Vec C‑285/12

Aboubacar Diakité

proti

Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Conseil d’État (Belgicko)]

„Smernica 2004/83/ES — Minimálne ustanovenia na priznanie postavenia utečenca alebo osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu — Osoba oprávnená na doplnkovú ochranu — Článok 15 písm. c) — Vážne a individuálne ohrozenia života alebo osoby civilistu z dôvodu neselektívneho násilia v prípade ozbrojeného konfliktu — Pojem ‚vnútroštátny ozbrojený konflikt‘ — Výklad, ktorý je nezávislý od výkladu medzinárodného humanitárneho práva — Kritériá posúdenia“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. januára 2014

Kontroly na hraniciach, azyl a prisťahovalectvo — Azylová politika — Postavenie utečenca alebo osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu — Smernica 2004/83 — Podmienky na priznanie nároku na doplnkovú ochranu — Článok 2 písm. e) a článok 15 písm. c) — Vážne a individuálne ohrozenia — Pojem vnútroštátny ozbrojený konflikt — Výklad, ktorý je nezávislý od výkladu medzinárodného humanitárneho práva — Kritériá posúdenia

[Smernica Rady 2004/83, článok 2 písm. e) a článok 15 písm. c)]

Článok 15 písm. c) smernice Rady 2004/83 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že existenciu vnútroštátneho ozbrojeného konfliktu treba na účely uplatnenia tohto ustanovenia pripustiť, pokiaľ ozbrojené sily štátu čelia jednej alebo viacerým ozbrojeným skupinám alebo pokiaľ sa stretnú proti sebe dve alebo viaceré ozbrojené skupiny, pričom nie je potrebné, aby sa tento konflikt mohol kvalifikovať ako ozbrojený konflikt, ktorý nemá medzinárodný charakter v zmysle medzinárodného humanitárneho práva, ani aby intenzita ozbrojených stretov, úroveň organizácie prítomných ozbrojených síl alebo dĺžka konfliktu boli posúdené inak ako úroveň násilia na dotknutom území.

Medzinárodné humanitárne právo a režim doplnkovej ochrany stanovený smernicou 2004/83 totiž sledujú odlišné ciele a zavádzajú zjavne odlišné mechanizmy ochrany. Preto ak nemajú byť narušené oblasti pôsobnosti vlastné každému z týchto dvoch režimov, ktoré sú definované medzinárodným humanitárnym právom a v článku 2 písm. e) smernice v spojení s jej článkom 15 písm. c), možnosť využiť tento posledný uvedený režim nemožno podmieniť zistením, že podmienky uplatnenia prvého režimu sú splnené.

Konštatovanie existencie ozbrojeného konfliktu v zmysle smernice nemožno podmieniť stanovenou úrovňou organizácie prítomných ozbrojených síl alebo konkrétnou dĺžkou konfliktu, pokiaľ tieto skutočnosti postačujú na určenie, že strety, ktorým sú tieto ozbrojené sily vystavené, spôsobujú takú mieru neselektívneho násilia, že existujú podstatné a preukázané dôvody domnievať sa, že civilista vyhostený do predmetnej krajiny, prípadne do predmetného regiónu by zo samotného dôvodu svojej prítomnosti na tomto území podstúpil skutočné riziko vážneho a individuálneho ohrozenia života a svojej osoby, a vytvárajú tak skutočnú potrebu medzinárodnej ochrany žiadateľa.

(pozri body 24, 26, 30, 34, 35 a výrok)

Vec C‑285/12

Aboubacar Diakité

proti

Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Conseil d’État (Belgicko)]

„Smernica 2004/83/ES — Minimálne ustanovenia na priznanie postavenia utečenca alebo osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu — Osoba oprávnená na doplnkovú ochranu — Článok 15 písm. c) — Vážne a individuálne ohrozenia života alebo osoby civilistu z dôvodu neselektívneho násilia v prípade ozbrojeného konfliktu — Pojem ‚vnútroštátny ozbrojený konflikt‘ — Výklad, ktorý je nezávislý od výkladu medzinárodného humanitárneho práva — Kritériá posúdenia“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 30. januára 2014

Kontroly na hraniciach, azyl a prisťahovalectvo – Azylová politika – Postavenie utečenca alebo osoby oprávnenej na doplnkovú ochranu – Smernica 2004/83 – Podmienky na priznanie nároku na doplnkovú ochranu – Článok 2 písm. e) a článok 15 písm. c) – Vážne a individuálne ohrozenia – Pojem vnútroštátny ozbrojený konflikt – Výklad, ktorý je nezávislý od výkladu medzinárodného humanitárneho práva – Kritériá posúdenia

[Smernica Rady 2004/83, článok 2 písm. e) a článok 15 písm. c)]

Článok 15 písm. c) smernice Rady 2004/83 o minimálnych ustanoveniach pre oprávnenie a postavenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva ako utečencov alebo osôb, ktoré inak potrebujú medzinárodnú ochranu, a obsah poskytovanej ochrany sa má vykladať v tom zmysle, že existenciu vnútroštátneho ozbrojeného konfliktu treba na účely uplatnenia tohto ustanovenia pripustiť, pokiaľ ozbrojené sily štátu čelia jednej alebo viacerým ozbrojeným skupinám alebo pokiaľ sa stretnú proti sebe dve alebo viaceré ozbrojené skupiny, pričom nie je potrebné, aby sa tento konflikt mohol kvalifikovať ako ozbrojený konflikt, ktorý nemá medzinárodný charakter v zmysle medzinárodného humanitárneho práva, ani aby intenzita ozbrojených stretov, úroveň organizácie prítomných ozbrojených síl alebo dĺžka konfliktu boli posúdené inak ako úroveň násilia na dotknutom území.

Medzinárodné humanitárne právo a režim doplnkovej ochrany stanovený smernicou 2004/83 totiž sledujú odlišné ciele a zavádzajú zjavne odlišné mechanizmy ochrany. Preto ak nemajú byť narušené oblasti pôsobnosti vlastné každému z týchto dvoch režimov, ktoré sú definované medzinárodným humanitárnym právom a v článku 2 písm. e) smernice v spojení s jej článkom 15 písm. c), možnosť využiť tento posledný uvedený režim nemožno podmieniť zistením, že podmienky uplatnenia prvého režimu sú splnené.

Konštatovanie existencie ozbrojeného konfliktu v zmysle smernice nemožno podmieniť stanovenou úrovňou organizácie prítomných ozbrojených síl alebo konkrétnou dĺžkou konfliktu, pokiaľ tieto skutočnosti postačujú na určenie, že strety, ktorým sú tieto ozbrojené sily vystavené, spôsobujú takú mieru neselektívneho násilia, že existujú podstatné a preukázané dôvody domnievať sa, že civilista vyhostený do predmetnej krajiny, prípadne do predmetného regiónu by zo samotného dôvodu svojej prítomnosti na tomto území podstúpil skutočné riziko vážneho a individuálneho ohrozenia života a svojej osoby, a vytvárajú tak skutočnú potrebu medzinárodnej ochrany žiadateľa.

(pozri body 24, 26, 30, 34, 35 a výrok)