ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Článok 7 smernice 2005/29 nazvaný „Klamlivé opomenutia konania“ stanovuje: „1. Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, ak v skutkovej súvislosti, berúc do úvahy všetky jej črty, okolnosti a obmedzenia komunikačného prostriedku, opomenie podstatnú informáciu, ktorú priemerný spotrebiteľ potrebuje v závislosti od kontextu na to, aby urobil kvalifikované rozhodnutie o obchodnej transakcii, a tým zapríčiňuje alebo môže zapríčiniť, že priemerný spotrebiteľ urobí rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil. 2. Za klamlivé opomenutie sa taktiež považuje, ak obchodník skrýva alebo poskytuje nejasným, nezrozumiteľným, viacvýznamovým alebo nevhodným spôsobom podstatné informácie uvedené v odseku 1, vzhľadom na okolnosti popísané v uvedenom odseku, alebo neoznámi obchodný účel obchodnej praktiky, ak už nie je zrejmý z kontextu, a tam, kde v jednom alebo druhom prípade toto spôsobí alebo je pravdepodobné, že spôsobí, že priemerný spotrebiteľ prijme rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neprijal. 3. Ak prostriedok použitý na oznamovanie obchodnej praktiky ukladá priestorové alebo časové obmedzenia, pri rozhodovaní o tom, či bolo poskytnutie informácie opomenuté, sa vezmú do úvahy tieto obmedzenia a akékoľvek opatrenia prijaté obchodníkom na sprístupnenie informácií spotrebiteľom inými prostriedkami. …“
25

Tento súd uvádza, že zložka DLA týkajúca sa „starostlivosti“ by sa mohla považovať za dávku v invalidite v zmysle nariadenia č. 1408/71, ktorú je možné podľa článku 10 tohto nariadenia exportovať do iného členského štátu. Hlavnou charakteristikou dávok uvedených v tomto ustanovení je, že ide o ich dlhodobé vyplácanie alebo jednorazové dávky týkajúce sa trvalého stavu. Ak by sa však táto dávka mala chápať ako nemocenská dávka, vznikla by otázka, či sa definícia „zamestnanca“ uvedená v článku 1 písm. a) bode ii) tohto nariadenia uplatňuje aj na ustanovenia kapitoly 1 hlavy III uvedeného nariadenia týkajúce sa choroby. V tejto súvislosti by nebolo z ekonomického hľadiska logické považovať neaktívne osoby za pracovníkov, s ktorými sa má zaobchádzať výhodnejšie, než s osobami, ktoré si aktívne hľadajú prácu.
42

Podľa § 36/H ods. 2 zákona o notárskych nesporových konaniach je Národná notárska komora Maďarska zodpovedná za využívanie systému registrovania, keďže notári vykonávajú zápisy do národného registra manželských zmlúv a do národného registra zmlúv o registrovaných partnerstvách použitím počítačových aplikácií určených na tento účel. Podľa § 36/J ods. 2 tohto zákona notár pred zápisom dohody to týchto registrov overí, či sú splnené právne podmienky.
21

Na podporu svojho návrhu uviedla spoločnosť Micropole to, že Súdny dvor by sa mal oboznámiť s jej pripomienkami po prednesení uvedených návrhov a že by chcela predložiť Súdnemu dvoru doplňujúce informácie.
5

Článok 2 uvedenej smernice stanovuje: „1. Na účely tejto smernice sa pod pojmom ,zásada rovnakého zaobchádzania‘ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1. 2. Na účely odseku 1: a) o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou; b) o nepriamu diskrimináciu ide, keď zdanlivo neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax by uviedla osoby určitého náboženstva alebo viery, s určitým zdravotným postihnutím, určitého veku alebo určitej sexuálnej orientácie do nevýhodného postavenia v porovnaní s inými osobami, iba ak: i) takýto predpis, kritérium alebo zvyklosť sú objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné,… … 5. Táto smernica nebude mať žiadny vplyv na opatrenia stanovené vnútroštátnymi právnymi predpismi, ktoré sú v demokratickej spoločnosti potrebné pre verejnú bezpečnosť, na udržanie verejného poriadku a predchádzanie trestnej činnosti, na ochranu zdravia a ochranu práv a slobôd iných.“
7

Článok 3 uvedenej smernice, ktorý sa nachádza v tom istom oddiele, stanovuje: „1. V každom členskom štáte sa v centrálnom registri, obchodnom registri alebo v registri spoločností založí spis pre každú spoločnosť v ňom zapísanú. 2. Všetky doklady a údaje, ktoré sa musia zverejniť podľa článku 2, sa uchovajú v spise alebo sa vložia do registra; predmet zápisu do registra v každom prípade musí byť zrejmý zo spisu. … 3. Kópiu všetkých alebo časti dokladov alebo údajov uvedených v článku 2 musí byť možné získať na základe podania žiadosti. Najneskôr od 1. januára 2007 sa žiadosti môžu predkladať do registra v papierovej podobe alebo elektronicky podľa voľby žiadateľa. Od dátumu, ktorý si zvolí každý členský štát, najneskôr však od 1. januára 2007, sa musia dať kópie uvedené v prvom pododseku získať z registra v papierovej podobe alebo elektronicky podľa voľby žiadateľa. Uvedený postup platí v prípade všetkých dokladov a údajov bez ohľadu na to, či boli podané pred alebo po zvolenom dátume. Členské štáty sa však môžu rozhodnúť, že všetky alebo určité typy dokumentov a náležitostí, ktoré boli založené v papierovej podobe najneskôr do 31. decembra 2006, sa nebudú dať získať z registra elektronicky, ak medzi dátumom založenia a dátumom podania žiadosti do registra uplynul určitý stanovený čas. Tento stanovený čas nesmie byť kratší než 10 rokov. …“
46

Článok 3 toho istého nariadenia uvádza orgány, ktoré v rozsahu, v akom majú právomoc vo veciach, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, sú považované za súdy, konkrétne v Maďarsku sú to v prípade skrátených konaní týkajúcich sa platobných rozkazov notári a vo Švédsku sú to v prípade skrátených konaní týkajúcich sa platobných rozkazov a pomoci exekučné orgány. Keďže sa tento článok týka výslovne orgánov, ktoré vymenúva, na notárov v Chorvátsku sa nevzťahuje. V tejto súvislosti je irelevantné, že nariadenie č. 1215/2012 bolo prijaté 12. decembra 2012, pred pristúpením Chorvátskej republiky k Únii a že technické úpravy acquis Únie sa týkali len právnych aktov Únie prijatých a zverejnených v Úradnom vestníku Európskej únie pred 1. júlom 2012.
2.

V prípade, že by článok 7 ods. 2 smernice 2000/78 s prihliadnutím na Dohovor Organizácie Spojených národov o právach osôb so zdravotným postihnutím a v spojení so všeobecnou zásadou rovnosti zaobchádzania bránil takej právnej úprave členského štátu, o akú ide vo veci samej, povinnosť dodržiavania práva Európskej únie by vyžadovala, aby pôsobnosť vnútroštátnych predpisov, ktoré chránia zamestnancov trpiacich daným zdravotným postihnutím, bola rozšírená takým spôsobom, že sa tieto ochranné predpisy budú vzťahovať aj na úradníkov s rovnakým zdravotným postihnutím.
3

Podľa odôvodnení 3, 5, 7, 10, 12 a 18 nariadenia č. 805/2004: „(3) Európska rada schválila na svojom zasadaní v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 zásadu vzájomného uznávania súdnych rozhodnutí ako základný kameň pre vytvorenie skutočného súdneho priestoru. … (5) pojem ‚nesporné nároky‘ by mal zahrnovať všetky situácie, v ktorých dlžník preukázateľne nepopiera charakter alebo výšku peňažného nároku, a v ktorých veriteľ získal proti dlžníkovi buď súdne rozhodnutie alebo vykonateľný titul, ktorý vyžaduje výslovný súhlas dlžníka, či už ide o súdny zmier alebo o verejnú listinu; … (7) toto nariadenie by sa malo uplatňovať na rozhodnutia, súdne zmiery a verejné listiny o nesporných nárokoch a na rozhodnutia vydané po vznesení námietok voči rozhodnutiam, súdnym zmierom a verejným listinám, ktoré boli osvedčené ako európske exekučné tituly; … (10) ak súd v členskom štáte vydal rozhodnutie o nespornom nároku bez toho[,] aby sa dlžník zúčastnil konania, zrušenie akýchkoľvek kontrol v členskom štáte výkonu je neoddeliteľne spojené s existenciou dostatočnej záruky dodržania práva na obhajobu; … (12) pre konanie vedúce k vydaniu rozhodnutia by mali byť stanovené minimálne pravidlá s cieľom zabezpečiť, aby bol dlžník informovaný o súdnej žalobe proti nemu, o požiadavkách na jeho aktívnu účasť v konaní, ak chce poprieť nárok a o dôsledkoch jeho neúčasti včas, a to takým spôsobom, aby mu to umožnilo pripraviť si obhajobu; … (18) vzájomná dôvera vo výkon spravodlivosti v členských štátoch odôvodňuje, že posúdenie súdu jedného členského štátu o tom[,] či sú všetky podmienky pre vydanie osvedčenia o európskom exekučnom titule splnené, aby mohlo byť rozhodnutie vykonané vo všetkých ostatných členských štátoch bez súdneho preskúmania správneho uplatnenia minimálnych procesných pravidiel v tom členskom štáte, v ktorom má byť rozhodnutie vykonané.“
8

Arrêté royal no 20 du 20 juillet 1970 fixant les taux de la taxe sur la valeur ajoutée et déterminant la répartition des biens et des services selon ces taux (kráľovské nariadenie č. 20 z 20. júla 1970, ktorým sa stanovujú sadzby dane z pridanej hodnoty a určuje sa rozdelenie tovarov a služieb podľa týchto sadzieb, ďalej len „kráľovské nariadenie č. 20“) stanovuje zníženú sadzbu DPH vo výške 6 % na tovary a služby uvedené v tabuľke A tohto nariadenia.
68

Z toho podľa uvedeného členského štátu vyplýva, že keby mal takýto podpis byť uznaný v Rakúsku na účely zápisu do rakúskeho katastra nehnuteľností, toto potvrdenie by v rozsahu, v akom by sa považovalo za rovnocenné s overením u notára, malo hodnotu verejnej listiny. Takéto overenie by teda malo v Rakúsku inú silu, ako by mohlo mať dokonca v samotnej Českej republike.
4

Článok 30 ods. 1 a 2 tohto kódexu stanovuje: „1. Ak nemôže byť colná hodnota určená podľa článku 29, určí sa postupne podľa odseku 2 písmeno a), b), c) a d), a to podľa prvého písmena, pod ktorým môže byť určená s tým, že poradie použitia písmen c) a d) je možné na žiadosť deklaranta zameniť; iba v prípade ak nie je možné colnú hodnotu určiť podľa určitého písmena, môže byť použité ďalšie písmeno, a to v poradí ustanovenom v tomto odseku. 2. Colnou hodnotou podľa tohto článku je: a) prevodná hodnota rovnakého tovaru predávaného na vývoz do spoločenstva, v rovnakej alebo približne rovnakej dobe ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota; b) prevodná hodnota podobného tovaru predávaného na vývoz do spoločenstva v rovnakej alebo približne rovnakej dobe ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota; c) hodnota založená na jednotkovej cene, za ktorú sa dovážaný tovar alebo rovnaký alebo podobný tovar predáva v spoločenstve v najväčšom úhrnnom množstve osobám, ktoré nie sú s predávajúcim v spojení; d) hodnota vypočítaná z nasledovných hodnôt: — ceny alebo hodnoty materiálu výroby, ako aj iného spracovania alebo prepracovania, ktoré sú vynaložené pri výrobe dovážaného tovaru, — sumy týkajúce sa zisku a všeobecné výdavky, ktoré zodpovedajú týmto sumám a ktoré výrobcovia v krajinách vývozu zahŕňajú do predaja tovaru rovnakej povahy alebo rovnakého druhu ako tovar, pri ktorom sa určuje jeho hodnota a ktoré sú určené k vývozu do spoločenstva, — ceny alebo hodnoty všetkých položiek uvedených v článku 32 odsek 1 písmeno e).“
19

Za týchto podmienok Cour constitutionnelle (Ústavný súd, Luxembursko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Je článok 13 ods. 6 [zákona z roku 2004], v rozsahu, v akom umožňuje príslušnému ministrovi žiadať úplné alebo čiastočné odovzdanie kvót, ktoré boli vydané podľa článku 12 ods. 2 a 4 toho istého zákona, no neboli využité, a to bez náhrady, v súlade so smernicou [2003/87], a to osobitne so štruktúrou systému obchodovania s kvótami, ktorý táto smernica upravuje, pričom v rámci uvedenej otázky treba zodpovedať aj otázku skutočnej existencie odovzdania kvót, ktoré boli vydané, no neboli využité, a v prípade kladnej odpovede na túto otázku, aj otázku kvalifikácie odovzdania týchto kvót, ktoré boli vydané, no neboli využité, ako aj otázku prípadnej kvalifikácie takýchto kvót ako majetku?“
51

Vzhľadom na to, že nebol spresnený právny rámec, ktorý sa uplatňuje na rozdelenie dividend spoločnostiam so sídlom v Belgicku porovnateľným so spoločnosťami, ktorým boli dividendy rozdelené vo veci samej, Súdny dvor nemôže určiť, či dividendy rozdelené spoločnostiam vo veci samej podliehali v porovnaní s dividendami rozdelenými porovnateľným spoločnostiam so sídlom v Belgicku nepriaznivému zaobchádzaniu. Z toho vyplýva že Súdny dvor nemôže určiť, či sa články 43 a 56 ES majú vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, podľa ktorej sa zrážková daň z hnuteľného majetku uplatňuje na dividendy, ktoré dcérska spoločnosť so sídlom v tomto členskom štáte rozdeľuje DSKI so sídlom v inom členskom štáte podliehajúcemu nulovej sadzbe dane z príjmov právnických osôb pod podmienkou, že celý zisk vyplatí svojim akcionárom.
33

Je nesporné, že bod 6 prílohy III zmenenej smernice 2006/112 výslovne neuvádza, že na uplatnenie zníženej sadzby DPH musia mať dotknuté fyzické nosiče prevažne rovnaký obsah ako tlačené knihy. Vzhľadom na to, že v tomto znení sa uvádza, že sa týka len „kníh“, a v bežnom zmysle tohto slova sa tým rozumie tlačené dielo, znamená to, že na to, aby dotknuté nosiče patrili do pôsobnosti tohto ustanovenia, musia mať prevažne rovnaký obsah ako tlačené knihy.
1.

Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 z 13. novembra 2007 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch (doručovanie písomností) a o zrušení nariadenia Rady (ES) č. 1348/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej za predpokladu, že súdna písomnosť doručovaná žalovanému s bydliskom na území iného členského štátu nebola vyhotovená alebo k nej nie je pripojený preklad do jazyka, ktorému tento adresát rozumie, alebo do úradného jazyka prijímajúceho členského štátu, alebo ak je v tomto členskom štáte niekoľko úradných jazykov, do úradného jazyka alebo do jedného z úradných jazykov miesta, kde sa má doručiť, opomenutie vzorového tlačiva nachádzajúceho sa v prílohe II tohto nariadenia má za následok neplatnosť uvedeného doručenia, aj keď túto neplatnosť musí ten istý žalovaný namietnuť v určenej lehote alebo na začiatku konania a pred akoukoľvek obranou vo veci samej. To isté nariadenie naopak vyžaduje, aby bolo takéto opomenutie napravené v súlade s ustanoveniami uvedenými v tomto nariadení prostredníctvom oznámenia vzorového tlačiva nachádzajúceho sa v prílohe II tohto nariadenia dotknutej osobe.
46

So zreteľom na rozdiely v právnych úpravách členských štátov v tejto oblasti môže byť rozhodnutie pracovníka odvolávať sa na voľný pohyb najmä podľa článku 45 ZFEÚ v jednotlivých prípadoch pre takého pracovníka z daňového hľadiska viac alebo menej výhodné či nevýhodné (pozri analogicky v súvislosti so zásadou zákazu diskriminácie rozsudky z 15. júla 2004, Lindfors, C‑365/02, EU:C:2004:449, bod 34, a z 12. júla 2005, Schempp, C‑403/03, EU:C:2005:446, bod 45; v súvislosti so slobodou usadiť sa rozsudky zo 6. decembra 2007, Columbus Container Services, C‑298/05, EU:C:2007:754, bod 51, a z 28. februára 2008, Deutsche Shell, C‑293/06, EU:C:2008:129, bod 43, a napokon v súvislosti s voľným pohybom kapitálu rozsudok zo 7. novembra 2013, K, C‑322/11, EU:C:2013:716, bod 80).
44

V tejto súvislosti možno uviesť, že znenie nariadení č. 561/2006 a 1073/2009 v ničom nebráni tomuto výkladu. Ako uviedla Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, dopravné služby možno v podstate zatriediť do dvoch kategórií, a to na jednej strane do dopravy poskytovanej tretím osobám, a na druhej strane do dopravy na vlastnú potrebu.
3

Odôvodnenia 2, 3, 8 a 9 smernice 2011/64 znejú: „(2) Právne predpisy Únie, ktoré sa týkajú zdaňovania tabakových výrobkov, potrebujú zabezpečiť správne fungovanie vnútorného trhu a zároveň vysokú úroveň ochrany zdravia, ktorá sa vyžaduje v článku 168 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a vzhľadom na skutočnosť, že tabakové výrobky môžu spôsobiť vážnu ujmu na zdraví a že Únia je stranou Rámcového dohovoru o kontrole tabaku (RDKT) Svetovej zdravotníckej organizácie. Mala by sa zohľadniť situácia prevládajúca pre každý z jednotlivých vyrobených druhov tabaku. (3) Jedným z cieľov Zmluvy o fungovaní Európskej únie je zachovať hospodársku úniu s vlastnosťami, ktoré sú podobné tým na domácom trhu, so zdravou konkurenciou. V oblasti tabakových výrobkov to podmieňuje, aby spotrebné dane vyrubené na tieto produkty v členských krajinách neznehodnocovali konkurenčné podmienky a neobmedzovali voľný pohyb týchto produktov v rámci Únie. … (8) V záujme jednotného a spravodlivého zdanenia by sa mali stanoviť vymedzenia pojmov ‚cigarety‘, ‚cigary‘ a ‚cigarky‘ a ‚iný tabak na fajčenie‘ tak, aby tabakové povrazce, ktoré sa v závislosti od svojej dĺžky považujú za dve cigarety alebo viac, boli na účely spotrebných daní považované za dve cigarety alebo viac, aby sa cigara, ktorá sa v mnohých ohľadoch podobá cigarete, považovala na účely spotrebnej dane za cigaretu, aby sa tabak na fajčenie, ktorý je v mnohých ohľadoch podobný jemne rezanému tabaku určenému na vlastnoručné zhotovenie cigariet, považoval na účely spotrebnej dane za jemne rezaný tabak a aby sa jasne vymedzil pojem ‚tabakový zvyšok‘ [tabakový odpad – neoficiálny preklad]. … (9) Harmonizácia štruktúr spotrebných daní musí viesť najmä k tomu, aby konkurencia medzi kategóriami tabakových výrobkov patriacich do rovnakej skupiny nebola následkom zdanenia znehodnotená a aby došlo k otvoreniu národných trhov členských krajín.“
11.

Podľa ustanovení, ktoré upravujú spravodlivé porovnanie [pokiaľ relevantné ustanovenia upravujúce spravodlivé porovnanie nestanovujú inak – neoficiálny preklad] je existencia dumpingových rozpätí počas obdobia zisťovania spravidla stanovená na základe porovnania váženého priemeru normálnej hodnoty s váženým priemerom cien všetkých vývozných porovnateľných obchodných prípadov do Spoločenstva alebo porovnaním individuálnych normálnych hodnôt a individuálnych vývozných cien do Spoločenstva v jednotlivých obchodných prípadoch. Normálnu hodnotu stanovenú na základe váženého priemeru možno však porovnať s cenami jednotlivých individuálnych vývozných transakcií do Spoločenstva, ak existuje model vývozných cien, ktorý sa významne odlišuje medzi rôznymi kupujúcimi, regiónmi alebo dobami a ak by metódy špecifikované v prvej vete tohto odseku neodrážali plnú mieru praktizovaného dumpingu. Tento odsek nebráni používaniu výberu vzoriek v súlade s článkom 17. …“
57

Ako uviedla generálna advokátka v bode 51 svojich návrhov, alternatívu k tomuto obmedzeniu, ktorá by bola menej reštriktívna a zaručovala by splnenie požadovaného cieľa, by mohla predstavovať požiadavka, aby dodávateľ pri predložení svojej ponuky označil časť zákazky a prác, ktoré zamýšľa zadať subdodávateľom, subdodávateľov, ktorých navrhuje, a ich spôsobilosť. Bolo by tiež možné uvažovať o možnosti, že verejný obstarávateľ zakáže uchádzačovi zmeniť subdodávateľov, ak predtým nemohol overiť ich totožnosť a spôsobilosť.
6

Článok 13 ods. 1 decreto legislativo n. 471, Riforma delle sanzioni tributarie non penali in materia di imposte dirette, di imposta sul valore aggiunto e di riscossione dei tributi, a norma dell’articolo 3, comma 133, lettera q), della legge 23 dicembre 1996, n. 662 [legislatívny dekrét č. 471 o reforme daňových sankcií netrestnej povahy v oblasti priamych daní, dane z pridanej hodnoty a výberu daní v súlade s článkom 3 ods. 133 písm. q) zákona č. 662 z 23. decembra 1996], z 18. decembra 1997 (riadna príloha GURI č.°5 z 8. januára 1998) znie: „Voči každému, kto úplne alebo čiastočne nezaplatí v stanovenej lehote zálohy, pravidelné platby, vyrovnávaciu platbu alebo zostávajúcu časť dane vyplývajúcu z daňového priznania, v tomto prípade s odpočítaním súm pravidelných platieb a záloh, aj keď neboli zaplatené, môžu byť uložené správne sankcie do výšky 30 % z každej nezaplatenej sumy, aj keď sa v dôsledku opravy vecných chýb alebo chýb vo výpočte zistených pri kontrole ročného daňového priznania ukáže, že daň je vyššia alebo že nadmerný odpočet je menší…“
35

Tento výklad nie je spochybnený konštatovaním, podľa ktorého úplné dosiahnutie cieľa sledovaného smernicou 89/665 by bolo ohrozené, ak by záujemcovia a uchádzači mohli v ktoromkoľvek okamihu verejného obstarávania namietať proti porušeniu pravidiel verejného obstarávania a donútiť tak verejného obstarávateľa, aby začal celý postup od začiatku a odstránil tieto porušenia (rozsudok z 12. marca 2015, eVigilo, C‑538/13, EU:C:2015:166, bod 51 a citovaná judikatúra). Toto konštatovanie sa v skutočnosti týka odôvodnenia primeraných prekluzívnych lehôt na opravné prostriedky proti rozhodnutiam, ktoré by mohli byť napadnuté, a nie vylúčenia samostatného opravného prostriedku proti rozhodnutiu o pripustení uchádzača do verejného obstarávania, ako vyplýva z právnej úpravy spornej vo veci samej.
123

Vzhľadom najmä na to, že ombudsman svojím rozhodnutím z 22. októbra 2007 ukončil vyšetrovanie, ktoré trvalo viac ako rok, sa nemožno domnievať, že na jednej strane zo samotnej skutočnosti, že v prvom rade neodpovedal na list, ktorý mu bol doručený in extremis pani Staelenovou 19. októbra 2007, predtým ako dostal 24. januára 2008 od uvedenej pani Staelenovej žiadosť týkajúcu sa prípadného opätovného otvorenia vyšetrovania na základe skutočnosti obsiahnutej v uvedenom liste z 19. októbra 2007, ombudsman zjavným a závažným spôsobom prekročil hranice svojej voľnej úvahy pripomenuté v bode 33 tohto rozsudku, ktorá mu bola zverená v súvislosti s dôvodnosťou sťažností, ktoré sú mu určené, a ich vybavenia, alebo že by v tomto kontexte porušil právo pani Staelenovej na to, aby boli jej žiadosti zohľadnené v primeranej lehote.
24

V tomto kontexte bol význam zapojenia SUT do oblasti vojenského výskumu v Iráne uznaný medzinárodným spoločenstvom. Spolková republika Nemecko v tejto súvislosti uvádza, že povaha tohto zapojenia viedla normotvorcu Únie k tomu, aby na základe vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 1264/2012 z 21. decembra 2012, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 267/2012 (Ú. v. EÚ L 356, 2012, s. 55), po prvýkrát zapísal túto univerzitu do zoznamu subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, ktorý sa nachádza v prílohe IX nariadenia č. 267/2012. Všeobecný súd tento zápis zrušil vo svojom rozsudku z 3. júla 2014, Sharif University of Technology/Rada (T‑181/13, neuverejnený, EU:T:2014:607). Normotvorca Únie zapísal uvedenú univerzitu na tento zoznam opäť, a to na základe vykonávacieho nariadenia č. 1202/2014. Uvedený členský štát ďalej tvrdí, že tento opätovný zápis bol odôvodnený úzkymi väzbami medzi touto univerzitou a iránskym režimom či už vo vojenskej oblasti alebo v oblastiach, ktoré s vojenskou oblasťou súvisia.
41

Pokiaľ ide vhodnosť tohto opatrenia v súvislosti so sledovaným cieľom, povinnosť štátnych príslušníkov tretích štátov mladších ako 16 rokov mať povolenie na pobyt na to, aby mohli vstúpiť do dotknutého členského štátu a zdržiavať sa v ňom, nepochybne umožňuje kontrolu zákonnosti pobytu týchto štátnych príslušníkov v tomto členskom štáte. Keďže účinné riadenie migračných tokov vyžaduje kontrolu týchto tokov, takéto opatrenie je vhodné na zabezpečenie dosiahnutia tohto cieľa. V zásade teda môže opodstatniť dodatočné obmedzenie napriek klauzule „standstill“.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou PJSC Rosneft Oil Company, predtým Rosneft Oil Company OJSC (ďalej len „Rosneft“), spoločnosťou zapísanou v obchodnom registri v Rusku, a Her Majesty’s Treasury (Pokladnica Jej Veličenstva), The Secretary of State for Business, Innovation and Skills (ministerstvo pre podnikanie, inovácie a schopnosti) a The Financial Conduct Authority (Úrad pre finančné správanie, ďalej len „FCA“) o reštriktívnych opatreniach prijatých Európskou úniou týkajúcich sa určitých ruských podnikov, vrátane spoločnosti Rosneft.