Vec C-27/07

Banque Fédérative du Crédit Mutuel

proti

Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Conseil d’État (Francúzsko)]

„Daň z príjmov právnických osôb — Smernica 90/435/EHS — Zdaniteľný príjem materskej spoločnosti — Neodpočítateľnosť nákladov a výdavkov vzťahujúcich sa na podiel v dcérskej spoločnosti — Paušálne určenie sumy uvedených nákladov — Horná hranica 5 % zisku rozdeľovaného dcérskou spoločnosťou — Zahrnutie daňových kreditov“

Návrhy prednesené 24. januára 2008 — generálna advokátka E. Sharpston I - 2070

Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 3. apríla 2008 I - 2083

Abstrakt rozsudku

Aproximácia právnych predpisov – Spoločný systém zdaňovania uplatniteľný na materské spoločnosti a dcérske spoločnosti z rôznych členských štátov – Smernica 90/435

(Smernica Rady 90/435, článok 4 ods. 2)

Pojem „zisky rozdelené dcérskou spoločnosťou“ v zmysle poslednej vety článku 4 ods. 2 smernice 90/435 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá do uvedených ziskov zahŕňa daňové kredity, ktoré boli poskytnuté s cieľom kompenzovať zrážkovú daň vyberanú členským štátom dcérskej spoločnosti od materskej spoločnosti.

Po prvé, znenie článku 4 ods. 2 smernice nebráni zahrnutiu daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu materskej spoločnosti v dcérskej spoločnosti. Zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice totiž zabezpečuje, že sadzba 5 % sa skutočne uplatní v zmysle rovnakého ustanovenia na celkovú sumu rozdeleného zisku, ktorý dostala materská spoločnosť. Po druhé, uvedené kredity smerujú k zamedzeniu právneho dvojitého zdanenia zisku rozdeľovaného dcérskou spoločnosťou svojej materskej spoločnosti. Preto zohľadnenie daňových kreditov poskytnutých materskej spoločnosti pri výpočte podielu nákladov a výdavkov vzťahujúcich sa na podiel v dcérskej spoločnosti umožňuje odzrkadliť sumu zisku, ktorý dcérska spoločnosť rozdelila, a zodpovedajúcu sumu, ktorú z tohto dôvodu materská spoločnosť napokon a skutočne dostala, čím neutralizuje vplyv zrážkovej dane, ktorú od materskej spoločnosti vybral členský štát dcérskej spoločnosti. Zahrnutie daňových kreditov do paušálnej sumy nákladov na riadenie týkajúcich sa podielu v zmysle článku 4 ods. 2 smernice teda je v súlade s cieľom daňovej neutrality cezhraničného rozdeľovania zisku dcérskou spoločnosťou svojej materskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte.

V rámci systému, ktorý zaviedla smernica, pokiaľ materská spoločnosť má podiel najmenej 25 % na imaní dcérskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, zrážkové dane v tomto inom štáte sú v zásade zakázané podľa článku 5 ods. 1 smernice. Určité členské štáty však mohli také zrážkové dane vyberať počas prechodného obdobia, ktoré im bolo poskytnuté v súlade s článkom 5 ods. 2 až 4 smernice. Smernica pritom neukladá členskému štátu povinnosť stanoviť započítanie takých zrážkových daní, pokiaľ si tento členský štát v súlade s článkom 4 ods. 1 smernice zvolil systém oslobodenia od dane. V tomto kontexte nemožno členskému štátu, ktorý si zvolil systém oslobodenia od dane, vytýkať, že kompenzuje daň vyberanú zrážkou v členskom štáte dcérskej spoločnosti poskytnutím daňového kreditu, pričom obmedzuje započítateľnosť uvedeného daňového kreditu na prípad, ak materská spoločnosť, ktorá dostala dividendy, ich v lehote piatich rokov prerozdelí svojim vlastným akcionárom. Okrem toho článok 4 ods. 2 smernice členskému štátu umožňuje, aby určil neodpočítateľné náklady na riadenie paušálnou sumou, ktorá nepresahuje 5 % ziskov rozdelených dcérskou spoločnosťou, pričom nerozlišuje medzi situáciou, keď si tento členský štát zvolil systém oslobodenia od dane, a situáciou, keď si zvolil systém započítania. Z toho plynie, že pokiaľ ide o pojem rozdelené zisky, toto ustanovenie nerozlišuje podľa toho, či uvedený štát má povinnosť stanoviť započítanie zrážkových daní vyberaných v členskom štáte dcérskej spoločnosti, alebo nie. Pokiaľ sa teda členský štát rozhodol využiť možnosť stanovenú v článku 4 ods. 2 smernice zahrnutím daňových kreditov do sumy rozdeľovaného zisku, na ktorú sa uplatní sadzba 5 %, nemožno mu vytýkať, že nerozlišuje podľa toho, či ide o daňové kredity, ktoré možno započítať s dlžnou daňou, alebo nie.

(pozri body 36 — 40, 42 — 46, 50 a výrok)