NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

ANTHONY COLLINS

prednesené 20. októbra 2022( )

Vec C‑412/21

Dual Prod SRL

proti

Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj‑Napoca, Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Satu Mare (Vyšší súd Satu Mare, Rumunsko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Spotrebná daň – Smernica 2008/118/ES – Článok 16 – Opatrenie na pozastavenie platnosti povolenia oprávneného prevádzkovateľa skladu – Súbežné konania – Charta základných práv Európskej únie – Článok 48 ods. 1 – Prezumpcia neviny – Článok 50 – Zásada ne bis in idem“





I. Úvod

1. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Satu Mare (Vyšší súd Satu Mare, Rumunsko) vznikol v nasledujúcom kontexte. Dual Prod SRL, spoločnosť so sídlom v Rumunsku, je oprávnená prevádzkovať daňový sklad, v ktorom okrem iného vyrábala alkohol. Po kontrole, ktorá odhalila existenciu viacerých nezrovnalostí v jej priestoroch, príslušné orgány pozastavili platnosť tohto povolenia na osem mesiacov. V dôsledku tejto kontroly bolo vydané rozhodnutie o trestnom stíhaní spoločnosti Dual Prod. Až do výsledku tohto trestného stíhania bolo povolenie spoločnosti Dual Prod pozastavené druhýkrát. V konaní na vnútroštátnom súde spoločnosť Dual Prod tvrdí, že druhé pozastavenie je v rozpore s prezumpciou neviny obsiahnutou v článku 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“) a porušuje zásadu ne bis in idem uvedenú v článku 50 Charty.

II. Právny rámec

A. Právo Únie

2. Článok 16 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS( ) v odsekoch 1 a 2 stanovuje:

„1. Otvorenie a prevádzkovanie daňového skladu oprávneným prevádzkovateľom daňového skladu podlieha povoleniu zo strany príslušných orgánov členského štátu, v ktorom sa daňový sklad nachádza.

Toto povolenie musí spĺňať podmienky, ktoré majú orgány právo ustanoviť na účely zamedzenia všetkým možnostiam daňových únikov alebo zneužitia dane.

2. Oprávnený prevádzkovateľ daňového skladu je povinný:

a) v prípade potreby zložiť zábezpeku na krytie rizika spojeného s výrobou, spracovaním a držbou tovaru podliehajúceho spotrebnej dani;

b) dodržiavať povinnosti stanovené členským štátom, na území ktorého sa daňový sklad nachádza;

c) viesť za každý daňový sklad evidenciu stavu zásob a prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani;

d) po ukončení prepravy umiestniť do svojho daňového skladu a zaevidovať v účtovníctve tovar podliehajúci spotrebnej dani prepravovaný v režime pozastavenia dane s výnimkou prípadu, keď sa uplatňuje článok 17 ods. 2;

e) dať súhlas na všetky monitorovania a kontroly zásob.

…“

B. Rumunské právo

3. Článok 364 ods. 1 písm. d) Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (zákon č. 227/2015, ktorým sa stanovil Daňový zákonník) z 8. septembra 2015( ) (ďalej len „Daňový zákonník“) stanovuje, že žiadosti o vydanie povolenia na prevádzkovanie daňového skladu nevyhovie, ak bol žiadateľ právoplatne odsúdený za trestné činy stanovené, okrem iného, v Daňovom zákonníku.

4. Článok 369 ods. 3 písm. b) Daňového zákonníka stanovuje, že platnosť povolenia na prevádzkovanie daňového skladu sa pozastavuje na obdobie 1 až 12 mesiacov, ak sa preukáže spáchanie niektorého z deliktov uvedených v článku 452 ods. 1 písm. i).( ) Článok 369 ods. 3 písm. c) Daňového zákonníka stanovuje, že platnosť povolenia sa pozastaví do nadobudnutia právoplatnosti rozhodnutia v trestnom konaní, ak bolo začaté trestné stíhanie pred súdom za trestné činy uvedené v článku 364 ods. 1 písm. d). Posledné ustanovenie zahŕňa trestné činy podľa Daňového zákonníka.

5. Článok 452 ods. 1 písm. h) Daňového zákonníka stanovuje, že trestného činu sa dopúšťa každý, kto drží mimo daňového skladu alebo uvádza na trh v Rumunsku výrobky podliehajúce spotrebnej dani, na ktoré sa vzťahuje povinnosť označenia, a to bez príslušného označenia alebo nesprávne označené a v množstve prekračujúcom prahové hodnoty výslovne stanovené v Daňovom zákonníku.

6. Podľa článku 452 ods. 1 písm. i) Daňového zákonníka každý, kto používa mobilné rúrky, elastické trubice alebo iné podobné rúrky, nekalibrované nádrže a tiež kto umiestni pred merače rúrky alebo kohútiky, prostredníctvom ktorých je možné bez odmerania extrahovať určitý objem alkoholu alebo destilátov, sa dopúšťa trestného činu.

III. Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

7. Dual Prod je oprávnená prevádzkovateľka daňového skladu, ktorá vo svojom daňovom sklade vyrába alkohol a alkoholické nápoje. Na žiadosť orgánov colnej kontroly bola 1. augusta 2018 v jej priestoroch vykonaná prehliadka a zistilo sa, že bol nainštalovaný mobilný systém trubíc a hadíc, cez ktoré sa odvádzal alkohol bez toho, aby bol riadne zaúčtovaný. Množstvo alkoholu bolo zistené aj v nádrži umiestnenej mimo daňového skladu.

8. V nasledujúci deň colné orgány zapečatili priestory spoločnosti Dual Prod z dôvodu, že bol porušený osobitný režim pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani uvedený v Daňovom zákonníku. V nasledujúcom konaní Curtea de Apel Oradea – Secția de contencios administrativ (Odvolací súd Oradea – sekcia pre správne spory, Rumunsko) konštatoval nezákonnosť zapečatenia priestorov spoločnosti, pričom uviedol, že pri neexistencii právoplatného súdneho rozhodnutia išlo o porušenie prezumpcie neviny spoločnosti Dual Prod.

9. Colné orgány 5. septembra 2018 pozastavili platnosť povolenia vydaného spoločnosti Dual Prod na prevádzkovanie daňového skladu, a to na 12 mesiacov v zmysle článku 369 ods. 3 písm. b) Daňového zákonníka v spojení s článkom 452 ods. 1 písm. h). Podľa písomných pripomienok rumunskej vlády bolo toto ochranné správne opatrenie prijaté na základe dôkazov odhalených v priebehu kontroly, ktoré vyvolali vážne pochybnosti o dodržiavaní daňového režimu spoločnosťou Dual Prod a podmienok jej povolenia podľa tohto režimu. Po odvolaní spoločnosti Dual Prod proti tomuto pozastaveniu Curtea de Apel Oradea (Odvolací súd Oradea, Rumunsko) skrátil jeho trvanie na osem mesiacov.

10. Následne bolo vznesené obvinenie v rámci trestného konania in rem na základe okolností uvedených v článku 452 ods. 1 písm. h) a i) Daňového zákonníka, ktoré sa týkali osôb v rámci spoločnosti Dual Prod. Dňa 14. januára 2020 sa Dual Prod stala podozrivou zo spáchania trestného činu. Dňa 21. októbra 2020 bola Dual Prod formálne obvinená zo spáchania trestných činov podľa článku 452 ods. 1 písm. h) a i) Daňového zákonníka. Dňa 19. novembra 2020 bolo povolenie udelené spoločnosti Dual Prod pozastavené v súlade s článkom 369 ods. 3 písm. c) Daňového zákonníka až do skončenia trestného stíhania vedeného proti dotknutej spoločnosti.

11. Dual Prod toto druhé pozastavenie napadla na vnútroštátnom súde, ktorý sa rozhodol položiť Súdnemu dvoru Európskej únie tieto prejudiciálne otázky:

„1. Má sa článok 48 ods. 1 [Charty], týkajúci sa zásady prezumpcie neviny, v spojení s článkom 16 ods. 1 [smernice 2008/118] vykladať v tom zmysle, že bráni takému právnemu stavu, aký nastal v prejednávanej veci, keď opatrenie spočívajúce v pozastavení platnosti povolenia na vykonávanie činnosti výroby alkoholu môže správny orgán nariadiť už na základe domnienok, ktoré sú predmetom prebiehajúceho vyšetrovania, čiže pred nadobudnutím právoplatnosti odsudzujúceho rozsudku v trestnej veci?

2. Má sa článok 50 [Charty], týkajúci sa zásady ne bis in idem, v spojení s článkom 16 ods. 1 [smernice 2008/118] vykladať v tom zmysle, že bráni takému právnemu stavu, aký nastal v prejednávanej veci, z ktorého vyplýva, že tej istej osobe sa za tie isté skutky uložili dve sankcie rovnakého charakteru (pozastavenie platnosti povolenia na vykonávanie činnosti výroby alkoholu), ktoré sa líšia iba dobou [na ktorú boli uložené]?“

12. Písomné pripomienky predložili Dual Prod, talianska vláda, rumunská vláda a Európska komisia.

13. Dual Prod v prvom rade tvrdí, že pozastavenie jej povolenia, kým nebude známy výsledok trestného konania, má vážne následky na fungovanie jej podnikania a je v rozpore s prezumpciou neviny zakotvenou v článku 48 ods. 1 Charty. Po druhé dochádza k porušeniu zásady ne bis in idem, ak je osoba potrestaná dvakrát za tie isté skutky, ako je to v prípade dvoch pozastavení podľa článku 369 písm. b) a c) Daňového zákonníka, bez ohľadu na povahu sankcií, ktoré majú byť uložené. Dual Prod ďalej tvrdí, že pozastavenia sú trestnoprávneho charakteru vzhľadom na ich represívny charakter a ich úzku súvislosť s trestným konaním, ktoré sa proti nej vedie.

14. Talianska vláda, rumunská vláda a Komisia tvrdia, že skutočnosti uvedené v návrhu na začatie prejudiciálneho konania preukazujú, že pozastavenia nemajú trestnoprávnu povahu a boli prijaté s cieľom zabrániť daňovým únikom a zneužívaniu v zmysle článku 16 smernice 2008/118. Existencia prebiehajúceho trestného konania nebráni uloženiu takýchto opatrení. Komisia dodáva, že článok 41 Charty je relevantný pre posúdenie toho, či pozastavenia, posudzované kumulatívne, sú v súlade s právom na riadnu správu vecí verejných, najmä s právom osoby na vybavenie svojich záležitostí v primeranej lehote.

IV. Právna analýza

A. Uplatňovanie článku 48 ods. 1 a článku 50 Charty a zodpovedajúcich ustanovení Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“)

15. Európska únia nepristúpila k EDĽP, a preto tento právny nástroj nebol formálne začlenený do právneho poriadku Únie. Podľa článku 6 ods. 3 ZEÚ základné práva uznané EDĽP a vyplývajúce z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty predstavujú všeobecné zásady práva Únie. Článok 52 ods. 3 Charty, ktorý stanovuje, že v rozsahu, v akom táto Charta obsahuje práva, ktoré zodpovedajú právam zaručeným v EDĽP, zmysel a rozsah týchto práv je rovnaký ako zmysel a rozsah práv ustanovených v uvedenom dohovore, má zabezpečiť súlad medzi týmito právami bez toho, aby to malo nepriaznivý vplyv na autonómiu práva Únie a Súdneho dvora.( )

16. Otázky vnútroštátneho súdu sa týkajú „povolenia na vykonávanie činnosti výroby alkoholu“ spoločnosti Dual Prod. Chápem tento výraz tak, že sa vzťahuje na povolenie na účely článku 16 smernice 2008/118, ktoré bolo odobraté v súlade s podmienkami stanovenými vnútroštátnym právom, aby sa predišlo akémukoľvek možnému daňovému úniku alebo zneužitiu. Podľa článku 51 ods. 1 Charty uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy patria do rozsahu pôsobnosti práva Únie. Charta sa teda v zásade na problematiku nastolenú v otázkach predložených Súdnemu dvoru vzťahuje.( )

17. Článok 48 ods. 1 Charty, na ktorý odkazuje prvá otázka, stanovuje, že každý, kto je obvinený, sa považuje za nevinného, kým jeho vina nebola preukázaná zákonným spôsobom. Obvinenému teda neprináleží dokazovať svoju nevinu. Na to, aby súd uložil trest, musí obžaloba dostatočne preukázať, že obvinený je vinný z trestných činov, z ktorých je obvinený. Vyhlásenia orgánov v tom zmysle, že obvinený je vinný z trestného činu predtým, ako bolo trestné konanie ukončené odsudzujúcim rozsudkom, porušujú túto prezumpciu neviny, pretože môžu ovplyvniť súd a podnietiť verejnosť, aby sa domnievala, že obvinený je vinný.( )

18. Prezumpcia neviny však nebráni primeraným a proporcionálnym opatreniam, ktoré majú zmierniť reálne a podstatné riziko, že obvinené osoby opäť spáchajú trestný čin, z ktorého sú obvinené, alebo v ňom budú pokračovať, resp. že sa budú vyhýbať spravodlivosti tým, že sa budú vyhýbať súdnemu konaniu, alebo budú nevhodne ovplyvňovať priebeh konania. Rozhodnutia o vyšetrovacej väzbe a kaucii sú opatreniami tohto druhu.( )

19. Súdny dvor konštatoval, že prezumpcia neviny zakotvená v článku 48 Charty sa vzťahuje na právnické osoby.( ) Toto ustanovenie sa však uplatňuje v rámci trestného konania a konania vedúceho k trestným sankciám, rovnako ako v prípade zodpovedajúceho ustanovenia článku 6 ods. 2 EDĽP.( )

20. Článok 50 Charty, na ktorý odkazuje druhá otázka, stanovuje že „nikoho nemožno stíhať alebo potrestať v trestnom konaní za trestný čin, za ktorý už bol v rámci Únie oslobodený alebo odsúdený konečným rozsudkom v súlade so zákonom“. Zásada ne bis in idem zakazuje duplicitu konaní a trestov trestného charakteru za tie isté skutky a proti tej istej osobe.( ) Zodpovedá to článku 4 ods. 1 protokolu č. 7 k EDĽP.( )

B. Má druhé pozastavenie trestnoprávny charakter?

21. Na určenie, či má opatrenie trestnoprávny charakter na účely Charty a EDĽP, sú relevantné tri kritériá. Prvým je právna klasifikácia trestného činu podľa vnútroštátneho práva, druhým je jeho prirodzená povaha a tretím je prísnosť trestu, ktorý možno uložiť.( ) Splnenie prvého kritéria nie je sporné. Ak sa predmetný trestný čin podľa vnútroštátneho práva nepovažuje za trestný čin, je potrebné zvážiť, či jeho trestnoprávnu povahu možno preukázať odkazom na ďalšie dve kritériá, ktoré sa uplatňujú kumulatívne alebo oddelene.( )

22. V prejednávanej veci vnútroštátne právo upravuje pozastavenie povolenia až do vydania právoplatného rozhodnutia v trestnom konaní vo vzťahu k trestnému činu uvedenému v článku 364 ods. 1 písm. d) Daňového zákonníka. Nič v návrhu na začatie prejudiciálneho konania a ani v pripomienkach predložených Súdnemu dvoru nenaznačuje, že podľa vnútroštátneho práva má pozastavenie povolenia v prípade trestného konania trestnoprávnu povahu. Právo pozastavenia má príslušný orgán, ktorým rozumiem orgán, ktorý vydal povolenie, nie orgán, ktorý vedie trestné stíhanie pre porušenie Daňového zákonníka.

23. Preto preskúmam, ako sa v judikatúre Súdneho dvora a v judikatúre ESĽP uplatňovali ďalšie dve kritériá, a následne preskúmam, ako by sa táto judikatúra mohla uplatniť na pozastavenie, o ktoré ide v prejednávanej veci.

1. Judikatúra Súdneho dvora

24. Sankcie v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky spočívajúce vo vyplatení príplatku vypočítaného na základe sumy nesprávne vyplatenej pomoci a vo vylúčení výrobcu z výhod podpory na obdobie po vzniku nezrovnalosti sa nepovažovali za trestné sankcie.( ) V oblasti vývozných náhrad sa pokuta určená v pomere k sume, ktorú vývozca neoprávnene dostal, nepovažovala za sankciu trestnoprávnej povahy.( ) V oblasti verejného obstarávania sa rozhodnutie o vylúčení uchádzačov z postupu verejného obstarávania bez úplného preskúmania ich ponuky z dôvodu, že boli uznaní vinnými zo skresľovania údajov, nepovažovalo za trestný postih.( )

25. Rozhodnutie orgánu finančného dohľadu zakázať riaditeľovi vykonávať funkciu v regulovanej investičnej spoločnosti z dôvodu, že bol uznaný za nedôveryhodného, nespadalo do pôsobnosti trestného práva. Podľa smernice 2004/39/ES( ) orgán dohľadu môže zamietnuť alebo odňať povolenie vydané investičnej spoločnosti, ak nie je presvedčený, že osoby, ktoré ho riadia, spĺňajú požiadavky bezúhonnosti. Bez toho, aby boli dotknuté postupy, ktorými sa riadi odňatie povolení alebo právo členských štátov ukladať trestné sankcie, možno uložiť primerané administratívne sankcie. Súd poznamenal, že kroky, ktoré musí orgán podniknúť po zistení, že osoba už nespĺňa požiadavku bezúhonnosti, sú súčasťou postupov na odňatie povolenia. Ich uplatnenie sa netýkalo prípadov, na ktoré sa vzťahuje trestné právo v zmysle uvedenej smernice.( )

26. Súdny dvor dospel k tomuto záveru na základe kontextuálneho výkladu relevantných ustanovení tejto smernice. Generálna advokátka Kokott, ktorá uplatnila kritériá Engel vo svojich návrhoch v tej istej veci, tiež usúdila, že rozhodnutie orgánu nemá trestný charakter v zmysle článku 50 Charty. Rozhodnutie, o ktoré ide v tejto veci, nebolo možné uložiť verejnosti spôsobom typickým pre trestné právo. Mohlo byť určené len tým osobám, ktoré sa rozhodli vykonávať riadiace funkcie v investičných spoločnostiach, ktoré podliehali povoleniu. Zistenie, že už neexistuje dôvera v riaditeľa, nemalo za cieľ ho potrestať, ale skôr zamedziť rizikám pre finančný systém a investorov. Toto konštatovanie bolo skôr priamym právnym dôsledkom smernice, že určité funkcie môžu zastávať iba osoby s dobrou povesťou, a nemalo represívny účel. Hoci rozhodnutie malo pre dotknutú osobu ďalekosiahle dôsledky, nezabránilo jej vo výkone iných odborných činností, ani ju natrvalo nevylúčilo z výkonu funkcie riaditeľa investičnej spoločnosti.( )

27. Naopak prezumpcia neviny sa vzťahuje na ukladanie pokút vo veciach hospodárskej súťaže, ktorých výška môže predstavovať až 10 % relevantného obratu.( ) Podobne pokuta vo výške 10‑krát vyššej, ako je výnos alebo zisk získaný manipuláciou s trhom, sa vzhľadom na jej závažnosť považovala za trestnoprávnu.( ) V prípade nezaplatenia DPH bola pokuta vo výške 30 % z dlžnej DPH považovaná za trestnoprávnu sankciu.( ) Ukladanie pokutových bodov vodičom vozidiel za dopravné priestupky sa považovalo za účinné v rámci spáchania trestného činu po zohľadnení skutočnosti, že: (i) sú ukladané v súvislosti s dopravnými priestupkami určitej závažnosti; (ii) pripájajú sa k trestu za spáchanie takýchto priestupkov, a (iii) hromadenie pokutových bodov má právne následky, ako napríklad povinnosť podrobiť sa preskúšaniu alebo zákaz viesť motorové vozidlo.( ) V inom prípade generálny advokát Bot v návrhoch uviedol, že colný priestupok, ktorý je definovaný rovnako ako trestný čin prevádzačstva a za ktorý sa ukladajú sankcie až do výšky 10‑násobku splatnej dane, bol svojou povahou trestný.( )

2. Judikatúra ESĽP

28. ESĽP sa domnieva, že trestné činy, ktoré môžu viesť k záznamu v registri trestov alebo k uloženiu trestov odňatia slobody, sú už z definície trestné, rovnako ako tie, ktoré vedú k peňažným sankciám, ktoré majú za následok trest odňatia slobody v prípade neplnenia povinnosti.( )

29. ESĽP konštatoval, že článok 6 ods. 1 EDĽP sa v trestnoprávnej oblasti nevzťahuje na disciplinárne konanie za profesionálne pochybenie proti advokátovi. Predmetné ustanovenia neboli určené verejnosti, ale boli zamerané na členov profesijnej skupiny, ktorá mala osobitné postavenie; mali zabezpečiť, aby členovia advokátskej komory dodržiavali osobitné pravidlá profesionálneho správania; medzi uplatniteľné sankcie patrilo písomné napomenutie, pokuta až do výšky približne 36 000 eur, dočasné pozastavenie výkonu práva vykonávať toto povolanie alebo vyčiarknutie zo zoznamu. ESĽP rozhodol, že s výnimkou pokuty sú tieto tresty charakteristické pre disciplinárne sankcie. Navyše nezaplatenie pokuty neviedlo k uloženiu trestu odňatia slobody.( ) Podobne disciplinárne konania, ktoré viedli k prepusteniu alebo nútenému odchodu štátneho zamestnanca do dôchodku, sa nepovažovali za trestné stíhanie.( ) Odňatie povolenia na podávanie alkoholických nápojov v reštaurácii z dôvodu, že držiteľ povolenia bol považovaný za nevhodného, nepredstavovalo obvinenie,( ) ani trvalé zrušenie licencie likvidátora nebolo kvalifikované ako trest zmysle článku 7 EDĽP.( ) Na druhej strane sa ESĽP domnieval, že priestupky súvisiace s manipuláciou s trhom, ktoré viedli k pokutám s významnými finančnými dôsledkami, mali trestnoprávny charakter.( )

3. Uplatnenie judikatúry na druhé pozastavenie

30. Aj keď je v konečnom dôsledku vecou vnútroštátneho súdu, aby rozhodol, nie som presvedčený z dôvodov uvedených nižšie, že druhé pozastavenie má v zmysle vyššie citovanej judikatúry trestnoprávny charakter.( )

31. Cieľom smernice 2008/118 je harmonizovať podmienky vyberania dane z tovaru podliehajúceho spotrebnej dani s cieľom zabezpečiť riadne fungovanie vnútorného trhu. Systém skladov podliehajúcich schváleniu príslušnými orgánmi je kľúčovým prvkom tohto systému. Článok 16 smernice 2008/118 stanovuje, že povolenia musia spĺňať podmienky, ktoré majú vnútroštátne orgány právo ustanoviť na účely zamedzenia všetkým možnostiam daňových únikov alebo zneužitia dane. Cieľom je uľahčiť riadne fungovanie systému harmonizovanej spotrebnej dane so zreteľom na tovar podliehajúci spotrebnej dani na vnútornom trhu a zabezpečiť, aby tí, ktorí pravidlá dodržiavajú, neboli v konkurenčnej nevýhode v porovnaní s tými, ktorí ich nedodržiavajú, a aby nedošlo k strate v oblasti verejných príjmov.

32. Ak existuje podozrenie, že podmienky spojené s povolením boli porušené, alebo je pravdepodobné, že budú porušené v budúcnosti, dočasné pozastavenie povolenia je opatrením, ktorého cieľom je zabezpečiť, aby ciele opísané v predchádzajúcom bode týchto návrhov neboli ohrozené. Takéto okolnosti sú porovnateľné s dočasným vylúčením riaditeľa v súvislosti s trestným činom zneužívania trhu, ktoré sa považovalo za preventívne opatrenie, ktoré sa má prijať čo najskôr, aby sa predišlo ďalšiemu škodlivému správaniu v priebehu trestného konania týkajúceho sa toho istého správania.( ) Podobným spôsobom môže byť jednotlivcom, ktorí sú v pozícii, že im klienti a verejnosť dôverujú, ako sú lekári, veterinári, učitelia alebo policajti, pozastavená činnosť až do vyšetrenia ich údajného konania, ktoré, ak sa to v konečnom dôsledku preukáže, poškodilo tých, voči ktorým majú profesionálnu povinnosť.

33. Pozastavenie činnosti je okrem toho určené osobám, ktoré z vlastnej vôle získali povolenie a súhlasili s tým, že budú dodržiavať podmienky, ktoré sa naň vzťahujú. Dôsledky nedodržania dobrovoľne prijatých záväzkov nie sú trestné rovnako ako uloženie trestu odňatia slobody alebo vysokej pokuty za činy, ktoré ohrozujú verejnosť. Pozastavenie, ktoré je uskutočnené do vyšetrovania alebo do právoplatného ukončenia vyšetrovania, nie je nevhodné, ak sa zohľadnia povinnosti oprávneného prevádzkovateľa daňového skladu v kontexte správneho systému harmonizovanej dane z tovaru podliehajúceho spotrebnej dani. Nemožno ho označiť ani za obzvlášť prísne, keďže osoba, ktorej bolo pozastavené povolenie, má naďalej voľnosť pri podnikaní a využívaní priestorov, zariadení a zamestnancov spojených s podnikaním na iné účely, ako je výroba a uchovávanie alkoholu, vzhľadom na ktoré bola pozastavená povinnosť platiť daň.

34. Podľa môjho názoru platia mutatis mutandis rovnaké úvahy k prvému pozastaveniu prijatému podľa článku 369 ods. 3 písm. b) Daňového zákonníka.

C. O prvej otázke

35. Vnútroštátny súd sa pýta, či článok 48 ods. 1 Charty v spojení s článkom 16 ods. 1 smernice 2008/118 bráni prijatiu opatrení na pozastavenie povolenia na činnosť ako výrobca alkoholu len na základe domnienok, ktoré sú predmetom prebiehajúceho trestného vyšetrovania.

36. Podľa článku 16 smernice 2008/118 je na príslušných orgánoch členských štátov, aby povolili otvorenie a prevádzku daňových skladov na svojom území. Tieto povolenia výslovne podliehajú podmienkam, ktoré sú tieto orgány oprávnené stanoviť, aby sa predišlo akémukoľvek možnému úniku alebo zneužitiu. Keďže smernica 2008/118 uznáva a podporuje tento cieľ, vnútroštátne súdy a orgány sú oprávnené pozastaviť alebo odobrať povolenia, ak sa z právneho hľadiska dostatočne preukáže, že príslušné podmienky boli alebo pravdepodobne budú porušené.( )

37. Keďže právo Únie nestanovuje pravidlá upravujúce dôkazné pravidlá v súvislosti s pozastavením alebo odobratím povolení na účely článku 16 ods. 1 smernice 2008/118, orgány musia dodržiavať dôkazné pravidlá vnútroštátneho práva s výhradou, že to musí byť v súlade so všeobecnými zásadami práva Únie, ako sú zásady efektivity, proporcionality a právo na riadnu správu vecí verejných.( )

38. V návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie sú žiadne informácie o uplatniteľnej dôkaznej norme v súvislosti s jedným z dvoch pozastavení alebo trestným stíhaním. Hoci vnútroštátny súd naznačuje, že druhé pozastavenie povolenia spoločnosti Dual Prod bolo založené na „domnienke“ protiprávneho konania, návrh na začatie prejudiciálneho konania neuvádza, ako táto domnienka funguje. Článok 369 ods. 3 písm. c) Daňového zákonníka hovorí o pozastavení oprávnení až do konečného výsledku akéhokoľvek vyšetrovania trestného činu. V tomto prípade bolo povolenie spoločnosti Dual Prod pozastavené na základe vyšetrovania zo strany orgánov potom, ako trestné konanie preukázalo, že okolnosti uvedené v článku 452 ods. 1 písm. h) a i) Daňového zákonníka existujú a táto spoločnosť bola formálne obvinená zo spáchania trestného činu. Vzhľadom na povahu systému a dotknuté záujmy nie je neprimerané, aby zákon ustanovil možnosť pozastavenia povolenia. Zdá sa mi, že to nie je založené na „domnienke“ protiprávneho konania, ale skôr na tom, že dôkazné pravidlo, ktoré sa vzťahuje na začatie trestného stíhania, je v skutočnosti dôkazným pravidlom, ktoré odôvodňuje pozastavenie podľa článku 369 ods. 3 písm. c) Daňového zákonníka.

39. Relevantné môže byť aj to, že Súdny dvor rozhodol, že systém správnych pokút založený na objektívnej zodpovednosti môže byť zlučiteľný s právom Únie a so všeobecnou zásadou proporcionality za predpokladu, že cieľ, ktorý sleduje, je vecou verejného záujmu, ktorým možno odôvodniť zavedenie takéhoto systému.( )

40. Okrem toho právo na riadnu správu vecí verejných zakotvené v článku 41 Charty vyžaduje od správnych orgánov, aby pri výkone svojich kontrolných povinností dôsledne, starostlivo a nestranne preskúmali všetky relevantné aspekty tak, aby pri rozhodovaní o pozastavení povolenia mali čo najúplnejšie a najspoľahlivejšie informácie.( )

41. Relevantné môže byť aj to, že v obdobných situáciách Súdny dvor rozhodol, že právo Únie nebráni orgánom, aby použili dôkazy získané v súbežných trestných konaniach, ktoré ešte neboli ukončené, na preukázanie protiprávnych praktík v rámci správneho konania, za predpokladu, že všetky práva zaručené právom Únie budú vždy dodržané.( )

42. Vzhľadom na vyššie uvedené zastávam názor, že s výhradou overenia skutočností uvedených v bode 37 až 41 vyššie vnútroštátnym súdom, že okolnosť, že vnútroštátna právna úprava stanovuje začatie trestného stíhania proti osobám údajne zapojeným do nezákonnej výroby a držania alkoholu neznamená, že povolenie na prevádzkovanie daňového skladu v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 2008/118 možno pozastaviť až vtedy, keď toto trestné konanie viedlo k odsúdeniu. V skutočnosti sa zdá, že logika tvrdení spoločnosti Dual Prod je taká, že po obvinení z trestného činu v súvislosti s podnikaním, ktoré prevádzkuje na základe povolenia,( ) môže pokračovať v prevádzkovaní tejto obchodnej činnosti, kým nebude za tento trestný čin odsúdená. Žiadny výklad článku 16 smernice 2008/118 neumožňuje taký záver, ktorý by navyše znamenal riziko podstatného narušenia účinnosti a dôvery v režim povolenia na prevádzkovanie daňového skladu, ktorý stanovuje smernica 2008/118.( )

43. V zmysle povinnosti nestrannosti a prezumpcie neviny sudca v ďalšom alebo súbežnom trestnom konaní nesmie považovať pozastavenia za dôkazy viny obvineného v trestnom konaní. Zdá sa, že toto je jediný kontext, v ktorom môže byť relevantná prezumpcia neviny, keďže sa neuplatňuje v kontexte správneho konania, ktoré viedlo k druhému pozastaveniu.

44. Relevantné je aj to, že Súdny dvor rozhodol, že zásada prezumpcie neviny nebráni uplatňovaniu zákonnej domnienky v trestných veciach, ktorá prenáša dôkazné bremeno na obvineného, za predpokladu, že domnienku možno vyvrátiť a právo na obhajobu je zaručené.( ) Takéto domnienky fungujú napríklad v oblasti práva Únie upravujúceho spôsob identifikácie a sankcionovania kartelov.( ) Podobne ESĽP poznamenal, že skutkové alebo právne domnienky fungujú v každom právnom systéme a že EDĽP nezakazuje ich použitie. Štáty sú však povinné obmedziť pôsobenie takýchto domnienok v rozumných medziach, berúc do úvahy dôležitosť toho, čo je v stávke pre obvineného, a zachovanie práva na obhajobu v trestnom konaní.( ) Orgánom sa navyše nezakazuje vyvodzovať primerané závery na základe všetkých dostupných dôkazov.( ) Hoci tieto úvahy boli vypracované v kontexte trestného konania a sankcií, platia rovnako pre iné ako trestné veci.

45. Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem, aby Súdny dvor na prvú otázku odpovedal tak, že článok 48 ods. 1 Charty v spojení s článkom 16 ods. 1 smernice 2008/118 nebráni tomu, aby na účely zabránenia prípadnému daňovému úniku alebo zneužitiu dane pred vynesením právoplatného odsudzujúceho rozsudku v trestnom konaní bola uložená správna sankcia pozastavenia povolenia, a nebráni ani tomu, aby sa v tomto kontexte vychádzalo z domnienky.

D. O druhej otázke

46. Vnútroštátny súd sa pýta, či článok 50 Charty v spojení s článkom 16 ods. 1 smernice 2008/118 vylučuje, aby orgány pozastavili povolenie dvakrát v súvislosti s tými istými skutočnosťami.

47. Keďže sa domnievam, že ani jedno z pozastavení nemá trestnú povahu, zásada ne bis in idem podľa článku 50 Charty a článku 4 ods. 1 protokolu č. 7 k EDĽP sa neuplatňuje; ani judikatúra, ktorá sa vyvinula v situáciách, keď úzko súvisiace súbežné trestné a netrestné konania vyplývajú z rovnakých skutočností.( ) Súhlasím tiež s pripomienkami talianskej vlády, že návrh na začatie prejudiciálneho konania dostatočne podrobne nevysvetľuje, prečo sú skutočnosti, ktoré viedli ku každému z týchto dvoch pozastavení, rovnaké vzhľadom na okolnosť, že podľa návrhu na začatie prejudiciálneho konania prvé pozastavenie bolo prijaté podľa článku 452 ods. 1 písm. i) Daňového zákonníka, ktorý sa týka používania zariadení, pomocou ktorých možno extrahovať množstvá alkoholu alebo liehovín bez toho, aby sa merali, a druhé podľa článku 452 ods. 1 písm. i) a h) Daňového zákonníka, z ktorých posledný sa týka držania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani mimo daňového skladu. Druhá otázka je preto hypotetická, aj keby sa jedno alebo obe pozastavenia považovali za trestnoprávne.( )

48. Komisia sa domnieva, že uloženie dvoch správnych sankcií za okolností, keď sú páchateľ, skutkové okolnosti a chránený záujem rovnaké, by sa malo obmedziť na základe zásady proporcionality a riadnej správy vecí verejných, aby sa zabezpečilo, že celkové trvanie týchto sankcií nie je nadmerné.( ) Podľa môjho názoru platí námietka načrtnutá v predchádzajúcom bode týchto návrhov: keďže existuje značná neistota, či skutkové okolnosti, ktoré viedli ku každému z týchto dvoch pozastavení, sú rovnaké, prípadné uplatnenie ekvivalentu správneho práva zodpovedajúceho zásade ne bis in idem je hypotetické. Posúdenie tejto skutočnosti v rámci tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania by teda nemalo žiadny zmysel, berúc do úvahy skutočnosť, že túto otázku nastolila iba Komisia a že vnútroštátny súd nezahrnul alternatívne formulovanú otázku v tomto zmysle.

V. Návrh

49. Navrhujem preto, aby Súdny dvor odpovedal na otázky, ktoré mu položil Tribunalul Satu Mare (Vyšší súd Satu Mare, Rumunsko), takto:

Článok 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 16 ods. 1 smernice Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS

sa má vykladať v tom zmysle, že:

nebráni tomu, aby na účely zabránenia prípadnému daňovému úniku alebo zneužitiu dane pred vynesením právoplatného odsudzujúceho rozsudku v trestnom konaní bola uložená správna sankcia pozastavenia platnosti povolenia, a nebráni ani tomu, aby sa v tomto kontexte vychádzalo z domnienky.