Predbežné znenie

NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

GIOVANNI PITRUZZELLA

prednesené 12. januára 2023( )

Vec C‑128/21

Lietuvos notarų rūmai,

M. S.,

S. Š.,

D. V.,

V. P.,

J. P.,

D. L.‑B.,

D. P.,

R. O. I.

proti

Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba,

vedľajší účastníci konania:

Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija,

Lietuvos Respublikos finansų ministerija

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší správny súd Litovskej republiky, Litva)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska súťaž – Článok 101 ZFEÚ – Pojmy ‚podnikateľ‘ a ‚rozhodnutia združení‘ – Rozhodnutia notárskej komory, ktorými sa stanovuje spôsob výpočtu odmien – Obmedzenie z hľadiska cieľa – Odôvodnenie – Pokuta – Združenie podnikateľov a jeho členovia – Predsedníctvo – Pôvodca porušenia – Spoločná a nerozdielna zodpovednosť“





1. Možno členom profesijnej organizácie individuálne uložiť sankciu za prijatie rozhodnutí, ktoré možno pripísať profesijnej organizácii a ktoré môžu narušiť alebo obmedziť hospodársku súťaž v práve Európskej únie?

I. Právny rámec

A. Právo Únie

2. Podľa článku 5 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101 a 102 ZFEÚ]( ), ktorý má názov „Právomoci orgánov hospodárskej súťaže členských štátov“:

„Orgány hospodárskej súťaže členských štátov majú právomoc na uplatňovanie článkov 81 a 82 Zmluvy v jednotlivých prípadoch. Na tento účel, konajúc zo svojho vlastného podnetu alebo na základe sťažnosti, môžu prijímať tieto rozhodnutia:

– nariadiť skončenie porušovania,

– nariadiť dočasné opatrenia,

– prijímať záväzky,

– ukladať pokuty, pravidelné penále alebo iné sankcie podľa vnútroštátneho práva.

Ak na základe informácií, ktoré majú k dispozícii, nie sú splnené podmienky pre zákaz, môžu tiež rozhodnúť, že nie sú žiadne dôvody na zásah z ich strany.“

3. V článku 23 ods. 2 písm. a) a článku 23 ods. 4 tohto nariadenia sa stanovuje, že:

„2. Komisia môže rozhodnutím uložiť podnikom alebo združeniam podnikov pokuty, keď úmyselne alebo z nedbalosti:

a) porušujú článok 81 alebo článok 82 Zmluvy [101 a 102 ZFEÚ]…

Pokuta uložená každému podniku alebo združeniu podnikov nepresiahne 10 % jeho celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku.

Keď sa porušenie združenia podnikov vzťahuje k aktivitám jeho členov, pokuta nepresiahne 10 % sumy celkového obratu každého člena pôsobiaceho na trhu dotknutom porušením združenia.

…

4. Keď je pokuta uložená združeniu podnikov, berúc do úvahy obrat jeho členov, a združenie nie je solventné, združenie je povinné požadovať od svojich členov príspevok na krytie čiastky pokuty.

Keď sa tieto príspevky združeniu neuskutočnili v rámci lehoty stanovenej Komisiou, môže Komisia požadovať platbu pokuty priamo od ktoréhokoľvek z podnikov, ktorého zástupcovia boli členmi príslušných rozhodovacích orgánov združenia.

Potom čo Komisia požiadala o platbu podľa druhého pododseku, ak je to potrebné na zabezpečenie celej platby pokuty, Komisia môže požadovať zaplatenie zvyšku od ktoréhokoľvek člena združenia, ktorý pôsobí na trhu, na ktorom porušenie nastalo.

Komisia však nepožaduje platbu podľa druhého pododseku alebo tretieho pododseku od podnikov, ktoré preukázali, že nerealizovali rozhodnutie združenia týkajúce sa porušovania a buď si neboli vedomí jeho existencie, alebo sa od neho aktívne dištancovali predtým, ako Komisia začala vyšetrovanie prípadu.

Finančné ručenie každého podniku z hľadiska platby pokuty nepresiahne 10 % jeho celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku.“

B. Litovské právo

4. V § 5 ods. 1 bode 1 Lietuvos Respublikos konkurencijos istatymas (zákon Litovskej republiky o hospodárskej súťaži) z 23. marca 1999 v znení zákona č. XIII 193 z 12. januára 2017 (ďalej len „zákon o hospodárskej súťaži“) sa stanovuje, že:

„Všetky dohody, ktorých cieľom je obmedziť hospodársku súťaž alebo ktoré obmedzujú alebo môžu obmedziť hospodársku súťaž, sú zakázané a sú neplatné od okamihu ich uzavretia, vrátane dohôd spočívajúcich v priamom alebo nepriamom stanovení (určení) ceny konkrétneho tovaru alebo iných podmienok nákupu alebo predaja.“

5. V § 3 ods. 19 zákona o hospodárskej súťaži sa stanovuje, že:

„‚Dohoda‘ znamená zmluvy uzatvorené v akejkoľvek forme (písomnej alebo ústnej) medzi dvoma alebo viacerými hospodárskymi subjektmi alebo zosúladené postupy medzi hospodárskymi subjektmi vrátane rozhodnutí prijatých skupinou hospodárskych subjektov (združenie, zoskupenie, konzorcium atď.) alebo zástupcami tejto skupiny.“

6. Podľa § 3 ods. 22 zákona o hospodárskej súťaži:

„‚Hospodársky subjekt‘ znamená podnik alebo skupinu podnikov (združenia, zoskupenia, konzorciá atď.), závod alebo organizáciu alebo iné právnické alebo fyzické osoby, ktoré vykonávajú alebo môžu vykonávať hospodársku činnosť v Litovskej republike, ktorých konanie ovplyvňuje hospodársku činnosť v Litovskej republike alebo ktorých zámery, ak sa uskutočnia, môžu ovplyvniť takúto činnosť. Subjekty verejnej správy Litovskej republiky sa považujú za hospodárske subjekty, ak vykonávajú hospodársku činnosť.“

7. V § 2 Lietuvos Respublikos notariato įstatymas (zákon Litovskej republiky o notárskej činnosti; ďalej len „zákon o notárskej činnosti“), v znení zákona č. XIII‑570 z 29. júna 2017, sa uvádza:

„Notár je osoba oprávnená štátom vykonávať funkcie stanovené týmto zákonom a osvedčovať zákonnosť úkonov a dokumentov v rámci občianskoprávnych vzťahov. Notár môže pôsobiť aj ako mediátor v občianskoprávnych sporoch s cieľom vyriešiť ich.“

8. Podľa § 6 prvého odseku zákona o notárskej činnosti:

„Počet notárov, ich sídlo a miestnu príslušnosť určuje minister spravodlivosti Litovskej republiky podľa ním stanovenej metodiky posudzovania potrieb právnych služieb, ktoré obyvateľom poskytujú notári.“

9. V § 8 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje:

„Notári Litovskej republiky sa združujú v Notárskej komore… Každý notár je členom Notárskej komory. Notárska komora je právnickou osobou. Stanovy Notárskej komory prijíma konferencia notárov a schvaľuje ich minister spravodlivosti Litovskej republiky.“

10. Podľa § 10 bodu 7 zákona o notárskej činnosti Notárska komora v rámci plnenia svojich úloh prijíma opatrenia na zabezpečenie jednotnosti notárskej praxe.

11. V § 11 ods. 2 a 3 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje:

„Minister spravodlivosti Litovskej republiky zohľadňuje pri schvaľovaní normatívnych aktov uvedených v tomto zákone stanovisko predsedníctva Notárskej komory. V prípade, že minister spravodlivosti Litovskej republiky usúdi, že uznesenia alebo rozhodnutia Notárskej komory nie sú v súlade s právnymi predpismi Litovskej republiky, môže podať na Krajský súd vo Vilniuse žalobu o neplatnosť týchto uznesení alebo rozhodnutí. Žaloba sa podáva v lehote jedného mesiaca odo dňa doručenia uznesenia alebo rozhodnutia, ktorého sa žaloba týka.“

12. V § 12 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje, že:

„Notári vykonávajú svoje právomoci bez ohľadu na pôsobenie orgánov verejnej moci a rozpočtových orgánov, pričom podliehajú len zákonom.“

13. V súlade s § 13 zákona o notárskej činnosti notári v rámci svojej činnosti rešpektujú rozhodnutia Notárskej komory.

14. V § 16 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje:

„Notár zodpovedá v súlade s ustanoveniami Občianskeho zákonníka Litovskej republiky a tohto zákona za škody spôsobené fyzickým alebo právnickým osobám v dôsledku protiprávneho konania, ktorého sa dopustil samotný notár, jeho zástupca alebo zamestnanci jeho notárskeho úradu pri výkone odbornej notárskej činnosti. Notár zodpovedá rovnakým spôsobom ako štátny úradník za každé porušenie zákona alebo iných regulačných aktov, ku ktorému došlo pri výkone jeho povinností a ktoré zakladá jeho trestnoprávnu alebo administratívnu zodpovednosť.“

15. V § 19 ods. 1 a 2 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje, že:

„Notár si za vyhotovenie notárskych zápisníc, vypracovanie návrhov úkonov a poskytovanie poradenských a odborných služieb účtuje odmenu, ktorej výšku (sadzobník) určuje Minister spravodlivosti Litovskej republiky s prihliadnutím na podrobné kritériá určovania výšky (sadzobníka) odmien notárov uvedené v § 191 tohto zákona, a po konzultácii s Ministrom financií Litovskej republiky a Notárskou komorou. Výška odmien musí notárovi zabezpečiť príjmy, ktoré mu umožnia dosiahnuť ekonomickú nezávislosť, zaručiť klientom dobré podmienky poskytovania služby, zamestnávať pracovníkov s potrebnou kvalifikáciou a disponovať technicky dostatočne vybavenou kanceláriou. … V závislosti od finančnej situácie klienta ho môže notár úplne alebo čiastočne oslobodiť od povinnosti zaplatiť odmenu.“

16. V § 21 zákona o notárskej činnosti sa stanovuje:

„Notár vykonáva svoju činnosť samostatne a je finančne nezávislý. …“

17. Podľa § 62 prvého a siedmeho odseku zákona o notárskej činnosti:

„Notár je povinný uzavrieť poistenie profesijnej zodpovednosti za škodu spôsobenú fyzickým alebo právnickým osobám pri výkone svojich povinností v hodnote viac ako 290 eur. … Ak poistné plnenie nepostačuje na úplnú náhradu škody, rozdiel medzi týmto plnením a skutočnou škodou hradí notár, ktorý škodu spôsobil.“

18. Podľa § 28 ods. 1 zákona o notárskej činnosti:

„S výnimkou dedičských vecí môže notársku zápisnicu vyhotoviť akýkoľvek notár. Miestnu príslušnosť notárov v dedičských veciach určuje Minister spravodlivosti Litovskej republiky.“

19. V § 8 ods. 6 a 7 stanov Litovskej notárskej komory (ďalej len „stanovy“), ktoré boli schválené nariadením Ministra spravodlivosti Litovskej republiky č. 1R‑3 z 3. januára 2008, sa stanovuje:

„Notárska komora pri výkone svojej pôsobnosti plní nasledujúce úlohy:

…

(6) prijíma opatrenia na zabezpečenie jednotnosti notárskej praxe;

(7) zabezpečuje zhrnutie notárskej praxe a poskytuje notárom stanoviská.“

20. Podľa § 18 ods. 1 stanov:

„Predsedníctvo je kolegiálnym riadiacim orgánom Notárskej komory. Predsedníctvo má osem členov, ktorých menuje (vyberá) konferencia notárov na obdobie troch rokov.“

21. V § 25 stanov sa stanovuje:

„Rozhodnutia predsedníctva týkajúce sa praktického uplatňovania právnych predpisov a iných relevantných otázok sa do piatich pracovných dní oznamujú Ministerstvu spravodlivosti Litovskej republiky a zverejňujú sa na webovej stránke Notárskej komory.“

22. V § 10 bode 4 stanov sa konkrétne stanovuje, že „každý člen Notárskej komory je viazaný rozhodnutiami predsedníctva“.

II. Skutkový stav, konanie vo veci samej a prejudiciálne otázky

23. Rozhodnutím č. 2S‑2(2018) z 26. apríla 2018 Lietuvos Republikos konkurencijos taryba (Rada pre hospodársku súťaž Litovskej republiky; ďalej len „Rada pre hospodársku súťaž“) uložila sankciu Notarų rūmai, čiže Litovskej notárskej komore (ďalej len „Notárska komora“) a tiež notárom, ktorí sú členmi predsedníctva Notárskej komory (ďalej aj „predsedníctvo“) (spolu ako „žalobcovia“), za porušenie Lietuvos Respublikos konkurencijos istatymas (zákon Litovskej republiky o hospodárskej súťaži) z 23. marca 1999 (Žin., 1999, č. 30‑856), ako aj článku 101 ods. 1 písm. a) ZFEÚ.

24. Litovská notárska komora prijala na základe uvedeného opatrenia rozhodnutia( ) – konkrétne rozhodnutia z 30. augusta 2012, 23. apríla 2015, 26. mája 2016 a 26. januára 2017 – ktorými špecifikovala kritériá výpočtu odmien notárov za nasledujúce úkony (ďalej len „objasnenia“): (i) schválenie hypotekárnych transakcií a vyznačenie doložiek vykonateľnosti v prípadoch, keď zúčastnené strany neuvedú hodnotu založenej nehnuteľnosti a v prípadoch, keď sa jednou hypotékou zakladá viacero nehnuteľností; (ii) výkon notárskych úkonov, príprava návrhov úkonov, poradenstvo a odborné služby v prípadoch, keď sa vecné bremeno na viacero nehnuteľností zriaďuje jedinou zmluvou; (iii) validácia zmluvy o výmene v prípadoch, keď sú predmetom takejto zmluvy časti rôznych tovarov.

25. Uvedené objasnenia prijala Litovská notárska komora jednomyseľne a následne ich zverejnila na svojej internetovej stránke.

26. Rada pre hospodársku súťaž zastáva názor, že hoci Notárska komora má určitý priestor pre voľnú úvahu,( ) pokiaľ ide o špecifikáciu výšky odmien vrátane ich minimálnej a maximálnej hranice, príslušnú sumu stanovila na hornej hranici.

27. Z tohto dôvodu uvedený litovský orgán zistil, že Notárska komora, ktorá konala prostredníctvom predsedníctva a jeho členov, sa prijatím predmetných objasnení dopustila porušenia článku 101 ods. 1 písm. a) ZFEÚ. Rada pre hospodársku súťaž označila Notársku komoru za združenie podnikateľov, pričom objasnenia kvalifikovala ako rozhodnutia prijaté združením podnikateľov a ôsmimi notármi v predsedníctve, ktoré môžu obmedziť hospodársku súťaž medzi notármi.

28. Rada pre hospodársku súťaž identifikovala litovský trh s notárskymi úkonmi ako relevantný trh. K vyššie uvedenému porušeniu malo dôjsť v období od 30. augusta 2012 do 16. novembra 2017. Okrem toho výška pokuty sa znížila vzhľadom na implicitný súhlas ministra spravodlivosti, ktorý neprijal vnútroštátne opatrenia potrebné na odstránenie porušenia.

29. Uvedené rozhodnutie preto napadli Litovská notárska komora a notári, ktorí sú členmi predsedníctva a voči ktorým sa osobne vyvodila zodpovednosť za porušenie článku 101 ZFEÚ, žalobou podanou na Vilniaus apygardos administracinis teismas (Regionálny správny súd Vilnius, Litva, ďalej len „regionálny správny súd“).

30. Notárska komora spolu s notármi, ktorým bola uložená sankcia, v konaní na regionálnom správnom súde uviedli, že notára nemožno kvalifikovať ako podnikateľa na účely článku 101 ods. 1 ZFEÚ. Služby poskytované notármi totiž z cenového hľadiska nepodliehajú režimu hospodárskej súťaže. Cieľom objasnení bolo vykonať v súlade s vnútroštátnymi zákonmi v danej oblasti právomoci Notárskej komory, ako sú štandardizácia notárskej praxe, poskytovanie poradenstva notárom, ako aj ochrana notárov pred neoprávneným vyvodzovaním občianskoprávnej zodpovednosti. Prijaté rozhodnutia mali tiež za cieľ chrániť spotrebiteľov na základe uplatnenia zásad rovnosti a proporcionality.

31. Rovnako nie je možné pripísať sporné konanie osobne notárom, ktorí sú členmi predsedníctva, keďže minister spravodlivosti nenapadol rozhodnutia Notárskej komory napriek tomu, že bol oboznámený s ich prijatím. Žalobcovia vo veci samej ďalej spochybnili uplatniteľnosť článku 101 ods. 1 písm. a) ZFEÚ, a to vzhľadom na neexistenciu jednotného trhu notárskych služieb v Únii.

32. Podľa názoru Rady pre hospodársku súťaž notárske služby podliehajú hospodárskej súťaži aj z cenového hľadiska, pričom notári nemajú z tohto dôvodu právomoc konať v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže stanovenými právom Únie.

33. Pokiaľ ide o uplatniteľnosť práva Európskej únie na prípad v prejednávanej veci, Rada pre hospodársku súťaž poznamenala, že jeho predmetom nie je len vnútroštátna situácia, keďže môžu služby poskytované litovskými notármi využívať aj štátni príslušníci iných členských štátov, hoci len na území Litvy.

34. Za týchto okolností regionálny správny súd čiastočne zrušil napadnuté rozhodnutie rozsudkom, voči ktorému Rada pre hospodársku súťaž následne podala odvolanie na Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (ďalej len „Najvyšší správny súd Litovskej republiky“).

35. Popri viacerých sporných otázkach, ktoré nie sú predmetom týchto návrhov, vyjadril vnútroštátny súd pochybnosti týkajúce sa neexistencie predchádzajúcich rozhodnutí Súdneho dvora vo veci uplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ na notárov a z tohto dôvodu si položil otázku, či poskytovanie príslušných služieb môže predstavovať hospodársku činnosť na účely článku 101 ZFEÚ.

36. Rovnako sporná je podľa vnútroštátneho súdu uplatniteľnosť kritéria vyplývajúceho z veci Wouters, podľa ktorého „členský štát musí zabezpečiť, aby si zachoval svoju rozhodovaciu právomoc“( ), alebo kritéria vyplývajúceho z veci ČEZ Elektro Bălgarija, podľa ktorého „musí existovať účinná kontrola a rozhodovacia právomoc štátu v poslednom stupni“( ), ktoré stanovil Súdny dvor na účely klasifikácie štátneho orgánu ako profesijnej organizácie na účely článku 101 ZFEÚ.

37. Vnútroštátny súd ďalej konštatoval, že minister spravodlivosti mal skutočne právomoc napadnúť objasnenia na vnútroštátnom súde, ako aj právomoc doplniť tabuľku s kritériami na výpočet odmien.

38. Ako otázne sa javili aj tieto skutočnosti: (i) možnosť kvalifikovať objasnenia ako rozhodnutie o založení združenia podnikateľov a ich potenciálny škodlivý vplyv na hospodársku súťaž medzi podnikateľmi; (ii) vhodnosť cieľov objasnení a ich primeranosť; (iii) možnosť kvalifikovať notárov, ktorí sú členmi predsedníctva, ako súčasť združenia podnikateľov, možnosť vyvodiť zodpovednosť za sporné porušenie osobne voči týmto notárom a z tohto dôvodu im uložiť príslušnú sankciu.

39. Za týchto okolností Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší správny súd Litovskej republiky, Litva) rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru niekoľko prejudiciálnych otázok, pričom v súvislosti s týmito návrhmi je relevantná najmä otázka:

„7. Má sa článok 101 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že v prípade notárov, ktorí boli členmi predsedníctva, možno konštatovať, že porušili tento článok, a môže im byť uložená pokuta z dôvodu, že sa podieľali na prijatí objasnení opísaných v prejednávanej veci a zároveň pracovali ako notári?“

III. Právna analýza

A. Úvodné poznámky

40. V súlade s požiadavkou Súdneho dvora sa moje návrhy zamerajú na siedmu prejudiciálnu otázku.

41. Na pojednávaní vo veci však účastníci konania zdôraznili a ďalej rozvinuli niektoré pripomienky týkajúce sa právnej otázky, ktorá má vo vzťahu k problematike, ktorá je predmetom prejudiciálnych otázok, predbežný charakter.

42. Ide o otázku uplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ na situácie, v ktorých si podnikatelia, voči ktorým sa vyvodzuje zodpovednosť za protisúťažné konanie, vzájomne nekonkurujú s inými obdobnými podnikateľmi z ostatných krajín Únie, ale hospodárska súťaž sa v dôsledku špecifického charakteru vykonávaných úloh( ) a vnútroštátnych predpisov obmedzuje len na vnútroštátny trh. Notárska komora a litovská vláda spochybnili najmä spôsobilosť prípadného protisúťažného konania ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

43. V podstate ide o výklad pojmu „ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi“, ktorý predstavuje práve jednu z podmienok uplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ na protisúťažné konanie.

1. Pojem ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi

44. Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi spočíva v zmene podmienok hospodárskej súťaže na trhu v rámci obchodu medzi členskými štátmi vyplývajúcej z kartelovej dohody alebo zo zneužitia dominantného postavenia. Takéto ovplyvnenie vymedzuje pôsobnosť pravidiel práva Európskej únie, pričom ho oddeľuje od oblasti uplatňovania vnútroštátnych právnych predpisov v oblasti hospodárskej súťaže.( )

45. Súdny dvor vo svojej judikatúre spresnil podstatné náležitosti tejto požiadavky. Podľa ustálenej judikatúry je „na to, aby dohoda medzi podnikateľmi mohla ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi potrebné, aby umožňovala s dostatočnou mierou pravdepodobnosti predvídať na základe súboru objektívnych skutkových alebo právnych skutočností, že môže priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne ovplyvňovať obchodné toky medzi členskými štátmi spôsobom, ktorý by mohol poškodiť dosahovanie cieľov jednotného trhu medzi štátmi“( ).

46. Na to, aby sa na konkrétny kartel vzťahovala pôsobnosť práva Únie, musí byť ovplyvnenie aj dostatočne významné. V tejto súvislosti Súdny dvor konštatoval, že „na dohodu sa nevzťahuje zákaz upravený v článku [101 ZFEÚ], pokiaľ ovplyvňuje trh len bezvýznamným spôsobom vzhľadom na slabú pozíciu účastníkov trhu s predmetnými výrobkami“( ). Obdobné stanovisko zaujala Komisia vo svojich usmerneniach,( ) keď vylučuje existenciu značného ovplyvnenia obchodu členských štátov, a to za predpokladu splnenia dvoch kumulatívnych podmienok, ktorých následkom je, že vplyv nezákonnej dohody sa nepovažuje za relevantný.( )

47. Aj v judikatúre Súdneho dvora sa určila tzv. minimálna prahová hodnota, pod ktorou sa protisúťažné konanie nepovažuje za škodlivé. Táto minimálna hranica vo výške 10 %, pokiaľ ide o podiely na trhu, sa však nepovažuje za nevyhnutnú v prípade, že kartely sledujú protisúťažný cieľ.( )

48. Pokiaľ ide o geografický rozsah dohody potrebný na to, aby došlo k ovplyvneniu, hoci na jednej strane na vylúčenie cezhraničného rozsahu ovplyvnenia nestačí dohoda hospodárskych subjektov usadených v jednom členskom štáte,( ) na druhej strane fakt, že kartel sa vzťahuje na celé vnútroštátne územie, zo svojej podstaty odporuje hospodárskej integrácii zamýšľanej zmluvou, keďže má sám osebe za následok rozdelenie trhov na vnútroštátnej úrovni.( ) Z tohto dôvodu nie je potrebné, aby boli nutne zapojené subjekty z viacerých štátov, ktoré si vzájomne konkurujú. Naopak stačí, aby dotknutá geografická oblasť zahŕňala celé územie členského štátu.

49. Ako vyplýva zo spisu, v prejednávanej veci možno konštatovať existenciu určitých rozhodnutí združenia podnikateľov, ktoré sa týkajú všetkých subjektov vykonávajúcich danú profesijnú činnosť v konkrétnom členskom štáte.

50. Navyše, keďže ide o kartel zameraný na stanovenie cien, na základe skutočností vyplývajúcich zo spisu ho možno kvalifikovať ako protiprávne konanie z hľadiska cieľa, pri ktorom platí domnienka spôsobilosti významne vylučovať, obmedzovať alebo skresľovať hospodársku súťaž na vnútornom trhu. Dohoda, ktorá „má protisúťažný cieľ, predstavuje vzhľadom na svoju povahu a bez ohľadu na jej konkrétne účinky citeľné obmedzenie hospodárskej súťaže“( ).

51. Možno preto konštatovať, že dohoda, ktorá sa vzťahuje na celé územie členského štátu a ktorej cieľom je stanoviť ceny platné pre všetky subjekty vykonávajúce danú profesijnú činnosť na území členského štátu, môže vo svojej podstate viesť k upevneniu rozdelenia trhu na vnútroštátnej úrovni, čím bráni hospodárskej integrácií sledovanej Zmluvou.

52. Hoci by aj bol pravdivý predpoklad, že medzi notármi z rôznych členských štátov neexistuje skutočná hospodárska súťaž v dôsledku osobitnej úpravy týchto odborných subjektov jednotlivými štátmi, a to jednak pokiaľ ide o podmienky prístupu, ako aj v súvislosti s podmienkami výkonu predmetnej činnosti, je rovnako pravda, že na občanov Únie, ktorí by chceli využiť notárske služby v členskom štáte, v ktorom sa povoľuje vyššie uvedené rozdelenie vnútroštátneho trhu, by sa uplatňovali ekonomické podmienky, ktoré nie sú dôsledkom bežného fungovania voľnej hospodárskej súťaže.

B. Siedma prejudiciálna otázka

53. Prostredníctvom siedmej prejudiciálnej otázky žiada vnútroštátny súd v podstate o rozhodnutie, či článok 101 ZFEÚ umožňuje, aby vnútroštátny orgán hospodárskej súťaže uložil individuálne pokuty notárom, ktorí sa ako členovia predsedníctva, t. j. orgánu Litovskej notárskej komory, podieľali na prijatí objasnení, a to súčasne so sankciou uloženou Notárskej komore.

54. Ide preto o identifikáciu subjektov zodpovedných za údajné protisúťažné konanie.

55. Vnútroštátny orgán hospodárskej súťaže totiž označil za zodpovedných zároveň Litovskú notársku komoru, ako aj jednotlivých notárov, ktorí sú členmi predsedníctva.

56. Notárska komora predstavuje združenie podnikateľov zložené zo všetkých litovských notárov, ktoré zodpovedá za reguláciu notárskej činnosti v rámci stanovenom zákonodarcom a v zhode s Ministerstvom spravodlivosti.

57. Ako vyplýva zo spisu, predsedníctvo je ako orgán Notárskej komory kolektívnym subjektom, ktorý prijíma rozhodnutia za komoru.

58. V znení článku 101 ZFEÚ sa adresát zákazu identifikuje ako „podnikateľ“( ).

59. Protimonopolné sankcie sa ukladajú v súlade so zásadou osobnej zodpovednosti,( ) podľa ktorej sa sankcia pripisuje pôvodcovi porušenia, ktorým je zvyčajne fyzická alebo právnická osoba, ktorá riadila dotknutý podnik v čase spáchania porušenia,( ) alebo všetkým fyzickým alebo právnickým osobám, ktoré podnik tvoria, pokiaľ neexistuje fyzická alebo právnická osoba, ktorej by bolo ako hlave týchto osôb možné pripísať dané porušenie.( )

60. Z uvedeného vyplýva, že na to, aby bolo možné pripísať súbežnú zodpovednosť niektorým z jednotlivých podnikateľov (jednotlivým notárom v predsedníctve), ktorí sú súčasťou združenia podnikateľov (Notárska komora), je podľa môjho názoru potrebné určiť, ako tieto osoby konkrétne prispeli k protisúťažnému konaniu. Na tieto účely treba identifikovať vzťah medzi predsedníctvom a Notárskou komorou, prípadné aktívne konanie zamerané na konkrétne vypracovanie rozhodnutia, a právny základ, z ktorého takáto spoločná zodpovednosť vychádza.

61. Na základe všetkých týchto hľadísk ponúknem Súdnemu dvoru niekoľko návrhov na správny výklad práva Únie, pričom je zrejmé, že bude úlohou vnútroštátneho súdu, aby uvedené zásady uplatnil na prejednávanú vec a preskúmal skutočnosti a okolnosti uvedené v spise z hľadiska možnosti subsumovať ich pod vyjadrené zásady.

62. Pokiaľ ide o vzťah medzi predsedníctvom a Notárskou komorou, zo spisu v prejednávanej veci vyplýva, že ako viackrát uviedla aj litovská vláda,( ) za autora objasnení nemožno označiť predsedníctvo zastúpené osobami notárov, z ktorých sa skladá, keďže ide o orgán komory.

63. Túto skutočnosť potvrdzujú tvrdenia Litovskej notárskej komory uvedené v písomných pripomienkach a potvrdené na pojednávaní, podľa ktorých zodpovednosť za rozhodnutia predsedníctva nesie Notárska komora. Predsedníctvo preto prijíma rozhodnutia ako kolektívne chápaný rozhodovací orgán zastupujúci Notársku komoru.

64. Potrebu, aby rozhodnutia predsedníctva bolo možné pripísať Litovskej notárskej komore, ďalej potvrdzuje aj postavenie členov predsedníctva. Podľa článku 19 stanov Notárskej komory je predsedníctvo kolektívnym riadiacim orgánom Notárskej komory, ktorý sa skladá z 8 členov menovaných na obdobie troch rokov konferenciou notárov. Podriadené postavenie jednotlivých členov predsedníctva konferencii notárov potvrdzuje aj ustanovenie článku 19 ods. 4 stanov Notárskej komory, podľa ktorého sa každý člen predsedníctva zodpovedá miestne príslušnej konferencii notárov. Ďalšie potvrdenie výlučne výkonnej úlohy predsedníctva sa nachádza v článku 20 ods. 1 uvedených stanov, na základe ktorého predsedníctvo zabezpečuje výkon funkcií komory.

65. Z prameňov vnútroštátneho práva uvedených vnútroštátnym súdom, ktoré podrobili účastníci konania analýze v rámci písomných pripomienok a na pojednávaní a ktoré má preskúmať príslušný vnútroštátny súd, vyplýva, že notári, ktorí sú členmi predsedníctva, sú orgánmi komory, pričom ako jednotliví podnikatelia nevykonávajú nijakú konkrétnu činnosť.

66. Pokiaľ ide o konkrétny prínos jednotlivých notárov, ktorí sú členmi predsedníctva, k údajnému protisúťažnému konaniu, zo súdneho spisu je zrejmé, že konkrétna činnosť vykonávaná notármi, ktorí sú členmi predsedníctva, spočíva v účasti na zasadnutiach, ako aj v hlasovaní na zasadnutiach vedúcich k prijatiu objasnení.

67. Okrem účasti v rozhodovacom orgáne spôsobom uvedeným v predchádzajúcom bode preto neexistuje nijaká konkrétna činnosť jednotlivých podnikateľov‑notárov, ktorú by vykonávali s cieľom podporiť prijatie rozhodnutia združenia podnikateľov‑Notárskej komory.

68. Ako sa potvrdilo na pojednávaní, z obsahu spisu naopak vyplýva, že sankcionovanie jednotlivých notárov, ktorí sú členmi predsedníctva, spoločne s Notárskou komorou je dôsledkom úvah súvisiacich s potrebným odstrašujúcim účinkom sankcie.

69. Rada pre hospodársku súťaž inými slovami opakovane zdôraznila, že prípadné uloženie sankcie len združeniu podnikateľov‑Notárskej komore, a to na základe litovských zákonov účinných v čase príslušných skutkových okolností, by neumožnilo uložiť dostatočne vysokú pokutu na to, aby sa dosiahla primeraná úroveň odstrašujúceho účinku.

70. Z tohto dôvodu bolo potrebné uložiť sankciu aj jednotlivým notárom, ktorí sú členmi predsedníctva, aby sa umožnilo použitie výpočtového základu pre stanovenie výšky pokuty (obrat jednotlivých notárov, ktorí sú členmi predsedníctva), ktorý je vyšší než obrat združenia pozostávajúci výlučne z pravidelných povinných príspevkov jednotlivých notárov.

71. Všeobecný preventívny účel, ktorý sledovala litovská Rada pre hospodársku súťaž( ) ako základ potreby vyvodiť zodpovednosť za protisúťažné konanie voči fyzickým osobám pôsobiacim v rámci dotknutého orgánu, a to s cieľom predísť riziku spočívajúcemu v nedosiahnutí odstrašujúceho účinku, však podľa môjho názoru neodôvodňuje uloženie sankcie spôsobom, ktorý sa uplatnil v prejednávanej veci.

72. Inými slovami, zdá sa, že pri neexistencii pravidla, ktoré by oprávňovalo vypočítať výšku pokuty nielen na základe obratu združenia podnikateľov (Notárskej komory) ale aj obratu jednotlivých podnikateľov, z ktorých sa takéto združenie skladá (jednotlivých notárov), sa Rada pre hospodársku súťaž rozhodla uložiť individuálne sankcie jednotlivým notárom, ktorí sú členmi rozhodovacieho orgánu komory (predsedníctva), aby sa tak dosiahol dostatočne odstrašujúci účinok sankcie.

73. Táto základná úvaha je však podľa môjho názoru výsledkom nedorozumenia pri výklade.

74. Tým sa dostávame k tretiemu bodu týkajúcemu sa právneho základu, ktorý je potrebný na súbežné uloženie sankcie združeniu podnikateľov a jednotlivým notárom, ktorí sú členmi predsedníctva.

75. Ak tomu správne rozumiem, v prejednávanej veci uložila Rada pre hospodársku súťaž za zistené konanie porušujúce protimonopolné pravidlá (rozhodnutie podnikateľov týkajúce sa stanovenia cien) dvojakú sankciu, t. j. pokutu Notárskej komore ako združeniu podnikateľov, ktorú vypočítala na základe obratu tohto združenia, a ďalšiu pokutu uloženú individuálne ôsmim notárom, ktorí sú členmi predsedníctva, vypočítanú na základe obratu týchto ôsmich notárov ako samostatných podnikateľov.

76. Podľa môjho názoru treba rozlišovať medzi možnosťou súčasného uloženia sankcie za konanie v rozpore s protimonopolnými pravidlami združeniu podnikateľov, ktoré prijalo rozhodnutia vedúce k predmetnému protizákonnému konaniu, a jednotlivým podnikateľom, ktorí sa aktívne podieľali na spáchaní takéhoto konania, a možnosťou vypočítať celkovú sankciu, ktorá sa má uložiť združeniu podnikateľov, na základe obratu tohto združenia spolu s obratom všetkých alebo niektorých jednotlivých podnikateľov, z ktorých sa združenie skladá.

77. Ako sa už uviedlo, v prvom prípade je potrebné preukázať konkrétny prínos jednotlivých podnikateľov, na základe ktorého ich možno považovať za spolupôvodcov daného protizákonného konania.

78. Druhým predpokladom, t. j. možnosťou rozšíriť výpočtový základ sankcie ukladanej združeniu podnikateľov o obrat všetkých alebo niektorých podnikateľov zapojených do protizákonného konania, sa zaoberal Súdny dvor v rozsudku Coop de France( ), pričom táto judikatúra sa následne kodifikovala v článku 23 ods. 2 treťom pododseku nariadenia č. 1/2003( ) týkajúcom sa právomocí Komisie ako orgánu presadzovania protimonopolných pravidiel.

79. Ďalšiu možnosť predstavuje osobitný predpoklad spoločnej a nerozdielnej zodpovednosti podľa článku 23 ods. 4 nariadenia č. 1/2003( ), v ktorom sa stanovuje právo Komisie požadovať v prípade insolventnosti združenia podnikov a neodvedenia príspevkov členmi združenia na účely zaplatenia pokuty úhradu tejto pokuty priamo od každého z podnikov, ktorých zástupcovia boli členmi príslušných rozhodovacích orgánov združenia.

80. Ako jednoznačne vyplýva z článku 23 ods. 4 nariadenia č. 1/2003, v prípade sankcie uloženej združeniu podnikov podlieha možnosť požadovať zaplatenie pokuty priamo od podnikov, ktorých zástupcovia boli členmi príslušných rozhodovacích orgánov združenia, splneniu dvoch podmienok: (i) že združenie nie je solventné a (ii) že združenie požaduje od svojich členov príspevky na zaplatenie pokuty, pričom títo členovia neplnia v rámci lehoty stanovenej Komisiou.

81. Z uvedeného vyplýva, že z práva Únie a konkrétne z nariadenia č. 1/2003 nemožno vyvodiť všeobecnú spoločnú a nerozdielnu zodpovednosť členov rozhodovacích orgánov združenia podnikov/podnikateľov, ktorá by bola základom spoločného ukladania sankcií združeniu podnikov/podnikateľov a členom týchto rozhodovacích orgánov.

82. Všeobecným pravidlom ostáva ustanovenie článku 23 ods. 2 prvého pododseku, podľa ktorého „Komisia môže rozhodnutím uložiť podnikom alebo združeniam podnikov pokuty, keď úmyselne alebo z nedbalosti: a) porušujú článok 81 alebo článok 82 Zmluvy“. Ide teda o podniky/podnikateľov a združenia podnikov/podnikateľov porušujúcich (súčasné) články 101 a 102 ZFEÚ, a to úmyselne alebo z nedbalosti.

83. Ide o jasné uplatnenie vyššie uvedenej zásady osobnej zodpovednosti, ktorá sa vzťahuje aj na podnikateľov obvinených z konania porušujúceho protimonopolné pravidlá.

84. Ani rozsudok Coop de France, ktorý v prípade, že členovia združenia podnikov sa aktívne podieľali na uskutočnení protisúťažnej dohody, stanovil možnosť určiť výšku sankcie s prihliadnutím na individuálny obrat príslušných členov, ani článok 23 ods. 2 tretí pododsek nariadenia č. 1/2003, ktorým sa uvedené smerovanie judikatúry kodifikovalo, preto nemôžu predstavovať právny základ takého spôsobu uloženia sankcie, aký zvolila litovská Rada pre hospodársku súťaž.

85. Rozsudok Coop de France tiež výslovne odkazoval na ďalšiu podmienku, viackrát pripomenutá aj v písomných pripomienkach a na pojednávaní, aby sa porušenie, ktorého sa združenie dopustilo, týkalo jeho členov a aby predmetné protisúťažné postupy vykonávalo združenie priamo v prospech členov a v spolupráci s nimi.( )

86. Hoci niet pochýb o tom, že v prípade, akého sa týka prejednávaná vec, sa rozhodnutia združenia podnikateľov týkali činnosti jeho členov, pričom (protisúťažný) cieľ týchto dohôd vykonávalo združenie v prospech jeho členov (určenie cien), je rovnako zrejmé, že hodnota tejto potenciálnej výhody sa nelíši v prípade jednotlivých notárov, ktorí sú členmi predsedníctva, v porovnaní so všetkými ostatnými notármi združenými v komore.

87. Nespornou je skutočnosť, že rozhodnutia Notárskej komory musia dodržiavať všetci litovskí notári, ktorí sú zo zákona členmi Notárskej komory, a preto majú z prípadných výhod, ktoré vyplývajú z rozhodnutí prijatých komorou a schválených predsedníctvom, prospech všetci notári pôsobiaci v Litve.

88. Na záver treba v tejto súvislosti uviesť, že nariadenie č. 1/2003 v časti týkajúcej sa pravidiel vzťahujúcich sa na pokuty výslovne odkazuje na Komisiu ako na orgán presadzovania práva a nie je priamo uplatniteľný na právomoci vnútroštátnych orgánov na ochranu hospodárskej súťaže. Uvedené potvrdzuje aj skutočnosť, že práve s cieľom priznať uvedeným vnútroštátnym orgánom väčšie právomoci a užšie zosúladiť platné pravidlá medzi Komisiou a vnútroštátnymi orgánmi sa prijala smernica 2019/1( ), takzvaná smernica ECN+, v ktorej článku 14 sa stanovuje obdobný mechanizmus určovania výšky sankcií ako v článku 23 nariadenia č. 1/2003.

89. Smernica 2019/1 nebola v čase skutkových okolností, ktorých sa týka prejednávaná vec, ešte prebratá do litovského práva.

90. Z uvedeného vyplýva, že bez toho, aby boli dotknuté vyššie uvedené pripomienky, litovská Rada pre hospodársku súťaž nemohla v čase skutkových okolností v prejednávanej veci použiť také mechanizmy určovania výšky sankcií, ako sa stanovujú v uvedenom článku 23, pokiaľ vnútroštátny súd nepreukáže, že v danom čase existovali účinné vnútroštátne ustanovenia, ktoré to umožňovali.

91. Napokon niekoľko málo poznámok k možnosti kvalifikovať notárov, ktorí sú členmi predsedníctva, pri výkone činnosti spočívajúcej v prejave vôle rozhodovacieho orgánu ako podnikateľov, ktorá vyplýva zo znenia siedmej prejudiciálnej otázky.

92. Táto otázka je relevantná, pretože od nej závisí možnosť preskúmať v prejednávanej veci dohodu medzi podnikateľmi spoločne s rozhodnutím združenia podnikateľov.

93. Ako totiž poznamenala Komisia( ), článok 101 ZFEÚ nebráni tomu, aby Rada pre hospodársku súťaž konštatovala dvojaké porušenie článku 101 ZFEÚ, a to uzatvorením dohody medzi podnikateľmi a rozhodnutím združenia podnikateľov.

94. V tejto súvislosti je potrebné hneď na úvod poznamenať, že notárov, ktorí sú členmi prezídia, nemožno pri prijímaní objasnení považovať za podnikateľov. Ako zdôraznila Notárska komora v bode 2.8 svojich pripomienok, kvalifikácia notárov ako podnikateľov vyžaduje posúdenie každej jednotlivej činnosti, ktorú daný subjekt vykonáva.( )

95. Na tieto účely je tiež potrebné zohľadniť skutočnosť, že pojem hospodárska činnosť znamená akúkoľvek činnosť spočívajúcu v ponúkaní tovaru alebo služieb na trhu, nezávisle od toho, či je táto činnosť odplatná alebo od existencie dôvodu dosahovať zisk.( ) Súdny dvor okrem toho spresnil, že na to, aby hospodársku činnosť bolo možné pripísať osobe alebo určitému subjektu, je potrebné, aby sa vykonávala priamo. V rozsudku Cassa di Risparmio Firenze( ) Súdny dvor zdôraznil, že na to, aby hospodársku činnosť bolo možné pripísať subjektu, ktorý je vlastníkom obchodného podielu, je potrebné, aby sa takýto subjekt skutočne podieľal na kontrole riadenia tejto hospodárskej činnosti. Pri uplatnení uvedenej zásady na prejednávanú vec je však nesporné, že dotknutí notári nevykonávali nijakú hospodársku činnosť, čiže pri prijímaní rozhodnutí týkajúcich sa sadzieb vzťahujúcich sa na notárske úkony nekonali ako podnikatelia.

96. Ak by sa teda malo vychádzať z predpokladu, že notári, ktorí sú členmi predsedníctva, rešpektovali a následne uplatňovali sadzby, ktoré schválili v postavení vykonávateľov notárskej činnosti, nie je jasné, na akom základe ich možno sankcionovať, vzhľadom na to, že, ako sa uviedlo vyššie, je nesporné, že všetci litovskí notári sú povinní uplatňovať sadzby stanovené Notárskou komorou.

97. Pokuta uložená len notárom, ktorí sú členmi predsedníctva, sa aj z tohto hľadiska javí ako sankcia postihnutá vadou spočívajúcou v porušení zásady rovnakého zaobchádzania.

98. Na záver treba konštatovať, že v práve Únie nemožno identifikovať právny základ, z ktorého by mohol vychádzať sankčný mechanizmus, aký uplatnila litovská Rada pre hospodársku súťaž, t. j. súčasné uloženie sankcie združeniu podnikateľov zodpovednému za rozhodnutia v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže a tiež jednotlivým členom rozhodovacieho orgánu toho združenia (predsedníctva).

99. V tomto zmysle vypovedá aj sankčná prax Komisie, ktorá v približne podobných prípadoch, ako poznamenala Litovská notárska komora( ), neuložila individuálnu sankciu členom riadiaceho orgánu profesijných organizácií. V rozhodnutí týkajúcom sa belgickej komory architektov Komisia individuálne nesankcionovala členov komory architektov, ktorí prijali odporúčanie s cieľom navrhnúť odmeny pre členov komory, čím obmedzili hospodársku súťaž na trhu architektov.( ) Rovnako sa neuložila nijaká individuálna sankcia členom rozhodovacích orgánov vnútroštátnej lekárnickej komory, ktorá obmedzila hospodársku súťaž na trhu laboratórnych klinických štúdií.

100. Uvedená skutočnosť však neznamená, že právo Únie za určitých podmienok vyplývajúcich zo všeobecných zásad udeľovania sankcií bráni možnosti uplatniť uvedený sankčný mechanizmus: ide jednak o prípad, v ktorom sa konštatuje konkrétna zodpovednosť niektorých podnikateľov, ktorí sú súčasťou združenia podnikateľov (zodpovednosť, ktorá nemôže spočívať len v členstve v rozhodovacích orgánov zotuženia), jednak o prípad, keď, ako poznamenala Komisia,( ) konkrétnu zodpovednosť rozhodovacích orgánov stanovuje vnútroštátne právo členského štátu.

IV. Návrh

101. Na základe všetkých vyššie uvedených úvah navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na siedmu prejudiciálnu otázku takto:

Článok 101 ZFEÚ

sa má vykladať v tom zmysle, že:

nebráni možnosti uložiť individuálnu pokutu jednotlivým notárom, ktorí sú členmi predsedníctva, a to súčasne so sankciami uloženými Notárskej komore, za predpokladu, že vnútroštátny súd zistí na základe účinných ustanovení litovského práva ich špecifický a konkrétny prínos, ktorý mali ako podnikatelia a ktorý sa líši a má dodatočný charakter v porovnaní s ostatnými notármi združenými v Notárskej komore, alebo konštatuje existenciu účinného ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré takéto uloženie sankcií umožňuje.