ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)

z 9. januára 2007

Vec T‑288/04

Kris Van Neyghem

proti

Výboru regiónov Európskej únie

„Úradníci – Vymenovanie – Zaradenie do platovej triedy a platového stupňa – Výplatné listiny – Oneskorená sťažnosť – Prípustnosť“

Predmet: Žaloba o neplatnosť rozhodnutia Výboru regiónov č. 87/03 z 26. marca 2003 zaraďujúceho žalobcu s konečnou platnosťou do platovej triedy B 5 platového stupňa 4

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta ako neprípustná. Výbor regiónov Európskej únie znáša všetky trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Lehoty

(Služobný poriadok úradníkov, článok 25 ods. 2 a články 90 a 91)

Oznámením mesačného vyúčtovania mzdy začínajú plynúť lehoty na podanie žaloby proti administratívnemu rozhodnutiu, pokiaľ je z tohto vyúčtovania zrejmá existencia a dosah tohto rozhodnutia a pokiaľ predmet daného rozhodnutia má čisto peňažný charakter, ktorý sa svojou povahou môže odrážať v takom vyúčtovaní.

Tak to však nie je v prípade rozhodnutia o konečnom zaradení úradníka do platovej triedy a platového stupňa, ktorého hlavný predmet ako taký nemá čisto peňažný charakter, ale sa týka podstatného prvku profesijnej situácie úradníka. Rozhodnutie takého významu nemôže jasne vyplynúť iba z výplatnej listiny. Táto listina predstavuje nevhodný prostriedok na informovanie dotknutej osoby o prijatí rozhodnutia tohto významu, najmä pokiaľ neobsahuje nijakú zmienku o platovej triede a stupni. So zreteľom na pravidlo uvedené v článku 25 druhom odseku služobného poriadku a na zásadu, podľa ktorej administratíva má povinnosť zabezpečiť, aby sa úradníci mohli účinne a jednoducho oboznámiť s administratívnymi aktmi, ktoré sa ich osobne týkajú, teda zásadu, ktorá má svoj základ najmä v povinnosti starostlivosti uloženej inštitúciám voči ich úradníkom; totiž náležite starostlivý úradník, ktorý má poznať predpisy upravujúce jeho mzdu, môže oprávnene očakávať, že rozhodnutie o stanovení jeho konečného zaradenia do platovej triedy a stupňa mu bude písomne oznámené.

Skutočnosť, že si administratíva nesplnila svoju povinnosť písomne úradníkovi oznámiť rozhodnutie o konečnom zaradení, ktoré sa ho týka, ho však nezbavuje povinnosti konať s náležitou starostlivosťou, najmä keď sa preukáže, že v skutočnosti vedel, že bolo prijaté rozhodnutie o konečnom zaradení, ktoré sa ho týka. Ďalej so zreteľom na právny a vecný kontext platný v okamihu jeho oznámenia charakterizovaný skutočnosťou, že úradník v skúšobnej lehote vie, že rozhodnutie o konečnom zaradení sa musí prijať, môžu výplatné listiny úradníka upozorniť, že nastala zmena jeho osobnej situácie, takže podstatná zmena základného platu a jeho retroaktívna úprava nemôže pochopiteľne uniknúť osobe konajúcej s náležitou starostlivosťou, ktorá sa vyžaduje od bežne informovaného úradníka. V tomto prípade má povinnosť sa prinajmenšom informovať na administratíve o dôvode tejto zmeny jeho základného platu a prípadne žiadať od nej v primeranej lehote úplné znenie rozhodnutia zavádzajúce túto zmenu, aby sa na účely využitia svojho práva na podanie sťažnosti mohol dozvedieť presný obsah dotknutého aktu a dôvody jeho prijatia. V tejto súvislosti lehota dlhšia ako päť mesiacov po prijatí prvých výplatných listín, z ktorých je zrejmá podstatná zmena základného platu, sa nemôže nijako považovať za primeranú, aj keby sa žalobca v dobrej viere domnieval, že sa s administratívou uzavrie dohoda bez podania sťažnosti, prípadná existencia takej dohody nezbavuje úradníka povinnosti dodržať lehoty na podanie sťažnosti, ktoré sú kogentnej povahy.

(pozri body 39 – 43, 47 – 50)

Odkaz: Súdny dvor, 23. januára 1997, Coen, C‑246/95, Zb. s. I‑403, bod 21; Súd prvého stupňa, 16. marca 1993, Blackman/Parlament, T‑33/89 a T‑74/89, Zb. s. II‑249, bod 34; Súd prvého stupňa, 24. apríla 1996, A/Parlament, T‑6/94, Zb. VS s. I‑A‑191, II‑555, bod 52; Súd prvého stupňa, 24. marca 1998, Becret‑Danieau a i./Parlament, T‑232/97, Zb. VS s. I‑A‑157, II‑495, body 31 a 32; Súd prvého stupňa, 24. júna 2004, Österholm/Komisia, T‑190/02, Zb. VS s. I‑A‑197, II‑877, bod 32; Súd prvého stupňa, 16. februára 2005, Reggimenti/Parlament, T‑354/03, Zb. VS s. I‑A‑33, II‑147, body 38 a 39; Súd prvého stupňa zo 4. mája 2005, Schmit/Komisia, T‑144/03, Zb. VS s. I‑A‑101, II‑465, bod 146