Keywords

Summary



Keywords

1. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov – Rozsah

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4, článok 9 ods. 4 a článok 11 ods. 2)

2. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2 tretia zarážka)

3. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly – Ochrana obchodných záujmov fyzickej alebo právnickej osoby

(Článok 287 ES; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 2 ods. 3 a článok 4 ods. 2 prvá a tretia zarážka; nariadenie Rady č. 4064/89, článok 17, a nariadenie Rady č. 139/2004, článok 17)

4. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Dokumenty pochádzajúce od tretej osoby

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 1, 2 a 4)

5. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana rozhodovacieho procesu

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 3 prvý pododsek)

6. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana právnych stanovísk

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, odôvodnenie č. 6 a článok 4 ods. 2 druhá zarážka)

7. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov – Preskúmanie vedúce k osobitne neprimeranému zaťaženiu – Výnimka z povinnosti preskúmania

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 6)

8. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Prevažujúci verejný záujem, ktorý odôvodňuje zverejnenie dokumentov

(Článok 255 ES; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok. 2 ods. 1 a článok 4 ods. 3 druhý pododsek)

Summary

1. Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne posúdenie obsahu dokumentov uvedených v žiadosti o prístup k týmto dokumentom predstavuje principiálne riešenie, ktoré sa uplatňuje na všetky výnimky uvedené v odsekoch 1 až 3 článku 4 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie bez ohľadu na oblasť, na ktorú sa požadované dokumenty vzťahujú.

Toto principiálne riešenie však neznamená, že také preskúmanie sa vyžaduje za každých okolností. Keďže cieľom konkrétneho a individuálneho preskúmania, ktoré inštitúcia v zásade musí vykonať ako odpoveď na žiadosť o prístup podanú na základe nariadenia č. 1049/2001, je umožniť dotknutej inštitúcii jednak posúdiť, do akej miery je niektorá z výnimiek z práva na prístup uplatniteľná, a jednak posúdiť možnosť čiastočného prístupu, spomínané preskúmanie totiž nemusí byť nevyhnutné, ak je vzhľadom na osobitné okolnosti veci zjavné, že prístup má byť zamietnutý, alebo naopak, povolený.

Okrem iného všeobecnosť odôvodnenia, o ktoré sa opiera zamietnutie prístupu, ako aj jeho stručnosť alebo jeho stereotypný charakter môžu predstavovať dôkaz o absencii konkrétneho preskúmania iba v prípadoch, v ktorých je objektívne možné uviesť dôvody zamietnutia prístupu ku každému dokumentu bez zverejnenia obsahu tohto dokumentu alebo jeho podstatnej časti, a teda bez pozbavenia výnimky jej hlavného účelu. Potreba, aby sa inštitúcie zdržali uvádzania skutočností, ktoré by nepriamo porušili záujmy, ktoré majú výnimky osobitne chrániť, je zdôraznená predovšetkým v článku 9 ods. 4 a článku 11 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001.

Nakoniec na dokumenty patriace do tej istej kategórie možno použiť jedno a to isté odôvodnenie, najmä v prípade, ak tieto dokumenty obsahujú rovnaký typ informácií. Prináleží teda Všeobecnému súdu, aby posúdil, či sa uvedená výnimka zjavne a úplne vzťahuje na dokumenty patriace do tejto kategórie.

(pozri body 44 – 47)

2. Článok 4 ods. 2 tretia zarážka nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie sa musí vykladať tak, že toto ustanovenie, ktorého cieľom je ochrana účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly, sa uplatní len vtedy, ak sprístupnenie predmetných dokumentov môže ohroziť dovŕšenie týchto činností.

Iste, na jednotlivé úkony vyšetrovania alebo inšpekcie sa môžu naďalej vzťahovať výnimky založené na ochrane inšpekcií, vyšetrovania a kontroly, pokiaľ vyšetrovanie alebo inšpekcia pokračujú, a to aj vtedy, ak sa konkrétne vyšetrovanie alebo inšpekcia, ktoré viedli k správe, ku ktorej sa žiada o prístup, skončili.

Pripustiť, že na všetky dokumenty, ktoré majú súvis s inšpekciami, vyšetrovaním alebo kontrolou, sa vzťahuje výnimka uvedená v článku 4 ods. 2 tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 až dovtedy, kým nie sú prijaté opatrenia, ktoré majú nadväzovať na takéto konania, by však znamenalo podmieniť prístup k uvedeným dokumentom neistou, budúcou a prípadne v čase vzdialenou udalosťou, ktorá závisí od rýchlosti a usilovnosti jednotlivých orgánov. Takéto riešenie by bolo v rozpore s cieľom, ktorým je prístup verejnosti k dokumentom inštitúcií, v úsilí poskytnúť občanom možnosť efektívnejšie kontrolovať zákonnosť výkonu verejnej moci.

(pozri body 72 – 75)

3. Podľa článku 2 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie sa ustanovenia týkajúce sa prístupu verejnosti k dokumentom Komisie vzťahujú na všetky dokumenty zo všetkých oblastí činnosti Európskej únie, ktoré táto inštitúcia má, to znamená na všetky dokumenty, ktoré vypracovala alebo dostala a ktoré má v držbe. V oblasti koncentrácií teda nemožno pripustiť, aby sa korešpondencia medzi Komisiou a dotknutými osobami považovala za dokument, na ktorý sa zjavne vzťahuje výnimka vzťahujúca sa na ochranu účelu vyšetrovania alebo výnimka vzťahujúca sa na ochranu obchodných záujmov. Hoci sa tieto výnimky prípadne vzťahujú na určité dokumenty, ktoré Komisia vypracovala alebo ktoré jej boli poskytnuté, nie je to nevyhnutne prípad všetkých dokumentov alebo celého obsahu týchto dokumentov. Komisii prinajmenšom prináleží, aby sa o tom ubezpečila konkrétnym a skutočným preskúmaním každého dokumentu, ako to vyžaduje článok 4 ods. 2 prvá zarážka uvedeného nariadenia.

Pokiaľ má verejnosť právo na prístup k dokumentom obsahujúcim niektoré informácie, nemožno tieto informácie považovať za informácie, ktoré majú zo svojej podstaty charakter profesijného tajomstva alebo obchodného tajomstva. Ani článok 287 ES, ani článok 17 nariadení č. 4064/89 a 139/2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi nemôžu brániť zverejneniu dokumentu, na ktorý sa nevzťahuje jedna z výnimiek stanovených nariadením č. 1049/2001.

(pozri body 86, 90, 94, 123, 124)

4. Podľa článku 4 ods. 4 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, pokiaľ ide o dokumenty pochádzajúce od tretej osoby a nie je jasné, či dokument môže alebo nemôže byť zverejnený, sa inštitúcia poradí s touto treťou osobou s cieľom posúdiť, či sa môže použiť výnimka stanovená v článku 4 ods. 1 alebo 2. Z toho vyplýva, že inštitúcie nie sú povinné sa poradiť s dotknutými tretími osobami, ak je zjavné, že dokument môže alebo nemôže byť zverejnený. Vo všetkých ostatných prípadoch sa inštitúcie musia poradiť s dotknutou treťou osobou. Preto konzultácia s tretími osobami v zásade predstavuje predchádzajúcu podmienku posúdenia toho, či sa v prípade dokumentov pochádzajúcich od tretích osôb uplatnia výnimky z prístupu uvedené v článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1049/2001. Nekonzultovanie s tretími osobami, ktoré sú autormi dokumentov, je teda v súlade s týmto nariadením, len ak sa jedna z výnimiek stanovených uvedeným nariadením jasne použije na dotknuté dokumenty.

(pozri body 126, 127)

5. Uplatnenie výnimky založenej na ochrane rozhodovacieho procesu stanovenej v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie predpokladá, že je preukázané, že prístup k požadovaným dokumentom môže konkrétne a skutočne poškodiť ochranu rozhodovacieho procesu Komisie, a že toto riziko ohrozenia je primerane predvídateľné, a nie čisto hypotetické.

Okrem toho na uplatnenie tejto výnimky musí byť narušenie rozhodovacieho procesu vážne. Je to tak najmä v prípade, ak má zverejnenie uvedených dokumentov podstatný vplyv na rozhodovací proces. Posúdenie závažnosti závisí od celkových okolností prípadu, najmä od negatívnych účinkov na rozhodovací proces, ktoré inštitúcia uvádza v súvislosti so zverejnením uvedených dokumentov. Odôvodnenia uvedené všeobecne a abstraktne bez toho, aby boli podporené detailnou argumentáciou vzhľadom na obsah dotknutých dokumentov, nemôžu byť dostatočné na odôvodnenie zamietnutia prístupu k požadovaným dokumentom, lebo inak by bola porušená zásada doslovného výkladu výnimiek stanovených v článku 4 nariadenia č. 1049/2001 a osobitne výnimky stanovenej v článku 4 ods. 3 uvedeného nariadenia.

(pozri body 140, 141, 143)

6. Výnimku vzťahujúcu sa na právne poradenstvo stanovenú v článku 4 ods. 2 druhej zarážke nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie treba vykladať ako výnimku, ktorá má za cieľ chrániť záujem Komisie požiadať o právne stanoviská a dostať stanoviská, ktoré sú otvorené, objektívne a kompletné. Nebezpečenstvo poškodenia tohto záujmu musí byť na to, aby sa naň dalo odvolávať, primerane predvídateľné, a nie čisto hypotetické.

V tejto súvislosti nie je záujem verejnosti na sprístupnení dokumentu na základe povinnosti transparentnosti – ktorá má umožniť občanom tesnejšie sa zapájať do rozhodovacieho procesu a zaručiť, že v demokratickom systéme bude administratíva legitímnejšou, efektívnejšou a zodpovednejšou voči občanovi –rovnaký, ak tento dokument spadá do správneho konania, v ktorom sa uplatňujú pravidlá upravujúce kontrolu koncentrácií alebo právo hospodárskej súťaže vo všeobecnosti, alebo ak sa tento dokument týka konania, v rámci ktorého dotknutá inštitúcia vystupuje ako zákonodarca, a keď by v zmysle odôvodnenia č. 6 nariadenia č. 1049/2001 mal byť umožnený širší prístup k dokumentom.

(pozri body 156, 161)

7. Keďže právo na prístup k dokumentom inštitúcií predstavuje zásadné riešenie, výnimka z povinnosti preskúmania môže byť prijatá iba výnimočne a iba vtedy, keď sa ukáže, že administratívne zaťaženie vyvolané konkrétnym a individuálnym preskúmaním dokumentov je príliš zaťažujúce a presahuje medze toho, čo môže byť rozumne požadované.

Okrem toho inštitúcia, ktorá sa dovoláva výnimky spojenej s neprimeraným zaťažením spôsobeným žiadosťou o prístup k dokumentom podľa nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, znáša dôkazné bremeno o rozsahu zaťaženia.

Ak inštitúcia predložila dôkaz o neprimeranom administratívnom zaťažení spôsobenom konkrétnym a individuálnym preskúmaním dokumentov uvedených v žiadosti, má povinnosť pokúsiť sa dohodnúť so žiadateľom s cieľom na jednej strane zistiť alebo spresniť jeho záujem na získaní dotknutých dokumentov a na druhej strane konkrétne zvážiť možnosti, ktoré sa jej ponúkajú, na účely prijatia menej vynucovacieho opatrenia než konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov. Inštitúcia je však v tejto súvislosti povinná uprednostniť možnosť, ktorá je čo najvýhodnejšia vo vzťahu k právu na prístup žiadateľa, pričom sama osebe nepredstavuje úlohu presahujúcu mieru toho, čo môže byť rozumne požadované.

Z uvedeného vyplýva, že inštitúcia môže upustiť od konkrétneho a individuálneho preskúmania, iba ak skutočne preštudovala všetky ostatné možnosti prichádzajúce do úvahy a ak vo svojom rozhodnutí podrobne vysvetlila dôvody, pre ktoré zo všetkých týchto možností vyplýva neprimerané pracovné zaťaženie.

Rozhodnutie Komisie, ktoré celkovo zamieta akýkoľvek čiastočný prístup žalobkyne, by mohlo byť zákonné len za predpokladu, že by Komisia bola predtým konkrétne vysvetlila dôvody, pre ktoré riešenia alternatívne ku konkrétnemu a individuálnemu preskúmaniu každého z dotknutých dokumentov takisto predstavovali neprimerané pracovné zaťaženie.

(pozri body 170 – 174)

8. Vzhľadom na všeobecnú zásadu prístupu k dokumentom, tak ako je upravená v článku 255 ES a v odôvodneniach č. 1 a 2 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, musí mať prevažujúci verejný záujem, ktorý odôvodňuje zverejnenie, objektívny a všeobecný charakter a nemožno ho zamieňať s osobitnými alebo so súkromnými záujmami týkajúcimi sa napríklad žaloby proti inštitúciám, lebo takéto osobitné alebo súkromné záujmy nepredstavujú relevantnú okolnosť v rámci porovnávania záujmov v zmysle článku 4 ods. 3 druhého pododseku tohto nariadenia.

Podľa článku 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 je totiž adresátom práva na prístup k dokumentom inštitúcií každý občan Únie a každá fyzická alebo právnická osoba s bydliskom alebo so sídlom v niektorom členskom štáte. Z toho vyplýva, že účelom tohto nariadenia je zaručiť prístup k verejným dokumentom každému, a nie iba prístup žiadateľa k dokumentom, ktoré sa ho týkajú. Preto osobitný záujem, ktorý môže uvádzať žiadateľ o prístup k dokumentom, ktoré sa ho osobne týkajú, nemôže byť vo všeobecnosti rozhodujúcim pri posudzovaní existencie prevažujúceho verejného záujmu, ako ani pri porovnávaní záujmov v zmysle článku 4 ods. 3 druhého pododseku uvedeného nariadenia.

(pozri body 191, 192)