NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

CHRISTINE STIX-HACKL

prednesené 30. marca 2004 ( )

Vec C‑168/03

Komisia Európskych spoločenstiev

proti

Španielskemu kráľovstvu

„Nesplnenie povinnosti členským štátom – Smernica 89/655/EHS – Bezpečnosť a ochrana zdravia pri používaní pracovných zariadení – Pracovné prostriedky už uvedené do prevádzky“

I – Úvod

1. Predmetom tohto konania o nesplnenie povinnosti je otázka, či Španielske kráľovstvo porušilo právo Spoločenstva tým, že v rámci prebratia smernice 89/655/EHS Rady z 30. novembra 1989 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných zariadení pracovníkmi pri práci( ) (ďalej len „smernica“) v znení smernice 95/63/ES Rady z 5. decembra 1995, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 89/655/EHS o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov pracovníkmi pri práci( ) (ďalej len „novela smernice“), zaviedlo dodatočné prechodné obdobie pre pracovné prostriedky, ktoré boli v prevádzke už pred 27. augustom 1997, kedy španielske právne predpisy nadobudli účinnosť.

II – Právny rámec

A – Právo Spoločenstva

2. V článku 4 ods. 1 smernice sa uvádza:

„Pravidlá pre pracovné prostriedky

1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, zamestnávateľ si musí zaobstarať a/alebo používať:

a) pracovné prostriedky, ktoré, ak boli pracovníkom po prvýkrát poskytnuté v podniku a/alebo prevádzke po 31. decembri 1992,

...

ii) vyhovujú minimálnym požiadavkám ustanoveným v prílohe, ...;

b) pracovné prostriedky, ak boli pracovníkom poskytnuté v podniku a/alebo v prevádzke do 31. decembra 1992, vyhovujú maximálne štyri roky po tomto termíne minimálnym požiadavkám ustanoveným v prílohe.“

3. Bod 1 prílohy I smernice (všeobecná poznámka) bol novelou smernice doplnený o túto vetu:

„Nasledujúce minimálne požiadavky v takej miere, v akej sa týkajú používaných pracovných prostriedkov, nemusia vždy vyžadovať rovnaké opatrenia ako základné požiadavky týkajúce sa nových pracovných prostriedkov.“

Bod 2 a 3 prílohy I stanovujú všeobecné a špeciálne minimálne požiadavky na pracovné zariadenia.

B – Vnútroštátne právo

4. Kráľovský dekrét č. 1215/1997 z 18. júla 1997, ktorý stanovuje minimálne požiadavky na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov pracovníkmi( ), obsahuje prechodnú právnu úpravu pre používanie pracovných prostriedkov, ktoré boli v prevádzke už pred 27. augustom 1997, kedy nadobudol kráľovsky dekrét účinnosť.

5. V odseku 1 v druhom, treťom a štvrtom pododseku sa uvádza že, vedenie podniku môže schváliť plán na prispôsobenie pracovných prostriedkov požiadavkám uvedeným v prílohe I smernice (ďalej len „plán prispôsobenia“), ak v určitých oblastiach z osobitných dôvodov nie je do dvanástich mesiacov( ) od nadobudnutia účinnosti kráľovského dekrétu možné prispôsobiť pracovné prostriedky zahrnuté v smernici požiadavkám uvedeným v prílohe I smernice

6. Takéto schválenie si vyžaduje odôvodnený návrh zamestnávateľských zväzov príslušných pre dané odvetvie. Ako ďalší musia byť vypočutí zástupcovia zamestnancov, Inšpektorát práce a sociálnych istôt a Národný inštitút bezpečnosti a hygieny na pracovisku. O návrhu na schválenie plánu prispôsobenia sa rozhoduje na základe a po zohľadnení technických dopadov implementácie, ako aj existencie alternatívnych opatrení zabezpečujúcich bezpečnosť a ochranu zdravia zamestnancov. Schváliť plán prispôsobenia možno celkom alebo čiastočne. Návrh treba podať do deviatich mesiacov od nadobudnutia účinnosti kráľovského dekrétu a v nasledujúcich troch mesiacoch musí byť o ňom rozhodnuté. Obdobie platnosti plánu nesmie presiahnuť päť rokov. Na základe plánu prispôsobenia môžu podniky, ktorých sa tento plán dotýka, požiadať o jeho využitie, čo bude opätovne preskúmané príslušnými orgánmi a prostredníctvom správneho aktu zamietnuté alebo úplne, čiastočne, prípadne podmienečne schválené.

III – Okolnosti predchádzajúce sporu, konanie pred podaním žaloby a žaloba

7. Súdny dvor v rozsudku z 26. septembra 1996 určil( ), že Španielske kráľovstvo si tým, že napriek uplynutiu lehoty na prebratie smernice do vnútroštátneho právneho poriadku neprijalo nijaké ustanovenia na jej prebratie, nesplnilo povinnosti vyplývajúce mu z tejto smernice. Španielsko vzápätí prijalo kráľovský dekrét, ktorým prebralo ustanovenia smernice do svojho právneho poriadku.

8. Keďže Komisia tvrdila, že v kráľovskom dekréte zakotvená prechodná právna úprava pre pracovné prostriedky, ktoré sa používali už pred nadobudnutím jeho účinnosti, je v rozpore so smernicou, začala voči Španielskemu kráľovstvu opätovne roku 2000 konanie o nesplnenie povinnosti. Po tom, ako Komisia Španielske kráľovstvo vyzvala na predloženie pripomienok, mu listom z 1. júla 2002 zaslala odôvodnené stanovisko, v ktorom ho vyzvala, aby v lehote dvoch mesiacov prijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou. Španielska vláda odpovedala listom z 31. júla 2002, v ktorom nesplnenie povinnosti popiera.

9. Na to podala Komisia podaním z 10. apríla 2003, zapísaným do registra kancelárie Súdneho dvora 11. apríla 2003, žalobu proti Španielskemu kráľovstvu podľa článku 226 ES.

Komisia navrhuje, aby Súdny dvor

1. určil, že Španielske kráľovstvo si tým, že stanovilo v ods. 1 prechodného ustanovenia kráľovského dekrétu č. 1215/1997 z 18. júla 1997 o stanovení minimálnych požiadaviek pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov zamestnancami dodatočnú lehotu pre prispôsobenie pracovných prostriedkov daných zamestnancom k dispozícii v podniku a/alebo v prevádzke ešte pred 27. augustom 1997, nesplnilo povinnosti vyplývajúce mu z článkov 10 ES a 249 ES a z článku 4 ods. 1 písm. b) smernice Rady 89/655/EHS z 30. novembra 1989 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných zariadení pracovníkmi pri práci v znení smernice 95/63/ES z 5. decembra 1995;

2. zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor

– žalobu zamietol a zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

IV – O nesplnení povinnosti

A – Hlavné tvrdenia účastníkov konania

10. Komisia tvrdí, že v prípade španielskych predpisov o pláne prispôsobenia ide o časové obdobie presahujúce prechodné obdobie zakotvené v článku 4 ods. 1 písm. b) smernice, pretože by týmto bolo umožnené používať staré pracovné prostriedky v rozpore so smernicou po 31. decembri 1996, resp. až do 27. augusta 2003. Takáto právna úprava nie je krytá ani všeobecnou poznámkou k prílohe I smernice – doplnenou novelou smernice – pretože všeobecná poznámka nedovoľuje rozšírenie prechodného obdobia článku 4 ods. 1 písm. b) smernice.

11. Španielska vláda je toho názoru, že článok 4 ods. 1 písm. b) smernice nie je v rozpore so španielskymi právnymi predpismi týkajúcimi sa plánu prispôsobenia. Najprv poukazuje na skutočnosť, že sporné vnútroštátne predpisy od 27. augusta 2003 nebudú mať žiadny praktický význam. Predovšetkým sa však španielska vláda odvoláva na to, že právna úprava týkajúca sa plánu prispôsobenia nepredstavuje žiadne rozšírenie prechodného obdobia článku 4 ods. 1 písm. b) smernice. Ide skôr o využitie možnosti, ktorú poskytuje všeobecná poznámka k prílohe I smernice, a síce možnosti podriadiť pracovné prostriedky, ktoré sa už využívajú, menej prísnym predpisom, ako ustanoveniam č. 2 a č. 3 prílohy I smernice.

B – Posúdenie

12. Povinnosť v rámci práva Spoločenstva prevziať ustanovenia smernice do vnútroštátneho právneho poriadku vyplýva jednak bezprostredne zo samotnej smernice a jednak z článku 249 tretieho odseku ES a článku 10 ES. Konkrétne v predmetnom spore ide o otázku, či španielske právne predpisy týkajúce sa plánu prispôsobenia sú v rozpore s článkom 4 ods. 1 písm. b) smernice.

13. Pokiaľ ide o tvrdenia španielskej vlády o ukončení platnosti kráľovského dekrétu z 27. augusta 2003, treba najprv poznamenať, že v zmysle ustálenej judikatúry Súdneho dvora je pre posúdenie, či k nesplneniu povinnosti členským štátom došlo alebo nie, rozhodujúci okamih, kedy uplynula lehota uložená v odôvodnenom stanovisku( ). Táto uplynula 1. septembra 2002. V tomto čase mohli byť plány prispôsobenia, ktoré v zásade môžu byť schvaľované až do 27. augusta 2003, ešte aplikované, takže Komisiou vytýkaný právny stav v rozhodujúcom čase pretrvával.

14. K tvrdeniam účastníkov konania o vzťahu článku 4 ods. 1 písm. b) k novelizovanej všeobecnej poznámke k prílohe I smernice treba poznamenať toto:

15. Z článku 4 ods. 1 písm. b) smernice vyplýva, že pracovné prostriedky, ktoré boli v prevádzke v členských štátoch už k 31.decembru 1992 (ďalej len „staré pracovné prostriedky“), bolo možné používať bez ohľadu na stupeň nebezpečenstva, ktorý pre zamestnancov predstavoval, v každom prípade najneskôr do 31. decembra 1996. Naopak, v zmysle pôvodného znenia smernice by po 1. januári 1997 bolo možné tieto staré pracovné nástroje používať iba vtedy, ak by vyhovovali všetkým požiadavkám prílohy I č. 2 a č. 3 smernice.

16. Už predtým však 19. januára 1996( ) nadobudla účinnosť novela smernice. Keďže článok 4 ods. 1 písm. b) smernice v zmenenom a doplnenom znení odkazuje na „prílohu I“ smernice, bolo Španielske kráľovstvo od tohto okamihu oprávnené vydať vnútroštátne predpisy pre staré pracovné nástroje, zohľadňujúc všeobecnú poznámku doplnenú novelou smernice. Novelizovaná všeobecná poznámka odvtedy umožňuje členským štátom pre už používané pracovné prostriedky nevyžadovať vždy „rovnaké opatrenia ako základné požiadavky týkajúce sa nových pracovných prostriedkov“.

17. Keďže členské štáty podľa článku 4 ods. 1 písm. b) pôvodného znenia smernice mohli staré pracovné prostriedky určitý čas používať, hoci tieto vôbec nezodpovedali požiadavkám prílohy I, mohli podľa pôvodného znenia smernice používať tiež staré pracovné prostriedky, ktoré požadovanému štandardu pre nové pracovné nástroje zodpovedali iba čiastočne, pokiaľ sa pre ne „nemusia vždy vyžadovať rovnaké opatrenia“.

18. Všeobecnej poznámke k prílohe I smernice zmenenej a doplnenej novelou smernice možno preto rozumieť iba tak, že táto mení článok 4 ods. 1 písm. b) smernice v tom zmysle, že členské štáty sú teraz oprávnené vydať predpisy, podľa ktorých staré pracovné nástroje, ktoré nespĺňajú vždy rovnaké požiadavky ako nové pracovné prostriedky, možno po 31. decembri 1996 používať ďalej, a síce – ako sa zdá – v zásade bez časového obmedzenia. Staré pracovné prostriedky, ktoré však nijako nezodpovedajú požiadavkám prílohy I smernice, nemožno od 1. januára 1997 viac používať.

19. Z formulácie „nie vždy“ je však možné len ťažko vyvodiť určité oporné body o stupni ochrany starých pracovných prostriedkov. Vyplýva z nej nanajvýš všeobecná zásada, že používanie starých pracovných prostriedkov sa musí určitým spôsobom riadiť obsahom prílohy I. Preto nemožno na vnútroštátne predpisy preberajúce smernicu klásť príliš vysoké požiadavky.

20. Obsahovo je preto systém plánu prispôsobenia podľa všetkého v súlade s doplnenou všeobecnou poznámkou k prílohe I smernice:

Schvaľovanie plánov prispôsobenia je výslovne závislé od toho, či štandard starých pracovných prostriedkov zaručuje bezpečnosť a ochranu zdravia na pracovisku. Taktiež zapojenie odborov a národných orgánov zdravia a bezpečnosti do tohto procesu na pracovisku napomáha chrániť záujmy zamestnancov. Ostatne tu nejde o paušálne schvaľovanie, ale schvaľovanie starých pracovných prostriedkov sa uskutočňuje v rámci previerky, ktorá má dva stupne (plán prispôsobenia a individuálne schválenie, príp. udelené s podmienkou), v ktorej sa zakaždým posudzujú záujmy zúčastnených. Nakoniec, právna úprava týkajúca sa prispôsobenia starých pracovných prostriedkov je časovo obmedzená.

21. Vecná oblasť pôsobnosti ustanovení o pláne prispôsobenia však nie je v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. b) smernice.

22. Doplnená všeobecná poznámka k prílohe I smernice môže síce obsahovo meniť právnu úpravu o ďalšom používaní starých pracovných prostriedkov, nie však úpravu zakotvenú v článku 4 ods. 1 písm. b) smernice, ktorá vymedzuje tie pracovné prostriedky, ktoré ako „staré“ pracovné prostriedky môžu podliehať výnimke. Týmito prostriedkami sú tie pracovné prostriedky, ktoré boli v prevádzke už k 31. decembru 1992( ).

23. Do kráľovského dekrétu sú však zahrnuté všetky pracovné prostriedky, ktoré boli v prevádzke pred 27. augustom 1997. Podľa španielskych právnych predpisov je preto v zásade možné, aby v rámci plánu prispôsobenia boli schválené pracovné prostriedky, ktoré boli prvýkrát používané až po 31. decembri 1992, hoci nie sú v súlade s ustanoveniami č. 2 a č. 3 prílohy I smernice.

24. Španielske kráľovstvo si teda nesplnilo svoje povinnosti vyplývajúce mu z článku 4 ods. 1 písm. b) v spojení so všeobecnou poznámkou k prílohe I smernice v znení novely smernice, pretože kráľovsky dekrét umožňuje, aby ustanoveniam č. 1 a č. 2 prílohy I smernice nezodpovedali taktiež pracovné prostriedky, ktoré boli prvýkrát v prevádzke po 31. decembri 1992.

V – Návrh

25. Navrhujem preto, aby Súdny dvor rozhodol takto:

1. Španielske kráľovstvo si tým, že stanovilo v odseku 1 prechodného ustanovenia kráľovského dekrétu č. 1215/1997 z 18. júla 1997 o stanovení minimálnych požiadaviek pre bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných prostriedkov zamestnancami dodatočnú lehotu pre prispôsobenie pracovných prostriedkov daných zamestnancom k dispozícii v podniku a/alebo v prevádzke až po 31. decembri 1992, nesplnilo povinnosti vyplývajúce mu z článkov 10 ES a 249 ES v spojení s článkom 4 ods. 1 písm. b) a všeobecnou poznámkou k prílohe I smernice 89/655/EHS Rady z 30. novembra 1989 o minimálnych požiadavkách na bezpečnosť a ochranu zdravia pri používaní pracovných zariadení pracovníkmi pri práci v znení smernice 95/63/ES z 5. decembra 1995.

2. Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.