NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

JÁN MAZÁK

prednesené 2. septembra 2010 1( )

Vec C‑153/09

Agrargut Bäbelin GmbH & Co. KG

proti

Amt für Landwirtschaft Bützow

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Verwaltungsgericht Schwerin (Nemecko)]

„Spoločná poľnohospodárska politika – Nariadenie (ES) č. 1782/2003 – Nariadenie (ES) č. 796/2004 – Podpora poľnohospodárstva – Povinnosť uplatňovať nároky za vyňatie pôdy z produkcie pred akýmikoľvek inými nárokmi, uložená poľnohospodárovi na účely predchádzania nadmernému nahlasovaniu – Porušenie tejto povinnosti v prípade, keď poľnohospodár nemá po vyňatí plochy z produkcie nijakú ornú pôdu – Sankcie“

1. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgericht Schwerin (Správny súd vo Schwerine) (Nemecko), sa týka výkladu článku 50 ods. 4 nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004( ) v spojení s článkom 51 ods. 1 tohto nariadenia. Predmetom konania vo veci samej je spor medzi Agrargut Bäbelin GmbH & Co. KG (ďalej len „Agrargut“) a Amt für Landwirtschaft Bützow (Poľnohospodársky úrad v Bützowe, ďalej len „Amt“), ktorý sa v podstate týka nároku na poskytnutie jednotnej platby za rok 2006.

I – Právny rámec

A – Nariadenie č. 1782/2003

2. Nariadenie Rady (ES) č. 1782/2003( ) upravuje formu podpory príjmov poľnohospodárov nazvanú režim jednotnej platby („RJP“). Pokiaľ ide o stanovenie nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, článok 53 tohto nariadenia stanovuje:

„1. Odlišne od článkov 37 a 43 tohto nariadenia, ak sa počas referenčného obdobia vzťahuje na poľnohospodárov záväzok vyňať časť pôdy svojho poľnohospodárskeho podniku z produkcie podľa článku 6 ods. 1 nariadenia [Rady] (ES) č. 1251/1999 [Ú. v. ES L 160, s. 1; Mim. vyd. 03/025, s. 322], nie sú trojročná priemerná čiastka odpovedajúca povinnej platbe za vyňatie pôdy z produkcie vypočítanej a upravenej v súlade s prílohou VII a trojročný priemerný počet hektárov povinne vyňatých z produkcie zahrnuté do výpočtu nárokov uvedených v článku 43 tohto nariadenia.

2. V prípade uvedenom v odseku 1 získa poľnohospodár nárok na hektár (ďalej len ‚nárok pri vyňatí [za vyňatie – neoficiálny preklad] pôdy z produkcie‘), ktorý sa vypočíta vydelením trojročnej priemernej čiastky pri vyňatí pôdy z produkcie trojročným priemerným počtom hektárov vyňatých z produkcie uvedených v odseku 1.

Celkový počet nárokov na [za – neoficiálny preklad] vyňatie pôdy z produkcie sa rovná priemernému počtu hektárov povinne vyňatých z produkcie.“

3. Pokiaľ ide o využitie nárokov pri vyňatí [za vyňatie – neoficiálny preklad] pôdy z produkcie, odseky 2 a 6 článku 54 nariadenia č. 1782/2003 stanovujú v rozsahu, v akom je to na účely tejto veci relevantné, že: „… ‚hektárom, na ktorý možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie‘ [sa] rozumie akákoľvek poľnohospodárska plocha poľnohospodárskeho podniku, ktorá sa využíva ako orná pôda, okrem plôch, na ktorých v deň stanovený v žiadosti o podporu na plochu v roku 2003 boli trvalé kultúry alebo lesy alebo ktoré boli vyčlenené pre nepoľnohospodársku činnosť alebo ako stále pasienky( )“ a „… nároky za vyňatie pôdy z produkcie [sú] požadované pred akýmkoľvek iným nárokom“.

B – Nariadenie č. 796/2004

4. Podľa bodu 22 článku 2 nariadenia č. 796/2004 „stanovená plocha“ znamená plochu, pre ktoré sú splnené všetky podmienky stanovené v pravidlách na poskytnutie podpory, a „v prípade [RJP], deklarovaná [nahlásená – neoficiálny preklad] plocha sa môže považovať za stanovenú len ak sa skutočne na ňu vzťahuje zodpovedajúci počet platobných nárokov“.

5. V časti II nariadenia č. 796/2004, ktorá má nadpis „Integrovaný administratívny a kontrolný systém“, stanovuje hlava IV pravidlá, ktoré upravujú výpočet podpory podľa nariadenia č. 1782/2003, ako aj zníženia a nevyplatenie podpory.

6. Konkrétne článok 49 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 796/2004 stanovuje, že na účely tohto oddielu nariadenia sa za prijateľné považujú nasledujúce skupiny plodín: „plochy na účely [RJP], podľa prípadu, ktorý nastane, je potrebné splniť všetky podmienky, ktoré sa k nim viažu“.

7. Článok 50 ods. 4 tohto nariadenia stanovuje, že „bez toho, aby boli dotknuté obmedzenia a nevyplatenia podpory v súlade s článkom 51 a 53 s ohľadom na uplatňovanie režimu podpory podľa [RJP] vo vzťahu k nárokom za odloženie pôdy [vyňatie pôdy z produkcie – neoficiálny preklad] na účely ‚stanovenej plochy‘ v článku 2 ods. 22:

a) ak poľnohospodár nedeklaruje [nenahlási – neoficiálny preklad] celú svoju plochu, ktorú má k dispozícii, na účely získania nárokov za odloženú pôdu [aktivácie nárokov za pôdu vyňatú z produkcie – neoficiálny preklad], ale v rovnakom čase deklaruje, [nahlási – neoficiálny preklad] zodpovedajúcu plochu na získanie [aktiváciu – neoficiálny preklad] iných nárokov, táto plocha sa bude považovať za plochu, ktorá je deklarovaná ako odložená plocha [nahlásená ako plocha vyňatá z produkcie – neoficiálny preklad] a nie ako určená na účely skupiny plodín uvedených v článku 49 ods. 1 písm. a);

b) pokiaľ sa zistí, že pôda deklarovaná ako odložená nie je odložená [nahlásená ako vyňatá z produkcie nie je vyňatá z produkcie – neoficiálny preklad], táto plocha sa bude považovať za neurčenú“.

8. Článok 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004 stanovuje, že „ak plocha nahlásená v súvislosti so skupinou plodín na účely akéhokoľvek programu pomoci, ktorý sa týka plochy,… prekročí plochu určenú v súlade s článkom 50 ods. 3, 4 a 5 tohto nariadenia, pomoc sa vypočíta na základe plochy určenej dvojnásobkom zisteného rozdielu, ak je tento rozdiel vyšší buď ako 3 %, alebo ako dva hektáre, ale najviac o 20 % určenej plochy.

Ak je rozdiel viac, než 20 % stanovenej plochy, žiadna podpora súvisiaca s plochou sa nevyplatí pre príslušnú skupinu plodín“.

II – Skutkové okolnosti a prejudiciálne otázky

9. V roku 2006 mal Agrargut k dispozícii 12,10 platobných nárokov založených na trvalých pasienkoch a 59,57 platobných nárokov založených na vyňatí z produkcie. V tomto období vlastnil celkovo 48 hektárov: 11,90 hektára pasienkov a 36,10 hektára ornej pôdy. Vo svojej žiadosti o poskytnutie jednotnej platby za rok 2006 Agrargut nahlásil nároky za vyňatie 36,10 hektára ornej pôdy z produkcie a platobné nároky za 11,90 hektára pasienkov. Amt však túto žiadosť zamietol rozhodnutím z 8. januára 2007.

10. Agrargut napadol toto rozhodnutie námietkou, ktorá bola napokon neúspešná. Amt rozhodol, že podľa článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003 mal Agrargut nahlásiť svoju celú plochu 48 hektárov na účely aktivácie nárokov za vyňatie z produkcie, ktoré mal k dispozícii (59,57 platobných nárokov). Keďže Agrargut nahlásil iba 36,10 platobných nárokov za vyňatie z produkcie a súčasne nahlásil plochu 11,90 hektára na aktiváciu platobných nárokov za pasienky, Amt rozhodol, že podľa článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 sa týchto 11,90 hektára má považovať za nahlásené ako plochy vyňaté z produkcie, ktoré neboli určené. V dôsledku toho Amt uplatnil sankcie podľa článku 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004.

11. Agrargut podal proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Verwaltungsgericht Schwerin, ktorý rozhodol, že je potrebné položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. Má poľnohospodár zakázané aktivovať platobné nároky založené na trvalých pasienkoch pred aktiváciou všetkých platobných nárokov založených na vyňatí z produkcie, aj keď nemá k dispozícii ďalšie plochy (ornej) pôdy, ktorú možno vyňať z produkcie?

2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:

Podlieha aj taký poľnohospodár, ktorý pred 29. decembrom 2006 porušil (keďže nemal plochy, ktoré možno vyňať z produkcie) povinnosť prednostne úplne aktivovať platobné nároky založené na vyňatí z produkcie, sankciám podľa článku 51 nariadenia… č. 796/2004?“

III – Posúdenie

A – Prvá otázka

1. Hlavné tvrdenia účastníkov konania

12. Agrargut v podstate tvrdí, že povinnosť uplatňovať nároky za vyňatie pôdy z produkcie pred akýmikoľvek inými nárokmi sa vzťahuje iba na ornú pôdu, ktorú možno vyňať z produkcie. To platí aj vtedy, keď počet nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré poľnohospodár má, presahuje počet hektárov, ktoré má v skutočnosti k dispozícii, a poľnohospodár aktivuje nároky založené na trvalých pasienkoch na základe iných dostupných plôch. Vyňatie z produkcie je svojou povahou nástroj, ktorý sa týka iba ornej pôdy. Agrargut sa domnieva, že jeho výklad je zlučiteľný so znením, duchom a účelom nariadení č. 796/2004 a č. 1782/2003.

13. Grécka vláda a Komisia v podstate uvádzajú, že poľnohospodár vskutku nemôže uplatňovať nároky založené na trvalých pasienkoch, ak ešte neuplatnil všetky nároky za vyňatie pôdy z produkcie, aj keď nemá žiadnu ornú pôdu, na ktorú možno poberať podporu za vyňatie z produkcie. Grécka vláda dodáva, že v dôsledku toho poľnohospodár, ktorý má k dispozícii viac nárokov než hektárov, na ktoré možno poberať podporu, je povinný pristúpiť k prenájmu alebo predaju, lebo inak nemôže súčasne nahlásiť iné nároky.

2. Analýza

14. Podľa mňa je zo znenia prejudiciálnych otázok zrejmé, že prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa článok 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 má vykladať v tom zmysle, že podmienka uplatnenia sankcie, ktorá je v ňom stanovená, je splnená len vtedy, keď poľnohospodár na účely aktivácie nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré má k dispozícii, nenahlási všetky svoje „hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie“ podľa článku 54 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, a zodpovedajúco nie je splnená vtedy, keď poľnohospodár nahlási plochy, ktoré nie sú spôsobilé na vyňatie z produkcie, akými sú trvalé pasienky, na účely aktivácie iných nárokov, ktoré má k dispozícii.

15. Vnútroštátny súd konkrétne považuje za absurdný výklad, ktorý zastáva Amt, podľa ktorého sa má výraz „celú svoju plochu“ v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 chápať tak, že znamená všetku pôdu, ktorá patrí poľnohospodárovi (na ktorú možno poberať jednotnú platbu), a neodkazuje len na hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie podľa článku 54 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, teda na ornú pôdu, ktorú poľnohospodár vlastní. Navyše podľa názoru vnútroštátneho súdu nemožno kľúčový výraz „zodpovedajúcu plochu“, ktorý je jazykovo prepojený s výrazom „[nie] celú svoju plochu“, chápať kvantitatívne vo význame plocha „rovnakej veľkosti“. Ani kvalitatívny výklad však nie je zrejmý.

16. Podľa ustálenej judikatúry sa význam a pôsobnosť pojmov, pre ktoré právo Spoločenstva (a teraz Únie) neobsahuje definíciu, musí určiť podľa ich obvyklého významu v každodennom jazyku, pričom sa tiež zohľadnia súvislosti, v ktorých sa použili, ako aj účel právnej úpravy, v ktorej sa nachádzajú. Okrem toho preambula aktu Únie môže vysvetľovať jeho obsah.( )

17. Pokiaľ ide po prvé o znenie, výraz „celú svoju plochu“ podľa mňa celkom jasne odkazuje na celú plochu poľnohospodára; to znamená, že pokrýva „hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie“ podľa článku 54 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, ako aj iné plochy (na ktoré možno poberať podporu), ktoré poľnohospodár vlastní. Ako Komisia správne uviedla vo vzťahu k slovosledu v nemeckej jazykovej verzii, výraz „[nie] celú svoju plochu“ („nicht seine gesamte Fläche“) je v skutočnosti oddelený od výrazu „jeho nárokov za pôdu vyňatú z produkcie“ („zur Verfügung stehenden Zahlungsansprüchen bei Flächenstilllegung“). Z uvedeného vyplýva, že predmetnú plochu treba chápať v širokom zmysle slova ako celú plochu, ktorú poľnohospodár vlastní a na ktorú možno poberať podporu.

18. Pokiaľ ide po druhé o kontext článku 50 ods. 4 písm. a), toto ustanovenie a článok 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004 sú súčasťou hlavy IV časti II tohto nariadenia, ktorá stanovuje pravidlá upravujúce základ výpočtu podpory podľa nariadenia č. 1782/2003, ako aj zníženia a nevyplatenie podpory. V odôvodnení č. 55 preambuly nariadenia č. 796/2004 sa uvádza, že: „Na ochranu finančných záujmov [Únie] je potrebné pri[j]ať primerane účinné opatrenia na boj proti nedostatkom [nezrovnalostiam – neoficiálny preklad] a podvodom. V prípadoch zistených nedostatkov [nezrovnalostí – neoficiálny preklad] s ohľadom na podmienky posúdenia vhodnosti rôznych režimov podpory je potrebné urobiť samostatné ustanovenia.“

19. Ako Komisia uviedla so zreteľom na zníženie a nevyplatenie podpory, článok 50 ods. 4 písm. a) predstavuje iba také samostatné ustanovenie vo vzťahu k nezrovnalostiam, ktoré sú spojené s aktiváciou nárokov za vyňatie pôdy z produkcie podľa článku 53 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003. V tejto súvislosti z odôvodnenia č. 59( ) preambuly nariadenia č. 796/2004 vyplýva, že zámerom normotvorcu Únie bolo zabezpečiť plný účinok článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003.

20. Článok 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003 výslovne stanovuje, že nároky za vyňatie pôdy z produkcie sa musia uplatniť „pred akýmkoľvek iným nárokom“. To jasne preukazuje, že normotvorca Únie chcel, aby nároky za vyňatie pôdy z produkcie mali prednosť pred všetkými ostatnými nárokmi bez ohľadu na ich povahu. Nič nenasvedčuje tomu, že táto prednosť sa má uplatniť len voči nárokom týkajúcim sa plôch, ktoré sú spôsobilé na vyňatie z produkcie. Normotvorca sa totiž pri zostavovaní týchto ustanovení rozhodol, že ich nebude koncipovať slovami, ktoré sa vzťahujú iba na nároky za vyňatie z produkcie, ale slovami, ktoré majú široký význam pokrývajúci všetky nároky. Z toho vyplýva, že úloha, ktorú má článok 50 ods. 4 písm. a) v kontexte nariadenia č. 796/2004, je zlučiteľná s doslovným výkladom, ktorý je uvedený v bode 17 vyššie.

21. Napokon po tretie je nevyhnutné posúdiť ciele, ktoré sledujú nariadenia č. 796/2004 a č. 1782/2003. Z odôvodnenia č. 32 preambuly nariadenia č. 1782/2003 je jasné, že cieľom tohto nariadenia je zachovať podmienky vyňatia ornej pôdy z produkcie v rámci nového systému podpory príjmov, aby sa zachovali výhody, ktoré predstavuje vyňatie pôdy z produkcie pre kontrolu ponuky, a pritom sa posilnil jeho kladný vplyv na životné prostredie.

22. V tomto kontexte treba uviesť nasledujúce poznámky, ktoré sa týkajú skutkových okolností sporu vo veci samej.

23. Z dokumentov predložených Súdnemu dvoru a najmä zo súdneho spisu, ktorý zaslal vnútroštátny súd, vyplýva, že v roku 2005 – roku, kedy boli pridelené pôvodné nároky – mal Agrargut k dispozícii 6,28 platobných nárokov za vyňatie z produkcie. Tie boli vypočítané na základe pôdy spôsobilej na vyňatie z produkcie, ktorú Agrargut nahlásil, a teda mal k dispozícii.

24. Preto je pravdepodobné, ako uviedla Komisia, že Agrargut prostredníctvom prevodov, ku ktorým došlo v priebehu roka 2005, nadobudol tak veľa nárokov za vyňatie z produkcie, že skončil s oveľa väčším počtom nárokov, než bol počet hektárov, ktoré mohol vyňať z produkcie. Pritom sa zdá, že skutkové okolnosti sporu vo veci samej predstavujú krajný príklad situácie, keď počet nárokov za vyňatie pôdy z produkcie presahuje počet hektárov spôsobilých na vyňatie z produkcie: počas relevantného obdobia mal poľnohospodár k dispozícii 59,57 platobných nárokov za vyňatie z produkcie, ale iba 36,10 hektára ornej pôdy. Počet nárokov bol teda o 65 % väčší než plocha spôsobilá na vyňatie z produkcie.

25. Podľa článku 63 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 však nároky za vyňatie pôdy z produkcie majú zodpovedať v čase ich pôvodného pridelenia približne 10 %( ) plochy spôsobilej na vyňatie z produkcie.( ) Je preto jasné, že nepomer medzi nárokmi za vyňatie z produkcie a plochou spôsobilou na vyňatie z produkcie nezodpovedá pomeru, ktorý je stanovený v článku 63 ods. 2 nariadenia č. 1782/2003, a ohrozuje dosiahnutie cieľa zachovať podmienky vyňatia ornej pôdy z produkcie (pozri bod 21 vyššie).

26. Myslím si (rovnako ako Amt a grécka vláda), že tento cieľ znamená aj to, že sa musí vynaložiť starostlivosť, aby sa zabezpečilo, že celkový počet nárokov za vyňatie z produkcie pridelený v roku 2005 je aktivovaný a zodpovedajúce plochy ornej pôdy sú vyňaté z produkcie. Tomuto účelu slúži povinnosť uprednostniť aktiváciu nárokov za vyňatie pôdy z produkcie podľa článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003, ktorá predstavuje, ako uviedla Komisia, hospodársky stimul, ktorý normotvorca zaviedol na podporu zachovania podmienok vyňatia ornej pôdy z produkcie.( )

27. Danému cieľu slúži okrem uvedenej povinnosti aj systém sankcií, ktorý má poľnohospodárov odradiť od toho, aby upustili od vyňatia pôdy z produkcie. Sankcia za porušenie článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003 je stanovená v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1.

28. Súhlasím s tvrdením, ktoré Amt predložil v konaní vo veci samej, že zo všetkých uvedených pravidiel je celkom jasné, že sankcia sa má uložiť poľnohospodárovi, ktorý bez toho, aby aktivoval všetky nároky za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré má k dispozícii, nahlási – v rovnakom čase – zodpovedajúcu plochu na aktiváciu iných nárokov. Inými slovami, keď poľnohospodár zistí, že má viac nárokov za vyňatie z produkcie než ornej pôdy k dispozícii (ktorú možno vyňať z produkcie), musí nároky za vyňatie pôdy z produkcie buď prenajať, alebo predať, lebo inak nebude môcť nahlásiť – v rovnakom čase – iné platobné nároky, ktoré sú mu dostupné.

29. Ako Komisia správne poznamenala, normotvorca Únie sa s cieľom znížiť nebezpečenstvo, že nebudú zachované podmienky vyňatia ornej pôdy z produkcie, snažil prostredníctvom uvedeného systému sankcií zabezpečiť, že poľnohospodár nebude motivovaný, aby aktivoval menej nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, než je počet, ktorý má k dispozícii. Preto by poľnohospodár nemal mať záujem nahlásiť menej „hektárov, na ktoré možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie“, než nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré má k dispozícii.

30. V tejto súvislosti odôvodnenie č. 59 preambuly nariadenia č. 796/2004 predvída dve situácie, ktoré sa týkajú sankcií za porušenie článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003. Tu je relevantná druhá situácia, keď nároky za vyňatie pôdy z produkcie nie sú aktivované, ale plocha zodpovedajúca týmto nárokom za vyňatie z produkcie je v rovnakom čase využitá na aktiváciu iných nárokov. V takej situácii by táto plocha mala byť pojmovo považovaná za neurčenú plochu, ktorá bola nahlásená ako vyňatá z produkcie, čo má za následok, že sa uplatní sankcia podľa článku 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004.

31. V súdnom spise, ktorý zaslal vnútroštátny súd, Amt uvádza príklad, ktorý považujem za relevantný pre túto právnu analýzu. Dva poľnohospodárske podniky, A a B, majú každý plochu 100 hektárov: 40 hektárov ornej pôdy a 60 hektárov pasienkov. Obidva poľnohospodárske podniky majú k dispozícii 60 nárokov za pasienky, 20 nárokov za ornú pôdu a 20 nárokov za vyňatie pôdy z produkcie. Predpokladajme, že poľnohospodár P je väčšinový spoločník v poľnohospodárskom podniku A i v poľnohospodárskom podniku B. V čase stúpajúcich cien za poľnohospodárske výrobky sa poľnohospodár P snaží znížiť svoju povinnosť vyňať pôdu z produkcie v najväčšej možnej miere. Preto podnikne tri kroky: i) prevedie 20 nárokov za vyňatie z produkcie z poľnohospodárskeho podniku B na poľnohospodársky podnik A; ii) prevedie 20 hektárov ornej pôdy z poľnohospodárskeho podniku A na poľnohospodársky podnik B, a iii) prevedie 20 nárokov za ornú pôdu z poľnohospodárskeho podniku A na poľnohospodársky podnik B. Poľnohospodársky podnik A má teraz k dispozícii okrem pasienkov so zodpovedajúcimi nárokmi 20 hektárov ornej pôdy a 40 nárokov za vyňatie z produkcie. Poľnohospodársky podnik B má teraz k dispozícii okrem 60 hektárov pasienkov so zodpovedajúcimi nárokmi 60 hektárov ornej pôdy a 40 nárokov za ornú pôdu. V tomto poľnohospodárskom podniku môže teraz poľnohospodár P pestovať plodiny na 60 hektároch ornej pôdy namiesto pôvodných 40 hektárov.( ) Poľnohospodársky podnik B už nemá povinnosť vyňať pôdu z produkcie. Na druhej strane poľnohospodársky podnik A je povinný prednostne aktivovať 40 nárokov za vyňatie pôdy z produkcie. Keďže má iba 20 hektárov ornej pôdy, skutočnosť, že 20 nárokov za vyňatie z produkcie nie je aktivovaných, zostáva (poznamenáva Amt) – podľa výkladu systému sankcií, ktorý zastáva Agrargut – nepostihnutá. Podľa výkladu, ktorý zastáva Agrargut, by poľnohospodársky podnik B dostal podporu na základe 60 nárokov za pasienky( ) a 40 nárokov za ornú pôdu. Poľnohospodársky podnik A by dostal podporu za 60 nárokov za pasienky a 20 nárokov za vyňatie z produkcie.

32. Z vyššie uvedeného zhrnutia je zrejmé, že možnosť zmenšiť plochy, ktoré možno vyňať z produkcie, pod úroveň platobných nárokov za vyňatie z produkcie bez toho, aby došlo k uplatneniu sankcie, je nezlučiteľné s cieľom zachovať podmienky vyňatia ornej pôdy z produkcie. Nebolo by to zlučiteľné ani vtedy, ak by nároky za vyňatie z produkcie neboli aktivované, hoci by boli k dispozícii plochy ornej pôdy, ktoré možno vyňať z produkcie.

33. Práve preto bolo potrebné zaviesť pravidlo, ktoré predvída odôvodnenie č. 59 preambuly nariadenia č. 796/2004 a upravuje článok 50 ods. 4 tohto nariadenia.

34. V príklade uvedenom v bode 31 vyššie aktivoval poľnohospodár P pre poľnohospodársky podnik A iba 20 nárokov za vyňatie z produkcie a zároveň 60 nárokov za pasienky. Podľa článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 sa z týchto 60 hektárov pasienkov, na ktorých základe poľnohospodár aktivoval 60 nárokov za pasienky, bude 20 hektárov považovať za nahlásené ako plocha vyňatá z produkcie.

35. Preto vyplýva uplatniteľný právny následok z článku 50 ods. 4 písm. b) nariadenia č. 796/2004 a sankcia z druhého pododseku článku 51 ods. 1; teda za nároky za vyňatie pôdy z produkcie sa podpora neposkytne. Pokiaľ ide o 60 hektárov pasienkov, na základe ktorých poľnohospodár P aktivoval 60 nárokov za pasienky, právny následok vyplýva z druhého pododseku článku 51 ods. 1; teda ani tu nevzniká nárok na podporu.

36. V dôsledku toho súhlasím s Amtom, že v spore vo veci samej, na ktorý je modelovaný vyššie uvedený príklad, rovnako nevzniká nárok na podporu.

37. Napokon, ako Komisia poznamenala, normotvorca Únie sa v súlade so zásadou proporcionality snažil – použitím výrazu „zodpovedajúcu plochu“ v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 – obmedziť pôsobnosť článku 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003 tak, aby sa sankcia, ktorá vyplýva z článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1, uplatnila len vtedy, keď: i) existuje rozdiel medzi nárokmi za vyňatie pôdy z produkcie a plochami nahlásenými ako vyňaté z produkcie a ii) plochy zodpovedajúce tomuto rozdielu boli nahlásené na účely aktivácie iných nárokov, čo je práve situácia vo veci samej.

38. Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že podmienka uplatnenia sankcie, ktorá je stanovená v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004, je splnená vtedy, keď poľnohospodár nenahlási celú plochu potrebnú na účely aktivácie nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré má k dispozícii, a v rovnakom čase nahlási plochy na účely aktivácie iných nárokov, či už tieto plochy možno vyňať za produkcie, alebo nie.

B – Druhá otázka

39. Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či systém sankcií, ktorý vyplýva z článku 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004 v spojení s článkom 50 ods. 4 tohto nariadenia – vo verzii pred nadobudnutím účinnosti nariadenia Komisie (ES) č. 2025/2006( ), ktoré zmenilo článok 50 ods. 4 písm. a) – je uplatniteľný za okolností, o aké ide vo veci, ktorá mu bola predložená.

1. Hlavné tvrdenia účastníkov konania

40. Agrargut tvrdí, že sankcia podľa článku 51 nariadenia č. 796/2004 nie je uplatniteľná v spore vo veci samej. Systém sankcií, ktorý upravujú nariadenia č. 1782/2003 a č. 796/2004, predpokladá zavinenie na strane žiadateľa, ku ktorému v tejto veci nedošlo. V súlade so zásadou nulla poena sine lege sa od normotvorcu vyžaduje, aby dostatočne jasným a zrozumiteľným spôsobom objasnil podmienky a právne následky spojené so sankciou, a článok 50 nariadenia č. 796/2004 tieto požiadavky nespĺňa. Agrargut uvádza, že vzhľadom na štruktúru režimu vyňatia z produkcie bolo rozumné predpokladať, že všetky relevantné ustanovenia odkazujú na plochy, ktoré možno vyňať z produkcie, teda na ornú pôdu. To potvrdzuje skutočnosť, že článok 50 bol následne spresnený novelou.

41. Grécka vláda a Komisia v podstate navrhujú, aby odpoveď na druhú otázku bola daná v tom zmysle, že sankcie podľa článku 51 nariadenia č. 796/2004 sú uplatniteľné v spore vo veci samej.

42. Grécka vláda však dodáva, že pri ukladaní sankcií je vecou samotného vnútroštátneho súdu, aby na základe všetkých okolností veci, ktorá mu bola predložená, určil, či poľnohospodár pri predkladaní vyhlásenia konal v dobrej viere, alebo či konal podvodne alebo hrubo nedbanlivo. Podľa gréckej vlády je ale možný aj odlišný výklad článku 50 ods. 4 písm. a) a b) nariadenia č. 796/2004, podľa ktorého by požiadavka uplatniť nároky za vyňatie pôdy z produkcie pred akýmikoľvek inými nárokmi bola splnená, len čo by bola skutočne vyňatá z produkcie všetka orná pôda, ktorú mal poľnohospodár k dispozícii a pre ktorú bola poskytnutá podpora za vyňatie z produkcie.

2. Analýza

43. Vnútroštátny súd sa domnieva, že ak vecný obsah právnej úpravy nie je dostatočne jasný, kým ho normotvorca následne nespresní (tu prostredníctvom prijatia nariadenia č. 2025/2006, ktoré bolo uverejnené 29. decembra 2006), zdá sa byť vzhľadom na zásady ochrany legitímnej dôvery a jasnosti právnych noriem („das Gebot der Normenklarheit“) neopodstatnené odmietnuť nielen jednotnú platbu týkajúcu sa pasienkov, ale aj požadovanú jednotnú platbu vo vzťahu k pôde vyňatej z produkcie.

44. Je potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry zásada právnej istoty, ktorej logickým dôsledkom je zásada ochrany legitímnej dôvery, vyžaduje, aby právne predpisy boli jasné a presné.( )

45. Hoci vnútroštátny súd poukazuje na zásady jasnosti právnych noriem a ochrany legitímnej dôvery oddelene, myslím si, že z uvedenej judikatúry vyplýva, že nie je potrebné ich posudzovať oddelene.

46. Súdny dvor rozhodol vo veci Nijemeisland( ) – týkajúcej sa nariadenia č. 1782/2003 a nariadenia Komisie (ES) č. 795/2004( ) –, že zásada právnej istoty ako všeobecná zásada práva Únie vyžaduje, aby právna úprava Únie, ktorá je záväzná pre jednotlivcov, bola jasná a presná, aby tieto osoby mohli jednoznačne zistiť svoje práva a povinnosti a podľa toho konať.

47. Pokiaľ ide po prvé o jasnosť podmienok stanovených v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004, z úvah týkajúcich sa prvej otázky (pozri bod 17 a nasl. vyššie) vyplýva, že do pôsobnosti tohto ustanovenia jednoznačne patrí „celá [poľnohospodárova] plocha“, a nie iba „hektáre, na ktoré možno poskytnúť podporu pri vyňatí pôdy z produkcie“.

48. Pokiaľ ide po druhé o právne následky nedodržania uvedeného ustanovenia (teda o rozsah zníženia podpory, keď nahlásená plocha presahuje určenú plochu), tie jednoznačne vyplývajú z článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1, ako je zrejmé z úvah týkajúcich sa prvej otázky.

49. Ako Komisia správne poznamenala, podmienka stanovená v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1 spĺňa požiadavky zásady právnej istoty – rovnako ako právne následky tohto ustanovenia –, pretože je jasná a presná a umožňuje dotknutým osobám jednoznačne zistiť svoje práva a povinnosti a podľa toho konať.

50. Čo sa ďalej týka skutočnosti, že článok 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 bol zmenený nariadením č. 2025/2006, nie som presvedčený, že to má nejaký vplyv na túto vec. Odôvodnenie č. 5 preambuly posledného uvedeného nariadenia znie: „v článku 54 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1782/2003 sa ustanovuje požiadavka, aby sa nároky za vyňatie pôdy z produkcie žiadali pred akýmkoľvek iným nárokom. Preto by sa mali spresniť ustanovenia v článku 50 ods. 4 nariadenia 796/2004, aby sa zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie pre poľnohospodárov, ktorí nemajú k dispozícii celú požadovanú vyňatú plochu na uplatnenie všetkých nárokov na platbu na vyňaté plochy.“

51. Z pracovného dokumentu Komisie( ), ktorý bol predložený Súdnemu dvoru, rovnako ako z porovnania znení rozličných jazykových verzií článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 je jasné, že predmetné spresnenie sa v podstate týkalo spresnenia právnych následkov tohto ustanovenia. V nemeckej jazykovej verzii po novelizácii nariadením č. 2025/2006 zostáva podmienka stanovená v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 nezmenená. Pokiaľ ide o právne následky, zmena pozostáva v podstate v odstránení slovného spojenia „a nie ako určená na účely skupiny plodín uvedených v článku 49 ods. 1 písm. a)“.

52. Postačuje uviesť, že nová verzia článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 mení právne následky ustanovenia iba vtedy, keď sa týka situácií iných, než je situácia v konaní vo veci samej. Ako Komisia poznamenala, nie je zrejmá žiadna iná úvaha týkajúca sa zásady ochrany legitímnej dôvery, ktorá by hovorila proti odmietnutiu podpory za takých okolností. Je to tak v neposlednom rade preto, lebo Súdny dvor opakovane rozhodol, že právo odvolávať sa na zásadu ochrany legitímnej dôvery sa vzťahuje na každú osobu v situácii, keď inštitúcia Únie spôsobila tejto osobe vznik očakávaní odôvodnených presnými zárukami, ktoré jej boli poskytnuté.( )

53. Ďalej je jasné, že na to, aby právne následky článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1 boli uplatniteľné za okolností, o aké ide v spore vo veci samej, musia byť aj v súlade so zásadou proporcionality.

54. V rozsudku Viamex Agrar Handel a ZVK( ) Súdny dvor rozhodol, že „predovšetkým je potrebné upresniť, že zásada proporcionality, ktorá predstavuje všeobecnú zásadu práva [Únie] a ktorá bola niekoľkokrát potvrdená judikatúrou Súdneho dvora najmä v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky…, musí byť ako taká dodržiavaná tak zo strany zákonodarcu [Únie], ako aj zo strany vnútroštátnych zákonodarcov a súdov, ktoré právo [Únie] uplatňujú“.

55. Podľa ustálenej judikatúry je na preukázanie súladu ustanovenia práva Únie s touto zásadou potrebné overiť, či sú prostriedky, ktoré používa, vhodné na dosiahnutie sledovaného cieľa a či nezachádzajú ďalej, ako je na jeho dosiahnutie nevyhnutné.( )

56. Je jasné, že cieľom nariadenia č. 796/2004 (pozri odôvodnenie č. 55 jeho preambuly) je zaviesť – na účinnú ochranu finančných záujmov Únie – primerané opatrenia na boj proti nezrovnalostiam a podvodom so zavedením osobitných ustanovení pre prípady, ak sa zistia nezrovnalosti vo vzťahu ku kritériám dostupnosti rôznych dotknutých režimov podpory. Systém sankcií stanovený v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s článkom 51 ods. 1 tohto nariadenia smeruje k dosiahnutiu cieľa, ktorý je uvedený v odôvodnení č. 59: zabezpečiť, aby nároky za vyňatie pôdy z produkcie boli aktivované pred akýmikoľvek inými nárokmi v súlade s článkom 54 ods. 6 nariadenia č. 1782/2003. Posledné uvedené ustanovenie smeruje k dosiahnutiu cieľa, ktorý je uvedený v odôvodnení č. 32 preambuly tohto nariadenia: zachovať podmienky vyňatia ornej pôdy z produkcie.

57. Podľa mňa zo všetkých uvedených úvah vyplýva, že článok 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1 zavádza účinný systém sankcií, ktorý spôsobuje, že pre poľnohospodára je nevýhodné aktivovať menej nárokov za vyňatie z produkcie, než má k dispozícii. Ustanovenie je preto zjavne vhodné na dosiahnutie sledovaného cieľa.

58. Ako Komisia vysvetlila, normotvorca Únie si tým, že zvolil systém sankcií stanovený v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 51 ods. 1, aby spôsobil, že pre poľnohospodára je nevýhodné aktivovať menej nárokov za vyňatie z produkcie, než má k dispozícii, už vybral najmenej obmedzujúci prostriedok. A to preto, lebo s cieľom zamedziť poľnohospodárovi, aby mal viac nárokov za vyňatie pôdy z produkcie než plôch spôsobilých na vyňatie z produkcie, bolo možné zájsť tak ďaleko, aby sa poľnohospodárovi zabránilo vôbec mať k dispozícii nároky za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré nie sú spojené s plochou, alebo mať plochu spôsobilú na vyňatie z produkcie, ale nespojenú s nárokmi za vyňatie z produkcie, čo by bol zákaz, ktorý by negatívne ovplyvnil práva jednotlivcov vo väčšom rozsahu než administratívne sankcie účinné v súčasnosti, ktoré vedú iba k čiastočnému odmietnutiu žiadanej podpory Únie alebo prinajhoršom k tomu, že je zamietnutá celá taká podpora.

59. Napokon má Komisia pravdu aj v tom, keď tvrdí, že sankcia nie je neprimeraná. Článok 51 ods. 1 nariadenia č. 796/2004 stanovuje systém progresívnych sankcií, ktoré sú odstupňované podľa závažnosti nezrovnalosti.( ) Administratívna sankcia totiž nie je absolútna, ale odráža rozsah chyby, ku ktorej došlo. V spore vo veci samej je úplné odmietnutie jednotnej platby odôvodnené vzhľadom na krajnú situáciu, v ktorej sa Agrargut nachádza.( )

60. V dôsledku toho nie je predmetné ustanovenie v rozpore so zásadou proporcionality.

61. Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že systém sankcií stanovený v článku 51 nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 50 ods. 4 je uplatniteľný za okolností, o aké ide v spore vo veci samej.

IV – Návrh

62. Navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na prejudiciálne otázky, ktoré položil Verwaltungsgericht Schwerin, takto:

1. Podmienka uplatnenia sankcie, ktorá je stanovená v článku 50 ods. 4 písm. a) nariadenia Komisie (ES) č. 796/2004 z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 659/2006 z 27. apríla 2006, je splnená vtedy, keď poľnohospodár nenahlási celú plochu potrebnú na účely aktivácie nárokov za vyňatie pôdy z produkcie, ktoré má k dispozícii, a v rovnakom čase nahlási plochy na účely aktivácie iných nárokov, či už tieto plochy možno vyňať za produkcie, alebo nie.

2. Systém sankcií stanovený v článku 51 nariadenia č. 796/2004 v spojení s jeho článkom 50 ods. 4 je uplatniteľný za okolností, o aké ide v spore vo veci samej.