ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 8. októbra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal – Spojené kráľovstvo) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Custom

(Vec C-235/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 135 ods. 1 písm. a) - Oslobodenie poisťovacích transakcií od DPH - Poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov správcovi investičnými manažérmi - Vylúčenie akejkoľvek náhrady škody za riziko - Zamestnanecký dôchodkový systém - Vnútroštátna daňová prax - Výkon poisťovacej činnosti - Subjekty, ktoré majú povolenie - Subjekty, ktoré takého povolenie nemajú - Pojem „poisťovacie transakcie“)

(2020/C 414/05)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyne: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

Žalovaná: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Výrok rozsudku

Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že služby správy investícií poskytované v rámci zamestnaneckého dôchodkového systému s vylúčením akejkoľvek náhrady škody za riziko nemožno považovať za „poisťovacie transakcie“ v zmysle tohto ustanovenia a nemôže sa tak na ne vzťahovať oslobodenie od dane z pridanej hodnoty (DPH) stanovené v uvedenom ustanovení v prospech takýchto transakcií.

(1) Ú. v. EÚ C 172, 20.5.2019.
C 19/4

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. novembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Bucureşti – Rumunsko) – Orange România SA/Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)

(Vec C-61/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 95/46/ES - Článok 2 písm. h) a článok 7 písm. a) - Nariadenie (EÚ) 2016/679 - Článok 4 bod 11 a článok 6 ods. 1 písm. a) - Spracovávanie osobných údajov a ochrana súkromia - Získavanie a uchovávanie kópií dokladov totožnosti poskytovateľmi mobilných telekomunikačných služieb - Pojem „súhlas dotknutej osoby“ - Slobodne daný, konkrétny a informovaný prejav vôle - Vyhlásenie súhlasu formou začiarkavacieho políčka - Podpísanie zmluvy dotknutou osobou - Dôkazné bremeno)

(2021/C 19/04)

Jazyk konania: rumunčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunalul Bucureşti

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Orange România SA

Žalovaný: Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)

Výrok rozsudku

Článok 2 písm. h) a článok 7 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov, ako aj článok 4 bod 11 a článok 6 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 z 27. apríla 2016 o ochrane fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov a o voľnom pohybe takýchto údajov, ktorým sa zrušuje smernica 95/46/ES (všeobecné nariadenie o ochrane údajov), sa majú vykladať v tom zmysle, že prevádzkovateľ musí preukázať, že dotknutá osoba svojím aktívnym správaním vyjadrila svoj súhlas so spracúvaním jej osobných údajov a že vopred získala informáciu, ktorá sa týka všetkých okolností súvisiacich so spracúvaním údajov v zrozumiteľnej a ľahko dostupnej forme, ktorá je formulovaná jasne a jednoducho a ktorá jej umožní jednoducho určiť následky tohto súhlasu, aby sa zabezpečilo, že bude poskytnutý informovaný súhlas. Zmluvou o poskytovaní telekomunikačných služieb obsahujúcou zmluvnú podmienku, podľa ktorej bola dotknutá osoba informovaná a súhlasila so získavaním, ako aj uchovávaním kópie jej dokladu totožnosti na účely identifikácie, nemožno preukázať, že táto osoba platne poskytla svoj súhlas s týmto získavaním a následným uchovávaním v zmysle týchto ustanovení, ak

— zaškrtávacie políčko odkazujúce na túto zmluvnú podmienku bolo označené prevádzkovateľom pred podpísaním tejto zmluvy, alebo ak

— zmluvné ustanovenia tejto zmluvy môžu uviesť dotknutú osobu do omylu s ohľadom na možnosť uzavrieť dotknutú zmluvu, aj keď odmietne súhlasiť so spracúvaním jej údajov, alebo ak

— slobodná voľba namietať proti tomuto získavaniu a uchovávaniu bola nenáležite ovplyvnená týmto prevádzkovateľom tým, že vyžadoval, aby dotknutá osoba na účely odmietnutia udelenia súhlasu vyplnila dodatočný formulár, v ktorom sa zaznamenalo toto odmietnutie.

(1) Ú. v. EÚ C 164, 13.5.2019.
C 433/15

Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 22. októbra 2020 – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Európska komisia

(Vec C-702/19 P) (1)

(Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartel - Trh s potravinovými obalmi pre maloobchodný predaj - Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 101 ZFEÚ - Nariadenie (ES) č. 1/2003 článok 23 - Článok 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach - Základné právo na spravodlivé súdne konanie - Zásada rovnosti zbraní - Právo na „konfrontáciu“ - Výsluch svedkov - Odôvodnenie - Jediné a pokračujúce porušenie - Horná hranica pokuty)

(2020/C 433/17)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Odvolatelky: Silver Plastics GmbH & Co. KG (v zastúpení: M. Wirtz a S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (v zastúpení: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

Ďalší účastník konania: Európska komisia (v zastúpení: G. Meessen, I. Zaloguin a L. Wildpanner, splnomocnení zástupcovia)

Výrok rozsudku

1. Odvolanie sa zamieta.

2. Silver Plastics GmbH & Co. KG a Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

(1) Ú. v. EÚ C 383, 11.11.2019.
1.

Články 3 a 6 nariadenia Komisie (EÚ) č. 1407/2013 z 18. decembra 2013 o uplatňovaní článkov 107 a 108 Zmluvy o fungovaní Európskej únie na pomoc de minimis sa majú vykladať v tom zmysle, že podnik, ktorému členský štát sídla zamýšľa priznať pomoc de minimis, ktorá by z dôvodu existencie skoršej pomoci zvýšila celkovú sumu pomoci poskytnutej tomuto podniku tak, že by presahovala strop 200 000 eur v priebehu obdobia troch fiškálnych rokov, ktorý je stanovený v článku 3 ods. 2 nariadenia č. 1407/2013, sa môže až do poskytnutia tejto pomoci rozhodnúť pre zníženie žiadaného príspevku alebo pre úplné alebo čiastočné vzdanie sa už skôr získaných príspevkov s cieľom neprekročiť uvedený strop.
C 28/8

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 18. novembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Sąd Okręgowy w Warszawie – Poľsko) – Ryanair DAC/DelayFix, predtým Passenger Rights

(Vec C-519/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Justičná spolupráca v občianskych a obchodných veciach - Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 - Zmluva o leteckej preprave - Doložka o voľbe právomoci uzavretá cestujúcim v postavení spotrebiteľa - Pohľadávka tohto cestujúceho voči leteckej spoločnosti - Postúpenie tejto pohľadávky na spoločnosť na vymáhanie pohľadávok - Možnosť uplatnenia doložky o voľbe právomoci zo strany leteckej spoločnosti voči spoločnosti, ktorá nadobudla pohľadávku uvedeného cestujúceho - Smernica 93/13/EHS)

(2021/C 28/11)

Jazyk konania: poľština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Sąd Okręgowy w Warszawie

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Ryanair DAC

Žalovaná: DelayFix, predtým Passenger Rights

Výrok rozsudku

Článok 25 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že na spochybnenie právomoci súdu rozhodovať o žalobe o náhradu škody podanej na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 a smerujúcej proti leteckej spoločnosti, táto letecká spoločnosť nemôže namietať doložku o voľbe právomoci vloženú do zmluvy o preprave uzavretej medzi cestujúcim a touto leteckou spoločnosťou voči spoločnosti na vymáhanie pohľadávok, ktorej cestujúci postúpil svoju pohľadávku, s výnimkou prípadu, že podľa právnej úpravy členského štátu, ktorého súdy sú v tejto doložke určené, táto spoločnosť na vymáhanie pohľadávok vstúpila do všetkých práv a povinností pôvodnej zmluvnej strany, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu. Takáto doložka, ktorá je vložená bez toho, aby bola individuálne dohodnutá v zmluve uzavretej medzi spotrebiteľom, teda cestujúcim v leteckej doprave, a predajcom alebo dodávateľom, teda uvedenou leteckou spoločnosťou, a ktorá priznáva výlučnú právomoc súdu, v ktorého obvode sa nachádza sídlo tejto spoločnosti, sa prípadne musí považovať za nekalú podmienku v zmysle článku 3 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách.

(1) Ú. v. EÚ C 337, 7.10.2019.
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 18. novembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) ([prvostupňový súd (daňová komora), Spojené kráľovstvo] – Kaplan International colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Vec C-77/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 132 ods. 1 písm. f) - Oslobodenie služieb, ktoré poskytujú nezávislé skupiny osôb svojim členom, od dane - Uplatniteľnosť na skupiny na účely DPH - Článok 11 - Skupina na účely DPH)

(2021/C 28/03)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Kaplan International Colleges UK Ltd

Žalovaná: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok rozsudku

Článok 132 ods. 1 písm. f) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2008/8/EÚ z 12. februára 2008, sa má vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od dane upravené v tomto ustanovení sa neuplatňuje na služby poskytované nezávislou skupinou osôb skupine osôb, ktorú možno považovať za jednu zdaniteľnú osobu v zmysle článku 11 tejto smernice, pokiaľ všetci členovia tejto poslednej uvedenej skupiny nie sú členmi uvedenej nezávislej skupiny osôb. Existencia ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré stanovujú, že zastupujúci člen takejto skupiny osôb, ktorú možno považovať za jednu zdaniteľnú osobu, má vlastnosti a postavenie členov dotknutej nezávislej skupiny osôb na účely uplatnenia oslobodenia od dane stanoveného v prospech nezávislých skupín osôb, je v tejto súvislosti irelevantná.

(1) Ú. v. EÚ C 131, 8.4.2019.
C 44/5

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 9. decembra 2020 – Groupe Canal +/Európska komisia, Francúzska republika, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors – EFAD’s, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC)

(Vec C-132/19 P) (1)

(Odvolanie - Hospodárska súťaž - Kartely - Televízne vysielanie - Nariadenie (ES) č. 1/2003 - Článok 9 a článok 16 ods. 1 - Rozhodnutie, ktorým sa záväzky stali záväznými - Absolútna územná ochrana - Zneužitie právomoci - Predbežné posúdenie - Neexistencia povinnosti Európskej komisie zohľadniť úvahy týkajúce sa uplatnenia článku 101 ods. 3 ZFEÚ - Dohody, ktorých cieľom je rozdelenie vnútroštátnych trhov - Neexistencia povinnosti Komisie analyzovať dotknuté vnútroštátne trhy po jednom - Proporcionalita - Porušenie zmluvných práv tretích osôb)

(2021/C 44/05)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Odvolateľka: Groupe Canal + (v zastúpení: P. Wilhelm, P. Gassenbach a O. de Juvigny, avocats)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia (v zastúpení: A. Dawes, C. Urraca Caviedes a L. Wildpanner, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: E. de Moustier a M. P. Dodeller, splnomocnení zástupcovia), Union des producteurs de cinéma (UPC) (v zastúpení: E. Lauvaux, avocat), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors – EFADs (v zastúpení: O. Sasserath, avocat), Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) (v zastúpení: A. Fratini, avvocatessa)

Výrok rozsudku

1. Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 12. decembra 2018, Groupe Canal +/Komisia (T-873/16, EU:T:2018:904), sa zrušuje.

2. Rozhodnutie Európskej komisie z 26. júla 2016 týkajúce sa konania podľa článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.40023 – Cezhraničný prístup k platenej televízii) sa zrušuje.

3. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Groupe Canal + SA, European Film Agency Directors – EFADs a Union des producteurs de cinéma (UPC) v rámci tohto odvolacieho konania a prvostupňového konania, ako aj trovy konania, ktoré vynaložila C More Entertainment AB v prvostupňovom konaní.

4. Francúzska republika znáša svoje vlastné trovy konania.

5. Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) znáša svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 131, 8.4.2019.
1.

Belgické kráľovstvo si tým, že správne neprebralo: — článok 9 ods. 1 písm. a) oboch smerníc 2009/72 a 2009/73, — článok 37 ods. 4 písm. a) a b) smernice 2009/72 a článok 41 ods. 4 písm. a) a b) smernice 2009/73, ako aj — článok 37 ods. 6 písm. a) až c) a článok 37 ods. 9 smernice 2009/72, ako aj článok 41 ods. 6 písm. a) až c) a článok 41 ods. 9 smernice 2009/73, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorou sa zrušuje smernica 2003/54/ES, a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/73/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh so zemným plynom, ktorou sa zrušuje smernica 2003/55/ES.
C 53/7

Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 17. decembra 2020 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Grondwettelijk Hof – Belgicko) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België a i./Vlaamse Regering

(Vec C-336/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Ochrana zvierat počas ich usmrcovania - Nariadenie (ES) č. 1099/2009 - Článok 4 ods. 1 - Povinnosť omráčenia zvierat pred usmrcovaním - Článok 4 ods. 4 - Výnimka pre rituálne zabíjanie - Článok 26 ods. 2 - Možnosť členských štátov prijať vnútroštátne predpisy na zabezpečenie väčšej ochrany zvierat v prípade rituálneho zabíjania - Výklad - Vnútroštátna právna úprava, ktorá v prípade rituálneho zabíjania vyžaduje omráčenie, ktoré je zvratné a nespôsobuje smrť - Článok 13 ZFEÚ - Charta základných práv Európskej únie - Článok 10 - Sloboda náboženského vyznania - Sloboda prejavovať svoje náboženské vyznanie - Obmedzenie - Proporcionalita - Neexistencia konsenzu medzi členskými štátmi Európskej únie - Voľná úvaha priznaná členským štátom - Zásada subsidiarity - Platnosť - Diferencované zaobchádzanie s rituálnym zabíjaním a usmrcovaním zvierat počas poľovníckych alebo rybolovných činností, ako aj počas kultúrnych alebo športových podujatí - Neexistencia diskriminácie - Články 20, 21 a 22 Charty základných práv)

(2021/C 53/07)

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Grondwettelijk Hof

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: Centraal Israëlitisch Consistorie van België a i., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België a i., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial a Congrès juif européen VZW a i.

Žalovaný: Vlaamse Regering

za účasti: LI, Waalse Regering, Kosher Poultry BVBA a i., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

Výrok rozsudku

1. Článok 26 ods. 2 prvý pododsek písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 1099/2009 z 24. septembra 2009 o ochrane zvierat počas usmrcovania v spojení s článkom 13 ZFEÚ a článkom 10 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni právnej úprave členského štátu, ktorá v rámci rituálneho zabíjania vyžaduje proces zvratného omráčenia, ktorý nespôsobuje smrť zvieraťa.

2. Preskúmanie tretej prejudiciálnej otázky neodhalilo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 26 ods. 2 prvého pododseku písm. c) nariadenia č. 1099/2009.

(1) Ú. v. EÚ C 270, 12.8.2019.
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 20. januára 2021 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené kráľovstvo] – Secretary of State for the Home Department/OA

(Vec C-255/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 2004/83/ES - Minimálne ustanovenia pre priznanie postavenia utečenca alebo osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu - Uznanie za utečenca - Článok 2 písm. c) - Zánik postavenia utečenca - Článok 11 - Zmena okolností - Článok 11 ods. 1 písm. e) - Možnosť domáhať sa ochrany krajiny pôvodu - Kritériá posúdenia - Článok 7 ods. 2 - Finančná a sociálna podpora - Chýbajúca relevantnosť)

(2021/C 79/04)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Secretary of State for the Home Department

Žalovaný: OA

za účasti: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

Výrok rozsudku

1. Článok 11 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že „ochrana“ uvedená v tomto ustanovení v súvislosti so zánikom postavenia utečenca musí spĺňať rovnaké požiadavky, aké vyplývajú z článku 2 písm. c) tejto smernice v spojení s jej článkom 7 ods. 1 a 2 v súvislosti s priznaním tohto postavenia.

2. Článok 11 ods. 1 písm. e) smernice 2004/83 v spojení s článkom 7 ods. 2 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že prípadná sociálna a finančná podpora zabezpečená súkromnými aktérmi, ako je rodina alebo klan dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny, nespĺňa požiadavky ochrany vyplývajúce z týchto ustanovení a nie je relevantná ani na účely posúdenia účinnosti alebo dostupnosti ochrany zabezpečovanej štátom v zmysle článku 7 ods. 1 písm. a) tejto smernice, ani na účely určenia pretrvávania oprávnenej obavy z prenasledovania podľa článku 11 ods. 1 písm. e) uvedenej smernice v spojení s článkom 2 písm. c) tejto smernice.

(1) Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.
C 79/5

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht des Saarlandes – Nemecko) – QM/Finanzamt Saarbrücken

(Vec C-288/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Dane - Daň z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 2 ods. 1 písm. c) - Poskytovanie služieb za protihodnotu - Článok 26 ods. 1 - Transakcie, ktoré sa považujú za poskytovanie služieb za protihodnotu - Článok 56 ods. 2 - Určenie miesta daňovej povinnosti - Prenájom dopravných prostriedkov - Prenechanie služobných vozidiel zamestnancom)

(2021/C 79/05)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Finanzgericht des Saarlandes

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: QM

Žalovaný: Finanzamt Saarbrücken

Výrok rozsudku

Článok 56 ods. 2 prvý pododsek smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2008/8/ES z 12. februára 2008, sa má vykladať v tom zmysle, že do jeho pôsobnosti nepatrí prenechanie vozidla patriaceho podniku zdaniteľnou osobou jej zamestnancovi, ak táto transakcia nepredstavuje poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) tejto smernice. Naproti tomu uvedený článok 56 ods. 2 prvý pododsek sa uplatňuje na túto transakciu, ak ide o poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle uvedeného článku 2 ods. 1 písm. c) a ak tento zamestnanec získal za nájomné a na dojednané obdobie dlhšie ako 30 dní právo nepretržite používať toto vozidlo na súkromné účely a vylúčiť z výkonu tohto práva iné osoby.

(1) Ú. v. EÚ C 206, 17.6.2019.
C 79/15

Rozsudok Súdneho dvora (ôsma komora) z 21. januára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španielsko) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT

(Vec C-843/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami v oblasti sociálneho zabezpečenia - Smernica 79/7/EHS - Článok 4 ods. 1 - Dobrovoľný odchod do predčasného starobného dôchodku - Predčasný starobný dôchodok - Oprávnenosť - Výška dôchodku, ktorý sa má poberať a ktorá sa musí rovnať aspoň zákonom stanovenej minimálnej výške - Pomer pracovníkov každého pohlavia, ktorí sú vylúčení z nároku na predčasný starobný dôchodok - Odôvodnenie prípadného konkrétneho znevýhodnenia pracovníkov ženského pohlavia - Ciele sociálnej politiky dotknutého členského štátu)

(2021/C 79/18)

Jazyk konania: španielčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Žalovaný: BT

Výrok rozsudku

Článok 4 ods. 1 smernice Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade dobrovoľného odchodu do predčasného starobného dôchodku pracovníka, ktorý sa zúčastňuje na všeobecnom systéme sociálneho zabezpečenia, podmieňuje jeho nárok na predčasný starobný dôchodok tým, aby sa výška tohto dôchodku rovnala aspoň minimálnej výške dôchodku, na ktorú by mal tento pracovník nárok vo veku 65 rokov, aj keď uvedená právna úprava znevýhodňuje najmä pracovníkov ženského pohlavia v porovnaní s pracovníkmi mužského pohlavia, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, pokiaľ je tento dôsledok možné odôvodniť legitímnymi cieľmi sociálnej politiky, ktoré nesúvisia s diskrimináciou na základe pohlavia

(1) Ú. v. EÚ C 54, 17.2.2020.
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 20. januára 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Lexel AB/Skatteverket

(Vec C-484/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Článok 49 ZFEÚ - Sloboda usadiť sa - Daň z príjmov právnických osôb - Zdanenie pridružených spoločností - Vnútroštátna daňová právna úprava, ktorá v prípade získania značnej daňovej výhody zakazuje, aby spoločnosť so sídlom v jednom členskom štáte odpočítala úroky zaplatené spoločnosti usadenej v inom členskom štáte a patriacej do tej istej skupiny spoločností)

(2021/C 79/13)

Jazyk konania: švédčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Högsta förvaltningsdomstolen

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Lexel AB

Žalovaný: Skatteverket

Výrok rozsudku

Článok 49 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej spoločnosť usadená v jednom členskom štáte nie je oprávnená vykonať odpočítanie úrokov zaplatených spoločnosti patriacej do tej istej skupiny a usadenej v inom členskom štáte z dôvodu, že záväzok, ktorý ich spája, bol zrejme dohodnutý hlavne s cieľom získať značnú daňovú výhodu, zatiaľ čo záver o existencii takejto daňovej výhody by nebol prijatý, ak by boli obe spoločnosti usadené v prvom členskom štáte, pretože v takomto prípade by sa na ne uplatnili ustanovenia týkajúce sa finančných prevodov v rámci skupiny.

(1) Ú. v. EÚ C 295, 2.9.2019.