ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Smernica 2008/115 bola prijatá najmä na základe článku 63 prvého odseku bodu 3 písm. b) ES, teraz článku 79 ods. 2 písm. c) ZFEÚ. Odôvodnenia 6, 11 až 13, 16, 17 a 24 tejto smernice stanovujú: „(6) členské štáty zabezpečia, aby sa ukončenie nelegálneho pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín uskutočnilo prostredníctvom spravodlivého a transparentného postupu. V súlade so všeobecnými zásadami práva EÚ by sa mali rozhodnutia prijaté podľa tejto smernice prijímať na individuálnom základe a na základe objektívnych kritérií, čo znamená, že by sa malo zvažovať viac, ako len samotná skutočnosť nelegálneho pobytu… … (11) Na zabezpečenie účinnej ochrany záujmov dotknutých osôb by sa mal stanoviť spoločný minimálny súbor právnych záruk týkajúcich sa rozhodnutí vzťahujúcich sa na návrat. Potrebná právna pomoc sa poskytuje osobám, ktoré nemajú dostatočné prostriedky. Členské štáty by mali stanoviť vo vnútroštátnych právnych predpisoch, v ktorých prípadoch sa právna pomoc pokladá za potrebnú. (12) Mala by sa riešiť situácia štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu, ale ešte nemôžu byť odsunutí. Zabezpečenie ich základných potrieb by sa malo vymedziť v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. Na účely preukázania ich osobitnej situácie v prípade správnych kontrol alebo preskúmaní by sa malo týmto osobám vystaviť písomné potvrdenie o ich situácii. Členské štáty by mali mať široké právomoci, pokiaľ ide o formu a úpravu tohto písomného potvrdenia a malo by sa im tiež umožniť vložiť písomné potvrdenie do rozhodnutí vzťahujúcich sa na návrat prijatých podľa tejto smernice. (13) Použitie donucovacích opatrení by malo byť striktne viazané na zásady primeranosti a účinnosti z hľadiska použitých prostriedkov a sledovaných cieľov. Mali by sa stanoviť minimálne procesné záruky pre nútený návrat… … (16) Využitie zaistenia na účely odsunu by malo byť s ohľadom na použité prostriedky a sledované ciele obmedzené a viazané na zásadu primeranosti. Zaistenie je oprávnené len na prípravu návratu alebo vykonanie procesu odsunu a ak by uplatnenie miernejších donucovacích opatrení nebolo dostatočné. (17) So zaistenými štátnymi príslušníkmi tretích krajín by sa malo zaobchádzať humánnym a dôstojným spôsobom pri rešpektovaní ich základných práv a v súlade s medzinárodným a vnútroštátnym právom. … … (24) Táto smernica rešpektuje základné práva a zachováva zásady uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie [(ďalej len ‚Charta‘)].“
9

DVSD bol začlenený do práva Únie Protokolom, ktorým sa začleňuje Schengenské acquis do rámca Európskej únie, pripojeným Amsterdamskou zmluvou k Zmluve o Európskej únii a Zmluve o založení Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES C 340, 1997, s. 93, ďalej len „schengenský protokol“), ako „schengenské acquis“ definované v prílohe k tomuto protokolu. Tento protokol povoľuje trinástim členským štátom založiť medzi sebou užšiu spoluprácu v oblasti patriacej do pôsobnosti schengenského acquis.
27

Článok 35 ods. 4 štvrtej smernice Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností, vychádzajúcej z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy (Ú. v. ES L 222, s. 11; Mim. vyd. 17/001, s. 21) je indíciou v prospech tohto záveru. Toto ustanovenie, ktoré bolo prebraté do belgického práva článkom 22a prvým odsekom kráľovského nariadenia z 8. októbra 1976 o ročnej účtovnej závierke obchodných spoločností, stanovovalo, že „zahrnutie úrokov z požičaného kapitálu na financovanie výroby predmetov investičného majetku do vlastných nákladov sa pripúšťa len vtedy, keď tieto úroky spadajú do obdobia výroby“.
18

Hoci vnútroštátny súd uvádza, že články 193 a 194 smernice o DPH neboli predmetom výkladu, ktorý by mohol byť užitočný pre skutkový stav v tomto prípade, odkazuje na rozsudok ADV Allround (C‑218/10, EU:C:2012:35), podľa ktorého, ak by vo vnútroštátnom právnom poriadku neexistovali procesné pravidlá, boli by právo poskytovateľa služby a právo príjemcu tejto služby spočívajúce v rovnakom zaobchádzaní z hľadiska zdaniteľnosti a splatnej DPH prakticky zbavené akéhokoľvek potrebného účinku. Pokiaľ ide o zásadu daňovej neutrality, odkazuje na výklad podaný Súdnym dvorom v rozsudku Rusedespred (C‑138/12, EU:C:2013:233).
3

Devätnáste a dvadsiate odôvodnenie smernice 93/13 sú formulované takto: „keďže na účely tejto smernice sa hodnotenie nekalého charakteru netýka podmienok, ktoré popisujú hlavný predmet zmluvy ani vzťah kvalita/cena tovaru alebo dodávaných služieb; keďže hlavný predmet zmluvy a vzťah cena/kvalita môže byť napriek tomu braný do úvahy pri hodnotení primeranosti ostatných podmienok; keďže zámerom je medzi iným, aby poistné zmluvy, ktorých podmienky definujú alebo popisujú poistné riziko a zodpovednosť poisťovateľa, neboli podriadené takémuto hodnoteniu, pokiaľ sa tieto obmedzenia neberú do úvahy pri výpočte poistného plateného spotrebiteľom; keďže zmluvy by mali byť vypracované zrozumiteľne, mal by mať spotrebiteľ skutočne príležitosť preskúmať všetky podmienky a ak má pochybnosti mal by platiť výklad najpriaznivejší pre spotrebiteľa“.
23

Za týchto podmienok sa Švédske kráľovstvo domnieva, že oslobodiť Posten AB od DPH by znamenalo poskytnúť jej oproti jej konkurentom výhodu umelej cenovej konkurencieschopnosti, ktorá by mohla siahať až do výšky uplatniteľnej sadzby DPH, teda 20 %, čo by znížilo konkurenčný tlak na poštovom trhu v neprospech konečného spotrebiteľa. Na druhej strane takéto oslobodenie by zvýšilo cenu za externalizované plnenia, ktoré využíva Posten AB, pretože by už nemohla odpočítať DPH zaplatenú na vstupe pri jej nákupoch, čo by ju mohlo viesť k reorganizácii svojich činností tak, že by sama v rámci svojho podniku vykonávala viac plnení.
18

V tejto súvislosti treba konštatovať, že vnútroštátny súd neuviedol potrebné skutočnosti, na základe ktorých by Súdny dvor mohol overiť, či v konaní vo veci samej existuje nepochybný cezhraničný záujem. Treba však pripomenúť, že ako vyplýva z článku 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania by mal mať Súdny dvor možnosť oboznámiť sa so zhrnutím skutkového stavu, z ktorého prejudiciálne otázky vychádzajú, ako aj so spojitosťou existujúcou najmä medzi týmto skutkovým stavom a prejudiciálnymi otázkami. Pred predložením veci Súdnemu dvoru treba preto zistiť potrebné skutočnosti, na základe ktorých je možné overiť existenciu nepochybného cezhraničného záujmu, ako aj vo všeobecnosti uskutočniť všetky zistenia prináležiace vnútroštátnemu súdu a od ktorých závisí uplatňovanie aktu sekundárneho alebo primárneho práva Únie (pozri rozsudok Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“ a i., C‑113/13, EU:C:2014:2440, bod 47).
7

Nariadenie Rady (ES) č. 1322/2004 zo 16. júla 2004, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 2320/97, ktorým sa ukladajú konečné antidumpingové clá na dovozy určitých bezšvíkových rúr a rúrok zo železa alebo nelegovanej ocele pôvodom okrem iného z Ruska a Rumunska (Ú. v. EÚ L 246, s. 10), obsahuje, okrem iného, nasledujúce odôvodnenia: „… (9) V rozhodnutí Komisie 2003/382/ES [z 8. decembra 1999 týkajúcom sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy o ES (Vec IV/E‑1/35.860‑B – bezšvíkové rúry z ocele) (Ú. v. ES L 140, s. 1)] (ďalej len ‚rozhodnutie o hospodárskej súťaži‘) boli niekoľkým výrobcom spoločenstva udelené pokuty za zapojenie sa do dvoch prípadov porušenia ustanovení článku 81 ods. 1 Zmluvy o ES. (10) Po prijatí rozhodnutia o hospodárskej súťaži sa najprv zvážilo, že ak sa vôbec nejaká súvislosť s nariadením (ES) č. 2320/97 vyskytla, nemala taký charakter, že by si vyžadovala opätovné preskúmanie zistení tohto nariadenia. Po uverejnení rozhodnutia o hospodárskej súťaži však jedna zo zúčastnených strán vzniesla otázku prípadného dosahu správania nerešpektujúceho pravidlá hospodárskej súťaže na platné antidumpingové opatrenia a poskytla ďalšie informácie v súvislosti s otázkami vzťahujúcimi sa na ujmu a zistenia príčinných súvislostí nariadenia (ES) č. 2320/97. Toto nariadenie má za cieľ preveriť, či rozhodnutie o hospodárskej súťaži má nejaké dôsledky na antidumpingové opatrenia platné v súčasnosti. … (19) Za predpokladu, že sa škála výrobkov, zapojené spoločnosti a časové obdobie dvoch konaní prekrývajú iba čiastočne, bolo zistené, že dosah správania nerešpektujúceho pravidlá hospodárskej súťaže ovplyvnil antidumpingové vyšetrovanie, na ktorom boli založené konečné clá uložené roku 1997 v obmedzenom rozsahu. Ak sa okrem toho vylúčia údaje spoločností, u ktorých sa zistilo porušenie článku 81 ods. 1 Zmluvy o ES, výsledky sa ukážu ako porovnateľné s výsledkami vypočítanými na základe údajov desiatich spolupracujúcich výrobcov spoločenstva, vrátane tých, ktorí sa zúčastnili na uvedenom správaní nerešpektujúcom pravidlá hospodárskej súťaže, t. j. dumping spôsobujúci ujmu by stále existoval. Je tak nanajvýš nepravdepodobné, že správanie výrobcov spoločenstva nerešpektujúce pravidlá hospodárskej súťaže malo podstatný dosah na pôvodné zistenia antidumpingového vyšetrovania. Nedá sa však s určitosťou potvrdiť, či by celkové trhové podmienky boli pri neexistencii počínania nerešpektujúceho pravidlá hospodárskej súťaže rovnaké. (20) Vzhľadom na uvedené sa považuje za vhodné viac neuplatňovať opatrenia stanovené nariadením (ES) č. 2320/97. Je to v súlade so zásadami riadne fungujúcej administratívy a dobrej správnej praxe…“
51

Podľa ustálenej judikatúry týkajúcej sa týchto článkov na to, aby boli rozhodnutie, dohoda alebo postup spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, musia na základe objektívnych právnych alebo skutkových dôvodov umožniť s dostatočnou pravdepodobnosťou predpokladať, že by mohli mať priamy či nepriamy, súčasný či potenciálny vplyv na obchod medzi členskými štátmi, a to takým spôsobom, že by sa dalo obávať skutočnosti, že budú brániť vytvoreniu spoločného trhu medzi členskými štátmi (rozsudky Asnef‑Equifax a Administración del Estado, C‑238/05, EU:C:2006:734, bod 34 a citovaná judikatúra; Erste Group Bank a i./Komisia, C‑125/07 P, C‑133/07 P a C‑137/07 P, EU:C:2009:576, bod 36, ako aj Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas, C‑1/12, EU:C:2013:127, bod 65).
30

Vzhľadom na všetky tieto skutočnosti by bolo v rozpore s cieľom transparentnosti, ak by sa pripustilo, že pri rozhodnutí ako vo veci samej by bolo možné sa vyhnúť povinnosti odôvodnenia stanovenej v článku 6 bodoch 3 a 5 smernice 89/105, ktorej cieľom je umožniť dotknutým subjektom, aby sa presvedčili, že rozhodnutia týkajúce sa tvorby cien liekov a ich zaradenia do vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia sa prijímajú na základe objektívnych kritérií a nespôsobujú diskrimináciu medzi vnútroštátnymi liekmi a liekmi pochádzajúcimi z iných členských štátov.
71

Vzhľadom na tento cieľ sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v rovnakom bode 66 rozhodol, že potrebný účinok rozhodnutia 2011/172 by bol vážne ohrozený, ak by prijatie reštriktívnych opatrení podliehalo vyhláseniu odsudzujúcich trestov voči osobám podozrivým zo sprenevery majetku, lebo tieto osoby by mali k dispozícii potrebný čas na prevod svojho majetku do štátov, ktoré neposkytujú egyptským orgánom nijakú formu spolupráce.
48

V tejto súvislosti treba tiež zdôrazniť, že ako vyplýva z ustálenej judikatúry Súdneho dvora, informácie obsiahnuté v návrhu na začatie prejudiciálneho konania neslúžia iba na to, aby Súdnemu dvoru umožnili poskytnúť užitočné odpovede, ale tiež na to, aby vládam členských štátov, ako aj ďalším dotknutým stranám bola poskytnutá možnosť podať pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora. Súdnemu dvoru prináleží dbať na to, aby táto možnosť bola zaručená, lebo podľa tohto ustanovenia sa oznamujú dotknutým osobám iba návrhy na začatie prejudiciálneho konania doplnené o preklad do úradného jazyka každého členského štátu, s výnimkou vnútroštátneho spisu, ktorý Súdnemu dvoru prípadne predložil vnútroštátny súd (uznesenie Adiamix, C‑368/12, EU:C:2013:257, bod 24 a citovaná judikatúra).
41

Takáto náhrada pri vývoze cukru C medzi výrobcami usadenými v rôznych členských štátoch, ktorá patrí do rámca rôznych vnútroštátnych kvót, by pritom mohla narušiť štruktúru systému výrobných kvót zavedeného základným nariadením. Nahradenie cukru C pri vývoze, ako je opísané v bode 25 tohto rozsudku, by totiž v skutočnosti znamenalo prevedenie kvót z výrobcu dodávajúceho cukor, ktorým sa má uskutočniť náhrada, na výrobcu vykonávajúceho túto náhradu. Z toho by najmä vyplývalo to, že kvóty, ktorými disponujú výrobcovia, by už nezodpovedali kvótam, ktoré im boli pôvodne pridelené ich príslušnými členskými štátmi podľa ich základného množstva.
29

Podľa článku 78 prvého odseku písm. a) smernice o DPH sa do základu dane DPH zahŕňajú dane s výnimkou samotnej DPH. Súdny dvor už spresnil, že na to, aby poplatok mohol byť zahrnutý do základu dane pre DPH, aj keď sám nepredstavuje pridanú hodnotu a nie je ekonomickou protihodnotou dodania tovaru a poskytnutia služieb, sa musí priamo vzťahovať na toto dodanie alebo toto poskytnutie služieb a že otázka, či sa zdaniteľná udalosť pre uvedený poplatok zhoduje so zdaniteľnou udalosťou pre DPH, je rozhodujúcim prvkom pri stanovení takejto súvislosti (pozri v tomto zmysle rozsudky De Danske Bilimportører, C‑98/05, EU:C:2006:363, bod 17; Komisia/Poľsko, C‑228/09, EU:C:2010:295, bod 30; Komisia/Rakúsko, C‑433/09, EU:C:2010:817, bod 34, ako aj TVI, C‑618/11, C‑637/11 a C‑659/11, EU:C:2013:789, body 37 a 39).
(14)

Pravidlá týkajúce sa označovania majú tiež zakázať využívanie informácií, ktoré by mohli uviesť spotrebiteľa do omylu… Aby to bolo účinné, tento zákaz by sa mal tiež týkať prezentácie a reklamy potravín.“
34

Všeobecný súd dospel k záveru v bode 74 napadnutého rozsudku, že skutočnosť, že sadzby určené na rok platnosti dohody boli výsledkom rokovania, nepostačuje na to, aby zakladala selektívnu povahu dohody z roku 2005 a že by to bolo inak iba vtedy, ak by maďarské orgány vykonali mieru svojej voľnej úvahy pri rokovaniach vedúcich k tejto dohode takým spôsobom, že by zvýhodnili spoločnosť MOL tým, že by súhlasili s nízkou úrovňou poplatku bez objektívneho dôvodu vzhľadom na účel zvýšenia poplatkov v prípade predĺženia povolenia a na úkor každého iného subjektu, ktorý sa usiloval o predĺženie svojich ťažobných práv, alebo ak by takého subjektu síce nebolo, ale existovali by konkrétne čiastkové dôkazy o neodôvodnenom zvýhodnenom zaobchádzaní vyhradenom pre MOL.
25

V prvom rade uvádza, že ak by Bundesverfassungsgericht, jediný orgán s právomocou preskúmania ústavnosti spolkových zákonov a ich prípadného zrušenia, určil neplatnosť KernbrStG a jeho neuplatniteľnosť ex tunc, vyhlásenie spoločnosti KLE z 13. júla 2011 týkajúce sa dane z jadrového paliva by malo byť z tohto dôvodu hneď zrušené a výklad práva Únie by už na vyriešenie sporu vo veci samej nebol rozhodujúci. Vnútroštátny súd však usudzuje, že podanie návrhu na Bundesverfassungsgericht mu neumožňuje vychádzať z predpokladu, že nebude mať uplatňovať tento zákon, a teda že už nebude nastolená otázka súladu tohto zákona s právom Únie, keďže uvedený zákon zostáva platný, pokiaľ sa nerozhodne inak. Navyše Bundesverfassungsgericht by mohol konštatovať neplatnosť a neuplatniteľnosť tohto zákona len do budúcnosti.
16

Tento súd sa ďalej domnieva, že zmluvným partnerom žalobcu vo veci samej je spoločnosť so sídlom v Nemecku a nie jej belgická materská spoločnosť. V prípade neexistencie dohody o voľbe právomoci by sa teda žaloba o prevod vlastníckeho práva, ktorá je predmetom sporu, mala podať v Nemecku. Tento žalobca by však túto dohodu nemohol považovať za nečakanú, pretože mal vedomosť o cudzom prvku pri predaji, ktorý uzavrel, a žiadal o vydanie medzinárodnej faktúry, na ktorej boli uvedené údaje týkajúce sa dotknutej materskej spoločnosti.
30

Stanovenie povinnosti členského štátu uznať platnosť vodičského preukazu vydaného osobe iným členským štátom, keď tento prvý členský štát vydal voči tejto osobe opatrenie zákazu nadobudnúť vodičský preukaz pre skutkové okolnosti, ku ktorým došlo pred vydaním uvedeného vodičského preukazu druhým členským štátom, by viedlo k navádzaniu osôb, ktoré sa dopustia porušení, na území iného členského štátu, podliehajúce tomuto opatreniu, odísť do iného členského štátu, aby získali nový vodičský preukaz a unikli správnym či trestným dôsledkom uvedených porušení, a úplne by to narušilo dôveru, na ktorej spočíva systém vzájomného uznávania vodičských preukazov (pozri v tomto zmysle rozsudok Weber, C‑1/07, EU:C:2008:640, bod 39).
6

Podľa deviateho a sedemnásteho odôvodnenia smernice 92/85: „keďže ochrana bezpečnosti a zdravia pri práci tehotných pracovníčok, pracovníčok krátko po pôrode a dojčiacich pracovníčok by nemala znevýhodňovať ženy na trhu práce a nemala by sa dotknúť smerníc týkajúcich sa rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami; … keďže ustanovenie o materskej dovolenke by navyše nemalo nijaký zmysel, ak by ho nesprevádzalo zachovanie práv vyplývajúcich z pracovnej zmluvy vrátane práva na výplatu a/alebo nároku na primeranú dávku“.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilsonovou na jednej strane a WW Realisation 1 Ltd, v likvidácii (ďalej len „Woolworths“) na strane druhej, a ďalej medzi USDAW na jednej strane a Ethel Austin Ltd (ďalej len „Ethel Austin“) a Secretary of State for Business, Innovation and Skills (minister obchodu, inovácií a zručností, ďalej len „minister obchodu“) na strane druhej vo veci zákonnosti prepúšťania, ku ktorému pristúpili Woolworths a Ethel Austin. Minister obchodu sa stal účastníkom sporu vo veci samej z dôvodu, že ak by bola spoločnosti Woolworths alebo spoločnosti Ethel Austin uložená povinnosť zaplatiť ochrannú náhradu, ale tieto spoločnosti by ju nemohli splniť, minister obchodu by bol povinný vyplatiť zamestnancom, ktorí o to požiadajú, náhradu vo výške, ktorú považuje za vhodnú na kompenzáciu tejto pohľadávky, a to až do maximálnej výšky stanovenej zákonom.
10

Ako vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, SMK kft, členka skupiny spoločností SMK, je zdaniteľnou osobou pre DPH v Maďarsku, kde má z tohto dôvodu pridelené daňové identifikačné číslo. Do tejto skupiny patrí aj SMK UK Ltd, spoločnosť so sídlom v Spojenom kráľovstve, ktorá bola do 30. júla 2007 zaregistrovaná ako zdaniteľná osoba v Spojenom kráľovstve aj v Maďarsku a mala pridelené britské aj maďarské daňové identifikačné číslo pre DPH. SMK Europe NV (ďalej len „SMK Europe“), so sídlom v Belgicku, je zaregistrovaná v Maďarsku pre DPH, je takisto členom tejto skupiny a je poverená uvádzaním výrobkov skupiny na trh v Európe.
1

Svojím odvolaním spoločnosti LG Display Co. Ltd (ďalej len „LGD“) a LG Display Taiwan Co. Ltd (ďalej len „LGDT“) žiadajú čiastočné zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie LG Display a LG Display Taiwan/Komisia (T‑128/11, EU:T:2014:88, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým tento súd na jednej strane zmenil rozhodnutie Komisie K(2010) 8761 v konečnom znení z 8. decembra 2010 týkajúce sa konania podľa článku 101 [ZFEÚ] a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (vec COMP/39.309 – LCD), ktorého zhrnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie7. októbra 2011 (Ú. v. EÚ C 295, s. 8; ďalej len „sporné rozhodnutie“), tým, že stanovil výšku pokuty, ktorá im bola uložená spoločne a nerozdielne v článku 2 tohto rozhodnutia, na 210000000 eur, a na druhej strane zamietol v zostávajúcej časti ich žalobu smerujúcu k čiastočnému zrušeniu uvedeného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ich týka, ako aj k zníženiu výšky tejto pokuty.
9

Nariadenie týkajúce sa Európskych spoločenstiev (organizácia pracovného času) (lekári v odbornej príprave) z roku 2004 [European Communities (Organisation of Working Time) (Activities of Doctors in Training) Regulations 2004, SI 2004, č. 494] v znení nariadenia z roku 2010 (SI 2010, č. 533) (ďalej len „nariadenie z roku 2004“) preberá do írskeho práva smernicu 2003/88, pokiaľ ide o NCHD.
23

Listom z 2. septembra 2013 Komisia požiadala Francúzsku republiku, aby jej do desiatich dní od dátumu tohto listu oznámila opatrenia, ktoré prijala na vykonanie sporného rozhodnutia. Komisia v uvedenom liste pripomenula tomuto členskému štátu, že kým nie je výkon sporného rozhodnutia o vrátení štátnej pomoci platne pozastavený, zostáva toto rozhodnutie plne a priamo vykonateľné. Okrem toho ju požiadala, aby jej spresnila, aké by boli dôsledky výkonu sporného rozhodnutia pre finančnú situáciu SNCM vzhľadom na to, že podľa uvedeného štátu by výkon tohto rozhodnutia nevyhnutne viedol ku konkurzu a súdnej likvidácii spoločnosti SNCM. Komisia v tejto súvislosti oznámila svoje pochybnosti, pokiaľ ide o skutočnosť, že podľa informácií, ktoré mala k dispozícii, mala výkonná rada Korziky v úmysle navrhnúť parlamentnému zhromaždeniu Korziky na základe správy Korzického dopravného úradu, aby so skupinou tvorenou spoločnosťami SNCM a CMN uzavrel novú dohodu o poverení službami vo verejnom záujme o preprave cestujúcich a tovaru medzi Marseille a prístavmi Korziky na obdobie od roku 2014 do roku 2023.
19

Pokiaľ ide o lekárske plnenia, tieto môžu spadať do oslobodenia podľa článku 13 A ods. 1 písm. b) a c) šiestej smernice. Z judikatúry vyplýva, že článok 13 A ods. 1 písm. b) šiestej smernice sa vzťahuje na služby poskytované v nemocničných zariadeniach, pričom ten istý odsek 1 písm. c) sa vzťahuje na lekárske plnenia poskytované mimo takého rámca tak v bydlisku poskytovateľa služieb, ako aj v bydlisku pacienta alebo na inom mieste (pozri v tomto zmysle rozsudky Kügler, C‑141/00, EU:C:2002:473, bod 36, a CopyGene, C‑262/08, EU:C:2010:328, bod 27).
(7)

V záujme jasnosti a predvídateľnosti postupu posudzovania by mala existovať obmedzená maximálna lehota pre ukončenie obozretného posudzovania. Príslušné orgány by mali mať možnosť počas procesu posudzovania pozastaviť túto lehotu iba raz a len na účely vyžiadania si dodatočných informácií, po ktorom by orgány mali v každom prípade posudzovanie ukončiť v rámci maximálnej lehoty na posúdenie. … Príslušným orgánom by to nemalo brániť… v tom, aby kedykoľvek počas maximálnej lehoty na posúdenie v prípade potreby vzniesli proti navrhovanému nadobudnutiu námietky. Spolupráca medzi navrhovaným nadobúdateľom a príslušnými orgánmi by tak počas celej lehoty na posúdenie mala byť jeho prirodzenou súčasťou. Pravidelný kontakt medzi navrhovaným nadobúdateľom a príslušným orgánom regulovaného subjektu, v prípade ktorého sa nadobudnutie navrhuje, sa môže začať už pred formálnym oznámením. Súčasťou tejto spolupráce by mala byť ozajstná snaha o vzájomnú pomoc, ktorá by mala umožniť vyhnúť sa napríklad neočakávaným žiadostiam o informácie alebo predkladaniu informácií až v závere lehoty na posúdenie.“
28

Po prvé totiž, ako uviedol v bode 39 svojich návrhov aj generálny advokát, ak by sa poľnohospodárovi, ktorý použil množiteľský materiál chránenej odrody rastlín získaný pestovaním (poľnohospodárske osivo), umožnilo splniť si povinnosť úhrady spravodlivej derogačnej odmeny bez časového obmedzenia, a tým by mohol neobmedzene uplatňovať výnimku upravenú v článku 14 nariadenia č. 2100/94, boli by žaloby uvedené v článku 94 tohto nariadenia zbavené potrebného účinku. Navyše zavedením takýchto žalôb proti všetkým porušiteľom, ktorí si nesplnili danú povinnosť úhrady, článok 94 zabraňuje, aby títo porušitelia mohli napraviť svoju situáciu aj po tom, čo majiteľ práv zistí utajené používanie chránenej odrody rastlín. Z toho vyplýva, že iba existencia lehoty na úhradu zabezpečí efektívne uplatňovanie uvedených žalôb.
5

Meatproducts, vtedy ešte „Deko Vleeswarenfabriek“, prihlásila 3. novembra 2011 ochrannú známku Beneluxu EL BAINA pre výrobky týchto tried: — trieda 29 v zmysle Niceskej dohody („Mäso, mäsové výrobky, mäsové polotovary, hydinové polotovary, údeniny, údeniny obsahujúce mäso, údeniny obsahujúce hydinové mäso, údeniny obsahujúce zverinu, hotové jedlá obsahujúce mäso, ryby, hydinu a zverinu, pokiaľ nie sú zahrnuté do inej triedy; výťažky z mäsa; uvedené výrobky pripravené spôsobom, ktorý stanovuje islam“), a — trieda 30 v zmysle Niceskej dohody („Hotové jedlá, pokiaľ nie sú zahrnuté do inej triedy; káva, čaj, kakao, cukor, ryža; tapioka…, múka a obilninové výrobky; chlieb, pekárske a cukrárske výrobky…; uvedené výrobky pripravené spôsobom, ktorý stanovuje islam“).