ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
56.

Ak by však Súdny dvor napriek mojim návrhom uznal, že rumunské ustanovenia neodporujú týmto zásadám, bolo by ich treba preskúmať z hľadiska ustanovení Charty uvedených v prejudiciálnych otázkach. Toto preskúmanie by muselo zohľadniť dôvody, ktoré hovoria v prospech súladu rumunských ustanovení s právom Únie, najmä so zásadou efektivity (preskúmanie ich súladu so zásadou ekvivalencie prináleží v prvom rade vnútroštátnym súdom). Ja však takéto dôvody nenachádzam, a preto nemôžem uskutočniť takéto preskúmanie.
63.

V tejto súvislosti daňovníci nerezidenti sa nachádzajú a fortiori v porovnateľnej situácii ako daňovníci rezidenti, keďže predmetná nemecká právna úprava ich stavia do rovnakej pozície na účely zdanenia nehnuteľnosti získanej darovaním a nachádzajúcej sa v Nemecku. Ako Súdny dvor rozhodol v bode 50 rozsudku Komisia/Nemecko (C‑211/13, EU:C:2014:2148), „vnútroštátny zákonodarca tým, že s výnimkou prípadu, ak ide o výšku nezdaniteľnej sumy priznanej nadobúdateľovi, zaobchádzal rovnakým spôsobom, pokiaľ ide o darovanie alebo dedičstvo v prospech týchto dvoch kategórií daňovníkov, totiž pripustil, že medzi poslednými uvedenými neexistuje, so zreteľom na spôsoby a podmienky vyberania daní z darovania alebo dedičstva, žiadny rozdiel v objektívnej situácii, ktorá by mohla odôvodniť rozdielne zaobchádzanie“. Je to tak, pokiaľ ide o obdobie zohľadnenia predchádzajúce nadobudnutiu majetku.
44.

Súdny dvor ďalej spresnil, že keďže uvedený systém umožňuje osobám povinným platiť poplatok preniesť výšku poplatku za rozmnoženinu na súkromné použitie do ceny za sprístupnenie uvedených zariadení, prístrojov a nosičov určených na vyhotovovanie rozmnoženín alebo za poskytnutie služby súvisiacej s vyhotovením rozmnoženiny, v konečnom dôsledku znáša poplatok súkromný používateľ, ktorý túto cenu zaplatí, a to v súlade so „spravodlivou rovnováhou“, ktorú treba nájsť medzi záujmami nositeľov výlučného práva rozmnožovania a záujmami používateľov chránených predmetov. ( 7 )
42.

Ak by sa malo usudzovať, že oprava faktúry má za následok uplatnenie práva na odpočítanie dane iba za obdobie, v priebehu ktorého sa táto oprava vykonala, a nie za obdobie, v priebehu ktorého bola faktúra vystavená a zaplatená, ako je to vo veci samej, bolo by to v rozpore so zásadou, podľa ktorej má toto právo bezprostredný charakter. Navyše by to zdaniteľnú osobu vystavovalo nezanedbateľnému finančnému riziku, pretože vzhľadom na úsudok daňových orgánov, že si nemohla uplatniť svoje právo na odpočítanie DPH, ktorá bola zaplatená na vstupe, pred opravením faktúry, by mu mohla byť uložená povinnosť zaplatiť úroky z omeškania, ako to napokon predvída daňový zákonník, a to aj napriek tomu, že vo vzťahu k členskému štátu nevznikol žiaden daňový dlh, keďže príjmy z DPH ostávajú in fine rovnaké. ( *21 )
27.

Komisia tvrdí, že rozhodujúcou otázkou je, či sa článok 94 ods. 2 nariadenia č. 1408/71 vzťahuje na obdobie, keď bol H. Rothwangl zamestnaný v spoločnosti HAL. Otázka, či H. Rothwangl dosiahol dobu poistenia, sa musí zodpovedať podľa vnútroštátneho práva. V čase, keď bol H. Rothwangl zamestnaný v spoločnosti HAL, sa považoval podľa vnútroštátnych pravidiel za bývajúceho v Holandsku. To vedie k dostatočne úzkej väzbe k Holandsku, aby sa dané obdobie klasifikovalo ako doba poistenia podľa sporných vnútroštátnych pravidiel. Okrem toho pravidlá týkajúce sa námorníkov v článku 13 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1408/71 upravujú nielen určenie uplatniteľných právnych predpisov, ale aj to, či má osoba, ktorá patrí do pôsobnosti nariadenia č. 1408/71, nárok na dávku sociálneho zabezpečenia.
59.

Pokiaľ ide o „nespracovaný tabak“, vysvetlivky k položke 2401 KN odkazujú na bod 1 vysvetliviek k položke 2401 HS. Vo svojom záväznom francúzskom a anglickom znení obsahujú tieto údaje v súvislosti s pojmom „nespracovaný tabak“. „Le tabac à l’état naturel sous forme de plantes entières ou de feuilles et les feuilles séchées ou fermentées, ces feuilles pouvant être entières ou écôtées, rognées ou non, brisées ou découpées même sous une forme régulière, mais à la condition qu’il ne s’agisse pas d’un produit prêt à être fumé“ ( 22 ). „Unmanufactured tobacco in the form of whole plants or leaves in the natural state or as cured or fermented leaves, whole or stemmed/stripped, trimmed or untrimmed, broken or cut (including pieces cut to shape, but not tobacco ready for smokin)“ ( 23 ).
135.

Článok 2 ods. 2 zákona č. 8/2009 by sa mal navyše vykladať v spojení s článkom 34 zákona č. 17/2006 a článkom 44 rámcového mandátu. V zmysle článku 34 zákona č. 17/2006 samotná RTVE zostavuje svoj vlastný rozpočet zohľadňujúci nielen predpokladané náklady na poskytovanie verejnej služby, ale aj predpokladané príjmy, vrátane príjmu z daní upravených zákonom č. 8/2009. V dôsledku toho na základe článku 2 ods. 2 zákona č. 8/2009 za predpokladu, že by bol skutočný príjem z daní nižší ako predpokladaná výška výberu a neumožňoval by pokryť rozpočtové náklady RTVE na verejnú službu, Španielsko by bolo povinné doplniť „plánovaný rozpočet“ príspevkami zo svojho všeobecného rozpočtu. „Plánovaný rozpočet“ sa však musí zostaviť na základe predpokladanej výšky príjmov z dane a táto výška príjmov preto priamo ovplyvňuje výšku pomoci. Vplyv, ktorý má príjem z dane na plnenie rozpočtu RTVE, by sa teda nemal zamieňať s vplyvom, ktorý má predbežná výška príjmov z dane na počiatočné zostavenie uvedeného rozpočtu, a teda na výšku pomoci. Iba ten je relevantný.
153.

V každom prípade výzvy na „zvýšenie transparentnosti“ a „zamedzenie krížovým dotáciám“ síce zodpovedajú celkovému zmyslu právnej úpravy v tejto oblasti (a prirodzene majú vplyv na výklad prílohy), no nemôžu mať za následok zmenu jej obsahu a vyžadovať účtovné špecifikácie, ktoré nie sú uvedené v jej znení a ktoré z nej nemožno ani nepriamo vyvodiť. De lege ferenda by mohol byť vhodný rozpis podľa jednotlivých zmlúv, ako to navrhuje Komisia, ale – ako som už uviedol – domnievam sa, že zo súčasného znenia prílohy nemožno vyvodiť takúto povinnosť.
42.

Je síce pravda, že aby nastali účinky takéhoto vzdania sa, bolo by nutné uzavrieť zmluvu. Takáto zmluva by však bola zo svojej podstaty závislá od prvej zmluvy, ktorou sa samotný dlh vytvoril. Odchýlila by sa od práv poskytnutých veriteľovi prvou zmluvou tým, že by ich nahradila novým právom, teda právom na okamžité zaplatenie. Za predpokladu, že právo očakávať platbu v plnej výške je skutočné a nie iluzórne, nemôžem zastávať názor, že takéto dojednanie by sa mohlo kvalifikovať ako „zjavne nevýhodné“ pre veriteľa na účely článku 3 ods. 3 smernice 2000/35. Tomuto záveru by bránila samotná existencia možnosti výberu, ktorá sa poskytuje veriteľovi.
40.

Taká daňová právomoc Dánskeho kráľovstva, o akú ide v prejednávanej veci, by však nebola zachovaná, ak by okolnosť, že štát pôvodu, akým je Spolková republika Nemecko, zdaňuje úrokové platby prostredníctvom zákazu odpočítania úrokov, viedla k tomu, že Dánsko by sa muselo vzdať svojej daňovej právomoci, pretože by bolo povinné pre takéto prípady stanoviť možnosť oslobodenia od dane. Právne akty v oblasti daňového práva Únie, akým je smernica 2003/49, síce podliehajú povinnostiam vyplývajúcim zo základných slobôd. ( 32 ) Keďže však zásah do základných práv v daňovom práve možno odôvodniť už prerozdelením daňových právomocí medzi členské štáty, ( 33 ) musí takéto konštatovanie platiť o to viac v prípade prerozdelenia na úrovni Únie.
68.

Rovnako ako sa v odôvodnení 26 neodkazuje na žiadne prostriedky, ktoré by mohol použiť prevádzkovateľ (v prejednávanej veci poskytovateľ internetových služieb), ale iba na prostriedky, ktoré môže prevádzkovateľ „rozumne“ použiť, je nutné vychádzať z toho, že normotvorca odkazuje na „tretie osoby“, pri ktorých možno – tiež rozumne – predpokladať, že by sa na ne mohol prevádzkovateľ obrátiť s cieľom získať ďalšie údaje na identifikáciu. To nenastane vtedy, keď by kontakt s týmito tretími osobami bol veľmi nákladný z hľadiska ľudských a ekonomických zdrojov alebo prakticky neuskutočniteľný či zakázaný právnymi predpismi. V opačnom prípade, ako som už skôr uviedol, by bolo totiž v praxi nemožné jednotlivé prostriedky od seba vzájomne odlíšiť, keďže by neustále existovala možnosť, že niekde existuje tretia osoba, ktorá by – teraz alebo v budúcnosti – mohla mať k dispozícii ďalšie údaje, ktoré by mohli pomôcť identifikovať užívateľa, a to bez ohľadu na to, či by táto osoba bola pre poskytovateľov internetových služieb dostupná.
82.

Navyše podľa môjho názoru nie je samotná zásada retroaktivity in mitius uplatniteľná v prejednávanej veci. Tradične sa totiž táto zásada uplatňuje v oblasti konfliktov zákonov v čase, a nie tak, ako je tomu v prejednávanom prípade, v oblasti konfliktov v priestore. Bezpochyby by sa tak uvedená zásada uplatnila v prípade, že by po odsúdení pána Ogňanova došlo v dôsledku zmeny dánskeho trestného zákona k zániku ním spáchaného trestného činu, pričom trest, ktorý mu bol uložený, by sa stále vykonával. Za týchto podmienok by bulharské súdne orgány nemali inú možnosť, ako prepustiť dotknutú osobu na slobodu. Na druhej strane, ak by došlo k zániku trestnosti skutku, ktorý spáchala dotknutá osoba, podľa bulharského práva, silne pochybujem, že by to malo za následok ipso facto prepustenie tejto osoby na slobodu. Dánske právo totiž tento skutok postihuje z dôvodu narušenia dánskeho verejného poriadku, ktoré je mimo pôsobnosti bulharského práva. Navyše je zaujímavé uviesť, že takýto prípad by mal za následok to, že by odovzdanie nebolo možné vzhľadom na článok 3 ods. 1 písm. e) dohovoru o odovzdávaní.
50.

To by znamenalo, že uplatnenie zákona by malo vychádzať z takého „modelu výkladu“ ( 13 ), ktorého „základ“ by bolo rozhodnutie 2009/287 „spolu s metodikou“ ( 14 ). Ak by sme uplatnili takýto „model“, mohlo by dôjsť k tomu, že štátna pomoc, ku ktorej by Komisia nemala žiadne výhrady v čase, keď mohla „len vo všeobecnosti vyhodnotiť mechanizmy systému štátnej pomoci, ktoré tento [zákon] stanovuje“, by v deň svojho vyplatenia musela byť vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom. ( 15 )
27.

Článok 7 uvedenej smernice, nazvaný „Pripojenie do siete [sústavy – neoficiálny preklad]“, stanovoval: „1. Bez toho, aby bolo dotknuté zachovanie spoľahlivosti a bezpečnosti prenosovej sústavy, členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby prevádzkovatelia prenosovej sústavy a prevádzkovatelia distribučnej sústavy garantovali na svojom území prenos a rozvod [distribúciu – neoficiálny preklad] [zelenej] elektrickej energie…. Tieto môžu taktiež poskytovať prednostný prístup [zelenej] elektrickej energie… do siete [sústavy – neoficiálny preklad]. Pri zaobchádzaní so zariadeniami vyrábajúcimi elektrickú energiu prevádzkovatelia prenosových sústav uprednostnia zariadenia, ktoré vyrábajú elektrickú energiu z obnoviteľných zdrojov energie, pokiaľ to prevádzka národnej elektrizačnej sústavy povoľuje. 2. Členské štáty zavedú právny rámec alebo požiadajú prevádzkovateľov prenosovej sústavy alebo prevádzkovateľov distribučných sústav, aby vypracovali a uverejnili svoje štandardné pravidlá týkajúce sa znášania nákladov na technické úpravy, ako sú napríklad napojenia do rozvodovej siete [distribučnej sústavy – neoficiálny preklad] a posilnenie rozvodovej siete [distribučnej sústavy – neoficiálny preklad], ktoré sú potrebné na pripojenie nových výrobcov dodávajúcich [zelenú] elektrickú energiu… do prepojenej siete [sústavy – neoficiálny preklad]. Tieto pravidlá musia vychádzať z objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií, berúc do úvahy všetky náklady a prínosy spojené s pripojením týchto výrobcov do rozvodnej siete [do sústavy – neoficiálny preklad]. Pravidlá môžu obsahovať rôzne druhy pripojenia. 3. Členské štáty môžu, kde to prichádza do úvahy, požadovať od prevádzkovateľov prenosových sústav a prevádzkovateľov distribučných sústav, aby úplne alebo čiastočne znášali náklady uvedené v odseku 2. … 6. Členské štáty zabezpečia, aby účtovanie poplatkov za prenos a distribúciu nediskriminoval [zelenú] elektrickú energiu…, najmä vrátane elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov energie, ktorá sa vyrába v okrajových regiónoch, ako sú napríklad ostrovné regióny alebo regióny s nízkou hustotou obyvateľstva. Kde to prichádza do úvahy, členské štáty zavedú právny rámec alebo požiadajú prevádzkovateľov prenosových sústav a prevádzkovateľov distribučných sústav, aby zabezpečili, že poplatky, účtované za prenos a distribúciu elektrickej energie zo zariadení využívajúcich obnoviteľné zdroje energie, odrážali realizovateľné, vynaložené prostriedky z pripojenia takéhoto zariadenia do siete [sústavy – neoficiálny preklad]. Takéto vynaložené prostriedky by mali vyplynúť [Takéto zníženie nákladov by mohlo vyplynúť – neoficiálny preklad] z priameho používania nízkonapäťovej siete [sústavy – neoficiálny preklad]. …“
94.

Takéto formálne posudzovanie by však nezohľadnilo tú skutočnosť, že normotvorca musel pri zostavovaní tohto zoznamu vedieť, že tieto informácie budú predložené v súvislosti s povolením prípravkov na ochranu rastlín. Ak by vychádzal z predpokladu, že informácie v povoľovacom konaní patria do pôsobnosti emisnej doložky, pretože prípravky na ochranu rastlín sú určené na to, aby sa uvoľňovali do životného prostredia, stanovil by zoznam informácií podliehajúcim obzvlášť dôvernému zaobchádzaniu, ktorému by chýbal akýkoľvek praktický účinok. Na takéto informácie by sa totiž vždy vzťahovala domnienka o prevažujúcom verejnom záujme na ich zverejnení. Ako však Komisia správne poznamenáva, nemožno predpokladať, že cieľom normotvorcu bolo prijatie prakticky neúčinnej právnej úpravy.
91.

Keby to tak bolo, uvedeným súdom by som pripomenul, že majú možnosť – a niekedy aj povinnosť – podať na Súdny dvor návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ. V tejto súvislosti môže byť Súdny dvor stále schopný pomôcť týmto súdom pri rozhodovaní o veci, ktorú prejednávajú, a zároveň neprekročiť medze stanovené článkom 24 ods. 1 ZEÚ a článkom 275 ZFEÚ. Zdá sa mi, že takéto návrhy na začatie prejudiciálneho konania by mali byť vítané, pretože by s nimi boli spojené dve bezprostredne zreteľné výhody. Po prvé by umožnili, Súdnemu dvoru, aby určil, či má v rámci konania o prejudiciálnej otázke právomoc vykladať akt napadnutý na vnútroštátnom súde alebo príslušné ustanovenia o SZBP uvedené navrhovateľom. ( 63 ) Vnútroštátnemu súdu totiž nemusí byť jasné, či sú akt Únie alebo ustanovenia sporné vo veci samej vylúčené z právomoci Súdneho dvora podľa všeobecného pravidla uvedeného v článku 24 ods. 1 ZEÚ a článku 275 ZFEÚ, alebo naopak, či nemôžu patriť medzi výnimky z tohto pravidla (napríklad preto, že sa uplatní článok 40 ZEÚ). Po druhé, a čo je dôležitejšie, Súdny dvor by mohol vykladať predpisy Únie horizontálnej povahy (týkajúce sa hmotného alebo procesného práva) ( 64 ) alebo všeobecné zásady práva Únie (napríklad zásadu lojálnej spolupráce alebo povinnosť starostlivosti) ( 65 ), ktoré by mohli byť vo veci samej taktiež uplatniteľné. ( 66 ) Najmä by Súdny dvor mohol objasniť hranice vnútroštátnej procesnej autonómie tým, že vysvetlí právne dôsledky vyplývajúce z povinnosti vnútroštátneho súdu, aby v súlade s článkom 19 ods. 1 ZEÚ poskytol prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany jednotlivcov.
130.

Táto možnosť je lákavá. Ak neexistuje žiadne použitie určitej látky mimo kozmetických výrobkov, prečo by mala byť podrobená testom podľa nariadenia REACH na iné účely, než je jej uvedenie na trh v rámci kozmetického výrobku? Čo ak by však boli testy vykonané na účely budúceho možného použitia mimo kozmetických výrobkov? Z akého dôvodu by boli takéto testy zakázané? Zákaz by sa potom použil len na látky so skutočným alebo možným použitím výlučne v kozmetických výrobkoch. Vedľajší účastníci konania tvrdia, že látky sa len veľmi zriedkavo používajú výlučne v kozmetických výrobkoch. Takýto výklad by teda mal len malý praktický dosah. S týmito obavami súhlasím.
3.

Prejednávaná vec predovšetkým poskytuje Súdnemu dvoru príležitosť presne vymedziť formálne a materiálne podmienky, ktoré sa musia splniť, aby sa členskému štátu mohla udeliť výnimka z povinnosti notifikácie opatrenia pomoci podľa uvedeného nariadenia. Všeobecnejšie je prejednávaná vec príležitosťou poukázať na to, že všetky presne vymedzené povinnosti členských štátov v tejto oblasti bez ohľadu na to, či sú formálnej alebo materiálnej povahy, sú kogentnej povahy a ich nesplnenie by malo za následok neudelenie požadovanej výnimky.
42.

Okrem toho samotná skutočnosť, že článok 243 LGT stanovuje takéto mimoriadne odvolacie konanie prostredníctvom odvolania, ktoré môžu podať iba daňové orgány, vyvoláva dojem, že TEAC by sa snáď nemal príliš ľahko odchyľovať od výkladu daňových právnych predpisov uprednostňovaných príslušnými orgánmi, pretože ak by to tak niekedy bolo, mohol by sa generálny riaditeľ pre dane Ministerstva hospodárstva a financií dovolávať mimoriadneho odvolacieho konania podľa článku 243 LGT. Ďalej je to v rozpore s vnímaním nezávislosti, keďže samotná existencia tohto konania a členstvo v Osobitnej komore môžu byť formou jemného nátlaku, ktorý by v zmysle formulácie Súdneho dvora uvedenej v bode 37 rozsudku zo 16. februára 2017, Margarit Panicello (C‑503/15, EU:C:2017:126), mohol „ohroziť nezávislosť rozhodovania jeho členov v súvislosti so spormi, ktoré prejednávajú“.
52.

Podľa Belgického kráľovstva Komisia počas celej korešpondencie s belgickými úradmi prijímala nesúladné a rozporuplné stanoviská, ktoré sú navyše v rozpore so sporným rozhodnutím. Jednak vo svojom liste zo 14. marca 2013 považovala metódu výpočtu, ktorú navrhlo Belgické kráľovstvo, za „hodnú podrobnej analýzy“, pričom vo svojom liste zo 16. októbra 2013 ju bez odôvodnenia zamietla. Jednak vo svojich odpovediach Všeobecnému súdu vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 25. marca 2015, Belgicko/Komisia (T‑538/11, EU:T:2015:188), Komisia uznala, že z predmetnej pomoci mal prospech celý potravinový reťazec a za priamych príjemcov tejto pomoci označila bitúnky, pričom však vo svojom liste zo 16. októbra 2013 usudzovala, že z pomoci mali prospech hlavne poľnohospodári. Z určitých stanovísk Komisie tiež vyplýva, že za rozhodujúce kritérium považuje Komisia kritérium vlastníctva zvieraťa, pričom však v spornom rozhodnutí sa toto kritérium neuvádza. V tejto súvislosti Belgické kráľovstvo tvrdí, že sporné rozhodnutie neumožňuje dospieť k záveru, že existuje iba jeden príjemca na testované zviera, a že napríklad reštaurácia alebo mäsiarstvo by mohli byť kvalifikované za príjemcov iba za predpokladu, že boli vlastníkmi testovaných zvierat v čase porážky. Navyše takéto kritérium je založené iba na skutočnosti, že bitúnky „často“ bezprostredne premietajú náklady súvisiace s testami na BSE na vlastníka testovaného zvieraťa. Pritom však na základe toho, že je toto premietnutie bezprostredné, nemožno dospieť k záveru, že k nemu dochádza vo všetkých prípadoch, a po druhé, ak by sa malo brať do úvahy premietnutie nákladov v rámci všetkých jednotlivých štádií výroby a uvádzania na trh výrobkov pochádzajúcich z hovädzieho mäsa, s cieľom nájsť toho, kto mal v skutočnosti prospech z pomoci, došlo by sa až ku konečnému spotrebiteľovi, ktorý ako taký nemôže byť príjemcom pomoci.
49.

Takéto chápanie preskúmavacej právomoci Všeobecného súdu potvrdzuje aj skutočnosť, že by odporovalo potrebe zabezpečenia potrebného účinku nariadenia 207/2009, ak by sa Všeobecný súd musel obmedziť na uplatnenie vnútroštátneho práva iba takým spôsobom, ako ho vykladali vnútroštátne súdy v čase vydania rozhodnutia odvolacieho senátu. ( 36 ) Takýto postup by totiž mohol viesť k zamietnutiu prihlášky, resp. vyhláseniu neplatnosti ochrannej známky Európskej únie napriek tomu, že príslušné ustanovenia vnútroštátneho práva takýto postup (už viac) neumožňujú. Uvedená situácia by odporovala nielen požiadavke účinnej právnej ochrany, ale bolo by potrebné ju odmietnuť aj z dôvodov hospodárnosti konania. Prihlasovateľov, resp. majiteľov ochrannej známky Európskej únie by totiž mohla nútiť začať nové konanie o prihláške ochrannej známky pred EUIPO s cieľom uplatniť práva k dotknutej ochrannej známke Únie, ktoré sa im neprávom odmietli.
3.

Základnou otázkou v tomto odvolaní je, či by mal Súdny dvor pridať šiestu kategóriu dokumentov, na ktoré by sa mala uplatniť všeobecná domnienka nesprístupnenia, a to konkrétne, kategóriu dokumentov, ktorými disponuje Komisia v súvislosti s postupom EU Pilot. ( 7 ) Na účely zodpovedania tejto otázky je potrebné rozhodnúť, či uvedené konanie je do takej miery podobné konaniu o nesplnení povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ (konkrétne štádium pred začatím tohto konania o nesplnení povinnosti), aby bolo možné uplatniť všeobecnú domnienku nesprístupnenia, ktorá sa uplatní v neskôr uvedenom konaní aj na dokumenty v postupe EU Pilot.
6.

Článok 16 ods. 1 až 3 smernice 2006/123 stanovuje: „1. Členské štáty rešpektujú právo poskytovateľov poskytovať služby v inom členskom štáte, než v tom, v ktorom sú usadení. Členský štát, v ktorom sa poskytuje služba, zabezpečuje voľný prístup k činnosti v oblasti služieb a jej slobodné vykonávanie na svojom území. Členské štáty nepodmieňujú prístup k činnosti v oblasti služieb alebo jej vykonávanie na svojom území splnením požiadaviek, ktoré nedodržiavajú tieto zásady: a) nediskriminácia: požiadavka nesmie byť priamo alebo nepriamo diskriminujúca s ohľadom na štátnu príslušnosť, alebo v prípade právnických osôb s ohľadom na členský štát, v ktorom sú usadené; b) nevyhnutnosť: požiadavka musí byť opodstatnená dôvodmi verejného poriadku, verejnej bezpečnosti, verejného zdravia alebo ochrany životného prostredia; c) proporcionalita: požiadavka musí byť vhodná na dosahovanie sledovaných cieľov a nesmie prekračovať rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa. 2. Členské štáty nesmú v prípade poskytovateľa usadeného v inom členskom štáte obmedziť slobodu poskytovať služby uložením niektorej z týchto požiadaviek: a) povinnosť poskytovateľa mať prevádzku na ich území; b) povinnosť poskytovateľa získať od príslušných orgánov povolenie vrátane zápisu do registra alebo registrácie v profesijnom orgáne alebo združení na ich území, okrem prípadov, ktoré ustanovuje táto smernica alebo iné nástroje práva Spoločenstva; c) zákaz pre poskytovateľa vytvoriť určitú formu alebo typ infraštruktúry na ich území vrátane kancelárií či priestorov, ktoré poskytovateľ potrebuje na dodávanie príslušných služieb; d) uplatnenie osobitných zmluvných podmienok medzi poskytovateľom a príjemcom, ktoré bránia poskytovaniu služby samostatne zárobkovo činnou osobou alebo ho obmedzujú; e) povinnosť poskytovateľa vlastniť doklad totožnosti vydaný ich príslušnými orgánmi, ktorý sa konkrétne vzťahuje na vykonávanie činnosti v oblasti služieb; f) požiadavky, s výnimkou tých, ktoré sú potrebné pre ochranu zdravia a bezpečnosť pri práci, ktoré ovplyvňujú používanie zariadenia a materiálu, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou poskytovanej služby; g) obmedzenia slobody poskytovať služby uvedené v článku 19. 3. Členskému štátu, do ktorého sa poskytovateľ premiestni, sa nebráni stanoviť požiadavky na vykonávanie činnosti v oblasti služieb, ak sú opodstatnené dôvodom verejného poriadku, verejnej bezpečnosti, verejného zdravia alebo ochrany životného prostredia, a ak je to v súlade s odsekom 1. Členským štátom sa nebráni uplatňovať v súlade s právom Spoločenstva svoje pravidlá o podmienkach zamestnávania vrátane pravidiel ustanovených v kolektívnych zmluvách. …“
53.

Navyše obmedzenie pôsobnosti nariadenia o ochrane zvierat počas prepravy na hospodárske činnosti zamerané na zisk by so sebou jasne prinášalo riziko ohrozenia hlavného cieľa tohto právneho predpisu spočívajúceho v ochrane zvierat počas prepravy. ( 32 ) V prípade, ktorý je predmetom konania vo veci samej, došlo k preprave významného počtu psov cez vnútorné hranice Únie v rámci jednej prepravy. Tieto zvieratá teda boli potenciálne vystavené prinajmenšom niektorým z rizík pre zdravie a blaho zvierat, ktorými sa zaoberá nariadenie o ochrane zvierat počas prepravy. ( 33 ) Domnievam sa, že vzhľadom na to, že – ako v podstate uviedol na pojednávaní spolok Pfotenhilfe‑Ungarn i Komisia – opustené psy majú zvyčajne horší zdravotný stav ako ostatné psy, tieto riziká jednoducho nemožno nebrať do úvahy.