Keywords

Summary



Keywords

1. Súdne konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Určenie predmetu konania – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený – Jednoznačná formulácia návrhov žalobcu

[Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 120 písm. c)]

2. Policajná spolupráca – Justičná spolupráca v trestných veciach – Rozhodnutie Rady 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania – Právny základ – Článok 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 – Zrušenie článku 34 EÚ – Neexistencia vplyvu na zákonnosť rozhodnutia 2013/392

(Článok 34 EÚ; rozhodnutie Rady 2008/633, článok 18 ods. 2 a rozhodnutie Rady 2013/392)

3. Akty inštitúcií – Postup vypracovania – Pravidlá zo Zmlúv – Kogentná povaha – Možnosť inštitúcie vytvoriť odvodený právny základ – Neexistencia

4. Policajná spolupráca – Justičná spolupráca v trestných veciach – Rozhodnutie 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania – Výklad článku 18 ods. 2 uvedeného rozhodnutia – Výklad v súlade s ustanoveniami Zmluvy o EÚ upravujúcimi v okamihu prijatia tohto rozhodnutia prijímanie opatrení, ako je rozhodnutie 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633 – Povinnosť Rady konzultovať Parlament pred prijatím opatrenia, ako je rozhodnutie 2013/392 – Zrušenie článku 39 ods. 1 EÚ – Neexistencia vplyvu

(Článok 39 ods. 1 EÚ; rozhodnutie Rady 2008/633, článok 18 ods. 2 a rozhodnutie Rady 2013/392)

5. Policajná spolupráca – Justičná spolupráca v trestných veciach – Rozhodnutie 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania – Článok 18 ods. 2 uvedeného rozhodnutia – Zlučiteľnosť s procesnými pravidlami uplatňujúcimi sa po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy – Prechodné ustanovenia – Výklad

(Protokol č. 20 pripojený k Zmluve o EÚ, Zmluve o FEÚ a Zmluve o ESUO, článok 9; rozhodnutie Rady 2008/633, článok 18 ods. 2 a rozhodnutie Rady 2013/392)

6. Žaloba o neplatnosť – Zrušujúci rozsudok – Účinky – Obmedzenie Súdnym dvorom – Rozhodnutie Rady 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania – Nebezpečenstvo bránenia prístupu k uvedenému systému a ohrozenia udržania verejného poriadku – Ponechanie účinkov zrušeného rozhodnutia do nadobudnutia účinnosti nového aktu, ktorý ho má nahradiť.

(Článok 264 druhý odsek ZFEÚ; rozhodnutia Rady 2008/633 a 2013/392)

Summary

1. Pozri text rozhodnutia.

(pozri bod 9)

2. Pokiaľ ide o právny základ, z ktorého sa vychádzalo pri prijatí rozhodnutia Rady 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania, toto rozhodnutie sa neodvoláva na článok 34 ZEÚ, ale jeho úvodné ustanovenia výslovne odkazujú na Zmluvu o FEÚ, ako aj na článok 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633.

Vzhľadom na znenie rozhodnutia 2013/392, ktoré v zásade musí na to, aby splnilo povinnosť odôvodnenia, uvádzať právny základ, z ktorého vychádza, by sa preto nemalo usudzovať, že toto rozhodnutie je založené na článku 34 ZEÚ.

Konkrétne, aj keby sa preukázala okolnosť, že článok 34 ods. 2 písm. c) predstavuje jediný možný právny základ na prijatie opatrenia, ako je rozhodnutie 2013/392, v tejto súvislosti nie je relevantná, keďže výslovná voľba Rady neuviesť v rozhodnutí 2013/392 toto ustanovenie, ale Zmluvu o FEÚ a článok 18 ods. 3 rozhodnutia 2008/633, jasne svedčí o tom, že rozhodnutie 2013/392 je založené na tomto poslednom uvedenom ustanovení ako takom.

Z toho vyplýva, že zrušenie článku 34 ZEÚ Lisabonskou zmluvou nezbavuje rozhodnutie 2013/392 jeho právneho základu.

(pozri body 18, 19, 21, 22)

3. Vzhľadom na to, že pravidlá tvorby vôle inštitúcií Únie sú stanovené Zmluvami a členské štáty ani samotné inštitúcie nimi nemôžu disponovať, iba Zmluvy môžu v osobitných prípadoch splnomocniť niektorú inštitúciu na zmenu rozhodovacieho postupu, ktorý stanovujú. Pokiaľ by sa inštitúcii priznala možnosť vytvárať odvodené právne základy, či už v zmysle sprísnenia, alebo v zmysle zjednodušenia podmienok prijímania aktu, bola by jej tým priznaná normotvorná právomoc prekračujúca medze toho, čo stanovujú Zmluvy.

Toto riešenie sa nemá uplatňovať iba na odvodené právne základy umožňujúce prijatie legislatívnych aktov, ale tiež na právne základy upravené v akte sekundárneho práva umožňujúce prijatie opatrení na vykonanie tohto aktu, sprísnením alebo zjednodušením spôsobov prijatia takýchto opatrení upravených v Zmluvách.

Hoci je totiž pravda, že Zmluvy stanovujú, že Parlament a Rada určujú niektoré pravidlá týkajúce sa uplatňovania výkonných právomocí Komisiou, platí pritom, že osobitné pravidlá týkajúce sa prijímania vykonávacích opatrení upravené v Zmluvách zaväzujú inštitúcie z rovnakého titulu ako pravidlá prijímania legislatívnych aktov a že teda akty sekundárneho práva im nesmú odporovať.

(pozri body 32 – 34)

4. Vzhľadom na to, že zákonnosť aktu Únie sa má posudzovať podľa skutkových a právnych okolností existujúcich v čase prijatia tohto aktu, zákonnosť článku 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania sa musí posudzovať vzhľadom na ustanovenia upravujúce v okamihu prijatia tohto rozhodnutia prijímanie opatrení, ako je rozhodnutie 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633, t. j. článok 34 ods. 2 písm. c) ZEÚ a článok 39 ods. 1 ZEÚ.

Z týchto ustanovení vyplýva, že Rada rozhodujúca jednomyseľne alebo kvalifikovanou väčšinou prijíma po konzultáciách s Parlamentom akékoľvek rozhodnutia na dosiahnutie cieľov hlavy VI Zmluvy o EÚ okrem tých, ktoré sú uvedené v článku 34 ods. 2 písm. a) a b) ZEÚ, ako aj nevyhnutné opatrenia na vykonanie týchto rozhodnutí.

V tejto súvislosti treba nepochybne konštatovať, že znenie článku 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 neuvádza povinnosť Rady konzultovať Parlament pred prijatím opatrenia uvedeného v tomto ustanovení.

Text sekundárneho práva Únie sa však musí najviac, ako je to možné, vykladať v zmysle jeho súladu s ustanoveniami Zmlúv.

Preto vzhľadom na to, že na jednej strane povinnosť vykladať akt sekundárneho práva v súlade s primárnym právom vyplýva zo všeobecnej zásady výkladu, podľa ktorej sa má ustanovenie, pokiaľ je to možné, vykladať spôsobom, ktorý nespochybní jeho zákonnosť, a na druhej strane, že zákonnosť článku 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 sa musí posudzovať najmä vzhľadom na článok 39 ods. 1 ZEÚ, sa toto prvé uvedené ustanovenie musí vykladať v súlade s týmto posledným uvedeným ustanovením.

V dôsledku toho sa článok 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 má vykladať v súlade s článkom 39 ods. 1 ZEÚ tak, že Rade umožňuje prijať akt na účely určenia dňa nadobudnutia účinnosti tohto rozhodnutia iba po konzultáciách s Parlamentom.

Okrem toho totiž zrušenie článku 39 ods. 1 ZEÚ, ku ktorému došlo po prijatí článku 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633, nemôže viesť k zániku povinnosti vykladať toto posledné uvedené ustanovenie v súlade s článkom 39 ods. 1 ZEÚ.

(pozri body 35 – 40, 57)

5. Pokiaľ ide o otázku zlučiteľnosti článku 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania s procesnými pravidlami uplatňujúcimi sa po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy, Protokol č. 36 o prechodných ustanoveniach obsahuje ustanovenia osobitne upravujúce právny režim uplatňujúci sa po dni nadobudnutia účinnosti tejto Zmluvy na akty prijaté na základe Zmluvy o EÚ pred týmto dňom.

Článok 9 tohto protokolu tak stanovuje, že právne účinky takýchto aktov sú zachované, pokým sa tieto akty uplatňovaním Zmlúv nezrušia, nevyhlásia za neplatné alebo nezmenia a nedoplnia.

Tento článok sa má vykladať v súlade s prvým odôvodnením tohto protokolu, ktoré spresňuje, že na účely zabezpečenia prechodu medzi inštitucionálnymi ustanoveniami Zmlúv, ktoré sa uplatňovali pred nadobudnutím účinnosti Lisabonskej zmluvy, a inštitucionálnymi ustanoveniami uvedenej Zmluvy je potrebné upraviť prechodné ustanovenia.

Preto vzhľadom na to, že Lisabonská zmluva podstatne zmenila a doplnila inštitucionálny rámec policajnej a súdnej spolupráce v trestných veciach, sa článok 9 protokolu o prechodných ustanoveniach musí chápať tak, že jeho cieľom je najmä zaručiť, aby sa akty prijaté v rámci tejto spolupráce mohli naďalej účinne uplatňovať napriek zmene inštitucionálneho rámca uvedenej spolupráce.

Prijatie tvrdenia, že zrušenie osobitných postupov prijímania opatrení pariacich do oblasti policajnej a súdnej spolupráce v trestných veciach Lisabonskou zmluvou by znemožnilo prijatie takýchto opatrení za podmienok stanovených všeobecnými aktmi prijatými v rámci tejto spolupráce predtým, ako by boli tieto akty zmenené a doplnené, aby sa prispôsobili Lisabonskej zmluve, by viedlo iba k sťaženiu až znemožneniu účinného uplatňovania týchto aktov, čím by sa ohrozilo dosiahnutie cieľa sledovaného autormi Zmluvy.

Navyše výklad článku 9 protokolu o prechodných ustanoveniach navrhnutý Parlamentom, podľa ktorého tento článok znamená jedine to, že akty patriace do oblasti policajnej a súdnej spolupráce v trestných veciach sa automaticky nezrušujú nadobudnutím účinnosti Lisabonskej zmluvy, by uvedený článok zbavil akéhokoľvek potrebného účinku.

V dôsledku toho ustanovenie aktu riadne prijatého na základe Zmluvy o EÚ pred nadobudnutím účinnosti Lisabonskej zmluvy, ktoré stanovuje podrobnosti prijatia iných opatrení, naďalej vyvoláva svoje právne účinky, pokým nebolo zrušené, vyhlásené za neplatné, zmenené alebo doplnené, a umožňuje prijatie týchto opatrení na základe postupu, ktorý vymedzuje.

Za týchto okolností skutočnosť, že článok 18 ods. 2 rozhodnutia 2008/633 sprísňuje alebo zjednodušuje podrobnosti prijatia opatrenia, ako je rozhodnutie 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633, vo vzťahu k postupu upravenému na tento účel v Zmluve o FEÚ, by nemala znamenať, že toto ustanovenie predstavuje nezákonný odvodený právny základ, ktorého uplatnenie by sa výnimočne nemalo pripustiť.

(pozri body 41 – 48)

6. Podľa článku 264 druhého odseku ZFEÚ môže Súdny dvor, ak to považuje za potrebné, uviesť, ktoré účinky aktu vyhláseného za neplatný sa musia považovať za konečné.

V tejto súvislosti by vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia Rady 2013/392, ktorým sa stanovuje dátum nadobudnutia účinnosti rozhodnutia 2008/633 o sprístupnení vízového informačného systému na nahliadnutie určeným orgánom členských štátov a Europolu na účely predchádzania teroristickým trestným činom a iným závažným trestným činom, ich odhaľovania a vyšetrovania, bez stanovenia, že ich účinky zostávajú zachované, mohlo zamedziť prístupu k uvedenému systému a v dôsledku toho ohroziť udržanie verejného poriadku.

V dôsledku toho treba zachovať účinky rozhodnutia 2013/392, pokým nadobudne účinnosť nový akt, ktoré ho má nahradiť.

(pozri body 62 – 64)