ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
19

Prostredníctvom ZINZ z 21. januára 2013 Hauptzollamt zatriedil tieto kamery do colnej podpoložky 8525 80 99 KN. Dňa 22. februára 2013 GROFA podala proti týmto ZINZ sťažnosť, ktorou sa tento krát domáhala zatriedenia do colnej podpoložky 8525 80 30 KN. Rozhodnutím z 20. augusta 2014 Hauptzollamt zamietol sťažnosť spoločnosti GROFA, keďže sa domnieval, že sporné kamery vo veci C‑435/15 predstavujú multifunkčné prístroje v zmysle poznámky 3 k triede XVI KN, ktorých hlavnou funkciou je funkcia kamkordéra. Podľa Hauptzollamt musia byť tieto kamery zatriedené ako „ostatné“ kamkordéry do colnej podpoložky 8525 80 99 KN. Hauptzollamt vychádzal v prvom rade z vysvetliviek ku KN týkajúcich sa položky 8525 tejto KN, podľa ktorých multifunkčné digitálne fotoaparáty nemajú byť zatriedené ako digitálne fotoaparáty, ak sú schopné pri využití maximálnej kapacity pamäte zaznamenať 23 snímok za sekundu (alebo viac) pri minimálne 30 minútach neprerušovanej videosekvencie v kvalite rozlíšenia 800 × 600 pixlov (alebo viac). O takýto prípad ide aj pri sporných kamerách vo veci C‑435/15. Skutočnosť, že videosekvencie sú od 26 minúty 4 sekundy ukladané do viacerých súborov na pamäťovej karte, nemá žiadny vplyv na celkovú dĺžku zaznamenania. V druhom rade sa domnieval, že skutočnosť, že tieto kamery môžu ukladať videosúbory so zvukom, prenesené z vonkajšieho zdroja prostredníctvom USB portu, je charakteristická pre zaznamenanie obrazov a zvukov colnej podpoložky 8525 80 99 KN.
47

Pokiaľ ide o rešpektovanie zásady proporcionality, treba konštatovať, že jediná úprava pokút stanovená týmto systémom, ktorá vyplýva z nariadenia vlády č. 410/2007, je úprava, ktorá sa týka kategórie, do ktorej patrí dotknuté vozidlo, určenej na základe počtu jeho osí. Taká úprava, zbavená akejkoľvek súvislosti so správaním prevádzkovateľa vozidla alebo jeho vodiča, však neberie do úvahy povahu a závažnosť spáchaného porušenia. Ako konštatuje Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, príslušný orgán nemôže zohľadniť napríklad vzdialenosť prejdenú bez zaplatenia sumy požadovaného mýta. Výška pokuty sankcionujúcej nerešpektovanie povinnosti zaplatenia, ktorá je sporná v konaní vo veci samej, je teda paušálna a nemení sa ani v závislosti od kilometrov prejdených bez povolenia, a ani od skutočnosti, že priestupca už predtým zaplatil alebo nezaplatil mýto za daný itinerár.
18

Táto voľnosť je však obmedzená povinnosťou zabezpečiť účinný výber vlastných zdrojov Únie a povinnosťou nevytvárať podstatné rozdiely v spôsobe zaobchádzania so zdaniteľnými osobami, a to tak v rámci jedného členského štátu, ako aj všetkých členských štátov. Smernica o DPH sa musí vykladať v súlade so zásadou daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému DPH, podľa ktorej sa s hospodárskymi subjektmi, ktoré uskutočňujú rovnaké transakcie, nemôže pri výbere DPH zaobchádzať rozdielne. Akákoľvek činnosť členských štátov týkajúca sa výberu DPH musí byť v súlade s touto zásadou (rozsudok zo 7. apríla 2016, Degano Trasporti, C‑546/14, EU:C:2016:206, bod 21 a citovaná judikatúra).
16

Cudzinecká polícia usúdila, že existovalo značné riziko úteku, keďže Al Chodorovci nemali v Českej republike žiadne povolenie na pobyt, ani ubytovanie do času ich odovzdania do Maďarska. Okrem toho napriek tomu, že im to pravidlá zakazovali, opustili utečenecký tábor v Maďarsku pred rozhodnutím o ich žiadosti o azyl, a to s úmyslom cestovať do Nemecka. Cudzinecká polícia zaistila Al Chodorovcov na dobu 30 dní do času ich odovzdania do Maďarska podľa § 129 ods. 1 zákona o pobyte cudzincov v spojení s článkom 28 ods. 2 nariadenia Dublin III.
25

Komisia navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a uložil uvedeným nadáciám povinnosť nahradiť trovy konania. Pre úplnosť Komisia poukazuje na to, že v prípade, že by Súdny dvor rozhodol, že odvolacie dôvody sú dôvodné, neexistoval by nijaký dôvod na zrušenie celého napadnutého uznesenia, keďže uvedené nadácie neformulovali nijakú výhradu proti zamietnutiu prvého žalobného dôvodu na prvom stupni, ktorý bol založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď všetky opatrenia označila za opatrenia, ktoré sú súčasťou schémy pomoci, pričom Komisia dodáva, že by bolo preto vhodné vec vrátiť Všeobecnému súdu na ďalšie konanie.
19

Po druhé vnútroštátny súd uvádza, že pokiaľ ide o získanie súhlasu účastníka, článok 3.2 Bude stanovuje, že tento súhlas na účely zaradenia osobných údajov a prideleného telefónneho čísla do každého štandardného telefónneho zoznamu a do databázy účastníkov, používaných na účely štandardných telefónnych informačných služieb, musí získať poskytovateľ. Ďalej spresňuje, že podľa vysvetliviek k článku 3.2 Bude „toto ustanovenie slúži na to, aby sa vyhlo tomu, aby si musel každý poskytovateľ verejne dostupného telefónneho zoznamu a verejne dostupných telefónnych informačných služieb vyžadovať súhlas so štandardným zaradením od každého účastníka“.
4

Článok 59 nariadenia REACH, ktorý má názov „Identifikácia látok uvedených v článku 57“, stanovuje: „1. Postup stanovený v odsekoch 2 až 10 tohto článku sa uplatňuje na účely identifikácie látok, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 57, a stanovenia zoznamu látok navrhovaných na zahrnutie do prílohy XIV. … … 3. Každý členský štát môže pripraviť dokumentáciu podľa prílohy XV pre látky, ktoré podľa jeho názoru spĺňajú kritériá stanovené v článku 57 a zaslať ju agentúre. … … 7. Ak agentúra vznesie alebo dostane pripomienky, postúpi dokumentáciu výboru členských štátov do 15 dní od uplynutia 60‑dňovej lehoty uvedenej v odseku 5. 8. Ak do 30 dní od postúpenia výbor členských štátov dosiahne jednomyseľnú dohodu o identifikácii, agentúra danú látku zahrnie do zoznamu uvedeného v odseku 1. Agentúra môže zahrnúť túto látku do svojich odporúčaní podľa článku 58 ods. 3. 9. Ak výbor členských štátov nedosiahne jednomyseľnú dohodu, Komisia pripraví návrh rozhodnutia o identifikovaní látky do troch mesiacov od prijatia stanoviska výboru členských štátov. Konečné rozhodnutie o identifikovaní látky sa prijme v súlade s postupom uvedeným v článku 133 ods. 3. 10. Agentúra uverejní a aktualizuje zoznam uvedený v odseku 1 na svojej internetovej stránke bezodkladne po prijatí rozhodnutia o zahrnutí látky.“
1.

Článok 20 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že na účely posúdenia toho, či by dieťa, ktoré je občanom Európskej únie, muselo opustiť územie Únie ako celok a bolo by tak zbavené možnosti účinne požívať podstatu práv, ktoré mu priznáva tento článok, v prípade, že jeho rodičovi, ktorý je štátnym príslušníkom tretej krajiny, bolo odopreté právo na pobyt v dotknutom členskom štáte, je okolnosť, že druhý rodič, ktorý je občanom Únie, je skutočne schopný a pripravený vykonávať každodennú a skutočnú starostlivosť o dieťa, relevantná, no nie je dostatočná na to, aby bolo možné konštatovať, že medzi rodičom, ktorý je štátnym príslušníkom tretej krajiny, a dieťaťom neexistuje taký vzťah závislosti, aby bolo toto dieťa rovnako nútené opustiť územie Únie v prípade takéhoto odopretia. V najlepšom záujme dotknutého dieťaťa sa takéto posúdenie musí zakladať na zohľadnení všetkých okolností prejednávanej veci, a to najmä jeho veku, fyzického a emočného vývoja, úrovne jeho citovej väzby tak s rodičom, ktorý je občanom Únie, ako aj s rodičom, ktorý je štátnym príslušníkom tretej krajiny, a tiež rizika, ktoré by odlúčenie od posledného uvedeného rodiča znamenalo pre jeho citovú rovnováhu.
16

Pán de Lobkowicz, francúzsky štátny príslušník, bol úradníkom v službách Komisie od roku 1979 do svojho odchodu do dôchodku, t. j. do 1. januára 2016. Z toho dôvodu bol zapojený do spoločného systému sociálneho zabezpečenia inštitúcií Únie.
45

Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdí, že luxemburský režim tým, že predpokladá, že členovia NSO môžu vykonávať aj činnosti podliehajúce dani do výšky 30 % ich obratu, zavádza prakticky použiteľný režim, ktorý by sa stal ekonomicky neuskutočniteľným v prípade, že by podliehal ďalším podmienkam jeho uplatnenia. Uvedený členský štát sa v tejto súvislosti domnieva, že spoločné výdavky členov NSO prostredníctvom tejto skupiny predstavujú všeobecné výdavky, a že vyžadovanie odlišného zaobchádzania s DPH uplatniteľnou na služby poskytnuté zo strany NSO podľa toho, či sa tieto služby týkajú časti súvisiacej so zdaniteľnými činnosťami alebo časti súvisiacej s činnosťami členov oslobodenými od dane, by bolo nerealistické, a to vzhľadom na komplikácie a praktické a administratívne náklady, ktoré by takáto požiadavka vyvolala.
3

Odôvodnenia 1, 7, 14 a 15 nariadenia č. 261/2004 stanovujú: „(1) konanie spoločenstva v oblasti leteckej dopravy by sa malo, okrem iných vecí, zamerať na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany cestujúcich; okrem toho by sa mal vo všeobecnosti brať plný zreteľ na požiadavky ochrany spotrebiteľa; … (7) aby bolo zabezpečené účinné uplatňovanie tohto nariadenia, záväzky, ktoré ustanovuje by mali spočívať na prevádzkujúcom leteckom dopravcovi, ktorý uskutočňuje alebo zamýšľa uskutočniť let bez ohľadu na to, či s vlastným alebo s prenajatým lietadlom alebo s prenajatým lietadlom aj s posádkou… alebo na akomkoľvek inom základe; … (14) tak ako je to uvedené v Montrealskom dohovore, záväzky prevádzkujúcich leteckých dopravcov by mali byť obmedzené alebo by mali byť od nich leteckí dopravcovia oslobodení v prípadoch, keď bola udalosť spôsobená mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia; také okolnosti môžu nastať najmä v prípadoch politickej nestability, meteorologických podmienok nezlučiteľných s vykonaním príslušného letu, rizík bezpečnostnej ochrany, neočakávaných nedostatkov, ktoré sa týkajú bezpečnosti letu a štrajkov, ktoré ovplyvňujú prevádzku príslušného leteckého dopravcu; (15) za mimoriadne okolnosti sa dá považovať skutočnosť, keď rozhodnutie riadenia letovej prevádzky v konkrétnom dni vo vzťahu ku konkrétnemu lietadlu zapríčiní veľké meškanie, meškanie do nasledujúceho dňa alebo zrušenie jedného alebo viacerých letov takého lietadla dokonca aj vtedy, keď príslušný letecký dopravca uskutočnil všetky primerané opatrenia aby zabránil meškaniu alebo zrušeniu.“
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Daňová a colná správa Spojeného kráľovstva, ďalej len „daňová správa“) a Brockenhurst College (ďalej len „College“), ktorý sa týka oslobodenia od dane z pridanej hodnoty (DPH) týkajúcej sa reštauračných a zábavných služieb poskytnutých týmto zariadením.
10

Pokiaľ ide o pripísanie porušení, podľa článku 1 sporného rozhodnutia sú Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH a Akcros Chemicals Ltd zodpovedné za svoju účasť na porušení týkajúcom sa cínových stabilizátorov, a to v období od 24. februára 1987 do 21. marca 2000, pokiaľ ide o Akzo Nobel, v období od 24. februára 1987 do 28. júna 1993, pokiaľ ide o Akzo Nobel Chemicals GmbH, a v období od 28. júna 1993 do 21. marca 2000, pokiaľ ide o Akcros Chemicals.
14

Za týchto podmienok Bundesarbeitsgericht (Spolkový pracovný súd, Nemecko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. a) Bráni článok 3 smernice [2001/23] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že v prípade prevodu podniku alebo závodu prejdú na nadobúdateľa v nezmenenej podobe všetky pracovné podmienky, ktoré boli medzi prevádzateľom a zamestnancom dohodnuté na základe zásady autonómie vôle a v individuálnej pracovnej zmluve, ako keby sa na nich nadobúdateľ sám so zamestnancom dohodol v individuálnej pracovnej zmluve, ak vnútroštátne právo priznáva nadobúdateľovi možnosti úpravy či už dohodou alebo jednostranne? b) V prípade kladnej odpovede na prvú otázku [písm. a)] ako celok alebo v súvislosti s určitou skupinou individuálne dohodnutých pracovných podmienok vyplývajúcich z individuálnej pracovnej zmluvy medzi prevádzateľom a zamestnancom: vyplýva z uplatnenia článku 3 smernice 2001/23, že z prevodu v nezmenenej podobe na nadobúdateľa treba vyňať určité pracovné podmienky dohodnuté na základe zásady autonómie vôle medzi prevádzateľom a zamestnancami a že sa majú prispôsobiť len z dôvodu prevodu podniku alebo závodu? c) Ak podľa odpovedí Súdneho dvora [na prvú otázku písm. a) a b)] nedochádza k prevodu v nezmenenej podobe na nadobúdateľa odkazujúceho ustanovenia dohodnutého v individuálnej zmluve, podľa ktorého sa určité pravidlá z kolektívnej zmluvy dynamickým spôsobom a na základe zásady autonómie vôle stávajú obsahom pracovnej zmluvy: i) platí to aj vtedy, keď ani prevádzateľ, ani nadobúdateľ nie sú priamo či nepriamo stranou kolektívnej zmluvy, t. j. ak by sa pravidlá vyplývajúce z kolektívnej zmluvy za každých okolností neuplatňovali na pracovný vzťah s prevádzateľom už pred prevodom podniku alebo závodu v prípade neuvedenia odkazujúceho ustanovenia v pracovnej zmluve na základe zásady autonómie vôle? ii) v prípade kladnej odpovede na [prvú otázku písm. c) bod i)]: platí to aj vtedy, keď sú prevádzateľ a nadobúdateľ podnikmi tej istej skupiny? 2. Bráni článok 16 [Charty] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá preberá smernice 77/187 alebo 2001/23 a ktorá stanovuje, že pri prevode podniku alebo závodu je nadobúdateľ viazaný aj podmienkami pracovnej zmluvy dohodnutými v individuálnej zmluve medzi prevádzateľom a zamestnancom na základe zásady autonómie vôle ešte pred prevodom závodu tak, ako keby ich dohodol sám nadobúdateľ v prípade, že tieto podmienky dynamickým spôsobom preberajú do pracovnej zmluvy osobitné pravidlá kolektívnej zmluvy, ktoré by sa na pracovný vzťah inak neuplatňovali, ak vnútroštátne právo upravuje pre nadobúdateľa možnosti úpravy tak dohodou, ako aj jednostranne?“
12

Táto spoločnosť je trestne stíhaná za to, že od 1. septembra 2007 do 1. októbra 2008 mala v držbe, vystavovala, uvádzala do obehu alebo predávala potravinové doplnky, ktoré vo Francúzsku neboli povolené, o ktorých vedela, že sú sfalšované, pokazené alebo jedovaté, keďže nezodpovedali platným právnym predpisom, ako aj za to, že oklamala alebo sa pokúsila oklamať svojich zmluvných partnerov, pokiaľ ide o riziká spojené s používaním týchto potravinových výrobkov a ich podstatné vlastnosti, keďže tieto výrobky prekračovali maximálne denné dávky vitamínov a minerálov určené výnosom z 9. mája 2006, ktoré môžu byť použité pri výrobe takýchto potravinových doplnkov.
(3)

Aproximácia právnych predpisov o látkach by mala zaručiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí a životného prostredia s cieľom dosiahnuť trvalo udržateľný rozvoj. Tieto právne predpisy by sa mali uplatňovať nediskriminačne bez ohľadu na to, či sa s látkami obchoduje na vnútornom trhu alebo medzinárodne v súlade s medzinárodnými záväzkami Spoločenstva.
40

Čo sa týka príslušnej inštitúcie členského štátu, v ktorom sa práca vykonáva, zo záväzkov spolupráce vyplývajúcich z článku 4 ods. 3 ZEÚ vyplýva, že tieto záväzky by neboli dodržané – a ciele článku 14 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1408/71 a článku 12a bodu 1a nariadenia č. 574/72 by neboli dosiahnuté – ak by sa inštitúcia uvedeného členského štátu domnievala, že pre ňu nie sú záväzné údaje uvedené v potvrdení E 101 a ak by začlenila týchto pracovníkov tiež do vlastného systému sociálneho zabezpečenia (pozri analogicky rozsudok z 30. marca 2000, Banks a i., C‑178/97, EU:C:2000:169, bod 39 a citovanú judikatúru).
55

Okrem toho je potrebné dodať, že podľa informácií pochádzajúcich od vnútroštátneho súdu nič v prejednávanej veci nepoukazuje na to, že by došlo k podvodu, pričom predajca, ktorý vystavil faktúru vo veci samej, zaplatil DPH do štátnej pokladnice, ktorá tak neutrpela nijakú ujmu vzhľadom na to, že faktúra bola chybne vystavená v zmysle všeobecného režimu zdanenia namiesto mechanizmu prenesenia daňovej povinnosti.
31

Pán Popescu v tejto súvislosti tvrdí, že pri prijatí zákona č. 203/2012, ktorým sa do rumunského práva preberá smernica 2006/126, by nemali byť dotknuté existujúce vodičské oprávnenia získané pred nadobudnutím účinnosti tohto zákona. Podľa jeho názoru by sa článok 13 ods. 2 tejto smernice mal vykladať tak, že sa vzťahuje na akékoľvek oprávnenie viesť motorové vozidlá uznané členským štátom, a to aj bez existencie formálneho aktu, a nielen na oprávnenie premietnuté do vydania vodičského preukazu alebo rovnocenného dokladu.
18

Hoci sa miesto narodenia osoby nenachádza na tomto zozname kritérií, treba uviesť, že vzhľadom na skutočnosť, že tento zoznam je uvedený s výrazom „najmä“, skutočnosti, ktoré v ňom boli vymedzené, nie sú úplné a nie je teda vylúčené, že by sa toto kritérium nemohlo na ňom nachádzať. Ak by však aj išlo o taký prípad, je potrebné konštatovať, že by išlo len o jeden zo špecifických aspektov, na základe ktorého možno dospieť k záveru o príslušnosti určitej osoby k etnickej skupine, pričom v tejto súvislosti by nemal nijaký rozhodujúci význam.
36

Vnútroštátny súd vydal uznesenie, ktorým vyzval účastníkov konania vo veci samej, aby predložili informácie a údaje týkajúce sa ukončenia projektu vo veci samej a zároveň vysvetlenia a tvrdenia v súvislosti s uplatňovaním nariadenia č. 2988/95. Tento súd poukázal najmä na to, že by mali byť objasnené určité skutočnosti, a to najmä rozhodujúca skutočnosť, s ktorou agentúra pre riadenie projektov spája ukončenie projektu vo veci samej, zostávajúca suma nevyplatená v rámci tohto projektu a dátum jej predpokladaného vyplatenia, ako aj význam slov „program“, „opatrenie“ a „projekt“, ktoré sa v dokumentoch predložených vnútroštátnemu súdu používajú ako vzájomne zameniteľné.
38

Podľa vnútroštátneho súdu môže taká povinnosť obmedziť nestrannosť súdu, pretože jeho úloha by splývala s úlohou orgánu, ktorý podáva obžalobu. Táto povinnosť by bola teda v rozpore s článkom 47 Charty vykladanom so zreteľom na článok 6 EDĽP.
6

Odôvodnenie 23 smernice 2004/48 znie: „Bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek iné opatrenia, postupy a dostupné prostriedky právnej nápravy, držitelia práv by mali mať možnosť podať návrh, aby súd vydal rozhodnutie proti sprostredkovateľovi, ktorého služby využíva tretia strana na porušovanie práv držiteľa práv priemyselného vlastníctva. Podmienky a postupy súvisiace s takými súdnymi prípadmi [príkazmi – neoficiálny preklad] by mali byť ponechané na vnútroštátne právo členských štátov. Čo sa týka porušení autorského práva a jemu príbuzných práv, rozsiahla úroveň zosúladenia je už stanovená v smernici 2001/29/ES. Touto smernicou by preto nemal byť dotknutý článok 8 ods. 3 smernice 2001/29/ES.“
19

V tejto súvislosti vnútroštátny súd na jednej strane uvádza, že nemecké znenie tohto posledného uvedeného ustanovenia, t. j. „Annahme und Übermittlung von Aufträgen, die ein oder mehrere Finanzinstrumente) zum Gegenstand haben“ (prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov) by mohlo naznačovať, že sa vzťahuje na samotné sprostredkovanie zmlúv týkajúcich sa nákupu alebo predaja konkrétneho finančného nástroja. Na druhej strane znenia tohto ustanovenia v španielskom (en relación con), anglickom (in relation to) a francúzskom jazyku (portant sur) by mohli viesť k širokému výkladu uvedeného ustanovenia, podľa ktorého by medzi sprostredkovanou transakciou a nákupom alebo predajom finančného nástroja bola nevyhnutná iba nepriama súvislosť.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi združením The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited (ďalej len „GBGA“) na jednej strane a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Daňová a colná správa, Spojené kráľovstvo) a Her Majesty’s Treasury (štátna pokladnica, Spojené kráľovstvo) na druhej strane vo veci zákonnosti daňového systému stanovujúceho dane v oblasti hazardných hier.
5

§ 48 EGBGB s názvom „Zvolenie si mena a priezviska nadobudnutého v inom členskom štáte Európskej únie“ stanovuje: „Ak meno a priezvisko osoby podlieha nemeckému právnemu poriadku, táto osoba si môže prostredníctvom vyhlásenia na matričnom úrade zvoliť meno a priezvisko, ktoré nadobudla počas svojho obvyklého pobytu v inom členskom štáte Európskej únie a ktoré tam bolo zapísané do matriky, pokiaľ nie je zjavne nezlučiteľné so základnými zásadami nemeckého práva. Voľba mena a priezviska má spätné účinky k okamihu zápisu do matriky druhého členského štátu, ibaže by osoba výslovne vyhlásila, že voľba mena a priezviska má mať účinky iba do budúcnosti. Vyhlásenie musí byť úradne osvedčené alebo vyhotovené vo forme verejnej listiny. …“
97

Je zrejmé, že odôvodnenie 19 a článok 110 smernice 2001/83 sú súčasťou konceptu solidarity. Vzhľadom na to, že darcovia krvi nie sú odmeňovaní, totiž všetci konajú v záujme všetkých jednotlivcov, s ktorými majú rovnaké záujmy, čím sa spoločne bránia najmä proti rizikám nedostatku liekov vyrobených z krvi alebo plazmy. Napriek tomu zásada prednostného zásobovania dotknutá vo veci samej v rozsahu, v akom vylučuje hospodárske subjekty, ktoré chcú doviesť do Slovinska lieky vyrobené z plazmy tiež pochádzajúce z dobrovoľných bezplatných darov krvi odobratej v iných členských štátoch, je zjavne v rozpore s týmto konceptom, na ktorom je založený cieľ sebestačnosti Únie. Vzhľadom na to, že motivácia darcov krvi je na jednej strane v ostatných členských štátoch rovnaká ako v Slovinsku a že na druhej strane existuje objektívne sústredenie záujmov všetkých darcov členských štátov, pokiaľ ide o výrobu a používanie produktov vyrobených z ľudskej krvi, ako aj ľudskej plazmy pochádzajúcich z týchto dobrovoľných bezplatných darov, nie je žiadny dôvod sa domnievať, ako tvrdí slovinská vláda, že iba podmienky založené na čisto vnútroštátnom koncepte solidarity môžu mať v Slovinsku veľmi významný vplyv na odobraté množstvo ľudskej krvi a krvných zložiek a v dôsledku toho na množstvo krvných produktov vyrobených z týchto darov.
31

Uvedený súd napokon zastáva názor, že by prípadne bolo možné sa domnievať, že používanie individuálnej ochrannej známky Európskej únie, akou je ochranná známka kvet bavlny, možno považovať za používanie kolektívnej ochrannej známky Európskej únie. To by umožnilo usudzovať – na základe zásad platných pre kolektívne ochranné známky –, že umiestnenie takej ochrannej známky na výrobkoch slúži ako označenie pôvodu, ak verejnosť v súvislosti s týmto umiestnením očakáva, že majiteľ ochrannej známky vykonáva kontrolu kvality. Ak by sa Súdny dvor riadil touto úvahou, bolo by možné sa domnievať, že by sa mohol analogicky uplatniť článok 73 písm. a) nariadenia č. 207/2009, podľa ktorého treba zrušiť práva majiteľa ochrannej známky, pokiaľ nepodnikne príslušné kroky, aby zabránil používaniu ochrannej známky spôsobom nezlučiteľným s podmienkami používania uvedenými v stanovách používania.
21

Treba konštatovať, že nezávisle od tejto otázky je nesporné, že sporiaci vklad v banke so sídlom v Belgicku alebo v banke so sídlom v zahraničí musí na to, aby sa naň mohlo uplatniť dotknuté daňové oslobodenie, v každom prípade spĺňať najmä dve podmienky.
8

Článok 61 uvedenej smernice stanovuje: „Ak tovar, ktorý nie je vo voľnom obehu, je pri vstupe do Spoločenstva prepustený do jedného z režimov alebo situácií uvedených v článku 156 alebo do colného režimu dočasné použitie s úplným oslobodením od dovozného cla alebo do colného režimu vonkajší tranzit, je odchylne od článku 60 miestom dovozu takéhoto tovaru členský štát, na území ktorého sa na tovar prestanú vzťahovať uvedené režimy alebo situácie. Podobne pokiaľ tovar, ktorý je vo voľnom obehu, je pri vstupe do Spoločenstva prepustený do niektorého z režimov alebo situácií uvedených v článkoch 276 a 277, miestom dovozu tovaru je členský štát, na území ktorého sa na tovar prestanú vzťahovať uvedené režimy alebo situácie.“
48

So zreteľom na znenie článku 12 smernice 2004/35 sa zdá, že by osoby s rybárskym povolením mohli patriť do troch kategórií vymedzených v článku 12 ods. 1 tejto smernice. Zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že tieto osoby podľa vnútroštátneho práva nemôžu podať návrh na začatie konania v zmysle článku 13 uvedenej smernice týkajúceho sa environmentálnej škody v zmysle článku 2 bodu 1 písm. b) tej istej smernice. Vnútroštátna právna úprava tým, že z práva podať žalobu vylučuje všetky osoby s rybárskym povolením, zbavuje práva podať žalobu veľký počet jednotlivcov, ktorí by mali patriť do jednej z troch kategórií vymedzených v článku 12 smernice 2004/35.