ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU EURÓPSKEJ ÚNIE (tretia komora)

z 15. apríla 2015

Nikolaos Pipiliagkas

proti

Európskej komisii

„Verejná služba — Úradníci — Preloženie v záujme služby — Článok 26 služobného poriadku — Právo na obranu“

Predmet

:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, uplatniteľného na Zmluvu o ESAE na základe jej článku 106a, ktorou N. Pipiliagkas navrhuje najmä zrušenie rozhodnutia menovacieho orgánu (ďalej len „MO“) Európskej komisie, ktorým bolo s účinnosťou od 1. januára 2013 zmenené jeho miesto pridelenia prostredníctvom preloženia na riaditeľstvo „Spoločné zdroje“ generálneho riaditeľstva (GR) „Mobilita a doprava“ (ďalej len „GR ‘Mobilita’“) v Bruseli (Belgicko)

Rozhodnutie

:

Rozhodnutie Európskej komisie z 19. decembra 2012 o zmene miesta pridelenia pána Pipiliagkasa s účinnosťou od 1. januára 2013 na riaditeľstvo „Spoločné zdroje“ generálneho riaditeľstva „Mobilita a doprava“ v Bruseli (Belgicko), sa zrušuje. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil N. Pipiliagkas.

Abstrakt

Článok 26 služobného poriadku zakazuje inštitúcii použiť alebo citovať proti úradníkovi dokumenty, ktoré sa majú nachádzať v jeho osobnom spise, ale ktoré v ňom neboli spomenuté, takže rozhodnutie administratívy založené na takýchto dokumentoch je vystavené riziku zrušenia. Tento článok však nijako neupravuje prípustnosť dokumentov v sporovom konaní. Okrem toho, ak by sa dokumenty, s ktorými bol úradník oboznámený, vylúčili v takomto konaní, bránilo by to súdu Únie preskúmať pred ním uplatnené dôvody založené na uvedených dokumentoch. V tejto súvislosti by nemalo žiadny zmysel vylúčiť z prejednania dokumenty, ktoré slúžili na preskúmanie dôvodu po pojednávaniach, ktoré sa venovali práve týmto dokumentom na účely rozhodnutia o uvedenom dôvode. Tento postup by bol navyše v rozpore s článkom 137 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu Európskej únie, podľa ktorého v prípade odvolania musí kancelária Súdu pre verejnú službu odovzdať spis prvostupňového konania kancelárii Všeobecného súdu. (pozri body 26 a 27) Odkaz: Súd prvého stupňa: rozsudky Rozand‑Lambiotte/Komisia, T‑96/95, EU:T:1997:25, bod 42, a de Brito Sequeira Carvalho/Komisia a Komisia/de Brito Sequeira Carvalho, T‑40/07 P a T‑62/07 P, EU:T:2009:382, bod 99

Článok 26 prvý odsek písm. a) služobného poriadku sám osebe neukladá administratíve povinnosť založiť do osobného spisu každý dokument, ktorý sa akokoľvek týka úradníka. Rozlišuje teda medzi na jednej strane „dokumentmi“, ktoré sa musia nachádzať v osobnom spise iba v prípade, ak sa týkajú administratívneho postavenia dotknutého úradníka a „správami“, ktoré tam musia byť založené iba ak sa týkajú jeho spôsobilosti, výkonnosti a správania, a na druhej strane akýmkoľvek iným dokumentom týkajúcim sa dotknutého úradníka. Článok 26 prvý odsek písm. a) služobného poriadku pri uvedení vyššie spomenutých správ odkazuje na formálne dokumenty úradného významu, ktorých predmetom je spôsobilosť, výkonnosť alebo správanie úradníkov. Napriek tomu sa v osobnom spise musia nachádzať aj dokumenty uvádzajúce skutočnosti alebo skutkové okolnosti týkajúce sa správania úradníka, ktoré budú následne použité pri prijatí rozhodnutia dotýkajúceho sa jeho administratívneho postavenia a služobného postupu, ako je napríklad názor vo forme poznámky obsahujúcej posúdenie jeho spôsobilosti a správania alebo už existujúce dokumenty obsahujúce vytýkané skutočnosti, alebo dokonca aj všetky dokumenty, ktoré sa môžu dotýkať administratívneho postavenia úradníka a jeho služobného postupu. Článok 26 služobného poriadku však nijako nezakazuje inštitúcii, aby začala vyšetrovanie a na tento účel vytvorila spis a jedinými dokumentmi týkajúcimi sa tohto vyšetrovania, ktoré musia byť založené do spisu úradníka, sú prípadne rozhodnutia o uložení postihu prijaté na základe tohto vyšetrovacieho spisu. Okrem toho jednoduchý e‑mail nemožno v zásade považovať za správu v zmysle článku 26 prvého odseku písm. a) služobného poriadku. Obdobne ani poznámku, ktorej autorom nie je administratívny orgán, nemožno považovať za správu v zmysle článku 26 prvého odseku písm. a) služobného poriadku. S dokumentom týkajúcim sa administratívneho postavenia úradníka, ktorý môže mať rozhodujúci vplyv na rozhodnutie, musí byť v zásade dotknutý úradník oboznámený, a potom musí byť tento dokument založený do jeho osobného spisu. Pokiaľ ide konkrétnejšie o rozhodnutie o zmene miesta pridelenia úradníka, bez ohľadu na to, že toto rozhodnutie nie je správou týkajúcou sa spôsobilosti, výkonnosti alebo správania dotknutého úradníka v zmysle článku 26 služobného poriadku, toto oboznámenie a založenie do osobného spisu sa a priori vyžadujú v prípade e‑mailu alebo poznámky podpísanej úradníkmi a zamestnancami, ktoré uvádzajú postoj dotknutého úradníka, keďže tieto dokumenty môžu mať rozhodujúci vplyv na to, či sa prijme alebo neprijme rozhodnutie o zmene miesta jeho pridelenia. (pozri body 42, 43, 46 a 48) Odkaz: Súdny dvor: rozsudok Ojha/Komisia, C‑294/95 P, EU:C:1996:434, bod 67 Súd prvého stupňa: rozsudky Rozand‑Lambiotte/Komisia, EU:T:1997:25, bod 42; Apostolidis/Súdny dvor, T‑86/97, EU:T:1998:71, bod 36; Ojha/Komisia, T‑77/99, EU:T:2001:71, bod 57; Recalde Langarica/Komisia, T‑344/99, EU:T:2001:237, bod 60; Cwik/Komisia, T‑155/03, T‑157/03 a T‑331/03, EU:T:2005:447, bod 52, a de Brito Sequeira Carvalho/Komisia a Komisia/de Brito Sequeira Carvalho, EU:T:2009:382, bod 96 Súd pre verejnú službu: rozsudky Bianchi/ETF, F‑38/06, EU:F:2007:117, body 45 a 48, a Talvela/Komisia, F‑43/06, EU:F:2007:162, body 59 až 62

Samotná skutočnosť, že niektoré dokumenty neboli vložené do osobného spisu úradníka, neodôvodňuje zrušenie rozhodnutia spôsobujúceho ujmu, ak bola dotknutá osoba s týmito dokumentmi skutočne oboznámená. Z článku 26 druhého odseku služobného poriadku totiž vyplýva, že nemožnosť odvolávať sa voči úradníkovi na dokumenty týkajúce sa jeho administratívneho postavenia, sa vzťahuje iba na dokumenty, s ktorými nebol vopred oboznámený. Netýka sa dokumentov, ktoré ešte neboli založené do osobného spisu úradníka, aj keď s nimi oboznámený bol. V prípade, ak by inštitúcia nezaložila takéto dokumenty do osobného spisu úradníka, bolo by stále dovolené, aby úradník podal žiadosť o toto založenie podľa článku 90 ods. 1 služobného poriadku a v prípade zamietnutia administratívnu sťažnosť. V žiadnom prípade však inštitúcii nemožno zabrániť, aby v záujme služby prijala rozhodnutie na základe dokumentov, s ktorými bol úradník vopred oboznámený, iba z dôvodu, že tieto dokumenty neboli založené do jeho osobného spisu. (pozri bod 49) Odkaz: Súdny dvor: rozsudok Ojha/Komisia, EU:C:1996:434, bod 68 Súd prvého stupňa: rozsudok Recalde Langarica/Komisia, EU:T:2001:237, bod 60