Pokiaľ sa dokumenty, ktorých sa týka žiadosť o prístup na základe nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, týkajú osobitnej oblasti práva Únie, akou je konanie o uplatnení článku 81 ES, nemôžu sa výnimky z práva na prístup k dokumentom, ktoré sú uvedené predovšetkým v článku 4 tohto nariadenia, vykladať bez zohľadnenia osobitných pravidiel upravujúcich prístup k týmto dokumentom, ktoré vo veci samej stanovujú nariadenia č. 1/2003 a č. 773/2004, ktoré sa týkajú vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 ES a 82 ES.

Keďže tieto nariadenia neobsahujú ustanovenie, ktoré by výslovne stanovovalo prednosť jedného nariadenia pred druhým, treba zabezpečiť uplatňovanie každého z týchto nariadení, aby boli navzájom kompatibilné a umožňovali koherentné uplatňovanie. Na jednej strane je síce cieľom nariadenia č. 1049/2001 priznať verejnosti čo najširšie právo na prístup k dokumentom inštitúcií, ale toto právo na prístup podlieha určitým obmedzeniam z dôvodu verejného alebo súkromného záujmu. Na druhej strane však článok 27 ods. 2 a článok 28 nariadenia č. 1/2003, ako aj články 6, 8, 15 a 16 nariadenia č. 773/2004 reštriktívnym spôsobom upravujú používanie dokumentov obsiahnutých v spise týkajúcom sa konania o uplatnení článku 81 ES. Preto nielenže účastníci konania o uplatnení článku 81 ES nemajú neobmedzené právo nahliadať do dokumentov obsiahnutých v spise Komisie, ale prístup k dokumentom v spise Komisie nemajú v rámci takého konania ani tretie osoby s výnimkou sťažovateľov. Ak by totiž iné osoby než tie, ktoré majú právo na prístup k spisu na základe nariadení č. 1/2003 a 773/2004, alebo osoby, ktoré síce takéto právo v zásade majú, ale nevyužili ho alebo im bolo odopreté, mohli získať prístup k dokumentom na základe nariadenia č. 1049/2001, potom by bol systém zavedený nariadeniami č. 1/2003 a 773/2004 spochybnený. Hoci sa právo na nahliadnutie do spisu v rámci konania o uplatnení článku 81 ES a právo na prístup k dokumentom podľa nariadenia č. 1049/2001 z právneho hľadiska nepochybne líšia, z funkčného hľadiska vedú k porovnateľnej situácii.

V dôsledku toho povolenie všeobecného prístupu k dokumentom obsiahnutým v spise týkajúcom sa uplatnenia článku 81 ES na základe nariadenia č. 1049/2001 by mohlo ohroziť rovnováhu, ktorú normotvorca Únie zamýšľal v nariadeniach č. 1/2003 a 773/2004 zabezpečiť medzi povinnosťou dotknutých podnikov oznámiť Komisii prípadne citlivé obchodné informácie, aby táto inštitúcia mohla zistiť existenciu kartelu, na jednej strane a zárukou zvýšenej ochrany, ktorá sa s ohľadom na služobné a obchodné tajomstvo vzťahuje na informácie oznámené Komisii, na druhej strane. Z toho vyplýva, že Komisia na účely uplatnenia výnimiek stanovených v článku 4 ods. 2 prvej a tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 môže bez konkrétneho a individuálneho preskúmania každého dokumentu obsiahnutého v spise týkajúcom sa konania o uplatnení článku 81 ES oprávnene predpokladať, že zverejnenie týchto dokumentov v zásade ohrozuje ochranu obchodných záujmov podnikov zapojených do takého konania, ako aj ochranu cieľov vyšetrovania v tejto súvislosti. V tomto ohľade vyšetrovanie v súvislosti s konaním o uplatnení článku 81 ES nemožno považovať za ukončené, pokým rozhodnutie prijaté Komisiou v rámci tohto konania nezíska definitívnu povahu.

Táto všeobecná domnienka nevylučuje možnosť preukázať, že na daný dokument, ktorého zverejnenie sa požaduje, sa táto výnimka nevzťahuje alebo že existuje prevažujúci verejný záujem odôvodňujúci jeho zverejnenie podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001. Naproti tomu požiadavku overiť, či sa sporná všeobecná podmienka skutočne uplatní, nemožno vykladať v tom zmysle, že Komisia musí individuálne preskúmať všetky dokumenty požadované v danej veci, čo by túto všeobecnú domnienku zbavilo potrebného účinku, ktorým je umožniť Komisii všeobecne odpovedať na žiadosť o všeobecný prístup.

(pozri body 83 – 90, 93, 99 – 101)