Vec T‑322/01

Roquette Frères SA

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž – Kartely – Glukonát sodný – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Zásada ne bis in idem“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 27. septembra 2006

Abstrakt rozsudku

1. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A prvý odsek)

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

4. Hospodárska súťaž – Kartely – Narušenie hospodárskej súťaže – Kritériá posúdenia

(Článok 81 ods. 1 ES)

5. Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti

[Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 44 ods. 1 písm. c)]

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku

[Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časť B písm. b) a časť C]

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Sankcie Spoločenstva a sankcie uložené v členskom štáte alebo v treťom štáte za porušovanie vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

9. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Obrat podniku, ktorý sa dopustil porušenia

(Nariadenie Rady č. 17)

10. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

11. Konanie – Návrh na opätovné otvorenie ústnej časti konania

(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 62)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Voľná úvaha Komisie – Neobmedzená právomoc Súdu prvého stupňa

(Článok 229 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 17)

1. Podľa znenia bodu 1 A prvého odseku usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO Komisia pri svojom výpočte pokuty v závislosti od závažnosti porušenia berie do úvahy okrem iného konkrétny dopad porušenia na trh, tam, kde je ho možné merať. Tento merateľný dopad kartelu sa musí považovať za dostatočne preukázaný, ak je Komisia schopná predložiť konkrétne a vierohodné indície, ktoré s primeranou pravdepodobnosťou naznačujú, že kartel mal dopad na trh.

Skúmanie dopadu kartelu na trh totiž so sebou nevyhnutne prináša uchýlenie sa k domnienkam. V tejto súvislosti musí Komisia najmä skúmať, aká by bola cena relevantného výrobku, pokiaľ by kartel neexistoval. Pritom pri skúmaní príčin skutočného vývoja cien je problematické uvažovať o podiele, ktorý zodpovedá každej z týchto príčin. Treba brať do úvahy objektívnu okolnosť, že vzhľadom na cenový kartel sa účastníci vzdali práve svojej voľnosti konkurovať si cenami. Hodnotenie pôsobenia vyplývajúceho z iných faktorov, ako táto dobrovoľná zdržanlivosť účastníkov kartelu, je tak nevyhnutne založené na rozumnej pravdepodobnosti, ktorú nemožno s presnosťou vyčísliť.

Preto pokiaľ nemá byť bod 1 A prvý odsek usmernení zbavený svojho potrebného účinku, nemožno Komisii vytýkať, že sa opierala o konkrétny dopad kartelu na trh, ktorý má protisúťažný cieľ, akým je kartelová dohoda o cenách alebo o kvótach, bez toho, aby tento dopad vyčíslila alebo aby v tomto ohľade predložila číselné posúdenie.

(pozri body 71 – 75)

2. V oblasti sankcionovania zakázaných kartelov nie je skutočné správanie, ktoré si údajne osvojil podnik, relevantné na účely posúdenia dopadu kartelu na trh, keďže účinky, ktoré majú byť zohľadnené, sú tie, ktoré vyplývajú z porušenia, ktorého sa zúčastnil, ako celku.

Takisto dopad kartelu nie je nevyhnutne spojený s jeho trvaním. Nemožno teda vylúčiť, že keď účinok kartelu nie je prítomný počas dlhého obdobia, ale je zdrvujúci počas krátkeho obdobia, účinok tohto kartelu bude rovnako veľký ako účinok kartelu, ktorý má určitý účinok počas celého trvania kartelu. V dôsledku toho neprítomnosť účinku alebo prítomnosť obmedzeného účinku kartelu počas určitých období, hoci sa zdá zjavná, nepotvrdzuje nevyhnutne menší účinok, ako je ten, ktorý trvá počas celej doby trvania kartelu.

(pozri body 89, 90, 121, 128, 141, 179)

3. Podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 sa výška pokuty určuje na základe závažnosti porušenia a dĺžky jeho trvania. Navyše podľa usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO Komisia stanovuje základnú čiastku pokuty v závislosti od závažnosti porušenia, s ohľadom na samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na trh a veľkosť geografického trhu.

Tento právny rámec teda sám osebe neukladá Komisii povinnosť zohľadniť obmedzenú veľkosť trhu s výrobkami.

Komisia je však povinná pri posudzovaní závažnosti porušenia zohľadniť veľké množstvo skutočností, ktorých povaha a význam sa líšia v závislosti od typu sporného porušovania a konkrétnych okolností dotknutého porušenia. Nemožno vylúčiť, že medzi tieto skutočnosti preukazujúce závažnosť porušenia môže v závislosti od konkrétneho prípadu patriť hodnota výrobku, ktorý je predmetom porušenia, veľkosť trhu s dotknutým výrobkom a silné postavenie kupujúcich.

Aj keď teda veľkosť trhu môže predstavovať skutočnosť, ktorú treba zohľadniť pri určovaní závažnosti porušenia, jej význam sa líši v závislosti od konkrétnych okolností dotknutého porušenia.

(pozri body 147 – 150)

4. Na účely skúmania uplatnenia článku 81 ods. 1 ES na dohodu alebo zosúladený postup je zohľadnenie konkrétnych účinkov dohody nadbytočné, pokiaľ je zrejmé, že jej cieľom je vylúčenie, obmedzenie alebo narušenie hospodárskej súťaže vnútri spoločného trhu.

(pozri bod 201)

5. Podľa článku 44 ods. 1 písm. c) a d) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa musí žaloba obsahovať predovšetkým zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená. Okrem toho musí byť toto zhrnutie nezávisle od akejkoľvek terminologickej otázky dostatočne jasné a presné, aby si žalovaný mohol pripraviť svoju obranu a aby Súd prvého stupňa mohol rozhodnúť o žalobe, prípadne bez toho, aby musel žiadať o ďalšie informácie. Na to, aby žaloba bola prípustná, je totiž potrebné, aby základné skutkové a právne okolnosti, na ktorých je založená, vyplývali aspoň stručne, ale vnútorne súladne a zrozumiteľne, z textu samotnej žaloby, aby sa zaistila právna istota a riadny výkon spravodlivosti.

V tomto ohľade nie je úlohou Súdu prvého stupňa, aby zisťoval vo všetkých skutočnostiach uvedených na podporu prvého žalobného dôvodu, či tieto skutočnosti môžu byť použité aj na podporu druhého žalobného dôvodu. Skutočnosť, že Komisia vynaložila osobitné úsilie, aby sa aj napriek očividnej nepresnosti niektorého žalobného dôvodu pokúsila identifikovať prípadné argumenty žalobkyne uvedené v rámci jej argumentácie týkajúcej sa prvého žalobného dôvodu, ktoré by mohli prípadne byť zopakované na podporu druhého žalobného dôvodu, ako aj naň v tomto kontexte odpovedať, nemá vplyv na tento záver. Taký postoj Komisie je totiž iba domnienkou, pokiaľ ide o presný rozsah žalobného dôvodu uvedeného žalobcom. Neumožňuje s určitosťou stanoviť presný rozsah druhého žalobného dôvodu.

(pozri body 208, 209)

6. Oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov vyplýva z výkonu voľnej úvahy Komisie a vedie len k samoobmedzeniu tejto voľnej úvahy Komisie pri dodržaní zásady rovnosti zaobchádzania. Toto oznámenie vyvoláva legitímne očakávania, o ktoré sa opierajú podniky, ktoré chcú informovať Komisiu o existencii kartelu. S ohľadom na dodržiavanie zásady rovnosti zaobchádzania a legitímnu dôveru, ktorú môžu podniky, ktoré chcú spolupracovať s Komisiou, vyvodzovať z tohto oznámenia, je teda Komisia povinná konať v súlade s ním pri posudzovaní spolupráce podniku v rámci stanovovania sumy pokuty, ktorú mu ukladá.

V tejto súvislosti ani návrh nového oznámenia, aj keby bol uverejnený pred prijatím rozhodnutia o uložení pokuty za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, ani nové oznámenie uverejnené po prijatí takého rozhodnutia, nemôžu vyvolať účinok samoobmedzenia výkonu voľnej úvahy Komisie v tomto prípade.

(pozri body 223, 224)

7. Na to, aby sa podniku mohlo poskytnúť významné zníženie pokuty podľa časti C oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov, uvedené oznámenie vo svojej časti B, ktorá odkazuje na časť C písm. b), vyžaduje, aby tento podnik ako prvý poskytol údaje rozhodujúce na preukázanie existencie kartelu. Oznámenie nestanovuje, že na splnenie tejto podmienky musí podnik, ktorý oznámi kartelovú dohodu Komisii, predložiť tejto inštitúcii všetky rozhodujúce skutočnosti na vypracovanie oznámenia o výhradách alebo, o to menej, na prijatie rozhodnutia o zistení porušenia.

(pozri body 237 – 239)

8. Zásada ne bis in idem zakazuje sankcionovať tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté protiprávne správanie s cieľom chrániť ten istý právny záujem. Uplatnenie tejto zásady podlieha trom kumulatívnym podmienkam, a to totožnosti skutkov, totožnosti porušovateľa a totožnosti chráneného právneho záujmu.

Podnik tak môže byť oprávnene predmetom dvoch súbežných konaní týkajúcich sa toho istého protiprávneho správania, a teda dvojitej sankcie, jednej od príslušného orgánu dotknutého členského štátu a jednej od Spoločenstva v miere, v akej tieto konania sledujú odlišné ciele, a ak porušené normy nie sú totožné.

Z toho vyplýva, že zásada ne bis in idem sa a fortiori nemôže uplatniť v prípade, kde konania a sankcie, ktoré uskutočnila a uložila na jednej strane Komisia a na strane druhej orgány tretích štátov, evidentne nesledovali rovnaké ciele. Kým v prvom prípade ide o zachovanie neskreslenej hospodárskej súťaže na území Európskej únie alebo v Európskom hospodárskom priestore, ochrana sledovaná v druhom prípade sa týka trhu tretieho štátu. V tomto prípade chýba podmienka totožnosti chráneného právneho záujmu, ktorá je nevyhnutná na uplatnenie zásady ne bis in idem.

(pozri body 277 – 281)

9. Ak pri stanovení sumy pokuty, ktorá sa má uložiť podniku, ktorý porušil pravidlá hospodárskej súťaže Spoločenstva, došlo k chybe, čo sa týka obratu, ktorý treba zohľadniť, zistenie tejto chyby musí viesť k oprave sumy pokuty, a to aj vtedy, ak je táto chyba pripísateľná podniku.

(pozri bod 293)

10. Pri rozdelení podnikov, ktoré porušili článok 81 ods. 1 ES, do skupín na účely stanovenia sumy pokút musí byť určenie prahových hodnôt pre každú takto identifikovanú skupinu vnútorne súladné a objektívne odôvodnené.

(pozri bod 295)

11. Súd prvého stupňa je povinný vyhovieť návrhu na opätovné otvorenie ústnej časti konania na účely zohľadnenia nových uvádzaných skutočností len vtedy, ak sa dotknutá strana opiera o skutočnosti, ktoré by mohli mať rozhodujúci vplyv na vyriešenie sporu a ktoré nemohla uplatniť pred skončením ústnej časti konania.

Prijatie rozhodnutia týkajúceho sa iných podnikov, ktoré sa podieľali na porušení pravidiel hospodárskej súťaže, po rozhodnutí o uložení pokuty podniku, ktorý sa tiež dopustil tohto porušenia, nepredstavuje nový prvok, ktorý by mohol mať rozhodujúci vplyv na zákonnosť skoršieho rozhodnutia, a teda nevedie k opätovnému otvoreniu konania z tohto dôvodu.

Zákonnosť aktu Spoločenstva sa totiž posudzuje na základe skutkových a právnych okolností existujúcich v čase prijatia aktu. Pri posudzovaní zákonnosti tohto aktu je teda vylúčené zohľadnenie skutočností, ku ktorým došlo po dni prijatia aktu Spoločenstva. Okrem toho sa preskúmanie zákonnosti rozhodnutia musí v zásade vykonať na základe skutkových a právnych okolností uvedených účastníkmi konania v priebehu správneho konania a/alebo zaznamenaných v tomto rozhodnutí. V opačnom prípade by bola spochybnená paralelnosť medzi skorším správnym konaním a následným súdnym preskúmaním, spočívajúca na totožnosti skutkových a právnych okolností.

(pozri body 323 – 326)

12. Pokiaľ ide o stanovenie sumy pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, Súd prvého stupňa môže s ohľadom na výhrady uvedené žalobcom zohľadniť v rámci svojej neobmedzenej súdnej právomoci doplňujúce informácie, ktoré neboli uvedené v napadnutom rozhodnutí. Vzhľadom na zásadu právnej istoty sa však táto možnosť musí v zásade obmedziť na zohľadnenie informácií predchádzajúcich napadnutému rozhodnutiu, o ktorých Komisia mohla vedieť v čase prijatia svojho rozhodnutia. Rozdielny prístup by Súd prvého stupňa viedol k tomu, že by nahrádzal správny orgán pri posudzovaní otázky, ktorú tento doteraz neskúmal, čo by viedlo k zasahovaniu do jeho právomocí a všeobecnejšie k porušeniu systému rozdelenia úloh a inštitucionálnej rovnováhy medzi súdnou a administratívnou mocou.

(pozri bod 327)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

z 27. septembra 2006 ( )

„Hospodárska súťaž – Kartely – Glukonát sodný – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Zásada ne bis in idem“

Vo veci T‑322/01,

Roquette Frères SA, so sídlom v Lestreme (Francúzsko), v zastúpení: O. Prost, D. Voillemot a A. Choffel, advokáti,

žalobkyňa,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: pôvodne A. Bouquet, W. Wils, A. Whelan a F. Lelièvre, neskôr A. Bouquet, W. Wils a A. Whelan, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci A. Condomines a J. Liygonie, advokáti,

žalovanej,

ktorej predmetom je po prvé návrh na zrušenie článkov 1 a 3 rozhodnutia Komisie K(2001)2931, konečné znenie, z 2. októbra 2001 o konaní, ktorým sa uplatňuje článok 81 ES a článok 53 Zmluvy EHP (COMP/E‑1/36.756 – Glukonát sodný), v rozsahu, v akom stanovuje sumu pokuty uloženej žalobkyni, po druhé návrh na zníženie sumy pokuty a po tretie návrh, aby boli žalobkyni vrátené protiprávne vybrané sumy,

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (tretia komora),

v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse,

tajomník: I. Natsinas, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. februára 2004,

vyhlásil tento

Rozsudok

Skutkové okolnosti

1 Roquette Frères SA (ďalej len „Roquette“) je spoločnosťou, ktorá podniká v chemickom priemysle. Vyrába najmä glukonát sodný.

2 Glukonát sodný je súčasťou chelátových činidiel, ktoré sú látkami deaktivujúcimi ióny kovov v priemyselných postupoch. Tieto postupy zahŕňajú najmä priemyselné čistenie (čistenie fliaš alebo náradia), úpravu povrchov (antikorózna ochrana, odmasťovanie, leptanie hliníka) a čistenie vôd. Chelátové činidlá sú teda používané v potravinárskom, kozmetickom, farmaceutickom, papierenskom, betonárskom priemysle a v ďalších priemyselných odvetviach. Glukonát sodný sa predáva na celom svete a na svetových trhoch sa vyskytuje viacero konkurenčných podnikov.

3 V roku 1995 dosiahol predaj glukonátu sodného na celosvetovej úrovni hodnotu približne 58,7 milióna eur, pričom predaj v Európskom hospodárskom priestore (EHP) dosiahol hodnotu približne 19,6 milióna eur. V čase rozhodnom vo veci samej bola takmer celá svetová výroba glukonátu sodného ovládaná piatimi podnikmi, teda v prvom rade Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd (ďalej len „Fujisawa“), v druhom rade Jungbunzlauer AG, v treťom rade Roquette, vo štvrtom rade Glucona vof, podnik, ktorý ovládali spoločne až do decembra 1995 Akzo Chemie BV, dcérska spoločnosť, ktorej 100 % obchodných podielov vlastnia Akzo Nobel NV (ďalej len „Akzo“) a Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (ďalej len „Avebe“) a v piatom rade Archer Daniels Midland Co. (ďalej len „ADM“).

4 V marci 1997 americké ministerstvo spravodlivosti informovalo Komisiu, že po vyšetrovaní zameranom na trh lyzínu a kyseliny citrónovej bolo začaté vyšetrovanie takisto vo vzťahu k trhu glukonátu sodného. V októbri a decembri 1997, ako aj vo februári 1998, bola Komisia informovaná, že Akzo, Avebe, Glucona, Roquette a Fujisawa priznali, že boli účastníkmi kartelu, v rámci ktorého boli dohodnuté ceny glukonátu sodného a rozdelený predaj tohto výrobku v Spojených štátoch a inde. Po dohodách uzatvorených s americkým ministerstvom spravodlivosti uložili americké orgány týmto podnikom pokuty.

5 Komisia zaslala 18. februára 1998 podľa článku 11 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára 1962, prvého nariadenia implementujúceho články [81] a [82] Zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) žiadosti o informácie hlavným výrobcom, dovozcom, vývozcom a kupujúcim glukonátu sodného v Európe.

6 Na základe žiadosti o informácie sa Fujisawa skontaktovala s Komisiou a informovala ju, že spolupracovala s americkými orgánmi v rámci vyšetrovania opísaného vyššie a že si želá takisto spolupracovať s Komisiou na základe oznámenia Komisie z 18. júla 1996 o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“). Fujisawa 12. mája 1998 po stretnutí s Komisiou, ktoré sa konalo 1. apríla 1998, odovzdala písomné vyhlásenie a spis obsahujúci zhrnutie vývoja kartelu a určitý počet dokumentov.

7 Komisia 16. a 17. septembra 1998 vykonala vyšetrovania podľa článku 14 ods. 3 nariadenia č. 17 v priestoroch podnikov Avebe, Glucona, Jungbunzlauer a Roquette.

8 Komisia 10. novembra 1998 zaslala žiadosť o informácie ADM. ADM 26. novembra 1998 oznámil svoj zámer spolupracovať s Komisiou. V priebehu rokovania, ktoré sa konalo 11. decembra 1998, ADM odovzdal „prvú časť informácií v rámci [svojej] spolupráce“. Vyhlásenie podniku a dokumenty vzťahujúce sa na túto vec boli následne odovzdané 21. januára 1999 Komisii.

9 Komisia 2. marca 1999 zaslala žiadosti o podrobné informácie spoločnostiam Glucona, Roquette a Jungbunzlauer. Tieto podniky listami zo 14., 19. a 20. apríla 1999 oznámili, že sú ochotné spolupracovať s Komisiou, a poskytli jej určité informácie o karteli. Komisia 25. októbra 1999 zaslala žiadosti o dodatočné informácie spoločnostiam ADM, Fujisawa, Glucona, Roquette a Jungbunzlauer.

10 Komisia 17. mája 2000 na základe informácií, ktoré jej boli oznámené, zaslala oznámenie o výhradách spoločnosti Roquette a iným podnikom, ktorých sa týkalo porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP (ďalej len „dohoda EHP“). Roquette a všetky ostatné dotknuté podniky odovzdali písomné pripomienky ako odpoveď na výhrady uvádzané Komisiou. Žiadny z týchto účastníkov konania nepožiadal o vypočutie, ani nepopieral opodstatnenosť skutočností uvedených v oznámení o výhradách.

11 Komisia 11. mája 2001 zaslala žiadosti o dodatočné informácie Roquette a iným dotknutým podnikom.

12 Komisia 2. októbra 2001 prijala rozhodnutie K(2001)2931, konečné znenie, o konaní, ktorým sa uplatňuje článok 81 ES a článok 53 Dohody EHP (vec COMP/E-1/36.756 – Glukonát sodný) (ďalej len „Rozhodnutie“). Rozhodnutie bolo oznámené Roquette listom z 11. októbra 2001.

13 Rozhodnutie obsahuje najmä tieto ustanovenia:

„Článok 1

[Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] a [Roquette] porušili článok 81 ods. 1 ES a – v období od 1. januára 1994 – článok 53 ods. 1 dohody EHP tým, že boli účastníkmi dohody a/alebo zosúladeného postupu v odvetví glukonátu sodného.

Porušenie trvalo:

– v prípade [Akzo], [Avebe], [Fujisawa] a [Roquette] od februára 1987 do júna 1995;

– v prípade [Jungbunzlauer] od mája 1988 do júna 1995;

– v prípade [ADM] od júna 1991 do júna 1995.

…

Článok 3

Za porušenie uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty:

a) [Akzo] 9 miliónov EUR

b) [ADM] 10,13 milióna EUR

c) [Avebe] 3,6 milióna EUR

d) [Fujisawa] 3,6 milióna EUR

e) [Jungbunzlauer] 20,4 milióna EUR

f) [Roquette] 10,8 milióna EUR

…“

14 Na účely výpočtu výšky pokút Komisia uplatnila v Rozhodnutí metodológiu uvedenú v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“), ako aj oznámenie o spolupráci.

15 Komisia v prvom rade určila výšku základnej čiastky pokuty v závislosti od závažnosti a dĺžky trvania porušovania.

16 V tejto súvislosti, pokiaľ ide o závažnosť porušovania, Komisia najprv dospela k záveru, že dotknuté podniky sa dopustili veľmi závažného porušovania, vzhľadom na jeho povahu, jeho konkrétny dopad na trh glukonátu sodného v EHP a rozsah dotknutého geografického trhu (odôvodnenie č. 371 Rozhodnutia).

17 Komisia následne dospela k záveru, že je potrebné zohľadniť efektívnu ekonomickú kapacitu spôsobujúcu narušenie hospodárskej súťaže a stanoviť pokutu vo výške, ktorá by zabezpečila jej dostatočný odstrašujúci účinok. V dôsledku toho Komisia, vychádzajúc z celosvetového obratu dosiahnutého dotknutými podnikmi, pokiaľ ide o predaj glukonátu sodného v priebehu roka 1995, čo bol posledný rok trvania porušovania, pričom tieto údaje účastníci konania odovzdali Komisii v priebehu správneho konania, zaradila dotknuté podniky do dvoch kategórií. Do prvej kategórie zaradila podniky, ktoré podľa údajov, ktoré mala k dispozícii, mali podiel na svetovom trhu glukonátu sodného vyšší ako 20 %, teda Fujisawa (35,54 %), Jungbunzlauer (24,75 %) a Roquette (20,96 %). V prípade týchto podnikov Komisia stanovila východiskovú sumu na 10 miliónov eur. Do druhej kategórie zaradila podniky, ktoré podľa údajov, ktoré mala k dispozícii, mali podiel na svetovom trhu glukonátu sodného nižší ako 10 %, teda Glucona (približne 9,5 %) a ADM (9,35 %). V prípade týchto podnikov Komisia stanovila východiskovú sumu pokuty na 5 miliónov eur, teda pre Akzo a Avebe, ktorí spoločne ovládali spoločnosť Glucona, na 2,5 milióna eur pre každého z nich (odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia).

18 Okrem toho na zabezpečenie, aby na jednej strane mala pokuta dostatočný odstrašujúci účinok, a na druhej strane, aby sa zohľadnila skutočnosť, že veľké podniky majú k dispozícii informácie a právno-ekonomickú infraštruktúru, ktorá im umožňuje lepšie posúdiť porušovanie, ktoré predstavuje ich správanie, a dôsledky, ktoré z toho vyplývajú z hľadiska práva hospodárskej súťaže, Komisia pristúpila k úprave tejto východiskovej sumy. V dôsledku toho, zohľadňujúc veľkosť a celkové zdroje dotknutých podnikov, Komisia uplatnila násobný koeficient 2,5 na východiskové sumy určené v prípade ADM a Akzo, a tým došlo k zvýšeniu, takže v prípade ADM bola stanovená východisková suma 12,5 milióna eur a v prípade Akzo 6,25 milióna eur (odôvodnenie č. 388 Rozhodnutia).

19 S cieľom zohľadniť dĺžku trvania porušovania v prípade jednotlivých podnikov bola takto stanovená východisková suma okrem toho zvýšená o 10 % za rok, teda došlo k zvýšeniu o 80 % v prípade Fujisawa, Akzo, Avebe a Roquette, o 70 % v prípade Jungbunzlauer a o 35 % v prípade ADM (odôvodnenia č. 389 až č. 392 Rozhodnutia).

20 Komisia teda stanovila základnú čiastku pokuty na 18 miliónov eur, pokiaľ ide o Roquette. Pokiaľ ide o ADM, Akzo, Avebe, Fujisawa a Jungbunzlauer, základná čiastka bola stanovená, v príslušnom poradí, na 16,88 milióna eur, 11,25 milióna eur, 4,5 milióna eur, 18 miliónov eur a 17 miliónov eur (odôvodnenie č. 396 Rozhodnutia).

21 V druhom rade, na základe priťažujúcich okolností, bola základná čiastka pokuty uloženej Jungbunzlauer zvýšená o 50 % z dôvodu, že tento podnik mal úlohu vodcu v rámci kartelu (odôvodnenie č. 403 Rozhodnutia).

22 V treťom rade Komisia preskúmala a odmietla tvrdenia niektorých podnikov, podľa ktorých sa na tieto podniky mali uplatniť poľahčujúce okolnosti (odôvodnenia č. 404 až č. 410 Rozhodnutia).

23 Vo štvrtom rade, na základe časti B oznámenia o spolupráci, Komisia poskytla Fujisawa „veľmi významné zníženie“ (konkrétne 80 %) zo sumy pokuty, ktorá by jej bola uložená v prípade, keby nebola spolupracovala. Okrem toho Komisia uviedla, že ADM nesplnil podmienky stanovené v časti C toho istého oznámenia, aby mu mohlo byť poskytnuté „významné zníženie“ zo sumy pokuty. Napokon, na základe časti D tohto oznámenia, Komisia poskytla „výrazné zníženie“ (konkrétne 40 %) zo sumy pokuty v prípade ADM a Roquette a 20 % v prípade Akzo, Avebe a Jungbunzlauer (odôvodnenia č. 418, č. 423, č. 426 a č. 427 Rozhodnutia).

24 Komisia 19. marca 2002 zrušila Rozhodnutie v rozsahu, v akom sa týkalo Jungbunzlauer. Komisia 29. septembra 2004 prijala nové rozhodnutie K(2004)3598 o konaní, ktorým sa uplatňuje článok 81 ES a článok 53 Dohody EHP (COMP/E‑1/36.756 – Glukonát sodný) (ďalej len „rozhodnutie z 29. septembra 2004“) proti Jungbunzlauer a trom iným spoločnostiam skupiny Jungbunzlauer (Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Jungbunzlauer Holding AG a Jungbunzlauer Austria AG), pričom im uložila pokutu 19,04 milióna eur za ich účasť na karteli v sektore glukonátu sodného. Štyria adresáti posledného uvedeného rozhodnutia 23. decembra 2004 podali žalobu na Súd prvého stupňa proti tomuto rozhodnutiu. Táto žaloba bola zapísaná v kancelárii Súdu prvého stupňa pod číslom T‑492/04.

Konanie a návrhy účastníkov konania

25 Roquette návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 20. decembra 2001 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

26 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa písomne položil účastníkom konania otázky, na ktoré títo odpovedali v stanovených lehotách.

27 Prednesy účastníkov konania boli vypočuté na pojednávaní 18. februára 2004.

28 Po prijatí rozhodnutia z 29. septembra 2004, najmä proti Jungbunzlauer, Roquette navrhla listom z 2. februára 2005 najprv prijatie opatrení na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 64 ods. 4 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa a subsidiárne, aby Súd prvého stupňa prijal akékoľvek iné potrebné opatrenie, akým je opätovné otvorenie konania alebo spojenie vecí. Vzhľadom na všeobecnú zásadu riadneho výkonu spravodlivosti Súd prvého stupňa bez toho, aby znovu otvoril konanie, požiadal Komisiu, aby zaujala stanovisko k návrhu Roquette. Listom zo 7. marca 2005 Komisia oznámila, že sa domnieva, že nie je vhodné vyhovieť návrhom Roquette.

29 Roquette navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil článok 1 Rozhodnutia v rozsahu, v akom konštatuje, že sa dopustila porušovania v období od mesiaca február 1987 do mesiaca jún 1995,

– zrušil článok 3 Rozhodnutia v rozsahu, v akom jej bola uložená pokuta vo výške 10,8 milióna eur,

– použil svoju neobmedzenú súdnu právomoc na zníženie výšky pokuty uloženej žalobkyni,

– nariadil, aby jej Komisia vrátila sumu nezákonne vybranej pokuty (istina a úroky v sadzbe 3,76 %),

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

30 Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zamietol žalobu,

– zaviazal Roquette na náhradu trov konania.

Právny stav

31 Žalobné dôvody uvádzané Roquette, pričom všetky súvisia so stanovením sumy pokuty, ktorá jej bola uložená, sa týkajú po prvé závažnosti porušenia, po druhé dĺžky trvania porušenia, po tretie existencie priťažujúcich okolností, po štvrté jej spolupráce počas správneho konania a po piate uplatnenia zásady ne bis in idem vzhľadom na pokuty, ktoré jej boli uložené americkými orgánmi.

I – O závažnosti porušenia

A – Úvod

32 Pokiaľ ide o posúdenie, ktoré Komisia vykonala v súvislosti so závažnosťou porušenia, Roquette uvádza tri dôvody založené po prvé na nesprávnom určení obratu, ktorý sa mal zohľadniť, po druhé na nesprávnom posúdení konkrétneho dopadu kartelu na relevantný trh a po tretie na nezohľadnení správania Roquette.

33 Predtým, ako dôjde k vyjadreniu sa k odôvodnenosti týchto rozličných dôvodov, je potrebné pripomenúť určité skutočnosti, ktoré posudzovala Komisia vo svojom Rozhodnutí, týkajúce sa závažnosti porušenia.

34 Z Rozhodnutia vyplýva, že pri posudzovaní závažnosti porušenia Komisia vychádzala z toho, že relevantné podniky sa dopustili veľmi závažného porušenia vzhľadom na jeho povahu, jeho konkrétny dopad na trh s glukonátom sodným v EHP a na rozsah relevantného geografického trhu, pričom toto porušenie malo dopad na celý EHP (odôvodnenia č. 334 až č. 371 Rozhodnutia).

35 Ďalej sa Komisia domnievala, že na relevantné podniky je potrebné uplatniť „rozdielne zaobchádzanie, aby sa zohľadnila skutočná ekonomická kapacita porušiteľov spôsobiť významnú škodu hospodárskej súťaži a… stanovila pokuta na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci účinok“. V tejto súvislosti Komisia uviedla, že zohľadnila osobitnú váhu každého podniku, a teda skutočný účinok jeho nezákonného správania na hospodársku súťaž (odôvodnenia č. 378 a č. 379 Rozhodnutia).

36 Na účely posúdenia týchto prvkov sa Komisia rozhodla vychádzať z obratov, ktoré relevantné podniky dosiahli predajom glukonátu sodného na celosvetovej úrovni počas posledného roku, v ktorom trvalo porušenie, teda roku 1995. Komisia sa v tejto súvislosti domnievala, že „keďže trh s [glukonátom sodným] bol globálny, tieto obraty dávajú vernejší obraz o kapacite zúčastnených podnikov spôsobiť významnú škodu iným subjektom na spoločnom trhu a/alebo v EHP“ (odôvodnenie č. 381 Rozhodnutia). Komisia dodala, že podľa nej je táto metóda potvrdená skutočnosťou, že išlo o celosvetový kartel, ktorého predmetom bolo najmä rozdelenie trhov na celosvetovej úrovni a zamedzenie hospodárskej súťaži v určitých častiach v trhu EHP. Navyše sa domnievala, že celosvetový obrat účastníka kartelu poskytuje takisto predstavu o jeho príspevku k efektívnosti kartelu v jeho celku alebo naopak o nestabilite, ktorou by sa vyznačoval, ak by sa ho uvedený účastník nezúčastnil (odôvodnenie č. 381 Rozhodnutia).

37 Na tomto základe sa Komisia rozhodla rozdeliť podniky do dvoch kategórií, pričom do jednej zaradila „troch hlavných výrobcov glukonátu sodného, [ktorí] mali podiel na celosvetovom trhu viac ako 20 %“ a do druhej podniky, „ktoré mali podiel na celosvetovom trhu glukonátu sodného výrazne nižší (menej ako 10 %)“ (odôvodnenie č. 382 Rozhodnutia). Komisia teda stanovila východiskovú sumu na 10 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do prvej kategórie, kam patrili Fujisawa, Jungbunzlauer a Roquette, ktorých podiely na trhu boli približne 36, 25 a 21 %, a východiskovú sumu 5 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do druhej kategórie, teda Glucona a ADM, ktorých podiely na trhu boli približne 9 % v prípade každého z nich. Spoločnosť Glucona spoločne vlastnili Akzo a Avebe, Komisia teda stanovila v prípade každej z týchto spoločností základnú čiastku 2,5 milióna eur (odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia).

38 Napokon, na účely zabezpečenia toho, aby mala pokuta dostatočne odstrašujúci účinok na jednej strane, a zohľadnenia skutočnosti, že veľké podniky majú k dispozícii poznatky a právno-ekonomickú infraštruktúru, ktorá im umožňuje lepšie posúdiť to, že ich správanie je porušením, a dôsledky z toho vyplývajúce z hľadiska práva hospodárskej súťaže na druhej strane, Komisia pristúpila k úprave tejto východiskovej sumy. V závislosti od veľkosti a celkových zdrojov relevantných podnikov Komisia potom uplatnila na východiskovú sumu stanovenú pre ADM a Akzo násobný koeficient 2,5, a stanovila teda výšku pokuty v závislosti od závažnosti porušenia na 12,5 milióna eur pre ADM a 6,25 milióna eur pre Akzo (odôvodnenie č. 388 Rozhodnutia).

B – O určení obratu

1. Tvrdenia účastníkov konania

39 Roquette v podstate tvrdí, že Komisia neurčila správne obrat, ktorý sa má zohľadniť pri výpočte základnej čiastky pokuty. Podľa Roquette toto nesprávne posúdenie Komisie vzniklo tým, že táto vzala do úvahy obrat, ktorý zahŕňal aj obrat „matičných roztokov“, hoci Komisia uznala, že zohľadnený trh s glukonátom sodným v súvislosti s kartelom nezahŕňal „matičné roztoky“.

40 Roquette pripomína, že „matičné roztoky“ sú vylúčené z pôsobnosti Rozhodnutia, a zdôrazňuje, že z jej listu z 19. novembra 1999, ako aj z odpovede z 3. mája 1999 na žiadosť o informácie Komisie z 2. marca 1999 a z jej pripomienok z 25. júla 2000 k oznámení o výhradách vyplýva, že glukonát sodný vo forme roztoku, ktorý vyrába, predstavuje len „matičné roztoky“ pochádzajúce z jej špecifického výrobného postupu, a že je teda odlišný od toho, ktorý pochádza od jej konkurentov. Na tomto základe spochybňuje, že by si Komisie nemohla uvedomiť, že „tekutý glukonát“, na ktorý Roquette odkazuje, predstavoval „matičné roztoky“ a nie glukonát sodný v tekutej podobe, aký vyrábajú jej konkurenti. V tejto súvislosti odkazuje takisto na stanovisko Komisie uvedené vo vyjadrení k žalobe, kde táto implicitne pripúšťa, že to, čo Roquette nazýva „matičné roztoky“, nie je presne to isté ako glukonát sodný v tekutej podobe.

41 Roquette namieta proti tomu, že by mala neexistencia odkazu na „matičné roztoky“ v jej odpovediach z 3. mája 1999 a z 21. mája 2001 na žiadosti o informácie z 2. marca 1999 a z 11. mája 2001 odôvodniť to, že Komisia neodlišovala „matičné roztoky“ od glukonátu sodného v tekutej podobe. Zdôrazňuje, že odpovedala na žiadosti o informácie podľa formulára vydaného Komisiou, ktorý nerozlišoval medzi „tekutými glukonátmi“ a „matičnými roztokmi“. Okrem toho podľa Roquette informácie oznámené v jej odpovediach, medzi ktoré patrí obrat, mali byť posúdené vzhľadom na skoršie vysvetlenia, ktoré poukazovali na to, že jej tekuté glukonáty neboli výrobkami, na ktoré sa vzťahoval kartel. Odkazuje v tejto súvislosti aj na vyjadrenie Fujisawa z 12. mája 1998, v ktorom podľa Roquette uznala, že „matičné roztoky“ nepredstavujú konečný výrobok a že sa ich netýka kartel. Napokon podľa Roquette skutočnosť, že účastníci neuviedli vylúčenie ňou vyrábaného glukonátu sodného z kartelu, nebráni všetkým tretím osobám a Komisii, aby uznali vylúčenie „matičných roztokov“ z kartelu. Podľa Roquette teda Komisia mohla vedieť, že to, čo Roquette nazýva „tekutý glukonát“, boli v skutočnosti „matičné roztoky“.

42 Roquette preto tvrdí, že nemohla tušiť nepochopenie Komisie, pokiaľ ide o tekutý glukonát sodný, a že ak sa Komisia domnievala, že informácie, ktoré mala k dispozícii, boli nedostatočné, neprejavila dostatočnú starostlivosť tým, že si nevyžiadala nevyhnutné vysvetlenie, pokiaľ ide o rozlišovanie medzi „tekutým glukonátom“ vyrábaným Roquette a tekutým glukonátom iných podnikov na účely výpočtu obratu (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, Gruber + Weber/Komisia, T‑310/94, Zb. s. II‑1043, bod 242). Podľa Roquette by Komisii vyšší stupeň starostlivosti umožnil získať ďalšie dokumenty dosvedčujúce, že Roquette vyrába „matičné roztoky“. Napokon Roquette poukazuje na potvrdenie svojho generálneho riaditeľa, ktoré potvrdzuje, že tekutý glukonát sodný vyrábaný Roquette zodpovedá „matičným roztokom“ a že Roquette nevyrába iné tekuté glukonáty sodné ako svoje „matičné roztoky“.

43 Roquette subsidiárne uvádza, že podľa ustálenej judikatúry preskúmanie prisúditeľnosti omylu pri výpočte pokuty nie je relevantné a že vzhľadom na omyl musí byť pokuta v každom prípade v dôsledku toho znížená (rozsudok Súdu prvého stupňa z 11. marca 1999, Aristrain/Komisia, T‑156/94, Zb. s. II‑645, body 584 až 586).

44 V dôsledku toho tvrdí Roquette, že jej obrat, ktorý sa má zohľadniť pri určovaní výšky pokuty, nemôže obsahovať predaj jej „matičných roztokov“. Obrat zohľadnený v odôvodnení č. 48 Rozhodnutia na výpočet základnej čiastky pokuty však obsahoval obrat pochádzajúci z „matičných roztokov“ Roquette.

45 Dôsledok tohto nesprávneho posúdenia Komisie je ten, že obrat Roquette za výrobok, ktorý je predmetom porušenia, má byť nižší ako je ten, ktorý bol zohľadnený. Týmto nesprávnym posúdením Komisia konala spôsobom, ktorý je v rozpore s jej vlastnými pravidlami a pravidlami Súdneho dvora v tejto oblasti, ako aj v rozpore so zásadami rovnosti a proporcionality. V dôsledku toho Roquette nemala byť zaradená medzi výrobcov „prvej kategórie“, ktorých podiel na trhu je vyšší ako 20 % a v prípade ktorých bola základná čiastka pokuty stanovená na 10 miliónov eur, a Komisia teda uložila príliš vysokú pokutu.

46 Roquette ešte pripomína, že podľa judikatúry je obrat podstatným prvkom posúdenia významu každého podniku zúčastneného v karteli a že iba obrat pochádzajúci z výrobkov, ktoré sú predmetom kartelu, môže byť zohľadnený ako indikácia rozsahu porušenia (rozsudok Súdneho dvora zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 120, a rozsudky Súdu prvého stupňa Gruber + Weber/Komisia, už citovaný v bode 42 vyššie, bod 237, a z 11. marca 1999, Ensidesa/Komisia, T‑157/94, Zb. s. II‑707). Uvádza, že ponechanie tej istej pokuty po znížení obratu z dôvodu vylúčenia výsledkov týkajúcich sa „matičných roztokov“ porušuje zásady rovnosti zaobchádzania a proporcionality. Ďalej poukazuje na to, že na rozdiel od Komisie Súd prvého stupňa má byť nezávislý pri stanovení pokút vzhľadom na jeho neobmedzenú súdnu právomoc.

47 Komisia popiera všetky tvrdenia Roquette. Uvádza, že jej nič neumožňuje zistiť, či tekutý glukonát sodný vyrábaný Roquette je „matičným roztokom“. Podľa Komisie Roquette vedome ponechávala v tejto súvislosti nejasný stav. Na podporu tohto tvrdenia poukazuje na odpovede Roquette z 3. mája 1999 a 21. mája 2001 na jej žiadosti o informácie a na obchodný dokument pripojený k listu Roquette z 19. novembra 1999. Komisia poznamenáva, že v každom z týchto dokumentov Roquette uvádza tekutý glukonát sodný bez toho, aby spresnila, že tento predstavuje „matičné roztoky“. Okrem toho odkazy v liste Roquette z 19. novembra 1999 na tekutý glukonát sodný a na „matičné roztoky“ neumožňujú dospieť s istotou k záveru, že Roquette obchodovala len s tekutým glukonátom sodným typu „matičné roztoky“. Komisia zdôrazňuje skutočnosť, že Roquette vedela, že žiadosti o informácie boli určené na to, aby mohol byť posúdený trh ovplyvnený kartelom a aby mohli byť vypočítané pokuty. Uvádza v dôsledku toho, že je málo dôveryhodné, že Roquette sa, odpovedajúc na žiadosti o informácie, nezmienila o povahe svojho tekutého glukonátu sodného z dôvodu, že sa pridŕžala formuláru, ktorý jej bol doručený, a z dôvodu obáv, že nesplní svoju povinnosť spolupráce, ak sa od formulára odkloní. Komisia namieta proti relevantnosti rozsudku Gruber + Weber/Komisia, už citovaného v bode 42 vyššie, na ktorý sa odvoláva Roquette, vzhľadom na to, že v prejednávanom prípade bola uvedená do omylu zo strany Roquette. Komisia napokon uvádza, že žiadny z účastníkov kartelu neoznámil v priebehu konania, že sa kartel netýkal glukonátu sodného v tekutej forme, vyrábaného Roquette.

48 Komisia subsidiárne zdôrazňuje, že aj keby bol výrobok Roquette v tekutej forme vylúčený pri výpočte obratu týkajúceho sa glukonátu sodného vyrábaného Roquette, ani tak to neovplyvní východiskovú sumu 10 miliónov eur, stanovenú Komisiou v súvislosti s pokutou.

49 V tejto súvislosti uvádza, že pokuta musí byť proporcionálna závažnosti a dĺžke trvania porušenia a nie vlastnému obratu podniku. Usmernenia stanovujú, že táto závažnosť musí byť posúdená v závislosti od povahy porušenia, dopadu porušenia na trh, ak je merateľný, a od geografického rozsahu relevantného trhu. Okrem toho časť 1 A usmernení, ako aj judikatúra uznávajú, že uplatnenie zásady rovnosti môže viesť v prípade toho istého správania k uplatneniu rozdielnych súm na relevantné podniky bez toho, aby aritmetický výpočet bol dôvodom tohto rozlišovania (rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. decembra 2001, Acerinox/Komisia, T‑48/98, Zb. s. II‑3859, bod 90).

50 V prejednávanom prípade Komisia uvádza, že hoci časť trhu Roquette mala byť znížená z 20,96 na 17,4 %, Roquette aj tak zostáva jedným z troch hlavných výrobcov glukonátu sodného, v ktorého prípade je potrebné stanoviť východiskovú sumu 10 miliónov eur. Jej postavenie je ďaleko vpredu pred ADM a materskými spoločnosťami Glucona, ktoré mali podiel na trhu menší ako 10 % a ktorým bola uložená pokuta vo výške 5 miliónov eur.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

51 Na úvod je potrebné uviesť, že v súlade s odôvodneniami č. 34 a č. 38 Rozhodnutia nie je sporné, že výrobok, ktorý je predmetom porušenia, je glukonát sodný, ktorý zahŕňa glukonát sodný v pevnej forme, tekutý glukonát sodný a kyselinu glukónovú, s výnimkou výrobku nazývaného „matičné roztoky“.

52 Navyše, z odôvodnení č. 48 a č. 381 Rozhodnutia vyplýva, že obraty zohľadnené Komisiou sú tie, ktoré vyplývajú z odpovedí účastníkov kartelu na žiadosti o informácie Komisie, a že tieto obraty zodpovedajú obratom pochádzajúcim z predaja glukonátu sodného na celosvetovej úrovni každého z účastníkov kartelu v priebehu posledného roku porušenia, teda 1995. Komisia sa teda domnievala na tomto základe, že za rok 1995 celosvetový obrat Roquette pochádzajúci z glukonátu sodného bol 12 293,62 tisíc eur a jej podiel na svetovom trhu z toho vyplývajúci bol odhadnutý na 20,96 % (odôvodnenie č. 48 Rozhodnutia).

53 Po písomnej otázke Súdu prvého stupňa Komisia potvrdila, že suma 12 293,62 tisíc eur zodpovedala 80 216 582 francúzskych frankov (FRF), čo je suma, ktorú Roquette oznámila Komisii vo svojej odpovedi na žiadosť o informácie z 21. mája 2001. Z tejto odpovede z 21. mája 2001 vyplýva, že suma 80 216 582 FRF, ktorá zodpovedá celosvetovému obratu Roquette pochádzajúcemu z glukonátu sodného v roku 1995, zodpovedá sume obratov Roquette pochádzajúcich z glukonátu sodného v pevnej forme (60 517 501 FRF), z tekutého glukonátu sodného (16 029 382 FRF) a kyseliny glukónovej (3 669 699 FRF) v roku 1995.

54 Napokon Roquette vo svojej replike pripojila potvrdenie vydané jej predsedom‑generálnym riaditeľom, podľa ktorého v roku 1995 a predtým obchodovala pod názvom „tekutý glukonát“ len s „matičnými roztokmi“. Komisia nepoprela presnosť tohto vyhlásenia ani vo svojej duplike, ani v odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa, ani na pojednávaní.

55 V dôsledku toho je nesporné, že obrat Roquette zohľadnený Komisiou obsahoval ten obrat, ktorý bol dosiahnutý predajom „matičných roztokov“, hoci tento výrobok nebol súčasťou predmetu kartelu. Z toho vyplýva, že obrat Roquette, ktorý bol vzatý do úvahy na účely výpočtu sumy pokuty, je chybný. Roquette tak bola uložená omylom pokuta, ktorej suma nezodpovedá primerane jej postaveniu na trhu výrobku, ktorý bol predmetom porušovania.

56 Dôsledky tohto omylu sú posúdené, po preskúmaní ostatných žalobných dôvodov uvádzaných Roquette, v rámci výkonu neobmedzenej súdnej právomoci Súdom prvého stupňa.

C – O konkrétnom dopade kartelu

1. Úvodné pripomienky

57 Roquette v podstate tvrdí, že Komisia nevzala do úvahy obmedzený účinok kartelu pri posudzovaní jeho konkrétneho dopadu na relevantný trh. Komisia preto postupovala v rozpore so svojou vlastnou praxou a ustálenou judikatúrou, porušujúc tým článok 15 nariadenia č. 17 a zásadu proporcionality.

58 Je potrebné v tejto súvislosti pripomenúť stálu judikatúru, podľa ktorej závažnosť porušení musí byť preukázaná v závislosti od mnohých prvkov, ako sú najmä osobitné okolnosti prípadu a jeho kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo taxatívny zoznam kritérií, ktoré by sa povinne museli zohľadňovať (uznesenie Súdneho dvora z 25. marca 1996, SPO a i./Komisia, C‑137/95 P, Zb. s. I‑1611, bod 54; rozsudok Súdneho dvora zo 17. júla 1997, Ferriere Nord/Komisia, C‑219/95 P, Zb. s. I‑4411, bod 33; rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, HFB a i./Komisia, T‑9/99, Zb. s. II‑1487, bod 443).

59 V usmerneniach (v bode 1 A, prvom odseku) Komisia uviedla, že na posúdenie závažnosti porušenia má zohľadniť okrem vlastnej povahy tohto porušenia a rozsahu relevantného geografického trhu, „skutočný dosah [porušenia] na trh, tam, kde je ho možné merať“.

60 Pokiaľ ide o prejednávaný prípad, z odôvodnení č. 334 až č. 388 Rozhodnutia vyplýva, že Komisia naozaj stanovila sumu pokuty, určenú v závislosti od závažnosti porušenia, berúc pritom do úvahy tieto tri kritériá. V tejto súvislosti sa najmä domnievala, že kartel mal „skutočný dopad“ na trh glukonátu sodného (odôvodnenie č. 371 Rozhodnutia).

61 Komisia v odôvodnení č. 340 Rozhodnutia podala nasledujúcu analýzu:

„Komisia usudzuje, že porušovanie, ktorého sa dopustili podniky, ktoré počas obdobia uvedeného v predmetnom rozhodnutí mali podiel väčší ako 90 % na svetovom a 95 % na európskom trhu glukonátu sodného, malo skutočný dopad na trh v EHP, pretože bolo riadne vykonané. Keďže špecifickým cieľom dohôd bolo znížiť objem predaja, uplatňovať ceny vyššie, než aké by boli bez týchto dohôd, a obmedziť predaj na určitých klientov, tieto dohody museli ovplyvniť obvyklé správanie na trhu, a teda mať na tento trh účinok.“

62 V odôvodnení č. 341 Rozhodnutia Komisia zdôraznila, že „v čo najvyššej miere rozlišovala medzi otázkou uskutočňovania dohôd a otázkou ich účinkov na trh“, ale „v žiadnom prípade sa nedalo vyhnúť tomu, aby sa určité skutkové okolnosti použité na dosiahnutie záverov k týmto dvom bodom prelínali“.

63 Vzhľadom na to Komisia v prvom rade analyzovala uskutočňovanie kartelu (odôvodnenia č. 342 až č. 351 Rozhodnutia). Podľa nej bolo uskutočňovanie kartelu preukázané rôznymi skutočnosťami súvisiacimi s tým, čo považovala za základný kameň kartelu, to znamená s predajnými kvótami. Okrem toho Komisia uviedla, že „kartel je charakterizovaný stálou potrebou stanoviť cieľové a/alebo minimálne ceny“, a dodala, že podľa nej „tieto ceny museli mať účinok na správanie účastníkov, hoci nimi neboli systematicky dotknutí“ (odôvodnenie č. 348 Rozhodnutia). Komisia usúdila, že „účinnosť uskutočňovania [kartelu] nebolo možné spochybniť“ (odôvodnenie č. 350 Rozhodnutia).

64 V druhom rade Komisia posudzovala dopad porušovania na trh glukonátu sodného. V tejto súvislosti sa najskôr odvolala na posúdenie relevantného trhu v odôvodneniach č. 34 až č. 41 Rozhodnutia. Potom Komisia, odvolajúc sa na posúdenie uskutočnené v odôvodneniach č. 235 a č. 236 Rozhodnutia, uviedla nasledujúce, odvolaním sa na dve tabuľky (ďalej len „grafy“) získané v priestoroch Roquette (odôvodnenie č. 354 Rozhodnutia):

„Vývoj cien, vyplývajúci z [grafov] nájdených počas inšpekcie v Roquette ukazuje, že cieľ sledovaný účastníkmi kartelu bol aspoň čiastočne dosiahnutý. Oba [grafy], ktoré znázorňujú vývoj cien vo FRF na európskom trhu glukonátu sodného od roku 1977 do roku 1995, ukazujú pokles v roku 1985. Tento pohyb pravdepodobne vyplýval zo zániku predchádzajúceho kartelu a zvýšenia cien, ktoré potom nasledovalo využitím výrobných kapacít. Na konci roku 1986 úroveň cien poklesla skoro o polovicu v porovnaní so začiatkom roku 1985. Je veľmi pravdepodobné, že uskutočňovanie dohôd zakladajúcich nový kartel od roku 1986 značne prispelo k výraznému (dvojnásobnému) zvýšeniu cien medzi rokmi 1987 a 1989. Po poklese v roku 1989, menej výraznom ako v roku 1985, úroveň cien zostala až do roku 1995 asi o 60 % vyššia ako v roku 1987.“

65 V odôvodneniach č. 235 a č. 236 Rozhodnutia, na ktoré sa odvoláva odôvodnenie č. 354 tohto Rozhodnutia, Komisia uviedla nasledujúce:

„235 Dva dokumenty získané počas inšpekcie v priestoroch Roquette sú dostatočne presné a predstavujú dôkazné prostriedky o výsledkoch kartelu v odvetví glukonátu sodného. Obsahujú najmä [graf] znázorňujúci priemernú ‚európsku‘ cenu glukonátu sodného v rokoch 1977 až 1995.

236 [Jeden z grafov] nápadne ukazuje, že v rokoch 1981 a 1987, keď vznikol ‚prvý‘ a ‚druhý‘ kartel, došlo k rýchlemu a výraznému nárastu cien. V roku 1985 ceny náhle klesli, čo zodpovedá zániku ‚prvého kartelu‘, keď z neho vystúpila Roquette. Medzi rokom 1987 a rokom 1989 cena glukonátu sodného výrazne stúpla, dokonca sa zdvojnásobila. Následne od roku 1989 do roku 1995 zostala vyššia asi o 60 % oproti stavu z obdobia jej poklesu v roku 1987. Je potrebné uviesť, že oproti obdobiu 1981 – 1986 mohla byť cena glukonátu sodného udržaná až do roku 1995 na veľmi vysokej úrovni.“

66 Následne Komisia zhrnula, analyzovala a odmietla viaceré tvrdenia, ktoré dotknutí účastníci uviedli v správnom konaní na vyvrátenie záverov, ktoré Komisia vyvodila z grafov získaných v priestoroch Roquette. Pokiaľ ide o tvrdenia ADM a najmä to, že k tomuto vývoju cien by došlo aj bez kartelu, Komisia uviedla nasledujúce (odôvodnenia č. 359, č. 365 a č. 369 Rozhodnutia):

„359 … Tvrdenia ADM nepreukazujú dostatočne, že vznik kartelu nemohol zohrať žiadnu úlohu vo fluktuáciách cien. Hoci je pravda, že scenár, ktorý navrhol ADM, sa môže uskutočniť aj pri nevzniknutí kartelu, tento sa presne zhoduje s existujúcim kartelom. Zvýšenie kapacít zaregistrovaných počas 80. rokov mohlo byť príčinou aj následkom zániku prvého kartelu (1981 – 1985). Pokiaľ ide o vývoj od roku 1987, tento úplne zodpovedá reaktivácii kartelu v tomto období. Následne skutočnosť, že cena glukonátu sodného začala stúpať, nemožno vysvetľovať tak, že bolo spôsobené samotnou hospodárskou súťažou, ale treba ju vysvetľovať vo svetle dohody uzavretej medzi účastníkmi o ‚cenových minimách‘, rozdelení podielov na trhu, ako aj o informačnom a dozornom systéme. Všetky tieto faktory prispeli k úspešnému zvýšeniu cien.

…

365 [Jeden z grafov] nájdený v Roquette potvrdzuje, že medzi rokom 1991 a rokom 1995, teda v období, keď sa ADM podieľal na karteli, boli ceny stabilné alebo sa mierne znížili. Nič nenaznačuje, že by ceny výrazne poklesli alebo že by boli nerentabilné. Odchod ADM z trhu bol pravdepodobne následkom vážnych technických problémov, ktoré nastali hneď po tom, ako sa táto spoločnosť pripojila ku kartelu, a ktoré pretrvávali. ADM zrazu nebol schopný dodržať svoje predajné kvóty.

…

369 Nakoniec, vzhľadom na existujúce riziká je nemožné, aby sa účastníci viackrát dohodli na stretnutí na rôznych miestach vo svete, aby si pridelili predajné kvóty, určili ceny a rozdelili klientov počas takého dlhého obdobia, ak podľa ich tvrdení mal kartel iba mizivý alebo obmedzený dosah na trh glukonátu sodného.“

67 Vzhľadom na túto analýzu, rozdielne dôvody uvádzané zo strany Roquette, pokiaľ ide o to, aby Komisia preukázala existenciu konkrétneho dopadu kartelu, môžu byť rozlišované podľa toho, či sa týkajú toho, čo Komisia vyvodila z uskutočňovania kartelu, skutočností zohľadnených Komisiou na preukázanie uskutočnenia a účinku kartelu a nezohľadnenie iných skutočností pri posudzovaní konkrétneho dopadu kartelu zo strany Komisie.

2. O tom, či Komisia zvolila nesprávny postup na preukázanie, že kartel mal konkrétny dopad na trh

a) Tvrdenia účastníkov konania

68 Roquette popri tom, že namieta proti relevantnosti skutočností zohľadnených Komisiou na preukázanie uskutočnenia a účinkov kartelu, namieta takisto proti možnosti Komisie preukázať existenciu konkrétneho dopadu na základe dedukcií viažucich sa na uskutočnenie kartelu.

69 Roquette najmä odmieta na jednej strane analýzu Komisie v odôvodneniach č. 340 až č. 351 Rozhodnutia, keď tvrdí, že keďže kartel bol riadne uskutočňovaný, musel ovplyvniť normálnu štruktúru správania a že skutočné vykonávanie dohôd nepredpokladá nevyhnutne presné uplatňovanie tých istých cien a objemov na trhu, ale že zblíženie dohodnutej úrovne je postačujúce. Roquette na druhej strane spochybňuje to, že Komisia v odôvodnení č. 369 Rozhodnutia vyvodila existenciu dopadu na trh z opakovaných rokovaní účastníkov v priebehu dlhého obdobia bez ohľadu na prípadné riziká.

70 Komisia namieta, že táto argumentácia nie je dôvodná.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

71 Najskôr je vhodné pripomenúť, že Komisia podľa znenia bodu 1 A prvého odseku usmernení pri svojom výpočte pokuty v závislosti od závažnosti porušenia berie do úvahy okrem iného „skutočný dosah [porušenia] na trh tam, kde je ho možné merať“.

72 V tejto súvislosti je potrebné analyzovať presný význam ustanovení „tam, kde je ho [teda konkrétny dopad] možné merať“. Ide najmä o určenie, či Komisia v zmysle týchto ustanovení môže brať do úvahy iba konkrétny dopad porušovania v rámci svojho výpočtu pokút, ak jej vôbec prináleží určiť výšku tohto dopadu.

73 Komisia správne vyhlásila, že skúmanie dopadu kartelu na relevantný trh so sebou nevyhnutne prináša uchýlenie sa k domnienkam. V tejto súvislosti musí Komisia najmä skúmať, aká by bola cena relevantného výrobku, pokiaľ by kartel neexistoval. Pritom pri skúmaní príčin skutočného vývoja cien je problematické uvažovať o podiele, ktorý zodpovedá každej z týchto príčin. Treba brať do úvahy objektívnu okolnosť, že vzhľadom na cenový kartel sa účastníci vzdali práve svojej voľnosti konkurovať si cenami. Hodnotenie pôsobenia vyplývajúceho z iných faktorov, ako táto dobrovoľná zdržanlivosť účastníkov kartelu, je tak nevyhnutne založené na rozumnej pravdepodobnosti, ktorú nemožno s presnosťou vyčísliť.

74 Preto pokiaľ nemá byť toto kritérium, na ktoré je možné prihliadnuť pri stanovení výšky pokuty, zbavené svojho potrebného účinku, nemožno Komisii vytýkať, že sa opierala o konkrétny dopad kartelu na relevantný trh napriek tomu, že nemohla tento dopad vyčísliť alebo v tomto ohľade predložiť číselné posúdenie.

75 V dôsledku toho sa musí konkrétny dopad kartelu na relevantný trh považovať za dostatočne preukázaný, ak je Komisia schopná poskytnúť konkrétne a vierohodné indície, ktoré s primeranou pravdepodobnosťou naznačujú, že kartel mal dopad na uvedený trh.

76 V tomto prípade zo zhrnutia analýzy uskutočnenej Komisiou (pozri body 61 až 66 vyššie) vyplýva, že Komisia sa pri závere o existencii „skutočného dopadu“ kartelu na trh oprela o dva údaje. Na jednej strane totiž uviedla skutočnosť, že účastníci kartelu riadne uskutočňovali kartelové dohody (pozri najmä odôvodnenie č. 340, uvedené v bode 61 vyššie) a že tento kartel pretrval počas dlhého obdobia (odôvodnenie č. 369 Rozhodnutia, uvedené v bode 66 vyššie). Na druhej strane usúdila, že grafy získané v priestoroch Roquette dokazovali istý súlad medzi cenami určenými kartelom a cenami skutočne uplatňovanými účastníkmi kartelu na trhu (odôvodnenie č. 354 Rozhodnutia, uvedené v bode 64 vyššie).

77 Je potrebné najprv zdôrazniť, že Komisia sa neuspokojila s odvodením konkrétneho dopadu kartelu na trh glukonátu sodného len z toho, že skutočne bol uskutočňovaný kartel. Ako vyplýva z častí Rozhodnutia citovaných vyššie, Komisia sa totiž snažila v najvyššej možnej miere preskúmať oddelene uskutočňovanie kartelu a jeho konkrétny dopad na trh, považujúc v podstate uskutočňovanie kartelu za predbežnú a nevyhnutnú podmienku na preukázanie jeho konkrétneho dopadu, pričom však toto uskutočňovanie nie je postačujúcou podmienkou na toto preukázanie (pozri v tomto zmysle odôvodnenie č. 341 Rozhodnutia). V odôvodnení č. 341 Rozhodnutia Komisia skutočne pripustila, že bolo „nevyhnutné, aby sa určité skutkové okolnosti použité na dosiahnutie záverov k týmto dvom bodom prelínali“ – dôvod, pre ktorý Komisia podľa tvrdenia Roquette vždy nepoužila osobitné pojmy v rámci jednotlivých častí svojej analýzy – toto nemení nič na skutočnosti, že nemožno vytýkať Komisii, že nerozlíšila uskutočňovanie a konkrétny dopad kartelu. Okrem toho svojou povahou ako predbežná podmienka konkrétneho dopadu kartelu predstavuje účinné uskutočňovanie kartelu začiatok dôkazu existencie konkrétneho dopadu tohto kartelu.

78 Okrem toho nemožno vytýkať Komisii, že sa domnievala, že v prípade, ako je ten vo veci samej, kde účastníci kartelu mali podiel väčší ako 90 % na svetovom a 95 % na európskom trhu glukonátu sodného a vyvinuli značné úsilie na organizáciu, kontrolu a dohľad nad predmetnými kartelovými dohodami, uskutočňovanie tohto kartelu predstavovalo závažný dôkaz existencie účinkov na trh a vzhľadom na to sa Komisia v tomto prípade (pozri bod 67 vyššie) neobmedzila len na túto analýzu.

79 Navyše sa Komisia mohla platne domnievať, že váha tohto dôkazu vzrastá s dĺžkou trvania kartelu. Fungovanie kartelu spočívajúceho v určovaní cien, rozdelení trhov a výmene informácií, ako je to v predmetnej veci, sprevádzajú najmä značné výdavky na správu a riadenie. Komisia mohla preto dôvodne usudzovať, že skutočnosť, že podniky nechali pretrvávať porušovanie a dlhodobo zabezpečili jeho účinné administratívne riadenie napriek rizikám spojeným s takouto protiprávnou činnosťou naznačuje, že účastníci kartelu mali z neho zisk, a preto mal tento kartel konkrétny, hoci nie merateľný dopad na relevantný trh.

80 Z vyššie uvedeného vyplýva, že Komisia nezvolila nesprávny postup na posúdenie konkrétneho dopadu kartelu na trh glukonátu sodného.

3. O dôvodoch založených na okolnostiach zohľadnených Komisiou, ktoré potvrdzujú uskutočňovanie a účinky kartelu

a) O rôznych fázach kartelu

Tvrdenia účastníkov konania

81 Podľa Roquette Komisia rozlišuje v Rozhodnutí tri fázy uskutočňovania porušenia, teda fázu „prípravnú“ (od mája 1986 do apríla 1987), fázu „operatívnu“ (od apríla 1987 do mája 1990, čo je dátum vstupu ADM do kartelu) a fázu „úpadku“ (od mája 1990 do júna 1995). Roquette tvrdí, že toto rozlišovanie je zjavne založené na úrovni dopadu kartelu na trh a že Komisia nevyhodnotila primerane účinky kartelu v priebehu prvej a poslednej fázy.

82 Roquette uvádza, že počas prípravnej fázy neexistoval žiadny skutočný protisúťažný účinok na predmetný trh, pretože účastníci vtedy len nadobudli kontakty a dohodli sa len na hlavných zásadách kartelu. Ako Komisia uznala v odôvodnení č. 106 Rozhodnutia, z rokovania v máji 1986 nevyplynuli žiadne účinky, a teda ho nebolo možné zohľadniť pri posudzovaní účinkov kartelu, Roquette v tejto súvislosti uvádza, že ani z rokovania 19. a 20. februára 1987 nevyplynuli žiadne účinky, a teda by takisto nemalo byť zohľadnené Komisiou. Podľa Roquette v priebehu tohto posledného rokovania boli schválené iba zásady kartelu, ale nie praktický spôsob, ktorý bol prijatý až na rokovaní 11. a 12. apríla 1987. Komisia preto mala zohľadniť účinky porušenia až od apríla 1987 a nie od februára 1987, ako to urobila.

83 Okrem toho Roquette uvádza, že Komisia zabudla zohľadniť funkčné problémy kartelu počas obdobia úpadku pri posudzovaní účinkov kartelu na trh. Komisia teda nezohľadnila narušenie systému kompenzácií spôsobené tým, že ADM nemohol dodržať kvóty, ktoré mu boli pridelené od jeho vstupu do kartelu, hoci Komisia uznala tieto skutočnosti v odôvodneniach č. 100, č. 200 a č. 209 Rozhodnutia. Komisia takisto nezohľadnila ani to, že zásady dohodnuté na rokovaniach neboli vykonávané, najmä pokiaľ ide o oznámenie údajov týkajúcich sa predaja a o dodržiavanie kvót účastníkmi kartelu. Roquette osobitne tvrdí, že Komisia nevzala do úvahy jej odmietnutie zúčastniť sa na externom dozornom systéme, ktorý jej poskytoval určitú mieru voľnosti.

84 Komisia navrhuje túto argumentáciu zamietnuť.

Posúdenie Súdom prvého stupňa

85 Pokiaľ ide o nezohľadnenie rôznych období kartelu, je potrebné najprv uviesť, že na rozdiel od tvrdení Roquette, Komisia nestanovila úroveň dopadu kartelu v závislosti od každej fázy kartelu. Z odôvodnenia č. 352 a nasl. Rozhodnutia totiž vyplýva, že Komisia vzala do úvahy dopad kartelu iba počas jedného obdobia pokrývajúceho celú dĺžku trvania porušenia.

86 Okrem toho, pokiaľ ide o neexistenciu účinku kartelu počas jeho prípravnej fázy, z Rozhodnutia jednoznačne vyplýva, že počas rokovania 19. a 20. februára 1987 v Amsterdame, Benckiser GmbH (ktorý v roku 1988 postúpil svoje aktivity súvisiace s glukonátom sodným spoločnosti Jungbunzlauer), Fujisawa, Glucona a Roquette uzavreli všeobecnú rámcovú dohodu, ktorej podrobnosti mali byť riešené v priebehu nasledujúceho rokovania, ktoré sa malo konať o dva mesiace neskôr vo Vancouveri (odôvodnenia č. 108 a č. 109 Rozhodnutia), a že počas rokovania 11. a 12. apríla 1987 vo Vancouvri tie isté subjekty, ako aj Finnsugar, stanovili zásady uskutočnenia kartelu (odôvodnenia č. 112, č. 113, č. 115 a č. 116 Rozhodnutia).

87 Na rokovaní 19. a 20. februára 1987 v Amsterdame sa však dohodlo, pokiaľ ide o zásady určenia, zmrazenia a dodržiavania podielov na trhu na základe skutočných údajov o predaji v danom roku alebo v predchádzajúcich dvoch rokoch, že údaje o predaji za rok 1986 budú slúžiť ako základ (odôvodnenie č. 108 Rozhodnutia) a že podiely na trhu sa musia rozdeliť podľa rozdeľovníka. Táto posledná uvedená skutočnosť vyplýva z poznámky zástupcu Roquette z 3. marca 1997, predloženej Roquette v priebehu správneho konania Komisii. V dôsledku toho na rokovaní 19. a 20. februára 1987 v Amsterdame boli dohodnuté prinajmenšom určité praktické metódy medzi účastníkmi, ktoré umožnili čiastočné uskutočňovanie kartelu. Preto jeho uskutočňovanie od tohto dátumu nemožno popierať, a to bez ohľadu na rozdielne upresnenia, ktoré vznikli neskôr.

88 Pokiaľ ide o nezohľadnenie zníženia účinkov kartelu počas obdobia úpadku, z Rozhodnutia jednoznačne vyplýva, že nedodržanie kvót zo strany ADM spôsobilo mnohé nezhody medzi rôznymi účastníkmi kartelu a návrhy na zrušenie systému kompenzácií (pozri najmä odôvodnenia č. 100, č. 200 a č. 209 Rozhodnutia). Neschopnosť ADM splniť svoje predajné kvóty, keďže ostatní účastníci kartelu obmedzili svoju ponuku výrobku, však ešte viac znížila ponuku glukonátu sodného na trhu, čo nezoslabilo, ale naopak posilnilo účinky kartelu na trh.

89 Okrem toho, pokiaľ ide o tvrdenia Roquette týkajúce sa nedodržania záväzku oznamovania údajov týkajúcich sa ich predaja účastníkmi kartelu a vzhľadom na kvóty počas tohto obdobia úpadku, je potrebné uviesť, že Roquette sa obmedzila na podporu tohto tvrdenia na to, že sa odvolala na svoje odmietnutie zúčastniť sa na systéme externého dozoru, čo jej ponechalo určitú mieru voľnosti. Podľa ustálenej judikatúry však skutočné správanie, ktoré si údajne osvojil podnik, nie je relevantné na účely posúdenia dopadu kartelu na trh, keďže účinky, ktoré majú byť zohľadnené, sú tie, ktoré vyplývajú z porušenia, ktorého sa zúčastnil, ako celku (rozsudok Súdneho dvora z 8. júla 1999, Komisia/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Zb. s. I‑4125, body 150 a 152, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 9. júla 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, T‑224/00, Zb. s. II‑2597, body 160 a 167). V dôsledku toho tvrdenie, že nedošlo k zohľadneniu zníženia účinkov kartelu počas obdobia úpadku, je takisto neopodstatnené.

90 Napokon, v každom prípade, hoci by sa zdalo, že kartel nebol uskutočňovaný počas prípravného obdobia a obdobia úpadku, to samo osebe nemôže potvrdiť, že tento kartel nemal žiadny dopad na trh. Dopad kartelu nie je nevyhnutne spojený s jeho trvaním. Nemožno teda vylúčiť, že keď účinok kartelu nie je prítomný počas dlhého obdobia, ale je zdrvujúci počas krátkeho obdobia, účinok tohto kartelu bude rovnako veľký ako účinok kartelu, ktorý má určitý účinok počas celého trvania kartelu. V dôsledku toho neprítomnosť účinku alebo prítomnosť obmedzeného účinku kartelu počas určitých období, hoci sa zdá zjavná, nepotvrdzuje nevyhnutne menší účinok, ako je ten, ktorý trvá počas celej doby trvania kartelu.

91 Vzhľadom na vyššie uvedené musia byť dôvody Roquette, založené na nezohľadnení rozličných období kartelu, zamietnuté.

b) O nedosiahnutí cieľov kartelu počas operatívneho obdobia

Úvod

92 Roquette takisto uvádza, že kartel mal obmedzený skutočný dopad v priebehu svojej „operatívnej fázy“ (od apríla 1987 do mája 1990), pričom Komisia to nevzala riadne do úvahy. Roquette najmä uvádza nezohľadnenie obmedzených účinkov kartelu, vzhľadom na chyby v dozornom systéme a na neuskutočnenie cieľov kartelu, ktorými bolo zavedenie kvót, určenie cien a rozdelenie si zákazníkov.

93 V tejto súvislosti je potrebné predovšetkým zdôrazniť, že Komisia nepreukazuje v danom prípade účinok kartelu na základe úplného dosiahnutia týchto cieľov. Komisia uvádza, že výmena údajov medzi účastníkmi, podrobné definovanie podielov na trhu, určenie cieľových a/alebo minimálnych cien a rozdelenie si klientov medzi účastníkov kartelu počas rokovaní potvrdzujú v prvom rade uskutočňovanie kartelu. Vzhľadom na toto uskutočňovanie a vývoj cien na trhu glukonátu sodného, ako to vyplýva podľa Komisie z grafov nájdených v priestoroch Roquette, Komisia usúdila, že došlo k dosiahnutiu, aspoň čiastočnému, prvého cieľa sledovaného účastníkmi kartelu, teda k umelému udržaniu zvýšenej ceny glukonátu sodného (odôvodnenie č. 354 Rozhodnutia).

94 Je preto potrebné venovať sa každej z pripomienok Roquette, pokiaľ ide o nedosiahnutie cieľov kartelu, aby sa zistilo, či tieto pripomienky môžu spochybniť existenciu uskutočňovania, ktorú preukázala Komisia. Vzhľadom na to, že uskutočňovanie kartelu predstavuje predbežnú podmienku existencie konkrétneho dopadu uvedeného kartelu, spochybnenie uskutočňovania kartelu znemožňuje preukázanie existencie konkrétneho dopadu kartelu.

Dozorný systém

– Tvrdenia účastníkov konania

95 Roquette tvrdí, že dozorný systém, ktorý mal byť kľúčovým prvkom účinkov kartelu, úplne zlyhal. Komisia to uznala v odôvodneniach č. 93, č. 172, č. 195 a č. 214 Rozhodnutia a zdôraznila to aj Roquette vo svojom memorande o spolupráci z 22. júla 1999 (ďalej len „memorandum z 22. júla 1999“), v ktorom bolo uvedené, že účastníci kartelu poskytovali nepresné údaje. Komisia však nezohľadnila toto zlyhanie dozorného systému pri posudzovaní závažnosti porušenia.

96 Komisia navrhuje túto argumentáciu zamietnuť.

– Posúdenie Súdom prvého stupňa

97 Pokiaľ ide o dozorné systémy, teda v prvom rade systém, ktorý bol zabezpečený prostredníctvom švajčiarskej fiduciárnej spoločnosti, ktorá zhromažďovala štatistické údaje o účastníkoch kartelu, ako aj systém, ktorým jeden z účastníkov kartelu zhromažďoval údaje o rôznych účastníkoch kartelu, aby ich potom distribuoval ostatným účastníkom kartelu (odôvodnenie č. 92 Rozhodnutia), nie je sporné, že nefungovali dokonale, takže údaje uložené do týchto systémov nezodpovedali úplne skutočnosti na trhu.

98 Žiadna z okolností uvádzaných Roquette však neumožňuje spochybniť skutočnosť, že údaje boli oznamované účastníkmi kartelu v rámci dozorného systému. Okrem toho oznamované údaje, hoci treba uznať, že sú len približné, museli prinajmenšom mať určitú relevantnosť, a teda aj užitočnosť pre účastníkov kartelu. V skutočnosti účastníci nikdy neprestali oznamovať údaje do dozorného systému a pokračovali v stretávaní sa s cieľom diskutovať o tom a stanoviť na tomto základe kvóty.

99 V dôsledku toho mohla Komisia oprávnene usúdiť v odôvodnení č. 344 svojho Rozhodnutia, že dozorný systém, hoci nedokonalý, bol účastníkmi uskutočňovaný.

Kvóty

– Tvrdenia účastníkov konania

100 Roquette tvrdí, že cieľ uskutočniť systém predajných kvót do značnej miery neutralizovalo zlyhanie dozorného systému. Odôvodnenia č. 181, č. 196, č. 200, č. 209 a č. 225 Rozhodnutia potvrdzujú skutočnosť, že dodržiavanie kvót bolo neustále zdrojom ťažkostí. Roquette navyše počas celej doby trvania svojej spolupráce s Komisiou zameriavala pozornosť na nedodržiavanie kvót. Vo svojom oznámení z 22. júla 1999 teda uviedla, že vždy vyrábala a predávala na úrovni maxima svojej priemyselnej kapacity – vylučujúc tým akúkoľvek myšlienku obmedzovania výroby alebo predaja – v závislosti od vývoja dopytu. Roquette zdôrazňuje, že Komisia nenamietala proti tejto skutočnosti, ale nezohľadnila ju vo svojej analýze. Takisto uviedla prekročenie predajných kvót zo strany niektorých účastníkov kartelu, čo spochybnilo dôveryhodnosť tvrdení Komisie, pokiaľ ide o upresnenie pridelených ročných množstiev. Roquette napokon uvádza, že jej analýza sa potvrdila tým, že značne prekračovala pridelené kvóty, čo sa prejavilo stratou dôležitého zákazníka na základe sankcie zo strany ostatných účastníkov kartelu.

101 Roquette popiera odôvodnenie Komisie, ktoré ju vedie k tomu, aby sa domnievala na základe malých rozdielov medzi dohodnutými kvótami a skutočne predanými množstvami, že systém kvót bol „účinným spôsobom uskutočňovaný“ účastníkmi (odôvodnenie č. 346 Rozhodnutia). Podľa Roquette tento záver nemožno vyvodiť z údajov oznámených účastníkmi v rámci kartelu, pretože bolo jasne preukázané, že tieto údaje boli väčšinou nepresné a že v jej prípade systém kvót nemal žiadny dopad na jej obchodnú politiku. Neúčinnosť systému kvót preukazuje neschopnosť účastníkov kartelu prinútiť Roquette alebo ADM, aby dodržiavali svoje kvóty. Roquette napokon namieta proti tomu, že Komisia mohla dôjsť k záveru v odôvodnení č. 347 Rozhodnutia, že uplatňovanie kvót je výsledkom „podrobného vypracovania“, keďže určenie kvót so systémom kompenzácií zmierňuje jeho dôslednosť.

102 Komisia navrhuje tieto tvrdenia zamietnuť.

– Posúdenie Súdom prvého stupňa

103 Pokiaľ ide o zohľadnenie kvót Komisiou, Roquette v prvom rade uvádza, že účinnosť systému kvót je do veľkej miery neutralizuje zlyhanie dozorného systému. Ako je uvedené v bode 98 vyššie, prípadné zlyhania dozorného systému nemohli spochybniť jeho uskutočňovanie a tieto zlyhania ani nemohli ovplyvniť, z dôvodu tohto dozorného systému, uskutočňovanie systému kvót.

104 V druhom rade Roquette tvrdí, že účastníci nedodržiavali kvóty. Hoci určité skutočnosti, ako uvádza Komisia v Rozhodnutí, potvrdzujú nedodržiavanie kvót zo strany účastníkov, je potrebné zdôrazniť, že účastníci pokračovali v pravidelných rokovaniach o týchto kvótach a ich dodržiavaní. To dostatočne potvrdzuje, že systém kvót bol účastníkmi vypracovaný a že bol aspoň čiastočne uskutočňovaný. Ak by totiž rokovania o kvótach boli čisto teoretické, ako tvrdí Roquette, účastníci by sa ani nenamáhali pokračovať v rokovaniach o týchto kvótach.

105 Okrem toho sa zdá, pričom Roquette to nepopiera, že niektorí účastníci mali medzi sebou spory, pokiaľ ide o dodržiavanie týchto kvót. V tejto súvislosti bol zdôraznený spor medzi účastníkmi, keď zástupcovia Finnsugar oznámili svoj zámer podstatne zvýšiť svoj podiel na trhu (odôvodnenie č. 125 Rozhodnutia). Skutočnosť, že Finnsugar vydal toto vyhlásenie o zámere, a reakcia, ktorú vyvolalo, sú indíciou existencie predchádzajúcej dohody o kvótach a rozdelenia podielov na trhu. Takisto nabádania, aby ADM dodržiaval svoje kvóty, a nespokojnosť Glucony, ktorá nasledovala po nedodržaní uvedených kvót zo strany ADM, poukazujú na to, že Glucona sa cítila byť viazaná kvótami pridelenými účastníkom podľa kartelu a v dôsledku toho svojimi vlastnými kvótami, z čoho vyplýva domnienka, že ich v danom čase dodržiavala (odôvodnenie č. 193 Rozhodnutia).

106 V treťom rade Roquette tvrdí, že Komisia sa nemala opierať o údaje oznámené účastníkmi v rámci kartelu, pretože sa ukázalo, že tieto údaje boli väčšinou nepresné. V dôsledku toho Roquette uvádza, že Komisia nemohla preukázať uskutočňovanie kartelu tak, že vychádzala z malých rozdielov medzi kvótami a skutočne predanými množstvami.

107 Hoci nemožno vylúčiť, že niektorí účastníci kartelu odovzdali nepresné údaje, o ktorých sa ostatní účastníci kartelu domnievali, že sú presné, údaje si účastníci jednoznačne oznamovali a podiely na trhu boli vypočítané presne a rozdelené medzi účastníkmi. Tieto skutočnosti predstavujú uskutočňovanie kartelu.

108 Vo štvrtom rade Roquette tvrdí, že skutočnosť, že ani ona sama, ani ADM nemohli byť povinné dodržiavať svoje kvóty, potvrdzuje neexistenciu fungovania systému kompenzácií. Roquette okrem toho uvádza, že stanovenie kvót spolu so systémom kompenzácií zmierňuje jeho dôslednosť, a že preto Komisia nemôže vyvodiť iba zo samotného uplatňovania kvót, že tieto boli účastníkmi podrobne vypracované.

109 V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že systém kompenzácií mal na ročnom základe zvýšiť alebo znížiť kvóty pridelené tomuto podniku na nasledujúci rok o rozdiel medzi ročnou kvótou pridelenou podniku a jeho skutočným predajom. Podniku, ktorý prekročil v jednom roku svoju pridelenú ročnú kvótu, bola teda v nasledujúcom roku znížená jeho ročná kvóta o rozdiel medzi jeho kvótou a skutočným predajom v predchádzajúcom roku a naopak (odôvodnenie č. 99 Rozhodnutia).

110 Skutočnosť, že ADM a Roquette nikdy nemohli byť prinútené dodržať svoje kvóty, však nepotvrdzuje nevyhnutne neexistenciu uskutočnenia systému kompenzácií. Skutočnosť, že ADM zhromaždil prebytky kvót oproti ostatným účastníkom kartelu z dôvodu, že nedodržal svoju kvótu, čím spôsobil nespokojnosť spoločnosti Glucona (odôvodnenie č. 193 Rozhodnutia), dokazuje, že nedodržanie kvót zo strany ADM bolo sankcionované a že systém kompenzácií funguje. Okrem toho z toho nemožno vyvodiť, že systém kompenzácií môže zmierniť presnosť kvót, keďže bol vypracovaný s väčšou alebo menšou presnosťou. Podrobná povaha, na ktorú odkazuje Komisia, sa týka v každom prípade iba stanovenia kvót ako takého. Napokon, tvrdenie nie je podložené skutkovými okolnosťami, keďže v prejednávanom prípade presnosť kvót nie je zmiernená systémom kompenzácií; systém kompenzácií totiž umožňuje odložiť len sankciu za nedodržanie kvót. Okrem toho samotná Roquette uvádza, že účastník nemohol zneužívať tento systém kompenzácií, pretože ako vyplýva z memoranda z 22. júla 1999, nedodržanie kvót z jeho strany ho stálo stratu Glucony, významného zákazníka na trhu glukonátu sodného, a to uplatnením sankcie uloženej ostatnými účastníkmi kartelu.

111 Komisia teda preukázala uplatňovanie systému kvót.

Ceny

– Tvrdenia účastníkov konania

112 Roquette takisto tvrdí, že určenie cenových prahov alebo cieľových cien v skutočnosti nikdy nefungovalo. Odôvodnenia č. 199 a č. 209 Rozhodnutia a oznámenie z 22. júla 1999 potvrdzujú nedodržanie cenových prahov a/alebo cieľových cien zo strany účastníkov. Tvrdenie uvedené v odôvodnení č. 219 Rozhodnutia, podľa ktorého cenové prahy a/alebo cieľové ceny boli dodržiavané, sa preukázalo len v prípade Glucony.

113 Roquette okrem toho uvádza, že Komisia nevzala do úvahy údaje, ktoré jej boli predložené a na základe ktorých bolo možné preukázať, že rozdiely medzi cenami určenými účastníkmi a cenami, ktoré ona uplatňovala, boli veľmi veľké a že jej ceny boli systematicky pod úrovňou cieľových a/alebo minimálnych cien. Na ilustráciu tohto tvrdenia Roquette uvádza v žalobe vo forme tabuliek zoznam svojich hlavných zákazníkov v Európe a ceny, ktoré uplatňovala od roku 1989 do roku 1994.

114 Roquette okrem toho uvádza, že v celom oznámení z 22. júla 1999 zamerala pozornosť Komisie na skutočnosť, že cieľová cena stanovená účastníkmi bola čisto teoretická.

115 Okrem toho Roquette uvádza, že tvrdenie Komisie, podľa ktorého uskutočňovanie dohôd o cenách je preukázané tým, že sa uplatňované ceny blížili k dohodnutej úrovni (odôvodnenie č. 348 Rozhodnutia), platí v prejednávanom prípade len pre cieľové ceny a nie pre minimálne ceny.

116 Komisia navrhuje tieto tvrdenia zamietnuť.

– Posúdenie Súdom prvého stupňa

117 Pokiaľ ide o nefungovanie systému prahových a/alebo cieľových cien, nie je sporné, že účastníci zdôraznili určité prípady, keď sa dohodnuté ceny neuplatňovali (pozri najmä odôvodnenia č. 199 a č. 209 Rozhodnutia).

118 Z toho však nemožno vyvodiť, že tieto cieľové a/alebo minimálne ceny nikdy neboli uplatňované. Ako teda uznáva Roquette, z odôvodnenia č. 219 Rozhodnutia vyplýva, že Glucona dodržiavala cieľové ceny.

119 Okrem toho, na rozdiel od toho, čo tvrdí Roquette, toto odôvodnenie nie je jedinou skutočnosťou, ktorá potvrdzuje uplatňovanie dohodnutých cien zo strany niektorých účastníkov. Z odôvodnenia č. 204 Rozhodnutia vyplýva, že vnútorná poznámka Jungbunzlauer potvrdzuje, že Jungbunzlauer uplatňoval prahovú cenu dohodnutú na rokovaní o karteli.

120 Komisia teda správne usúdila, že ceny stanovené účastníkmi nie sú čisto teoretické a že účastníci uskutočňovali dohody o cenách, hoci nesystematicky.

121 Tento záver nespochybňuje skutočnosť, aj keby sa preukázala, že Roquette nikdy nedodržiavala určené ceny, ktoré boli zavedené v rámci kartelu, a že jej skutočná cena sa systematicky a významným spôsobom odlišovala od cieľovej ceny. Ako je uvedené v bode 89 vyššie, vo fáze skúmania kvalifikácie závažnosti porušenia zo strany Komisie Súd prvého stupňa nemôže skúmať vlastné správanie podnikov, keďže účinky, ktoré treba zohľadniť na stanovenie všeobecnej úrovne pokút, nie sú tie, ktoré vyplývajú zo skutočného správania, o ktorom podnik tvrdí, že si ho osvojil, ale tie, ktoré vyplývajú z celkového porušenia, na ktorom sa zúčastnil.

122 Roquette napokon uvádza, že stanovisko Komisie, podľa ktorého účinné uskutočňovanie kartelu v súvislosti s cieľovými cenami a objemom predaja nepredpokladá nevyhnutne, aby na trhu existovali presne tie isté ceny a tie isté objemy predaja, ale že určenie cien účastníkmi blížiace sa dohodnutej hladine postačuje na preukázanie uplatňovania dohody (odôvodnenie č. 348 Rozhodnutia), v prejednávanom prípade neplatí. Uvádza, že toto stanovisko Komisie je relevantné len vis-à-vis cieľovým cenám a nie vis-à-vis minimálnym cenám. V danom prípade však existovali len minimálne ceny. V tejto súvislosti postačuje skonštatovať, že Roquette nepreukázala, v čom sa má takéto postavenie líšiť v prípade minimálnych cien.

123 Komisia preto mohla oprávnene dospieť k záveru, že došlo k uskutočňovaniu dohody o cenách glukonátu sodného účastníkmi kartelu.

Rozdelenie zákazníkov

– Tvrdenia účastníkov konania

124 Roquette uvádza, že sa nikdy nezúčastnila na záväzkoch týkajúcich sa zákazníkov a že si udržiavala získaný objem na trhu, čo potvrdzuje neúčinnosť systému výmeny zákazníkov, a teda spochybňuje účinok kartelu.

125 Komisia v tejto súvislosti neuviedla žiadne konkrétne tvrdenia.

– Posúdenie Súdom prvého stupňa

126 Pokiaľ ide o tvrdenia Roquette týkajúce sa neúčinnosti systému výmeny zákazníkov, je potrebné poznamenať, že Roquette zakladá toto tvrdenie výlučne na svojej neúčasti na uvedenej výmene.

127 Táto skutočnosť však nestačí na popretie uskutočňovania výmeny klientov medzi ostatnými účastníkmi kartelu, čo vyplýva zo zápisníc z rokovaní 9. augusta 1989 v Zürichu (odôvodnenie č. 137 Rozhodnutia) a z rukou písaných poznámok, ktoré urobila Roquette na rokovaniach 28. novembra 1989 v Hakone a 10. a 11. júna 1991 v Ženeve (odôvodnenia č. 148 a č. 177 Rozhodnutia).

128 V každom prípade, ako bolo uvedené v bode 89, v tomto štádiu analýzy závažnosti porušenia je potrebné vziať do úvahy výlučne účinky vyplývajúce z porušenia ako celku a nie osobitné správanie jedného z účastníkov porušenia. Námietky Roquette sa týkajú len jej vlastného správania, a preto toto tvrdenie nemožno v tomto štádiu analýzy uznať.

129 Komisia preto mohla oprávnene dospieť k záveru, že došlo k uskutočňovaniu výmeny zákazníkov medzi účastníkmi.

130 Vzhľadom na všetky vyššie uvedené dôvody je potrebné dospieť k záveru, že Komisia sa nedopustila omylu, keď usúdila, že účastníci kartel uskutočňovali.

c) O žalobných dôvodoch založených na zohľadnení účinkov kartelu na základe grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette

Tvrdenia účastníkov konania

131 Roquette tvrdí, že Komisia pri preukazovaní účinkov kartelu vychádzala výlučne z grafov zabavených v spoločnosti Roquette. Podľa Roquette sa však tieto grafy netýkajú všetkých podnikateľov a Komisia neoprávnene vyvodila všeobecné závery o karteli z jej osobitnej situácie. Údaje v týchto zhabaných grafoch sú navyše v úplnom rozpore s cenami pre zákazníkov, ktoré Roquette poskytla Komisii v rámci svojej spolupráce s ňou, čo preukazuje, že ceny stanovené kartelom sa neuplatňovali. Z týchto grafov okrem toho vyplývajú za obdobie začínajúce sa v roku 1989 – kľúčové obdobie kartelu – silné výkyvy a klesajúca tendencia, čo je v rozpore s úspešne uskutočňovanou kartelovou dohodou. Komisia podľa Roquette vo svojom vyjadrení k žalobe tiež pripustila, že nevie, či tieto grafy zodpovedajú cenám Roquette alebo cenám všetkých členov kartelu pre glukonát sodný. Tieto pochybnosti potvrdzujú nedostatok riadnej starostlivosti Komisie zistiť viac o význame týchto grafov.

132 Komisia navrhuje, aby sa tieto tvrdenia odmietli.

Posúdenie Súdom prvého stupňa

133 Okrem toho, že Komisia vyvodzuje skutočné účinky kartelovej dohody z jej vykonávania (pozri bod 63 vyššie), prichádza k záveru o existencii „skutočného dopadu“ aj na základe možnej súvislosti medzi vykonávaním kartelovej dohody na jednej strane a vývojom cien, ktorý vyplýva z dvoch grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette, na druhej strane.

134 V tejto súvislosti sa ukazuje, že dva grafy, ktoré Komisia zabavila u Roquette, prvý nazvaný „Glukonát sodný – Vývoj európskych cien“ a druhý nazvaný „Vývoj európskych cien glukonátu sodného“, zobrazujú vývoj cien. Tieto grafy zobrazujú na osi y ceny vyjadrené vo FRF/kg a na osi x roky 1977 až 1995 v prípade prvého grafu a roky 1979 až 1992 v prípade druhého grafu.

135 Podľa prvého grafu sa v období od roku 1985 do začiatku roku 1987 znížila cena z vyše 8,5 FRF/kg na niečo menej než 4,5 FRF/kg. V období od roku 1987 do začiatku roku 1989 sa táto cena zvýšila z vyše 4,5 FRF/kg na niečo viac než 8 FRF/kg. V období od roku 1989 do roku 1991 táto cena znovu klesala z vyše 8 FRF/kg na niečo viac než 7 FRF/kg, aby neskôr od roku 1991 opäť stúpla na približne 7,5 FRF/kg a stabilizovala sa do roku 1994. Druhý graf uvádza podobný vývoj cien v období od roku 1986 do roku 1992.

136 Na základe týchto grafov možno konštatovať, že uplatnenie dohôd, ktorými sa vytvára nový kartel od roku 1986, zodpovedá veľkému zvýšeniu (zdvojnásobeniu) ceny v období medzi rokmi 1987 a 1989 v porovnaní s cenou na začiatku roku 1985.

137 Roquette však namieta, že ceny uvedené v týchto grafoch zodpovedajú jej cenám a nie trhovým cenám. Aj keď je pravda, že z grafov vôbec nevyplýva, či ide o ceny Roquette alebo ceny celého trhu s glukonátom sodným, je potrebné poznamenať, že v priebehu správneho konania (odôvodnenia č. 355 až č. 362 Rozhodnutia) sa iní účastníci kartelu odvolávali na tieto grafy pri svojej argumentácii týkajúcej sa zvýšenia cien v roku 1987 až 1989. ADM tak uvádza, že išlo len o mechanický návrat k úrovniam uplatňovaným pred rokom 1987. Akzo poukazuje na menové výkyvy (odôvodnenie č. 357 Rozhodnutia).

138 Skutočnosť, že iní členovia kartelu sa pokúšajú odôvodniť vývoj cien zaznamenaný v týchto grafoch, naznačuje, že títo iní členovia kartelu sa domnievajú, že uvedené ceny glukonátu sodného zodpovedajú aj nimi uplatňovaným cenám a nielen cenám uplatňovaným spoločnosťou Roquette. Keďže sa nespochybňuje, že členovia kartelu majú spolu väčší než 90 %‑ný podiel na trhu, Komisia sa mohla pri preukazovaní účinku kartelu na trh glukonátom sodným oprávnene opierať o tieto grafy.

139 Roquette ďalej tvrdí, že ceny uvedené v týchto grafoch nezodpovedajú jej cenám, ktoré vyplývajú z údajov, ktoré poskytla Komisii v rámci spolupráce s ňou.

140 Je však potrebné poznamenať, že údaje, ktoré Roquette poskytla v rámci svojej spolupráce s Komisiou, sa netýkajú vo všetkých prípadoch obdobia od roku 1987 do roku 1989. Porovnanie minimálnych cien a priemerných skutočných cien vykonané na základe týchto údajov spoločnosťou Roquette, ktoré je uvedené v žalobe, sa týka len obdobia od roku 1989 do októbra 1994, a vynecháva tak obdobie od roku 1987 do polovice roku 1989, v ktorom bol podľa zabavených grafov vzostup cien najvýraznejší. Z listu spoločnosti Roquette z 12. októbra 1999 sprevádzajúceho niektoré z týchto údajov okrem toho vyplýva, že dokument, v ktorom sú zaznamenané tieto údaje, znázorňuje vývoj predajných cien glukonátu sodného Roquette v rokoch 1988 až 1997 u určitého počtu zákazníkov predstavujúceho približne tretinu jeho celosvetových predajov.

141 Nakoniec je v každom prípade potrebné pripomenúť, že skutočné správanie, o ktorom podnik tvrdí, že ho prijal, nie je na účely posúdenia účinku kartelu na trh relevantné, pretože je potrebné zohľadniť iba účinky vyplývajúce z porušovania (pozri bod 89 vyššie). Komisia teda nemusela pri stanovovaní dopadu kartelu na trh s glukonátom sodným skúmať vlastné správanie Roquette, pretože pri stanovení všeobecnej úrovne pokút bolo potrebné zohľadniť tie účinky, ktoré vyplývajú z celého porušovania, na ktorom sa podieľala.

142 Pokiaľ ide o tvrdenie Roquette, že výkyvy a klesajúca tendencia, ktoré možno pozorovať od roku 1989 v zabavených grafoch, teda počas kľúčového obdobia kartelu, nezodpovedajú úspešne uskutočnenému kartelu, je potrebné poznamenať, aj keď grafy zobrazujú klesanie počas obdobia do roku 1989 do roku 1991, po tomto znížení cien nasleduje ich zvyšovanie až do roku 1992. Okrem toho podľa jedného z týchto dvoch grafov po tomto zvyšovaní do roku 1992 nasleduje relatívna cenová stabilita do roku 1995. Nemožno preto konštatovať všeobecnú klesajúcu tendenciu.

143 Okrem toho skutočnosť, že ceny kartelu zaznamenali počas trvania kartelu výkyvy, neumožňuje preukázať, že kartel nemal účinok.

144 Žalobné dôvody Roquette založené na absencii konkrétneho dopadu kartelu so zreteľom na grafy zabavené v jej obchodných priestoroch je preto potrebné odmietnuť.

4. O žalobných dôvodoch založených na nezohľadnení iných skutočností Komisiou pri jej posudzovaní účinku kartelu

a) Pokiaľ ide o nezohľadnenie zvláštností trhu

Tvrdenia účastníkov konania

145 Roquette ďalej tvrdí, že Komisia mala zohľadniť charakteristiku dotknutého výrobku, a to jeho mimoriadne malý podiel na výrobných nákladoch užívateľov, veľmi malú veľkosť trhu a mimoriadne silné postavenie kupujúcich.

146 Komisia navrhuje, aby sa tieto tvrdenia odmietli.

Posúdenie Súdom prvého stupňa

147 Pokiaľ ide o zohľadnenie obmedzenej veľkosti trhu, hodnoty výrobku a silného postavenia kupujúcich, je najskôr potrebné pripomenúť, že podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 sa výška pokuty určuje na základe závažnosti porušenia a dĺžky jeho trvania. Navyše podľa usmernení sa základná čiastka pokuty stanovuje v závislosti od závažnosti porušenia, s ohľadom na samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na trh a veľkosť geografického trhu.

148 Tento právny rámec teda neukladá Komisii výslovnú povinnosť zohľadniť obmedzenú veľkosť trhu s výrobkom, hodnotu tohto výrobku a silné postavenie kupujúcich.

149 Podľa judikatúry je však Komisia povinná pri posudzovaní závažnosti porušenia zohľadniť veľké množstvo skutočností, ktorých povaha a význam sa líšia v závislosti od typu sporného porušovania a konkrétnych okolností dotknutého porušenia (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 46 vyššie, bod 120). Nemožno vylúčiť, že medzi tieto skutočnosti preukazujúce závažnosť porušenia môže v závislosti od konkrétneho prípadu patriť hodnota výrobku, ktorý je predmetom porušenia, veľkosť trhu s dotknutým výrobkom a silné postavenie kupujúcich.

150 Aj keď teda veľkosť trhu, hodnota výrobku a silné postavenie kupujúcich môžu predstavovať skutočnosti, ktoré treba zohľadniť pri určovaní závažnosti porušenia, ich význam sa líši v závislosti od konkrétnych okolností dotknutého porušenia.

151 V prejednávanej veci sa porušenie týka predovšetkým kartelovej dohody o cenách, ktorá je samotným svojím charakterom veľmi závažná. Okrem toho, podniky podieľajúce sa na karteli spolu zásobovali viac ako 90 % svetového trhu a 95 % európskeho trhu (odôvodnenie č. 9 Rozhodnutia) Napokon je zrejmé, že glukonát sodný je surovinou používanou v celom rade veľmi odlišných finálnych výrobkov, a ovplyvňuje tak mnoho trhov (odôvodnenia č. 6 a č. 8 Rozhodnutia). V tomto kontexte majú malá veľkosť dotknutého trhu, obmedzená hodnota výrobku a sila kupujúcich, pokiaľ by sa preukázali, len menší význam v porovnaní so všetkými ostatnými skutočnosťami, ktoré preukazujú závažnosť porušenia.

152 V každom prípade je potrebné zohľadniť, že Komisia vychádzala z toho, že porušenie sa musí považovať za veľmi závažné v zmysle usmernení, ktoré pre také prípady stanovujú, že Komisia môže „zvažovať“ východiskovú sumu pokuty prevyšujúcu 20 miliónov eur. V prejednávanej veci však z odôvodnenia č. 385 Rozhodnutia vyplýva, že Komisia stanovila výšku východiskovej sumy 10 miliónov eur pre podniky patriace do prvej kategórie a 5 miliónov eur pre podniky patriace do druhej kategórie, čo zodpovedá polovici, ba až štvrtine sumy, ktorú možno podľa usmernení „zvažovať“ za veľmi závažné porušovania.

153 Toto stanovenie východiskovej sumy pokuty potvrdzuje, že ako Komisia uviedla v odôvodnení č. 377 Rozhodnutia, pokiaľ ide o veľkosť trhu, zohľadnila predovšetkým tieto skutočnosti.

154 Z týchto dôvodov je potrebné odmietnuť námietky Roquette týkajúce sa nezohľadnenia obmedzenej veľkosti trhu, malej hodnoty výrobku a sily kupujúcich.

b) Nezohľadnenie mienky kupujúcich

Tvrdenia účastníkov konania

155 Roquette tvrdí, že Komisia pri stanovovaní výšky pokuty nezohľadnila mienku kupujúcich, ktorí tvoria podstatnú časť dopytu v tomto sektore. Podľa Roquette, keď sa Komisia opýtala kupujúcich na účinok kartelu, vychádzala z toho, že na tomto základe zistené skutočnosti sú „nevyhnutné“ na zistenie tohto dopadu. Vzhľadom na závery Komisie vyjadrené v odôvodnení č. 368 Rozhodnutia však nebola mienka kupujúcich preukazujúca neexistenciu účinku kartelu zohľadnená.

156 Podľa Roquette odpovede užívateľov na dotazník Komisie dokazujú, že v období, ktorého sa týkalo vyšetrovanie, teda od roku 1989 do októbra 1994, nebolo zaznamenané žiadne zvýšenie ceny glukonátu sodného. Niektorí kupujúci naopak konštatovali zníženie tejto ceny. Žiadny kupujúci okrem toho netvrdil, že by musel čeliť odmietnutiu predaja glukonátu sodného. Nakoniec, len dvaja kupujúci sa domnievali, že na trhu neexistuje intenzívna hospodárska súťaž, deväť kupujúcich sa domnievalo, že existuje normálna hospodárska súťaž, a päť kupujúcich vyhlásilo, že nie sú schopní sa vyjadriť.

157 Roquette subsidiárne tvrdí, že dosť neutrálne odpovede kupujúcich sú spôsobené tým, že na dotknutom trhu, tak ako na mnohých trhoch so surovinami, nedochádza k výkyvom cien. Okrem toho tvrdí, že existujú súťažitelia, ktorých význam nie je na žiadnom z trhov s glukonátom sodným zanedbateľný.

158 Komisia navrhuje, aby sa táto argumentácia odmietla.

Posúdenie Súdom prvého stupňa

159 Pokiaľ ide o tvrdenia Roquette vo vzťahu k zohľadneniu mienky kupujúcich, je potrebné pripomenúť, že Komisia v odôvodnení č. 368 Rozhodnutia konštatovala jednak, že odpovede kupujúcich na žiadosť o údaje neumožňovali vyvodiť žiadny záver o účinkoch kartelu, jednak, že odpovede kupujúcich na otázku o existencii výrazného vzostupu cien od 1. januára 1992 boli v súlade s grafmi zabavenými v obchodných priestoroch Roquette, z ktorých vyplýva, že v roku 1992 ceny mierne klesali a potom sa stabilizovali.

160 Ďalej je potrebné zdôrazniť, že pokiaľ ide o otázky uvedené v dotazníku, odpovede dotknutých kupujúcich sa týkali len obdobia po 1. januári 1992. Aj keby teda boli námietky Roquette dôvodné, neumožňovali by spochybniť Komisiou vykonané posúdenie účinkov kartelu pred 1. januárom 1992.

161 Nakoniec je tiež potrebné pripomenúť, ako je uvedené v bode 135 vyššie, že z grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette vyplýva, že od roku 1992 sa cena glukonátu sodného mierne znižovala, aby sa potom v roku 1995 stabilizovala.

162 V prejednávanej veci z odpovedí opýtaných kupujúcich vyplýva, že veľká väčšina z nich sa domnievala, že na trhu s glukonátom sodným existuje normálna alebo málo intenzívna hospodárska súťaž. Tieto úvahy však nemôžu vyvrátiť zistenia o vývoji cien glukonátu sodného po roku 1992, ktoré vyplývajú z jedného z grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette. Normálna alebo málo intenzívna hospodárska súťaž sa totiž môže prejavovať poklesom, po ktorom nasleduje relatívna stabilita trhových cien, ako vyplýva z jedného z grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette za obdobie po roku 1992. To však vôbec nepreukazuje, tieto ceny zodpovedajú cenám, ktoré by prevládli na konkurenčnom trhu. Tomuto poklesu nasledovanému relatívnou stabilizáciou totiž predchádzalo podstatné zvýšenie cien, ktoré bolo zaznamenané od uskutočnenia kartelovej dohody.

163 Komisia teda bola oprávnená prísť k záveru, že odpovede kupujúcich sú v súlade s grafmi zabavenými v obchodných priestoroch Roquette a že z nich nemohla vyvodiť špecifický záver o účinkoch kartelu.

164 Tento záver nie je spochybnený ostatnými tvrdeniami Roquette v tomto ohľade.

165 Skutočnosť, že kupujúci sa domnievali, že nedošlo k odmietnutiu predaja, teda neumožňuje nevyhnutne prísť k záveru o existencii efektívnej hospodárskej súťaže. Bez ohľadu na to, že odmietnutie predaja je v niektorých vnútroštátnych právnych systémoch trestným činom, aj keď také odmietnutie môže byť silným príznakom trhu s nedostatočnými konkurenčnými vzťahmi, jeho neexistencia nevyhnutne nedokazuje, že trh je úplne konkurenčný.

166 Tvrdenia, ktoré Roquette vyvodzuje z významu konkurentov na dotknutom trhu a zo skutočnosti, že rovnako ako v prípade mnohých trhov so surovinami na ňom nemožno zistiť významné rozdiely v cenách, takisto nemožno prijať. Roquette totiž stále nepreukázala, v čom tieto skutočnosti skutočne obmedzili účinok kartelu, ktorý vyplýva z grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette.

167 Nakoniec, tvrdenie Roquette, podľa ktorého z dopytu kupujúcich Komisiou podľa článku 11 nariadenia č. 17 vyplýva, že ich odpovede boli nevyhnutné na stanovenie dopadu kartelu, nemožno v prejednávanej veci prijať. Z tohto tvrdenia vyplýva, že Komisia nezohľadnila odpovede kupujúcich. Ako však bolo uvedené vyššie, odpovede kupujúcich nevyvracajú závery Komisie vydané na základe grafov zabavených v obchodných priestoroch Roquette, a je preto potrebné považovať ich za riadne zohľadnené.

168 V tejto súvislosti je ešte potrebné zdôrazniť, že aj keď článok 11 nariadenia č. 17 stanovuje, že Komisia môže od podnikov získať všetky informácie nevyhnutné na výkon povinností, ktoré jej boli uložené, skutočnosť, že Komisia sa rozhodla získať niektoré informácie od podnikov, nič nevypovedá o význame týchto informácií pre preukázanie účinku porušenia.

169 Z vyššie uvedených dôvodov je potrebné odmietnuť tvrdenia Roquette založené na nezohľadnení odpovedí kupujúcich.

c) Nezohľadnenie atmosféry nedôvery

Tvrdenia účastníkov konania

170 Roquette tvrdí, že Komisia pri svojom posudzovaní sumy pokút nezohľadnila všeobecnú atmosféru nedôvery, ktorá ovplyvnila fungovanie kartelu, a obmedzila tak jeho účinok na trh. Táto atmosféra nedôvery však podľa Roquette jasne vyplýva z odôvodnení č. 100, č. 187 až č. 197, č. 208, č. 214, č. 216, č. 225, č. 227 a č. 232 Rozhodnutia.

171 Komisia navrhuje, aby sa tieto tvrdenia odmietli.

Posúdenie Súdom prvého stupňa

172 Pokiaľ ide o nezohľadnenie atmosféry nedôvery, je najskôr potrebné zdôrazniť, že tajné kartely sú vo svojej podstate často obklopené atmosférou nedôvery.

173 V prejednávanej veci sa vzhľadom na to, že účastníci kartelu sú bývalými konkurentmi, ktorí mohli na základe jednostranného rozhodnutia znovu získať svoju slobodu, a vzhľadom na potenciálne konkurenčnú povahu účastníkov kartelu a dotknutých ekonomických záujmov, predovšetkým s ohľadom na skutočnosť, že išlo o rozdelenie obmedzeného trhu medzi výrobcov, ktorí mali v niektorých prípadoch prebytočné výrobné kapacity, možno oprávnene domnievať, že kartel bol obklopený atmosférou nedôvery.

174 Existencia atmosféry nedôvery však nevyhnutne neovplyvňuje konkrétny dopad kartelu. V prejednávanej veci Roquette nepreukázala, že táto atmosféra nedôvery spochybnila dopad kartelu, ktorý Komisia konštatovala v Rozhodnutí.

175 Tvrdenie Roquette vychádzajúce z nezohľadnenia atmosféry nedôvery teda musí byť odmietnuté.

176 Na základe všetkých vyššie uvedených dôvodov je potrebné konštatovať, že tvrdenia Roquette nemôžu spochybniť konkrétny dopad kartelu, ktorý Komisia konštatovala v Rozhodnutí.

D – O obmedzení účinkov kartelu spoločnosťou Roquette

a) Tvrdenia účastníkov konania

177 Pokiaľ ide o závažnosť porušovania, Roquette sa okrem iného domnieva, že Komisia nezohľadnila jej správanie, ktoré umožnilo obmedziť protisúťažné účinky kartelu. Týmto nezohľadnením Komisia porušila článok 15 nariadenia č. 17, zásadu proporcionality a zásadu rovnosti zaobchádzania.

178 Komisia navrhuje, aby sa toto tvrdenie odmietlo.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

179 Tvrdenie Roquette o nesprávnom posúdení závažnosti porušovania, ktoré vychádza z jej vlastného správania počas trvania kartelu, je potrebné odmietnuť. V tejto súvislosti stačí pripomenúť judikatúru citovanú v bode 89 vyššie, podľa ktorej Súd prvého stupňa pri rozhodovaní o zohľadnení účinkov porušovania nemusí skúmať vlastné správanie podnikov, pokiaľ účinkami, ktoré sa majú zohľadniť na účely stanovenia všeobecnej úrovne pokút, nie sú účinky vyplývajúce zo skutočného správania, o ktorom podnik tvrdí, že ho prijal, ale účinky celého porušovania, na ktorom sa podieľal.

II – O dĺžke trvania porušovania

A – Tvrdenia účastníkov konania

180 Roquette v podstate tvrdí, že Komisia porušila článok 15 nariadenia č. 17 a zásady rovnosti zaobchádzania a proporcionality tým, že dospela k záveru, že porušovanie zo strany Roquette trvalo osem rokov a desať mesiacov a nie sedem rokov a sedem mesiacov.

181 Na rozdiel od Komisie, ktorá stanovila ukončenie porušovania zo strany Roquette na jún 1995, Roquette tvrdí, že ukončila svoju účasť na karteli v máji 1994, keď prestala oznamovať svoje trhové štatistiky, prípadne v októbri 1994, keď počas stretnutia v Londýne potvrdila svoje odmietnutie pokračovať v karteli.

182 Na podporu tohto stanoviska Roquette uvádza jednak sériu dokumentov preukazujúcich ukončenie kartelu pred júnom 1995. Pripomína tak, že Jungbunzlauer v memorande z 23. apríla 1999 tvrdí, že „od mája 1994 už neexistovali trhové štatistiky“, a že „po vyhlásení Roquette zo 4. októbra 1994 v Londýne, že už nebude dodržiavať žiadnu z týchto dohôd, sa tieto dohody stali obsoletnými“. Okrem toho Fujisawa podľa Roquette v dokumente z 12. marca 1998 vyhlásila, pokiaľ ide o systém výmeny štatistických informácií, že „tento systém bol v určitom okamihu, na konci roka 1993 alebo na začiatku roka 1994, ukončený“, a Komisia v odôvodnení č. 91 Rozhodnutia uznáva prvoradý význam týchto štatistických výmen. Roquette sa takisto odvoláva na svoj list z 22. júla 1999 zaslaný Komisii, ako aj na dokumenty použité počas konania pred americkými orgánmi, v rámci ktorého pripomína, že vyhlásila, že stretnutím v októbri 1994 sa kartel skončil. Nakoniec Roquette odkazuje na odôvodnenia č. 226 až č. 229 Rozhodnutia, v ktorých Komisia vysvetľuje, že expanzia trhu bola omnoho pomalšia, než sa očakávalo, čo viedlo k postupnému zhoršovaniu vzťahov medzi účastníkmi, ktorého vrchol nastal na stretnutí v októbri 1994.

183 Roquette okrem toho tvrdí, že stretnutie v júni 1995 v Anaheime predstavovalo len „neúspešný pokus“ vytvoriť nový kartel. Tento záver zakladá na kontraste medzi frekvenciou výmen štatistík a pravidelnosťou stretnutí pred májom 1994 a júnom 1994 a neexistenciou výmen štatistík medzi májom 1994 a júnom 1995 a schôdzí medzi októbrom 1994 a júnom 1995. Táto analýza je potvrdená tým, že Komisia rozlišuje „prvý“ kartel v rokoch 1981 až 1985 a „druhý“ kartel od roku 1987. Prvé stretnutie druhého kartelu Komisia nepovažovala za pokračovanie prvého kartelu, ale skôr za pokus vytvoriť druhý kartel. Tento záver je potvrdený aj skutočnosťou, že stretnutie z júna 1995 podľa Roquette neviedlo k ničomu, ako to vyplýva z dokumentu predloženého americkým orgánom a oznámeného spoločnosťou Roquette Komisii. Nakoniec Roquette zdôrazňuje, že samotná skutočnosť, že účastníci na tomto stretnutí v júni 1995 diskutovali o „kompenzácii“ alebo o „cieľoch cieľovej výroby“ neumožňuje preukázať súvislosť s predchádzajúcim kartelom.

184 Skutočná doba trvania porušovania, pokiaľ ide o Roquette, je teda sedem rokov a sedem mesiacov.

185 S ohľadom na spôsob výpočtu použitý Komisiou, ktorý spočíva vo zvýšení východiskovej sumy pokút na základe závažnosti porušenia vo výške 10 % za rok, Roquette tvrdí, že zvýšenie by nemalo byť 80 %, ale 70 %.

186 Okrem toho, podľa Roquette bol posledným rokom porušovania rok 1994 a nie rok 1995. Keďže Komisia pri stanovovaní pokút vychádza z posledného roku porušovania (odôvodnenie č. 381 Rozhodnutia), na stanovenie základnej čiastky sa mal zohľadniť obrat z roku 1994, teda 62 204 098 FRF (bez „matičných roztokov“), a nie obrat z roku 1995 vo výške 64 187 200 FRF.

187 Roquette subsidiárne tvrdí, že aj keby sa kartel skončil v júni 1995, Komisia nemala zohľadniť obrat za celý rok 1995. Podľa Roquette sa pri stanovovaní jej váhy v karteli mal zohľadniť len obrat za prvých šesť mesiacov roku 1995.

188 Komisia na