Článok 14 ods. 3 nariadenia č. 1998/78 ustanovujúceho podrobné pravidlá pre vyrovnávanie nákladov na skladovanie cukru, zmeneného a doplneného nariadením č. 1714/88, v spojení s článkom 2 ods. 2 druhým pododsekom nariadenia č. 2670/81 ustanovujúceho podrobné vykonávacie pravidlá pre výrobu cukru, ktorá presahuje kvótu, zmeneného a doplneného nariadením č. 3892/88, sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ ide o situáciu, keď chce výrobca pri vývoze nahradiť množstvo cukru C zodpovedajúcim množstvom cukru podliehajúcemu kvóte vyrobeným iným výrobcom, je potrebné v rámci náhrady skladovacích nákladov zohľadniť podmienky upravené v tomto poslednom uvedenom ustanovení. Tieto podmienky zahŕňajú okrem iného požiadavku, aby bol cukor, ktorým sa má uskutočniť náhrada, vyrobený iným výrobcom usadeným na území toho istého členského štátu.

Napriek prípadnej nejasnosti znenia článku 2 ods. 2 druhého pododseku nariadenia č. 2670/81 v pôvodnej nemeckej verzii, zo znenia tohto ustanovenia v ostatných úradných jazykových verziách, a z iných jazykových verzií však výslovne vyplýva, že normotvorca Únie zaviedol ako podmienku na náhradu cukru C pri vývoze, aby bol cukor, ktorým sa má uskutočniť náhrada, vyrobený iným výrobcom usadeným na území toho istého členského štátu. Navyše táto podmienka jasne vyplýva z nemeckej verzie tohto nariadenia uplatniteľného ratione temporis na skutkový stav vo veci samej.

Pokiaľ ide o platnosť článku 2 ods. 2 druhého pododseku nariadenia č. 2670/81 z hľadiska článkov 34 ZFEÚ a 35 ZFEÚ, aj keď podmienka, podľa ktorej musí byť cukor, ktorým sa má uskutočniť náhrada, vyrobený iným výrobcom usadeným na území toho istého členského štátu, predstavuje obmedzenie v zmysle uvedených ustanovení, je táto podmienka v každom prípade odôvodnená, keďže je nevyhnutným dôsledkom systému kvót zavedeného nariadením č. 1785/81 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru, zmeneného a doplneného nariadením č. 1069/89.

Ako vyplýva z tretieho, desiateho a štrnásteho odôvodnenia nariadenia č. 1785/81, režim kvót je jedným z opatrení organizácie trhov v sektore cukru, ktorého konečným cieľom je stabilizovať trh Únie, a teda zabezpečiť najmä zachovanie nevyhnutných záruk v oblasti zamestnanosti a životnej úrovne výrobcom v Únii. V tomto ohľade zaručujú vnútroštátne kvóty výrobcom ceny platné v Únii a odbyt ich výroby.

Normotvorca Únie na tento účel stanovil rozdelenie výroby cukru v Únii členskými štátmi. Každému členskému štátu prináleží rozdelenie základného množstva, ktoré mu bolo pridelené, medzi výrobcov usadených na jeho území, aby na svojom území reguloval výrobu cukru.

Takáto náhrada pri vývoze cukru C medzi výrobcami usadenými v rôznych členských štátoch, ktorá patrí do rámca rôznych vnútroštátnych kvót, by pritom mohla narušiť štruktúru systému výrobných kvót zavedeného základným nariadením, keďže by totiž v skutočnosti znamenalo prevedenie kvót z výrobcu dodávajúceho cukor, ktorým sa má uskutočniť náhrada, na výrobcu vykonávajúceho túto náhradu. Z toho by najmä vyplývalo to, že kvóty, ktorými disponujú výrobcovia, by už nezodpovedali kvótam, ktoré im boli pôvodne pridelené ich príslušnými členskými štátmi podľa ich základného množstva.

(pozri body 35, 38 – 41, 43, bod 1 výroku)