Vec T-48/00

Corus UK Ltd

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž — Kartely — Trhy s bezšvíkovými oceľovými rúrami a rúrkami — Dĺžka trvania porušenia — Pokuty“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (druhá komora) z 8. júla 2004 II-2331

Abstrakt rozsudku

Práva na obhajobu nie sú porušené existenciou nesúladu medzi oznámením o výhradách a konečným rozhodnutím, ibaže by výhrada v oznámení o výhradách nebola uvedená dostatočným spôsobom na to, aby sa tí, ktorým to bolo určené, mohli obhajovať. Navyše, posúdenie uvedené v oznámení o výhradách je často stručnejšie než posúdenie uvedené v prijatom konečnom rozhodnutí, pretože predstavuje iba predbežné stanovisko Komisie. Odchýlky v znení medzi oznámením o výhradách a konečným rozhodnutím vyplývajúce z rozdielu medzi účelom týchto dvoch dokumentov nie sú v zásade takej povahy, aby boli spôsobilé porušiť právo na obhajobu. (pozri body 100 — 101)

Ak sa podnik zúčastnil na stretnutiach medzi podnikmi s protisúťažným predmetom a verejne sa nedištancuje od obsahu týchto stretnutí, vo vzťahu k ostatným účastníkom to vyvoláva dojem, že súhlasí s výsledkami tohto stretnutia a že bude konať v súlade s nimi a že sa teda predmetnej dohody zúčastní. (pozri bod 116)

Hoci žalobca nemôže vo všeobecnosti preniesť dôkazné bremeno na žalovaného odvolávajúc sa na okolnosti, ktoré nie je schopný preukázať, v danom prípade sa inštitút dôkazného bremena neuplatní, ak sa Komisia rozhodla nevziať do úvahy existenciu porušenia pravidiel hospodárskej súťaže počas obdobia platnosti samoobmedzujúcich zmlúv uzatvorených medzi tretími krajinami a Spoločenstvom zastúpeným Komisiou, v prospech Komisie, pokiaľ ide o dátum skončenia platnosti týchto zmlúv. Nevysvetliteľná neschopnosť Komisie predložiť dôkazy týkajúcich sa okolností, ktoré sa jej priamo dotýkajú, zbavuje Súd prvého stupňa možnosti rozhodnúť so znalosťou veci, pokiaľ ide o uvedený dátum skončenia platnosti, a bolo by v rozpore so zásadou riadneho výkonu spravodlivosti, keby následky tejto neschopnosti Komisie znášali podniky, ktorým bolo napadnuté rozhodnutie adresované a ktoré na rozdiel od Komisie nie sú schopné chýbajúci dôkaz predložiť. (pozri body 124 — 126)

Súd prvého stupňa môže ex offo v spojených veciach, kde všetci účastníci majú príležitosť sa oboznámiť s celým spisom, zobrať do úvahy dôkazy, ktoré sú obsiahnuté v spisoch spojených vecí. (pozri bod 129)

Oznámenie o výhradách musí jasne stanoviť všetky podstatné skutočnosti, o ktoré sa Komisia opiera s cieľom poskytnúť jej príjemcom informácie nevyhnutné na ich obhajobu nielen proti zisteniu porušenia, ale aj prípadne proti uloženiu pokuty. Na účel dodržiavania práva na obhajobu je Komisia povinná uviesť na základe jej dostupných skutočností dostatočný údaj, pri vypracovaní oznámenia o výhradách, o trvaní vytýkaného porušenia, o jeho závažnosti a o tom, či porušenie bolo úmyselné alebo z nedbanlivosti. V tejto súvislosti by bola povinnosť dať údaj o závažnosti a úmyselnej alebo nedbanlivostnej povahe porušenia bezvýznamná, v prípade, že na to postačovalo jednoduché parafrázovanie článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17. Pre Komisiu by nemalo zmysel, aby bola povinná informovať príjemcov oznámenia o výhradách — pod hrozbou zrušenia rozhodnutia o porušení v prípade, že tak neurobí — o obsahu nariadenia č. 17, s ktorým by mali byť v každom prípade oboznámení. Z toho vyplýva, že Komisia je povinná v oznámení o výhradách podať stručný predbežný odhad trvania údajného porušovania, jeho závažnosť a to, či za okolností tohto prípadu bolo porušenie úmyselné alebo z nedbanlivosti. Na jednej strane sa však primeranosť tohto predbežného posúdenia, ktorého cieľom je dať príjemcom oznámenia o výhradách príležitosť obhájiť sa, musí posudzovať nielen vo vzťahu k obsahu daného opatrenia, ale tiež vo vzťahu k jeho kontextu a celkovo k právnej úprave upravujúcej danú oblasť, a na druhej strane povinnosť poskytnúť toto predbežne posúdenie je preto neoddeliteľná a závislá na zásade práva na obhajobu tak, že pre sudcu Spoločenstva nie je vhodné zrušiť konečné rozhodnutie Komisie, ak skutočnosť, že táto povinnosť nebola rešpektovaná, nemá vplyv na obhajobu dotknutých podnikov. (pozri body 144 — 146, 155)

Podnik môže byť zodpovedný za celý kartel, dokonca aj vtedy, ak je preukázané, že sa priamo zúčastnil iba jednej alebo viacerých častí tvoriacich dohodu, ak vedel alebo musel vedieť, že dohoda, na ktorej sa zúčastňuje, osobitne prostredníctvom pravidelných stretnutí organizovaných počas niekoľkých rokov, ho začlení do celkového plánu určeného na narušenie normálneho fungovania hospodárskej súťaže a tiež, že tento plán pokrýva súbor častí tvoriacich kartel. (pozri bod 176)

Vzhľadom na pojmy zo šiesteho odseku bodu 1 A usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO treba usudzovať, že Komisia si ponechala voľnú úvahu vo vzťahu k možnosti zvážiť pokuty podľa veľkosti každého podniku. (pozri bod 180)

Aby bolo zníženie pokuty uloženej pre porušenie pravidiel hospodárskej súťaže odôvodnené na základe oznámenia o spolupráci, správanie podnikov musí Komisii uľahčiť úlohu spočívajúcu v odhaľovaní a trestaní porušení pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže. Pre podnik preto nie je dostatočné vo všeobecnosti uviesť, že na základe tohto oznámenia nenamieta uvedené skutočnosti, ak za okolností daného prípadu nie je tento výrok Komisii nijak nápomocný. (pozri body 193, 208)

Pokiaľ podniky dodajú Komisii v rovnakom štádiu správneho konania a za obdobných okolností podobné informácie týkajúce sa skutku, ktorý sa im vytýka, stupeň poskytnutej spolupráce sa musí hodnotiť ako porovnateľný s tým dôsledkom, že s týmito podnikmi sa musí zaobchádzať rovnakým spôsobom, pokiaľ ide o určenie výšky pokuty, ktorá je im uložená. (pozri body 207, 213)