Odvolanie podané 26. júna 2018: European Citizens’ Initiative One of Us proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 23. apríla 2018 vo veci T-561/14, European Citizens’ Initiative One of Us a iní/Európska komisia

(Vec C-418/18 P)

(2018/C 341/06)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: European Citizens’ Initiative One of Us (v zastúpení: P. Diamond, barrister, R. Kiska, solicitor)

Ďalší účastníci konania: Poľská republika, Európska komisia, Európsky parlament, Rada Európskej únie

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 23. apríla 2018 vo veci T-561/14,

— zrušil oznámenie Komisie COM(2014) 355 final z 28. mája 2014,

— zaviazal Komisiu na náhradu trov odvolacieho konania, ako aj prvostupňového konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 117 ZEÚ so zreteľom na článok 11 ods. 4 ZEÚ, článok 24 ZFEÚ a nariadenie 211/2011 (1); akákoľvek diskrečná právomoc Komisie musí byť v súlade s cieľmi európskej iniciatívy občanov. Všeobecný súd vo svojom rozsudku nezohľadnil legislatívny zámer nariadenia; a teda ho úplne ignoroval.

Po druhé Všeobecný súd pochybil, keď nerozhodol, že oznámenie Komisie COM(2014) 355 final (2) osobitne nevymedzuje jej právne a politické závery, ako to požaduje nariadenie (EU) č. 211/2011.

Po tretie Všeobecný súd nepreskúmal oznámenie Komisie COM(2014) 355 final s náležitým stupňom pozornosti. Všeobecný súd uplatnil obmedzené preskúmanie; čo predstavuje zjavne nesprávne posúdenie.

Po štvrté, aj keby úroveň posúdenia, ktorú uplatnil Všeobecný súd, bola náležitou úrovňou v súlade s právom (s čím odvolateľka nesúhlasí), Všeobecný súd v každom prípade nekonštatoval, že by odôvodnenie uvedené Komisiou v oznámení Komisie COM(2014) 355 final naplňovalo kritérium zjavne nesprávneho posúdenia; Komisia okrem toho neuplatnila správne judikatúru vyplývajúcu z veci C-34/10 Oliver Brüstle/Greenpeace e.V; nezohľadnila dopady systému „trojakého zabezpečenia“, ktorý neposkytuje nijaké etické záruky (a v skutočnosti poskytuje členským štátom podnety k zníženiu úrovne ich etických záruk v záujme získania prístupu k finančným prostriedkom na výskum). Komisia ďalej zjavne pochybila, keď naznačila, že poskytnutie prístupu k potratu je medzinárodným záväzkom vyplývajúcim z akčného programu ICPD z roku 1994 a z miléniových rozvojových cieľov OSN; ďalej pochybila vo svojom nelogickom vyjadrení, že financovanie organizácií presadzujúcich a praktikujúcich potraty v rozvojových krajinách je prospešné pre zdravie matiek, na rozdiel od rastúcich finančných prostriedkov do zdravotných systémom týchto krajín, v ktorých vo veľkej miere chýba personál a vybavenie.

Po piate Všeobecný súd pochybil, keď nesprávne charakterizoval európsku iniciatívu občanov, a to menovite ako iniciatívu, ktorá presadzuje zavedenie troch konkrétnych legislatívnych návrhov, a nie ako iniciatívu na ochranu dôstojnosti ľudského embrya. Všeobecný súd teda zaujal k otázkam, ktoré nastoľuje táto vec, nesprávny prístup.

(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov (Ú. v. EÚ L 65, 2011, s. 1).

(2) Oznámenie Komisie o iniciatíve občanov „Jeden z nás“.