NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

DÁMASO RUIZ-JARABO COLOMER

prednesené 9. septembra 2004 ( )

Vec C‑356/03

Elisabeth Mayer

proti

Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný štvrtou občianskoprávnou komorou Bundesgerichtshof (Nemecko)]

„Rovnosť odmeňovania pracovníkov mužského a ženského pohlavia – Materská dovolenka – Nárok na dôchodok“

1. Bundesgerichtshof (Najvyšší súdny dvor v Nemecku) položil Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku týkajúcu sa výkladu článku 119 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 141 ES), článku 11 bodu 2 písm. a) smernice 92/85/EHS( ) a článku 6 ods. 1 písm. g) smernice 86/378/EHS( ) z 24. júla 1986 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia.

Ide o ďalší prípad, kedy bol Súdny dvor požiadaný o vyjadrenie k dopadu zásady rovnosti odmeňovania mužov a žien na tieto oblasti sociálneho zabezpečenia.

I – Právny rámec

A – Právo Spoločenstva

1. Článok 119 Zmluvy( )

2. Toto ustanovenie znie:

„Každý členský štát zabezpečí uplatňovanie zásady rovnakej odmeny pre mužov a ženy za rovnakú prácu alebo prácu rovnakej hodnoty.

Pre účely tohto článku znamená ‚odmena‘ obvyklú základnú alebo minimálnu mzdu alebo plat a všetky dávky, ktoré zamestnávateľ vypláca priamo alebo nepriamo, v hotovosti alebo v naturáliách, pracovníkovi v pracovnom pomere.

Rovnosť odmeňovania bez diskriminácie založenej na pohlaví znamená:

a) že odmena za rovnakú prácu pri úkolovej mzde sa vypočíta podľa rovnakej sadzby,

b) že odmena za prácu je pri časovej mzde za rovnakú prácu rovnaká“.

2. Smernica 92/85

3. Článok 2 vymedzuje zmysel nasledujúcich pojmov:

„a) tehotnou pracovníčkou sa rozumie tehotná pracovníčka, ktorá svojho zamestnávateľa informovala o svojom stave v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo vnútroštátnou praxou;

b) pracovníčkou krátko po pôrode sa rozumie pracovníčka, ktorá je krátko po pôrode v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov a/alebo vnútroštátnej praxe a ktorá o svojom stave informovala svojho zamestnávateľa v súlade s týmito vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo praxou;

c) dojčiacou pracovníčkou sa rozumie pracovníčka, ktorá dojčí dieťa v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov a/alebo vnútroštátnej praxe a ktorá o svojom stave informovala svojho zamestnávateľa v súlade s týmito vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo praxou“.

4. Článok 8 ods. 1 ukladá členským štátom prijať „potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, aby pracovníčky v zmysle článku 2 mali nárok na neprerušenú materskú dovolenku v trvaní najmenej 14 týždňov, poskytnutú pred a/alebo po pôrode v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo vnútroštátnou praxou“.

5. Článok 11 stanovuje v súvislosti s právami zamestnancov, že:

„Aby sa pracovníčkam v zmysle článku 2 zaručilo uplatňovanie ich práv na ochranu zdravia a bezpečnosť, ako ich ustanovuje uvedený článok, zabezpečí sa, že:

…

2. v prípade uvedenom v článku 8 sa musia byť zabezpečiť:

a) práva spojené s pracovnou zmluvou pracovníčok v zmysle článku 2 popri právach uvedených nižšie pod písmenom (b);

b) zachovanie výplaty a/alebo nároku na primeranú dávku pre pracovníčky v zmysle článku 2;

…“

6. V súlade s článkom 14 ods. 1: „Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do dvoch rokov od jej prijatia alebo zabezpečia, že najneskôr do dvoch rokov od jej prijatia zapracujú požadované ustanovenia do kolektívnych zmlúv sociálni partneri... “.

3. Smernica 86/378

7. V súlade s jej článkom 1 je účelom tejto smernice „vykonávať zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia...“.

8. Článok 6 ods. 1 stanovuje:

„Zásade rovnakého zaobchádzania odporujú ustanovenia, ktoré sa priamo alebo nepriamo zakladajú na pohlaví osoby, predovšetkým s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav, na účel:

…

g) pozastavenia zachovania alebo nadobudnutia práv počas materskej dovolenky alebo pracovného voľna z rodinných dôvodov, udeleného na základe zákona alebo dohody a hradeného zamestnávateľom;

…“

B – Vnútroštátne právo

9. Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder (dôchodková poisťovňa pre spolkovú republiku a spolkové krajiny, ďalej len „VBL“) je organizáciou verejného práva s vlastnou právnou subjektivitou, ktorá podlieha dohľadu Bundesministerium der Finanzen (spolkové ministerstvo financií).

10. V znení platnom do 31. decembra 2000( ) priznávali jej stanovy pracovníkom, ktorí neboli úradníkmi, poisteným prostredníctvom verejných podnikov nárok na poistný dôchodok v rámci povinného doplnkového dôchodkového poistenia, vyplácaný na základe vzniku poistnej udalosti, t. j. dosiahnutia bežného dôchodkového veku [§ 37 ods. 1 písm. b)].

11. Výška tohto dôchodku sa vypočíta v súlade s § 44 ods. 1 prvej vety písm. a) stanov, ktorý znie:

„Ako poistný dôchodok sa vypláca mesačne... 0,03125 % sumy príjmov, z ktorých sa platia príspevky na doplnkové dôchodkové poistenie, ak boli z týchto príjmov uhradené príspevky za obdobie od 31. decembra 1977 až do začatia poberania poistného dôchodku (§ 62).“

12. Pokiaľ ide o príspevky potrebné na financovanie doplnkového dôchodkového poistenia, § 29 stanov stanovuje:

„1. Zamestnávateľ je povinný platiť mesačný príspevok, ktorého výška predstavuje časť príjmov poistenca stanovenú podľa § 76, z ktorých sa platí príspevok na doplnkové dôchodkové poistenie (ods. 7), vrátane príspevku zrazeného v súlade s § 76 ods. 1 písm. a) povinne poistenej osobe.

…

7. Príjmami, z ktorých sa platia príspevky na doplnkové dôchodkové poistenie, sa, pokiaľ nie je nižšie uvedené inak, rozumejú zdaniteľné príjmy definované ustanoveniami upravujúcimi úhradu príspevkov na zákonné dôchodkové poistenie, za príslušné obdobie...“

…“

II – Skutkový stav a spor vo veci samej

13. Pani Elisabeth Mayer, ktorá v súčasnosti vykonáva povolanie samostatne pôsobiacej advokátky, pracovala v období od 1. januára 1990 do 30. septembra 1999 ako úradníčka vo verejnej službe v spolkovej krajine Porýnie-Falcko. Z tohto dôvodu bola povinne poistená vo VBL.

14. Z dôvodu narodenia jej dvoch detí požívala výhody zo systému zákonnej ochrany materstva( ) počas období od 16. decembra 1992 do 5. apríla 1993 na jednej strane a od 17. januára do 22. apríla 1994 na strane druhej. Počas týchto období poberala:

a) materský príspevok hradený štátom( ) a

b) prídavok hradený podnikom, ktorého výška sa rovná rozdielu medzi materským príspevkom a posledným čistým príjmom( ).

Tento prídavok nepodlieha dani.( )

15. Počas vyššie uvedených období pani Mayer nedostala žiadnu platbu, na základe ktorej by jej mal podnik platiť mesačné príspevky podľa § 29 ods. 1 stanov VBL, a následne tieto obdobia neboli zohľadnené pri výpočte jej nároku na poistný dôchodok.

16. Pani Mayer podala návrh na príslušné vnútroštátne súdy o zohľadnenie týchto období, avšak bez úspechu.

III – Prejudiciálne otázky

17. Pani Mayer sa preto odvolala na Bundesgerichtshof, ktorý usúdil, že nárok, ktorého sa žalobkyňa dovolávala, nevyplýva z vnútroštátnych predpisov, ale závisí od výkladu rôznych ustanovení práva Spoločenstva. Tento súd teda prerušil konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. Odporuje článku 119 Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 141 ES) a/alebo článku 11 bodu 2 písm. a) smernice 92/85 a článku 6 ods. 1 písm. g) smernice 86/378 zmenenej a doplnenej smernicou 96/97 uplatňovanie ustanovení stanov doplnkového dôchodkového poistenia, o ktoré v tejto veci ide, podľa ktorých sa pracovníčke nezohľadňuje obdobie zákonnej materskej dovolenky (v tomto prípade od 16. decembra 1992 do 5. apríla 1993 a od 17. januára do 22. apríla 1994) pre vznik nároku na poistný dôchodok, ak predčasne ukončila povinné poistenie, a to vo vzťahu k všetkým mesiacom od vzniku poistnej udalosti (dosiahnutie dôchodkového veku, neschopnosť vykonávať povolanie alebo prácu), pretože vznik tohto nároku je podmienený tým, že pracovník počas referenčného obdobia poberá zdaniteľný príjem, a dávky vyplatené pracovníčke počas materskej dovolenky podľa vnútroštátnych ustanovení nie sú zdaniteľným príjmom?

2. Platí to najmä v tomto prípade, ak sa vezme do úvahy, že účelom poistného dôchodku – ako doplnkového dôchodku vyplácaného od vzniku poistnej udalosti, ak je poistenec naďalej zúčastnený na povinnom poistení – nie je zabezpečiť poistenca v jeho starobe alebo pre prípad neschopnosti vykonávať prácu, ale úhrada príspevkov platených za neho počas jeho účasti na povinnom poistení?“

IV – Konanie pred Súdnym dvorom

18. Písomné pripomienky predložili VBL a Komisia, pani Mayer tak odmietla urobiť, čo vysvetlila tým, že k odôvodneniu uznesenia vnútroštátneho súdu nemá čo dodať.

19. VBL tvrdí, že ustanovenia upravujúce doplnkové dôchodkové poistenie, na základe ktorých sa ochranné doby materstva nezohľadňujú pri výpočte práv na dôchodok, sú v súlade s právom Spoločenstva. Dovoláva sa účelu tejto dávky, ktorý je odlišný ako pri dôchodku, ktorý sa vypláca z dôvodu dosiahnutia dôchodkového veku alebo neschopnosti vykonávať prácu, pretože jej cieľom je vrátiť poistencovi úmernú protihodnotu príspevkov hradených počas jeho aktívneho života.

Keďže dôchodok nie je právom spojeným s pracovnou zmluvou v zmysle smernice 92/85, právne predpisy, ktoré ho upravujú, sú teda nesporne v súlade s právom Spoločenstva. Žalovaná strana dodáva, že v čase, keď nastali skutočnosti vo veci samej, neuplynula ešte lehota určená členským štátom na prebratie smernice.

Na druhej strane sa domnieva, že smernicu 86/378 v tomto prípade nemožno uplatniť, pretože jej účelom je vykonávať zásadu rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia, medzi ktoré systém v tomto prípade nepatrí.

Na záver dodáva, že sporná dávka nepatrí do pôsobnosti článku 119 Zmluvy.

20. Komisia tvrdí, že je v rozpore s právnou úpravou Spoločenstva, keď je nárok na dôchodok podmienený tým, aby poistenec poberal počas materských dovoleniek príjmy, z ktorých sa platí príspevok na povinné doplnkové dôchodkové poistenie.

Tvrdí najmä, že takáto právna úprava je v rozpore s článkom 11 bodom 2 písm. a) v spojení s článkom 8 ods. 1 smernice 92/85, ktorý sa uplatňuje aj na ochranné doby predchádzajúce uplynutiu lehoty na vykonanie smernice.

Subsidiárne tvrdí, že prekážkou takéhoto systému je článok 6 ods. 1 písm. g) smernice 86/378.

Napokon uvádza, že nie je nevyhnutné skúmať súlad spornej právnej úpravy s článkom 119 Zmluvy.

21. Po skončení písomnej časti konania Súdny dvor na všeobecnej schôdzi 22. júna 2004 rozhodol, že ústnu časť konania otvorí len vtedy, ak o to výslovne požiadajú účastníci vo veci samej v lehote stanovenej na tento účel, t. j. do 5. júla toho istého roku. Keďže o prednesenie svojich ústnych pripomienok nepožiadal žiaden z účastníkov, vec je pripravená na prednesenie nasledujúcich návrhov.

V – Vymedzenie uplatniteľnej právnej úpravy Spoločenstva

22. Podľa môjho názoru treba o prejudiciálnych otázkach rozhodnúť vo svetle článku 119 Zmluvy.

23. Vec sa týka prieniku dvoch oblastí – jednak tehotných pracovníčok a jednak dávok viažucich sa na pracovnoprávny vzťah.

24. Ak sa analýza zameria na skutočnosť, že u pani Mayer neboli zohľadnené obdobia materských dovoleniek, je potrebné odkázať na článok 11 bod 2 smernice 92/85.

25. Ak sa však dôraz položí na skutočnosť, že sporné účinky sa týkajú výpočtu poistného dôchodku vyplývajúceho zo systému doplnkového dôchodkového poistenia, zdá sa vhodnejšou právna úprava obsiahnutá v smernici 86/378.

26. Oba aspekty sú úzko spojené a zdá sa, že ich nemožno posudzovať samostatne. Preto nie je vhodné uprednostniť jeden pred druhým z dôvodu jeho špeciality, ako to urobila Komisia pri smernici 92/85( ). Nejde o vzájomne sa vylučujúce právne normy, ale o také, ktoré sa vzájomne dopĺňajú, hoci obe upravujú rovnakú oblasť.

27. Prečo by sa mala uprednostniť právna úprava, ktorej predmetom je vykonať „opatrenia na podporu zlepšenia bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok, pracovníčok krátko po pôrode a dojčiacich pracovníčok“( ) a tieto uprednostniť pred opatreniami, ktoré vykonávajú „zásadu rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia“ alebo naopak?

28. Podľa môjho názoru možno súvislosť nájsť v článku 119 Zmluvy stanovujúcom zásadu rovnosti odmeňovania mužov a žien za rovnakú prácu.

29. Táto primárna právna norma umožňuje skúmať prejudiciálne otázky globálne, čím sa možno vyhnúť problémom súvisiacim s vecným obmedzením preskúmania z dôvodu, že bola daná prednosť jednej alebo druhej z dvoch vyššie uvedených smerníc.( ) Okrem toho Súdny dvor sám uznal, že článok 119 Zmluvy sa vzťahuje „na všetky formy diskriminácie, ktoré možno zistiť jedine za pomoci kritérií rovnakej práce a rovnakej [za ňu] poberanej odmeny bez toho, aby ich vnútroštátne opatrenia alebo opatrenia Spoločenstva museli bližšie definovať, aby ich bolo možné uplatniť“.( )

VI – Preskúmanie prejudiciálnych otázok

30. Ak vezmeme za právny rámec na úrovni Spoločenstva článok 119 Zmluvy, treba skúmať, či odmena v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa poistný dôchodok vyplácaný VBL na mesačnej báze, a ak áno, či sporný systém prípadne obsahuje zakázanú diskrimináciu. Na tento účel sa nechajme viesť rozsudkami vydanými Súdnym dvorom v súvislosti s týmto článkom( ) a rozsudkami zaoberajúcimi sa rovnakým zaobchádzaním s mužmi a ženami v oboch oblastiach, t. j. odmeňovania aj zaobchádzania, a to vo veciach týkajúcich sa zamestnaneckých práv tehotných pracovníčok alebo pracovníčok krátko po pôrode.( )

31. Týmto spôsobom možno zodpovedať obidve prejudiciálne otázky naraz, pretože druhá z nich je len upresnením prvej, odkazujúc na účel dôchodku.

A – Článok 119 Zmluvy

32. Zásada rovnosti odmeňovania mužov a žien za rovnakú prácu je upravená od roku 1957 v článku 119 Zmluvy.( ) Táto norma je málo známym ustanovením v medzinárodnej zmluve. Na jednej strane predstavuje sociálny ideál a nástroj, prinajmenšom nepriamy, harmonizovania politiky zamestnanosti v rámci Európskeho spoločenstva a na druhej strane právnu povinnosť dosiahnuť výsledok( ), sám osebe cieľ hospodárskej a sociálnej povahy. Jej text sa zakladá na článku 2 dohovoru 100-1951 Medzinárodnej organizácie práce( ).

33. Prvý bod, ktorý treba objasniť, je otázka, či je poistný dôchodok v tejto veci zahrnutý v pojme „odmeny“ uvedenom v článku 119 Zmluvy.

34. Platné právo priznáva pojmu odmena podstatný význam ako prvku pracovnoprávneho vzťahu, hoci v minulosti nebola jasná jej hranica s bezodplatnou náhradou na znak ochoty alebo uznania. Nezdôveril sa Don Quijote Sanchovi, „že títo panoši neboli nikdy odmenení platom, ale vďakou bola robota na panskom“( ) [voľný preklad], pýtajúc sa ho ďalej „kde si videl, alebo čítal, že by nejaký panoš rytiera hovoril so svojím pánom o výplate, ktorú mu mal dať každý mesiac za to, že uňho slúžil?“( ) [voľný preklad] Istota odmeny dáva poskytovaniu služieb svoj špecifický účel, meniac ho na zmluvu.( )

35. Súdny dvor zahrnul do tohto pojmu medzi inými dopravné zariadenia, ktorých využívanie železničná spoločnosť poskytla svojim zamestnancom vo výslužbe a ktoré sa vzťahovalo aj na ich rodinných príslušníkov, takže túto výhodu mohli takisto požívať rodičia bývalých zamestnancov za rovnakých podmienok( ), ďalej dôchodkové plány podniku vytvorené na základe kolektívnej zmluvy vyjednanej medzi sociálnymi partnermi, financované v celom rozsahu alebo čiastočne zamestnávateľom( ), pokračovanie vo vyplácaní odmeny počas pracovného voľna zo zdravotných dôvodov( ), poskytnutie dávok v prípade výpovede z ekonomických dôvodov, ako aj dôchodky vyplácané zo súkromných zamestnaneckých systémov( ), náhrada vyplatená členom závodného výboru formou plateného pracovného voľna alebo zaplatením nadčasov z dôvodu ich účasti na školeniach, na ktorých predniesli dôležité informácie o činnostiach závodného výboru, hoci počas týchto období nevykonávali žiadnu z činností uvedených v ich pracovných zmluvách( ), alebo nárok na účasť na dôchodkovom pláne podniku.( )

36. Súdny dvor tiež rozhodol, že dávka, ktorú podnik podľa zákonných ustanovení alebo ustanovení kolektívnej zmluvy hradí zamestnankyni počas jej materskej dovolenky, je odmenou v zmysle článku 119 Zmluvy( ), pretože súvisí s pracovným pomerom, dodávajúc, že existencia súvislosti medzi týmto pomerom a dávkou je kritériom, na ktorom treba založiť skúmanie, či dôchodková dávka patrí do pôsobnosti článku 119.( ) Inými slovami, tento pojem zahŕňa všetky výhody finančnej alebo naturálnej povahy, splatné ihneď alebo v budúcnosti, ak sú vyplácané, hoci aj nepriamo, zamestnávateľom pracovníkovi z dôvodu jeho zamestnania.( ) Súdny dvor však vylúčil prípadné dodatočné príspevky, ktoré zamestnanci odvádzajú dobrovoľne na účely získania dodatočných dávok.( )

37. Poistný dôchodok v tomto prípade je súčasťou povinného doplnkového dôchodkového poistenia( ) a vypláca sa ako náhrada za príspevky odvedené z dôvodu pracovného pomeru. Tieto znaky ho dovoľujú zahrnúť do pôsobnosti článku 119 Zmluvy napriek tomu, že jeho cieľom nie je zaistiť pracovníkovi živobytie v jeho starobe alebo v prípade jeho neschopnosti vykonávať prácu, ale mu vrátiť, keďže už pracovný pomer skončil, príslušnú protihodnotu príspevkov, ktoré počas neho odvádzal.

38. Skutočnosť, že od 1. januára 1999 pracovníci čiastočne prispievajú na financovanie systému, nijak nemení uvedený záver a Súdny dvor upresnil, že táto okolnosť neparalyzuje pôsobnosť článku 119 Zmluvy.( ) Navyše príspevky hradené po tomto dni nie sú predmetom konania pred Bundesgerichtshof.

B – Zásada rovnosti odmeňovania

39. Keďže je dôchodok v tejto veci odmenou a podlieha ako taký zásade rovnoprávneho postavenia pracovníkov a pracovníčok, je vhodné stanoviť, či právne normy, ktoré ho upravujú, sú v súlade s týmto kritériom a preskúmať znaky jeho prípadného porušenia.

40. Podľa ustálenej judikatúry diskriminácia spočíva v uplatnení rôznych právnych noriem na porovnateľné situácie alebo tej istej právnej normy na nerovnaké situácie.( ) Pre určenie, či ide o diskrimináciu, treba skúmať, či sporné ustanovenia nemajú nepriaznivý účinok na pracovníka určitého pohlavia,( ) nezabúdajúc pritom na to, že rovnako ako zásada nediskriminácie, ktorej je zásada rovnosti odmeňovania osobitným druhom, sa zásada rovnosti odmeňovania týka vždy porovnateľných situácií.( ) Právo Spoločenstva tiež bráni každému nepriamemu rozdielu v zaobchádzaní vyplývajúcemu z uplatnenia napríklad vnútroštátnej normy, ktorá, hoci je formulovaná neutrálne, v skutočnosti znevýhodňuje oveľa vyšší počet žien ako mužov.( )

41. Súdny dvor takisto upresnil, že žena čerpajúca zákonnú materskú dovolenku sa nachádza v osobitnej situácii vyžadujúcej osobitnú ochranu, ktorá je však odlišná od situácie, v ktorej sa nachádzajú prácu vykonávajúci muži alebo ženy, na základe čoho žena nemôže trvať na zachovaní rovnosti odmeňovania počas tohto obdobia.( )

42. Predmetom poistného dôchodku v tejto veci je nahradiť predtým odvedené sumy,( ) ale keďže počas materskej dovolenky nie sú platené príspevky na povinné doplnkového dôchodkové poistenie, poisťovňa odmietne vrátiť sumy, ktoré neboli nikdy uhradené.

43. Skutočnosť, že dovolenky neboli zohľadnené pri vzniku nároku na dôchodok, však nie je dôležitá, rozhodujúce je, že pracovníčka má príjem, ktorý tomu bráni. To značí, že rozdiel nespočíva vo vzniku nároku na dôchodok, ktorého výška viac-menej závisí od dĺžky doby prispievania – čo by bol dôsledok –, ale v tom, že príjem nevedie k povinnosti hradenia nevyhnutných príspevkov dôchodkovej poisťovni – príčina.

44. Zakladá táto posledná okolnosť diskriminačné zaobchádzanie v zmysle článku 119 Zmluvy?

45. Všetko naznačuje tomu, že rozdielne zaobchádzanie nie je dôsledkom materstva,( ) ale skutočnosti, že odmeny prijaté počas jeho ochrannej doby nepodliehajú povinnosti odvádzať príspevky, a preto nie sú vyplácané príslušné sumy. K tomu istému dochádza, ak je pracovník neprítomný v práci z dôvodu choroby, pretože od určitého momentu prídavky hradené podnikom prestávajú byť odmenou podliehajúcou povinnému doplnkovému dôchodkovému poisteniu.( )

46. Táto posledne uvedená situácia sa však týka bez rozdielu pracovníkov mužského i ženského pohlavia, pričom len ženy sa môžu odvolávať na túto ochrannú dobu materstva.( ) Postavenie ženy počas tejto doby sa nemá podľa judikatúry prirovnávať k postaveniu muža a ženy postihnutých dočasnou neschopnosťou výkonu práce.( ) Ochrana, o ktorú ide v tomto prípade, sa poskytuje na jednej strane biologickým podmienkam ženy počas a po tehotenstve a na druhej strane osobitnému vzťahu medzi ženou a jej dieťaťom počas nasledujúcich týždňov.( )

47. Podľa systému zakotveného v stanovách VBL dostávajú pracovníčky, ktoré boli na materskej dovolenke, nižšiu odmenu vo forme poistného dôchodku, ktorý poberajú po skončení ich aktívneho života, pretože podliehajú úprave, ktorá ich zrovnáva s inými, odlišnými situáciami.

48. Takéto rozdielne zaobchádzanie v odmeňovaní nie je odôvodnené a ani pracovníčkam neumožňuje doplatiť chýbajúci rozdiel príspevkov na doplnkové poistenie, aby sa tak vyhli nepriaznivému účinku, ktorého sú obeťou. Z toho vyplýva, že tento systém je nezlučiteľný s článkom 119 Zmluvy.

49. Nakoniec, pre zostručnenie niektorých tvrdení týkajúcich sa dôsledkov takéhoto posúdenia, Súdny dvor rozhodol, že skutočnosť, že nemecká dôchodková poisťovňa s prihliadnutím na jej postavenie poisťovne podlieha poistnému právu, a teda samostatnej zásade rovnosti použiteľnej v rámci tohto právneho odvetvia, a že zväčšenie rozsahu jej záväzkov v oblasti poisťovníctva v dôsledku uplatnenia článku 119 Zmluvy môže dať podnet pre opatrenia smerujúce k vyrovnaniu tohto zväčšenia, medzi ktoré by prípadne mohlo patriť zvýšenie príspevkov pre všetkých poistených zamestnancov, je otázka, ktorú treba vyriešiť podľa vnútroštátneho práva.( ) Rovnako je úlohou vnútroštátneho zákonodarcu, aby v prípade potreby stanovil prostriedky, ktoré zabránia prípadnému bezdôvodnému obohateniu.

C – Uplatnenie smerníc 92/85 a 86/378

50. Vnútroštátny súd tiež uviedol, že rozhodnutiu o spore môže napomôcť výklad týchto dvoch smerníc.

1. Smernica 92/85

51. Sporné je, či sa táto smernica vzhľadom na jej časovú pôsobnosť vzťahuje na tento prípad, pretože dotknuté ochranné doby materstva plynuli pred uplynutím lehoty uloženej členským štátom na jej prebratie do vnútroštátneho práva.( )

52. Toto časové hľadisko však možno vyriešiť pri koncepčnom oddelení práv, ktoré už nebolo možné vykonávať po tom momente, a práv, ktorých sa toto kritérium netýka. Do prvej skupiny možno zahrnúť napríklad práva vyplývajúce z článku 8, ktoré ukladajú členským štátom prijať nevyhnutné opatrenia na to, aby pracovníčky mohli čerpať materskú dovolenku najmenej počas štrnástich po sebe nasledujúcich týždňov: toto ustanovenie nemalo byť zbavené účinku, ak bola dovolenka čerpaná pred uplynutím lehoty na prebratie smernice.( )

53. Keďže vnútroštátny súd položil aj otázku týkajúcu sa súladu s článkom 11 upravujúcim „zamestnanecké práva“, verím, že by sa mala smernica uplatniť aj na poistný dôchodok v tomto prípade, pretože v tomto čase ešte existovala pracovná zmluva, ale nedošlo k vzniku poistnej udalosti.

54. Napriek stanovisku vnútroštátneho súdu sa toto riešenie líši od legitímneho očakávania VBL a k nej pridružených podnikov zamestnávateľov, ktorí počítali s tým, že nemuseli poskytovať dodatočné dávky viažuce sa na nároky, ktoré vznikli v minulosti, pretože sa obsah smernice dozvedeli až po jej uverejnení. Preukázalo sa, že k tomuto uverejneniu došlo predtým, ako pani Mayer začala čerpať materské dovolenky.

55. Článok 11 bod 2 písm. a) zaručuje pracovníčkam na materskej dovolenke zachovanie zamestnaneckých práv. Súčasťou týchto práv je aj nárok na poistný dôchodok z povinného doplnkového dôchodkového poistenia. Preto je systém, ktorý bráni hradiť príspevky umožňujúce, aby boli tieto dovolenky zohľadnené pri výpočte výšky tohto dôchodku, v rozpore s týmto ustanovením.

56. Takto Súdny dvor rozhodol v súvislosti s dôchodkovým plánom plne hradeným zamestnávateľom.( ) Okrem toho, hoci od 1. januára 1999 platia príspevky aj pracovníci, súhlasím so stanoviskom Bundesgerichtshof, že táto skutočnosť nebráni zohľadneniu tejto judikatúry, čo platí aj v súvislosti s článkom 119 Zmluvy.( )

57. Na druhej strane smernica chráni pracovníčky pred právnymi a ekonomickými nevýhodami vyplývajúcimi z čerpania materskej dovolenky a skutočnosť, že poistný dôchodok smeruje k nahradeniu predtým zaplatených príspevkov, je bezpredmetná. Skutočne dôležité je zabrániť tomu, aby počas materských dovoleniek trpeli v dôsledku týchto nevýhod. Možno pozorovať, že právna úprava Spoločenstva sa odvoláva na zamestnanecké práva všeobecne, teda bez rozlíšenia sledovaného cieľa.

2. Smernica 86/378

58. Aj keď nie je daná žiadna pochybnosť, že táto smernica je z časového hľadiska uplatniteľná,( ) je otázne, či tento prípad možno zaradiť do jej vecnej pôsobnosti.

59. Účelom smernice 86/378 je vykonávať zásadu rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami „v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia“ (článok 1), teda v systémoch, „ktoré neupravuje smernica 79/7/EHS( ) prijatá s cieľom zabezpečiť pre pracovníkov, či už zamestnané osoby alebo samostatne zárobkovo činné osoby, v podniku alebo skupine podnikov, v istej oblasti hospodárskej činnosti alebo povolaní alebo skupiny povolaní, dávky dopĺňajúce alebo nahrádzajúce dávky poskytované v rámci zákonných systémov sociálneho zabezpečenia bez ohľadu na to, či je účasť v takýchto systémoch povinná, alebo voliteľná“ (článok 2 ods. 1).

60. Z hľadiska typických znakov povinného doplnkového dôchodkového poistenia, ktoré je predmetom skúmania v tejto veci,( ) zastávam názor, že patrí do rozsahu vecnej pôsobnosti smernice 86/378 a že neboli splnené podmienky žiadnej z výnimiek uvedených v článku 2 ods. 2.

61. Zásada rovnosti zaobchádzania bráni ustanoveniam, medzi ktoré patrí článok 6 ods. 1 písm. g), ktoré pozastavujú zachovanie alebo nadobudnutie práv počas materskej dovolenky alebo pracovného voľna z rodinných dôvodov udelených na základe zákona alebo dohody a hradených zamestnávateľom.

62. Preto systém, ktorý bráni zohľadniť tieto obdobia na účely vzniku nároku na dôchodok, je nezlučiteľný so smernicou 86/378.

VII – Návrh

63. S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na prejudiciálne otázky štvrtej občianskoprávnej komory Bundesgerichtshof odpovedal takto:

Právu Spoločenstva, konkrétne článku 119 Zmluvy ES odporujú stanovy upravujúce systém povinného doplnkového dôchodkového poistenia, podľa ktorých pracovníčka nemá počas materskej dovolenky zdaniteľný príjem a z toho dôvodu sa za ňu neplatia príspevky na dôchodok, z ktorých by sa jej po skončení pracovného pomeru vyplácal v mesačnej periodicite poistný dôchodok.