s funkčnosťou a výkonnosťou sú zároveň vhodným prostriedkom na podporu inovácie vo verejnom obstarávaní a mali by sa využívať v čo najväčšej miere. Tam, kde sa odkazuje na európsku normu, alebo v prípade, že takáto norma neexistuje, na vnútroštátnu normu, by mali verejní obstarávatelia zvážiť ponuky založené na rovnocenných ustanoveniach. Dokázanie rovnocennosti s požadovanou značkou by malo byť povinnosťou hospodárskeho subjektu. …“
41

Vnútroštátny súd sa svojou treťou otázkou v podstate pýta, či sa má článok 1 ods. 1 smernice 89/665 vykladať v tom zmysle, že rozhodnutie verejného obstarávateľa uzatvárať pracovné zmluvy s fyzickými osobami na účely poskytovania niektorých služieb bez uplatnenia postupu verejného obstarávania v súlade so smernicou 2014/24 z dôvodu, že podľa tohto obstarávateľa tieto zmluvy nespadajú do pôsobnosti tejto smernice, možno na základe uvedeného ustanovenia napadnúť žalobou podanou hospodárskym subjektom, ktorý by mal záujem uchádzať sa o verejnú zákazku, ktorej predmet by bol taký istý ako uvedené zmluvy, a ktorý sa domnieva, že tieto zmluvy spadajú do pôsobnosti uvedenej smernice.
29

Výklad, podľa ktorého by zoznam zložiek uvedený v prílohe II bode 41 nariadenia č. 110/2008 nebol taxatívny, by mohol tieto ciele ohroziť. Možnosť pridať do vaječného likéru iné zložky než tie taxatívne uvedené v tomto zozname by totiž mohla mať nepriaznivý vplyv na transparentnosť a mohla by výrobcov podnecovať k pridávaniu lacnejších prísad na úkor spravodlivej hospodárskej súťaže a ochrany spotrebiteľov.
11

Za týchto podmienok Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Má sa právo Únie, predovšetkým článok 4 ods. 3 ZEÚ v spojení so zásadami ekvivalencie a efektivity, ktoré sa z neho odvodzujú, vykladať v tom zmysle, že zaväzuje Oberster Gerichtshof (Najvyšší súd), aby na základe návrhu dotknutej osoby preskúmal rozhodnutie trestného súdu s právnou silou rozhodnutej veci so zreteľom na údajné porušenie práva Únie (v tomto prípade článok 50 [Charty] a článok 54 [DVSD]), keď vnútroštátne právo (§ 363a trestného poriadku) stanovuje také preskúmanie len so zreteľom na údajné porušenie EDĽP alebo niektorého z protokolov k EDĽP?“
14

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, v podstate uvádza, že dotknutý daňový systém odrádza belgických zamestnancov rezidentov, ktorí sa nachádzajú v situácií, v akej sa nachádza pán Sauvage, prijať zamestnanie v inom členskom štáte, než je Belgické kráľovstvo, ktoré zahŕňa služobné cesty do zahraničia. V prípade, že belgický rezident vykonáva závislú činnosť na palube dopravného prostriedku, ktorý v rámci medzinárodnej dopravy prevádzkuje podnik so sídlom svojho skutočného vedenia v Luxembursku, článok 15 ods. 3 belgicko‑luxemburskej dohody však stanovuje, že všetky jeho príjmy súvisiace s takouto závislou činnosťou sú v Belgicku oslobodené od dane, a to aj v prípade, keď sa činnosť, z ktorej sú tieto príjmy vyplácané, skutočne vykonáva mimo Luxemburska.
„(102)

Malo by sa však prihliadať na to, že hospodárske subjekty môžu prijímať opatrenia na zaistenie súladu zamerané na nápravu dôsledkov akýchkoľvek trestných činov alebo pochybenia a na účinné predchádzanie ďalším prípadom nesprávneho konania. Medzi tieto opatrenia môžu patriť najmä personálne a organizačné opatrenia, ako je prerušenie všetkých prepojení na osoby alebo organizácie zapojené do nesprávneho konania, vhodné opatrenia na reorganizáciu personálu, realizácia systémov hlásení a kontroly, vytvorenie štruktúry interného auditu na sledovanie súladu a prijatie interných pravidiel zodpovednosti a náhrady. Ak takéto opatrenia poskytujú dostatočné záruky, príslušný hospodársky subjekt by už nemal byť len na základe týchto dôvodov vylúčený. Hospodárske subjekty by mali mať možnosť požadovať, aby sa preskúmali opatrenia zamerané na dosiahnutie súladu, ktoré boli prijaté so zreteľom na možné pripustenie do postupu obstarávania. Malo by sa však ponechať na členské štáty, aby určili presné procesné a vecné podmienky uplatniteľné v takých prípadoch. Mali by mať najmä možnosť voľne rozhodnúť, či umožnia jednotlivým verejným obstarávateľom, aby vykonali príslušné posúdenia alebo uvedenými úlohami poveria iné orgány na ústrednej alebo decentralizovanej úrovni.“
9

Táto doložka spísaná v anglickom jazyku znela v poslednej verzii zmluvy o distribúcii z 20. decembra 2005 takto: „This Agreement and the corresponding relationship between the parties shall be governed by and construed in accordance with the laws of the Republic of Ireland and the parties shall submit to the jurisdiction of the courts of the Republic of Ireland. Apple [Sales International] reserves the right to institute proceedings against Reseller in the courts having jurisdiction in the place where Reseller has its seat or in any jurisdiction where a harm to Apple [Sales International] is occurring.“
36

V prejednávanom prípade však nič nenaznačuje, že by sporné nariadenia boli prijaté so zreteľom na individuálnu situáciu spoločnosti Rotho Blaas, ako je to v niektorej z kategórií hospodárskych subjektov uvedených v bodoch 33 až 35 tohto rozsudku, alebo že by bola z iných dôvodov ovplyvnená týmito nariadeniami spôsobom, ktorý by ju odlišoval od iných dovozcov výrobkov, ktoré sú predmetom dotknutých antidumpingových opatrení.
49

S cieľom preskúmať, či sa Všeobecný súd, ako tvrdí odvolateľka v rámci svojho druhého odvolacieho dôvodu, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 34 až 38 napadnutého uznesenia konštatoval, že sporné nariadenie si vyžaduje vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ, treba pripomenúť, ako Všeobecný súd správne zdôraznil v bode 34 tohto uznesenia, že výraz „nevyžadujú vykonávacie opatrenia“ uvedený v tomto ustanovení je potrebné vykladať vzhľadom na cieľ uvedeného ustanovenia, ktorý spočíva, ako vyplýva z jeho genézy, v snahe vyhnúť sa tomu, aby jednotlivec na to, aby sa mohol obrátiť na súd, musel najskôr porušiť právo. Ak má teda regulačný akt priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenia, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, keby nemala k dispozícii možnosť obrátiť sa na súd Únie s cieľom napadnúť zákonnosť tohto regulačného aktu. V prípade neexistencie vykonávacích opatrení by sa totiž fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, čo porušila ustanovenia uvedeného aktu tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré boli voči nej začaté na vnútroštátnych súdoch (rozsudky z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia, C‑456/13 P, EU:C:2015:284, bod 29, ako aj z 13. marca 2018, Industrias Químicas del Vallés/Komisia, C‑244/16 P, EU:C:2018:177, bod 42).
13

Rada napokon v odôvodnení 112 sporného nariadenia uviedla, že „bolo vyhlásené, že dopyt po posteľnej bielizni vyrobenej priemyslom [Únie] poklesol v objeme, nakoľko priemysel [Únie] sa zameral na vyšší segment trhu, kde sa realizuje menší objem predaja. Avšak, ako je uvedené vyššie, celková spotreba posteľnej bielizne [v Únii] neklesla, ale skôr vzrástla počas posudzovaného obdobia. Väčšina výrobcov [Únie] má rôzne výrobné linky pre rôzne segmenty trhu. Značky v hornom segmente [segmente luxusných výrobkov – neoficiálny preklad] vytvárajú vyššie rozpätia, avšak predávajú sa iba vo veľmi malých množstvách. S cieľom maximalizovať využívanie výrobných kapacít a pokryť fixné výrobné náklady, priemysel [Únie] by potreboval taktiež predaje vo veľkých objemoch v trhovom segmente nižších cien. Neexistujú žiadne náznaky, že by dopyt v tomto trhovom segmente poklesol. Tento segment na druhej strane v stále väčšej miere preberajú lacné dovozy, čo spôsobuje ujmu priemyslu [Únie]. Vzhľadom na celkový nárast spotreby, ktorý nie je obmedzený na konkrétny trhový segment, situáciu s dopytom [v Únii] nemožno z tohto dôvodu považovať za takú, ktorá by narušila príčinnú súvislosť medzi dumpingovými dovozmi z Pakistanu a poškodením, ktoré utrpel priemysel [Únie]“.
28

Toto rozhodnutie bolo predovšetkým založené na dôvode, podľa ktorého, ak by bol E. G. vrátený do Afganistanu, bol by odkázaný sám na seba, bez podpory rodiny a z dôvodu, že je maloletou osobou, by sa ľahko stal terčom fyzického násilia, obchodovania s ľuďmi, pohlavného zneužívania alebo práce v neľudských a nebezpečných podmienkach, a čelil by riziku utrpenia vážneho bezprávia v zmysle neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania.
9

§ 3 AGG s názvom „Definície“ vo svojich odsekoch 1 a 2 stanovuje: „1. O priamu diskrimináciu ide vtedy, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v § 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie, ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou… 2. Za nepriamu diskrimináciu sa považuje prípad, ak by v dôsledku navonok neutrálneho predpisu, kritéria alebo zvyklosti mohli byť určité osoby konkrétne znevýhodnené z niektorého z dôvodov uvedených v § 1 v porovnaní s inými osobami, ibaže by tento predpis, kritérium alebo zvyklosť boli objektívne odôvodnené legitímnym cieľom a prostriedky na jeho dosiahnutie by boli primerané a nevyhnutné.“
6

Článok 3 legge n. 130 – Disposizioni in materia di cremazione e dispersione delle ceneri (zákon č. 130 o pravidlách týkajúcich sa kremácie a rozptylu popola) z 30. marca 2001 (GURI č. 91 z 19. apríla 2001) stanovuje: „1. Do šiestich mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti tohto zákona sa [decreto del Presidente della Repubblica n. 285, approvazione del regolamento di polizia mortuaria (dekrét prezidenta republiky č. 285 o schválení nariadenia o pohrebných službách) z 10. septembra 1990 (GURI č. 239, z 12. októbra 1990)] prostredníctvom nariadenia prijímaného podľa článku 17 ods. 1 zákona č. 400 z 23. augusta 1988 v znení neskorších predpisov na návrh ministra zdravotníctva, po konzultácii s ministrom vnútra a ministrom spravodlivosti a po získaní stanoviska príslušných parlamentných výborov zmení, a to na základe týchto zásad: … b) povolenie na kremáciu sa udeľuje v súlade s vôľou, ktorú počas života vyjadrila zosnulá osoba alebo jeho rodinní príslušníci, jedným z týchto spôsobov: … c) rozptyl popola sa v súlade s vôľou zosnulého povoľuje iba v tých častiach cintorína, ktoré sú na to určené, vo voľnej prírode alebo na súkromnom pozemku; rozptyl na súkromnom pozemku je možný iba vonku a so súhlasom vlastníkov, pričom sa však nemôže vykonávať na účely dosiahnutia zisku; rozptyl popola je v každom prípade zakázaný v obývaných oblastiach…; rozptyl do mora, jazier a riek je možný iba v oblastiach bez plavidiel a stavieb; d) rozptyl popola vykonáva manželský partner alebo iný oprávnený rodinný príslušník, vykonávateľ závetu alebo zákonný zástupca združenia podľa písmena b) bodu 2, ktorého bol zosnulý členom, alebo ak taká osoba neexistuje, vykonáva ju pracovník poverený obcou/mestom; … f) preprava urien s popolom nepodlieha preventívnym hygienickým opatreniam stanoveným na prepravu telesných pozostatkov, pokiaľ príslušný orgán v oblasti hygieny nestanoví inak; … i) obradné miestnosti v krematóriu musia byť situované tak, aby umožnili náležitý priebeh obradu na pamiatku zosnulého a dôstojnú rozlúčku. …“
Okrem toho povinnosť, uložená podniku poskytujúcemu služby, vopred oznámiť rakúskym orgánom prítomnosť jedného alebo viacerých vyslaných zamestnancov, predpokladanú dĺžku ich pobytu a službu alebo služby, ktorých poskytovanie odôvodňuje vyslanie, by predstavovala rovnako účinné, avšak menej obmedzujúce opatrenie než požiadavka pracovného povolenia, o ktorú ide vo veci samej. Táto povinnosť by umožňovala daným orgánom kontrolovať rešpektovanie rakúskej právnej úpravy sociálneho zabezpečenia počas obdobia vyslania, pričom by sa zohľadnili povinnosti, ktorým tento podnik už podlieha v zmysle predpisov práva sociálneho zabezpečenia uplatniteľných v členskom štáte pôvodu. V spojení s informáciami poskytnutými uvedeným podnikom v súvislosti so situáciou dotknutých pracovníkov, ako boli uvedené v bode 50 tohto rozsudku, by takáto povinnosť dotknutým orgánom prípadne umožnila prijať nevyhnutné opatrenia na konci predpokladaného obdobia vyslania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2014, Essent Energie Productie, C‑91/13, EU:C:2014:2206, bod 59).
3

Odôvodnenia 5, 6, 9 a 10 smernice IVS sú formulované takto: „(5) Jedným z hlavných cieľov vytvorenia vnútorného trhu je vytvorenie podmienok napomáhajúcich rozvoju služieb v rámci celého spoločenstva. Informácie verejného sektora sú významným primárnym materiálom pre produkty digitálneho obsahu a služieb a s rozvojom bezdrôtových služieb obsahu sa stanú dokonca ešte významnejším zdrojom obsahu. V tejto súvislosti bude dôležité aj široké cezhraničné geografické pokrytie. Rozšírené možnosti opakovaného použitia informácií verejného sektora by okrem iného malo umožniť európskym spoločnostiam využiť ich potenciál a prispieť k hospodárskemu rastu a tvorbe pracovných miest. (6) Existujú značné rozdiely v pravidlách a postupoch členských štátov týkajúcich sa použitia zdrojov informácií verejného sektora, ktoré predstavujú prekážky využitia plného hospodárskeho potenciálu tohto kľúčového dokumentačného zdroja. Tradičné postupy subjektov verejného sektora pri využívaní informácií verejného sektora sa vyvíjali rôznymi smermi; T by sa malo brať do úvahy. Minimálne zosúladenie vnútroštátnych pravidiel a postupov týkajúcich sa opakovaného použitia dokumentov verejného sektora by sa malo preto uskutočniť v prípadoch, keď rozdiely vo vnútroštátnych pravidlách a postupoch alebo nedostatočná zrozumiteľnosť, bránia hladkému fungovaniu vnútorného trhu a náležitému rozvoju informačnej spoločnosti v spoločenstve. … (9) … Smernica je postavená na existujúcom prístupovom režime členských štátov a nemení národné pravidlá prístupu k dokumentom. To sa neuplatňuje v prípadoch, keď občania alebo spoločnosti môžu podľa príslušného prístupového režimu, získať dokument len vtedy, keď môžu preukázať osobitný záujem. … (10) Definície ‚subjekt verejného sektora‘ a ‚verejnoprávna inštitúcia‘ sú prevzaté zo smerníc verejného obstarávania… Verejné podniky do týchto definícií nespadajú.“
4

Článok 3 ods. 2, 6 a 15 tejto smernice stanovuje: „2. So zreteľom na príslušné ustanovenia zmluvy [ES], najmä na jej článok 86, členské štáty môžu podnikom fungujúcim v odvetví elektroenergetiky z hľadiska všeobecného hospodárskeho záujmu uložiť povinnosti služby vo verejnom záujme, ktoré sa môžu vzťahovať na bezpečnosť, vrátane bezpečnosti dodávky, pravidelnosti, kvality a ceny dodávok a ochrany životného prostredia, vrátane energetickej účinnosti, energie z obnoviteľných zdrojov a ochrany klímy. Tieto povinnosti musia byť jasne definované, transparentné, nediskriminačné, overiteľné a pre elektroenergetické podniky Spoločenstva zaručujú rovnosť prístupu k národným spotrebiteľom. Vo vzťahu k bezpečnosti dodávky, riadeniu energetickej účinnosti/riadeniu na strane dopytu a v záujme plnenia cieľov v oblasti životného prostredia a cieľa pre energiu z obnoviteľných zdrojov uvedených v tomto odseku môžu členské štáty zavádzať dlhodobé plánovanie, pričom vezmú do úvahy, že o prístup do sústavy sa možno budú usilovať tretie strany. … 6. Finančná kompenzácia, iné formy kompenzácie a exkluzívne práva, ktoré členský štát udeľuje na plnenie povinností ustanovených v odsekoch 2 a 3, sa poskytujú nediskriminačným a transparentným spôsobom. … 15. Členské štáty pri vykonávaní tejto smernice informujú Komisiu o všetkých opatreniach prijatých na plnenie povinností univerzálnej služby a služby vo verejnom záujme vrátane ochrany spotrebiteľa a životného prostredia a o ich možnom vplyve na národnú a medzinárodnú hospodársku súťaž bez ohľadu na to, či tieto opatrenia vyžadujú odchýlku od ustanovení tejto smernice alebo nie. Následne každé dva roky Komisiu informujú o všetkých zmenách týchto opatrení bez ohľadu na to, či vyžadujú odchýlku od tejto smernice alebo nie.“
14

Uznesením z 3. apríla 2007 Amtsgericht Dortmund (Okresný súd Dortmund, Nemecko) v rámci začatia konkurzného konania proti spoločnosti Wiemer & Trachte vymenoval predbežného správcu konkurznej podstaty a rozhodol, že prevody majetku tejto spoločnosti budú účinné len so súhlasom tohto správcu. Toto prvé uznesenie bolo zapísané do nemeckého obchodného registra 4. apríla 2007. Druhým uznesením vydaným 21. mája 2007 a zapísaným do tohto registra 24. mája 2007 uložil tento súd spoločnosti Wiemer & Trachte všeobecný zákaz nakladať s majetkom. Tretím uznesením vydaným uvedeným súdom 1. júna 2007 sa majetok spoločnosti stal predmetom konkurzného konania. Toto tretie uznesenie bolo zapísané do uvedeného registra 5. júna 2007.
34

Dňa 10. apríla 2017 podala ENAE na rozhodcovský súd ICC návrh na nariadenie predbežného opatrenia sledujúci prijatie ochranných opatrení, ktoré by gréckym orgánom zakázali podriadiť túto spoločnosť postupu osobitnej správy podľa zákona č. 4307/2014. Rozhodcovský súd ICC v rozhodnutí z 27. júna 2017 pripomenul, že jeho rozsudok bude bezprostredne vydaný. Rozhodol teda, že začatie postupu osobitnej správy voči spoločnosti ENAE by malo za následok zbavenie akcionárov spoločnosti ENAE ich kontroly nad spoločnosťou a že osobitný správca, vybraný veriteľmi, by mohol prijať rozhodnutia ovplyvňujúce postavenie spoločnosti ENAE v rozhodcovskom konaní. Rozhodcovský súd ICC v tomto kontexte rozhodol, že grécke orgány by sa mali až do prijatia konečného rozhodnutia zdržať akékoľvek opatrenia na vymáhanie, ktoré by priamo alebo nepriamo viedlo k zmene kontroly nad riadením ENAE, vrátane konkurzných konaní a podriadenia tejto spoločnosti osobitnej správe.
21

Korkein oikeus (Najvyšší súd) sa domnieva, že je „súdnym orgánom“ v zmysle judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa článku 267 ZFEÚ, aj keď má vydať stanovisko v rámci žiadosti o vydanie. Uvádza, že spĺňa požiadavky vyplývajúce z tohto pojmu, pripomenuté Súdnym dvorom najmä v jeho rozsudku z 19. decembra 2012, Epitropos tou Elegktikou Synedriou (C‑363/11, EU:C:2012:825, bod 18), pretože je zriadený zákonom, je stálym orgánom, jeho rozhodnutia sú záväzné, konanie pred ním má kontradiktórnu povahu, uplatňuje právne predpisy a je nezávislým orgánom. Okrem toho by rozhodoval aj v spore v prípade, ak by pán Raugevicius nesúhlasil s vydaním a ministerstvo spravodlivosti by nedospelo k záveru, že žiadosť Ruskej federácie treba okamžite zamietnuť. Nakoniec Korkein oikeus (Najvyšší súd) dodáva, že stanovisko, ktoré má vydať, je záväzné v tom zmysle, že ak dospeje k záveru, že existuje prekážka požadovaného vydania, nemôže sa žiadosti o vydanie vyhovieť.
74

Článok 5 ods. 2 vykonávacieho nariadenia je teda potrebné vykladať tak, aby bola dĺžka dodatočného konania o opätovnom preskúmaní, ktoré je fakultatívnym konaním, prísne obmedzená a predvídateľná, tak v záujme právnej istoty pre všetky zainteresované strany, ako aj preto, aby bol zabezpečený jej súlad s presným časovým rámcom zavedeným nariadením Dublin III a nebol ohrozený cieľ rýchleho vybavovania žiadostí o medzinárodnú ochranu, ktorý toto nariadenie sleduje. Konanie o opätovnom preskúmaní, ktoré by malo neobmedzenú dĺžku, čo by viedlo k tomu, že otázka, ktorý členský štát je zodpovedný za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu, by ostávala otvorenou, čím by dochádzalo k závažnému odďaľovaniu posúdenia takejto žiadosti, a to prípadne až na neobmedzený čas, by bolo v rozpore s týmto cieľom rýchleho vybavovania žiadostí.
46

Pokiaľ ide o primeranosť takejto právnej úpravy z hľadiska týchto cieľov, treba v prvom rade uviesť, že táto právna úprava stanovuje možnosť príslušným orgánom uložiť objednávateľovi diela povinnosť pozastaviť jeho platby poskytovateľovi služieb, ako aj poskytnúť zábezpeku vo výške ceny diela, ktorá je stále splatná, na základe existencie „dôvodného podozrenia, že bol spáchaný správny delikt“ podľa vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti pracovného práva. Táto právna úprava teda umožňuje prijatie takýchto opatrení ešte predtým, ako by príslušný orgán konštatoval, že došlo k správnemu deliktu, ktorý by odhaľoval podvod, najmä v sociálnej oblasti, zneužívanie alebo takú prax, ktorá by ohrozila ochranu pracovníkov.
41

Napokon treba súčasne spresniť, že uvedený záver nie je spochybnený skutočnosťou, že sa plánovaný prevod neuskutočnil. V tejto súvislosti je totiž relevantná skutočnosť, že pokiaľ by sa tento prevod uskutočnil, výdavky za poskytnutie sporných služieb by v nijakom prípade nespadali do pôsobnosti DPH a v dôsledku toho by nemohlo byť priznané právo na odpočítanie.
22

Cartrans, spoločnosť usadená v Rumunsku, bola sprostredkovateľom služieb cestnej prepravy tovaru. V nadväznosti na daňovú kontrolu bolo tejto spoločnosti doručené rozhodnutie o vyrubení dane, prijaté 13. augusta 2014, ktorým bola uložená povinnosť zaplatiť sumu 16203 rumunských lei (RON) (približne 3650 eur) ako DPH týkajúcu sa siedmich poskytnutí služieb cestnej prepravy spojenej s vývozom tovaru v celkovej výške 67512 RON (približne 15160 eur), pričom tri z nich boli vykonané od marca do mája 2012 do Turecka, dve v auguste 2012 do Gruzínska, šiesta smerovala vo februári 2013 do Iraku a posledná v apríli 2014 na Ukrajinu.
22

Za týchto podmienok Supreme Court of the United Kingdom (Najvyšší súd Spojeného kráľovstva) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Vyžaduje smernica [97/81], a najmä doložka 4 [rámcovej dohody], ktorá sa týka zásady nediskriminácie, aby sa pri výpočte výšky starobného dôchodku pracovníka na kratší pracovný čas vzali do úvahy obdobia odpracované pred uplynutím lehoty na prebratie tejto smernice, ak by sa tieto obdobia vzali do úvahy pri výpočte starobného dôchodku porovnateľného pracovníka na plný úväzok?“
30

Po druhé z pozmeňovacieho návrhu k smernici Rady o práve na zlúčenie rodiny [KOM(2000) 624 v konečnom znení] predloženého Komisiou 10. októbra 2000 (Ú. v. ES C 62 E, 2001, s. 99), vyplýva, že vylúčenie nachádzajúce sa v článku 3 ods. 2 písm. c) smernice 2003/86 bolo do tohto článku výslovne zaradené s cieľom zaviesť do budúcnosti postavenie osoby s doplnkovou ochranou spoločné pre členské štáty, v rámci ktorého Komisia navrhovala zaviesť ustanovenia týkajúce sa zlúčenia rodiny prispôsobené postaveniu štátnych príslušníkov tretích krajín s takým postavením, čo naznačuje, že tento prípad vylúčenia bol teda stanovený s cieľom vylúčiť týchto štátnych príslušníkov tretích krajín z pôsobnosti uvedenej smernice.
37

Ako sa už uviedlo v bodoch 33 a 34 tohto rozsudku, vzhľadom na to, že všetky aspekty, ktoré môžu ovplyvniť tieto ciele, sa musia identifikovať a že posúdenie musí obsahovať úplné, presné a definitívne zistenia a závery v tomto ohľade, treba usudzovať, že musí zahŕňať všetky biotopy a druhy, pre ktoré je územie chránené. Skutočnosť, že v tomto posúdení by sa neuviedli všetky biotopy a druhy, pre ktoré bolo územie zaradené do zoznamu, by totiž bola v rozpore s uvedenými požiadavkami, a ako v podstate uviedla generálna advokátka v bode 31 svojich návrhov, nemohlo by odstrániť akúkoľvek dôvodnú vedeckú pochybnosť, pokiaľ ide o nepriaznivé dôsledky na integritu chráneného územia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. apríla 2017, Komisia/Nemecko, C‑142/16, EU:C:2017:301, bod 33).