ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21

Rozhodnutím z 29. apríla 2013 (ďalej len „sporné rozhodnutie“) High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) [Vyšší súd (Anglicko a Wales), Queen’s Bench (obchodný senát)], potvrdil uvedené opatrenia voči tým istým osobám. Konkrétne rozhodol o ponechaní rozhodnutia o zaistení majetku pána Lembergsa v platnosti. Zakázalo sa mu, ako aj ďalším žalovaným disponovať s ich akciami v spoločnosti AS Ventbunkers, so sídlom v Lotyšsku, nakladať s nimi alebo znižovať ich hodnotu bez ohľadu na to, či akcie v tejto spoločnosti vlastnia priamo, alebo nepriamo, alebo aj disponovať akýmkoľvek výnosom alebo ktorýmkoľvek z čistých príjmov vyplývajúcich z predaja týchto akcií, ako aj ktoroukoľvek inou spoločnosťou alebo subjektmi, prostredníctvom ktorých majú žalovaní prístup k akciám spoločnosti Ventbunkers. Pán Lembergs vlastní len jednu akciu tejto spoločnosti. Približne 29 % akcií spoločnosti Ventbunkers vlastní Yelverton Investments BV (ďalej len „Yelverton“), v ktorej má pán Lembergs práva „skutočného príjemcu“.
19

Klagenævnet for Udbud (Komisia pre opravné prostriedky v oblasti verejného obstarávania) poznamenala, že v oznámení o vyhlásení verejného obstarávania Banedanmark nestanovil minimálne kvalitatívne podmienky týkajúce sa technickej spôsobilosti uchádzačov a musel by vykonať kvalitatívne posudzovanie uchádzačov, len keby ich počet bol vyšší ako šesť. Per Aarsleff sa teda mohla dostať do predbežného výberu vo svojom vlastnom mene bez toho, aby patrila do skupiny Aarsleff a Pihl. Skutočnosť, že Per Aarsleff nahradila túto skupinu, okrem iného nemala nijaký vplyv na postavenie uchádzačov, keďže nijaký zo záujemcov nebol vylúčený z predbežného výberu a nijaký by ani nebol odmietnutý, ak by sa Per Aarsleff prihlásila samostatne. Okrem toho treba rozlišovať situáciu, v ktorej zmena skupiny nastane pred zadaním zákazky, a situáciu, keď k tejto zmene dôjde po zadaní zákazky.
18

Uvedený súd na jednej strane uvádza, že položka 2206 KN zahŕňa tiež zmesi kvasených nápojov a nealkoholických nápojov a že podľa vysvetlivky k HS týkajúcej sa položky 22.06 HS takéto nápoje zostávajú zaradené do tejto položky aj v prípade, že bol do nich pridaný alkohol alebo ich obsah alkoholu bol zvýšený druhým kvasením, pokiaľ si zachovajú charakter produktu zaradeného do tejto položky. Na druhej strane položka 2208 KN sa týka likérov, ktorých alkoholometrický objemový titer je vo všeobecnosti vyšší ako 13,4 %. Pridanie destilovaného alkoholu do nápoja, ktorý patrí do položky 2206 KN, nemá za dôsledok jeho automatické vylúčenie z tejto položky. Napriek tomu, pokiaľ množstvá alkoholu získaného kvasením a destilovaného alkoholu v takom výrobku, ako je Petrikov Creamy Green, nie sú rozhodujúce pre klasifikovanie tohto výrobku a nápoj, do ktorého bol pridaný destilovaný alkohol, má vlastnosti a charakteristiky výrobkov patriacich do položky 2208 KN, uvedený výrobok treba podľa tohto súdu zaradiť do uvedenej položky.
58

Tento stav sa určuje podľa ekologických kvalitatívnych pomerov rozdelených pre každú kategóriu povrchovej vody do piatich tried, a to prostredníctvom limitnej hodnoty biologických prvkov kvality, teda hodnoty, ktorá vymedzuje hranicu medzi týmito jednotlivými triedami, konkrétne veľmi dobrý, dobrý, priemerný, zlý a veľmi zlý (rozsudok z 1. júla 2015, Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, C‑461/13, EU:C:2015:433, bod 57).
12

Dňa 27. októbra 2008 sa Sanofi‑Aventis Deutschland obrátila na United States District Court for the Eastern District of Texas (Okresný súd Spojených štátov pre východný obvod štátu Texas, Spojené štáty americké) so žalobou týkajúcou sa porušovania práv vyplývajúcich z patentov, ktoré sú predmetom licencie, proti spoločnostiam Genentech a Biogen Idec Inc. Tieto posledné uvedené spoločnosti podali v ten istý deň žaloby o neplatnosť týchto patentov na United States District Court for the Northern District of California (Okresný súd Spojených štátov pre severný obvod štátu Kalifornia, Spojené štáty americké). Tieto dve konania o žalobách boli spojené do jedného konania pred týmto posledným uvedeným súdom, ktorý uvedené žaloby zamietol rozhodnutím z 11. marca 2011.
14

Článok 7 smernice 2005/29 stanovuje: „1. Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, ak v skutkovej súvislosti, berúc do úvahy všetky jej črty, okolnosti a obmedzenia komunikačného prostriedku, opomenie podstatnú informáciu, ktorú priemerný spotrebiteľ potrebuje v závislosti od kontextu na to, aby urobil kvalifikované rozhodnutie o obchodnej transakcii, a tým zapríčiňuje alebo môže zapríčiniť, že priemerný spotrebiteľ urobí rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil. … 4. V prípade výzvy na kúpu sa za podstatné považujú nasledujúce informácie, ak už nie sú zrejmé z kontextu: … c) cena vrátane daní, alebo ak vzhľadom na povahu produktu nemožno cenu rozumne stanoviť vopred, spôsob, ktorým sa vypočíta, ako aj v prípade, že je to vhodné, všetky ďalšie náklady na dopravu, dodanie alebo poštovné, alebo ak tieto náklady nemožno rozumne stanoviť vopred, skutočnosť, že do ceny môžu byť zarátané takéto ďalšie náklady; …“
20

Okrem toho je nesporné, že informácie obsiahnuté v návrhoch na začatie prejudiciálneho konania neslúžia iba na to, aby umožnili Súdnemu dvoru poskytnúť užitočné odpovede, ale aj na to, aby sa dali vládam členských štátov, ako aj ostatným dotknutým osobám možnosť predložiť pripomienky podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a Súdnemu dvoru teda prináleží dbať na to, aby táto možnosť bola zaručená, keďže podľa tohto článku sa oznamujú dotknutým osobám iba návrhy na začatie prejudiciálneho konania (pozri uznesenie z 8. septembra 2011, Abdallah, C‑144/11, neuverejnené, EU:C:2011:565, bod 11 a citovanú judikatúru, ako aj rozsudok z 10. marca 2016, Safe Interenvíos, C‑235/14, EU:C:2016:154, bod 116).
16

Článok 116 uvedeného nariadenia s názvom „Započítanie“ vo svojich odsekoch 1, 2, 4 a 6 stanovuje: „1. Pohľadávky štátu alebo správnych a územných celkov alebo ich častí, ktoré predstavujú odvody, dane, príspevky alebo akúkoľvek inú sumu splatnú do konsolidovaného všeobecného rozpočtu, zanikajú započítaním s pohľadávkami dlžníka predstavujúcimi sumy, ktoré sa majú uhradiť, vrátiť alebo zaplatiť zo štátneho rozpočtu, až do výšky najnižších súm, ak sú oba subjekty navzájom veriteľmi a dlžníkmi, pokiaľ predmetné pohľadávky spravujú tie isté orgány verejnej moci vrátane ich podriadených jednotiek. 2. Daňové pohľadávky dlžníka sa započítajú so záväzkami patriacimi do rovnakého rozpočtu a zostávajúci rozdiel sa proporcionálne započíta so záväzkami patriacimi do iných rozpočtov bez toho, aby boli dotknuté podmienky stanovené v odseku 1. … 4. Pokiaľ zákon nestanovuje inak, započítanie sa vykoná automaticky ku dňu, ku ktorému pohľadávky existujú súčasne, sú určité, splatné a vymožiteľné. … 6. Príslušný daňový orgán na žiadosť dlžníka alebo ex offo určí, že došlo k započítaniu…“
49

Výsledkom uplatnenia článku 54 DVSD na takéto rozhodnutie by bolo sťaženie, resp. znemožnenie akejkoľvek konkrétnej možnosti potrestať v dotknutých členských štátoch protizákonné konanie obvineného. Na jednej strane uvedené rozhodnutie o skončení konania by bolo prijaté justičnými orgánmi členského štátu bez toho, aby bolo dôkladne posúdené protizákonné konanie obvineného. Na druhej strane začatie trestného konania v inom členskom štáte za tie isté skutky by bolo ohrozené. Tento dôsledok by bol zjavne v rozpore so samotným účelom článku 3 ods. 2 ZEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. marca 2005, Miraglia, C‑469/03, EU:C:2005:156, body 33 a 34).
4

Odôvodnenia 8, 15, 23, 44 a 45 smernice 2009/29 znejú: „(8) Zatiaľ čo potenciál schémy Spoločenstva potvrdzujú skúsenosti z prvého obdobia obchodovania a dokončenie národných alokačných plánov bude pre druhé obdobie obchodovania znamenať významné zníženie emisií do roku 2012, pri preskúmaní vykonanom v roku 2007 sa potvrdilo, že je nevyhnutné zabezpečiť lepšie harmonizovanú schému obchodovania s emisiami, aby sa lepšie využili výhody, ktoré poskytuje schéma obchodovania s emisiami, aby sa zabránilo narušeniam vnútorného trhu a aby sa uľahčilo prepojenie jednotlivých schém obchodovania s emisiami. … (15) Ďalšie úsilie, ktoré má vykonať hospodárstvo Spoločenstva, si okrem iného vyžaduje, aby zrevidovaná schéma Spoločenstva fungovala s čo najvyšším stupňom hospodárskej účinnosti a na základe plne harmonizovaných podmienok prideľovania kvót v rámci Spoločenstva. Aukcia by preto mala predstavovať základný princíp prideľovania, keďže ide o najjednoduchší spôsob, ktorý je vo všeobecnosti považovaný za hospodársky najefektívnejší. Tým by sa mali eliminovať neočakávané zisky a zaručiť, že noví účastníci na trhu a hospodárstva s nadpriemerným rastom budú mať v rámci hospodárskej súťaže rovnakú pozíciu ako už existujúce zariadenia. … (23) Prechodné prideľovanie bezodplatných kvót pre zariadenia by sa malo uskutočňovať na základe harmonizovaných pravidiel platných v celom Spoločenstve (referenčné úrovne ex ante), aby sa minimalizovali narušenia hospodárskej súťaže v Spoločenstve. V uvedených pravidlách by sa mali zohľadniť najúčinnejšie techniky v oblasti skleníkových plynov a energie, alternatívne riešenia a výrobné procesy, používanie biomasy, obnoviteľné zdroje energie, ako aj zachytávanie a ukladanie CO2. Takéto pravidlá by nemali podporovať zvyšovanie emisií a mali by zaručiť obchodovanie formou aukcie so stále väčším podielom kvót. Aby bolo zaručené správne fungovanie trhu, je potrebné určiť pridelenia kvót ešte pred začiatkom obdobia obchodovania. … … (44) Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu [(Ú. v. ES L 184, 1999, s. 23; Mim. vyd. 01/003, s. 124)]. (45) Komisia by predovšetkým mala byť splnomocnená na prijatie opatrení týkajúcich sa harmonizácie predpisov [týkajúcich sa – neoficiálny preklad]… prechodného prideľovania kvót v rámci celého Spoločenstva…. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť nepodstatné prvky smernice 2003/87/ES okrem iného jej doplnením o nové nepodstatné prvky, musia sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou ustanoveným v článku 5a rozhodnutia [1999/468].“
1

Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor: — určil, že Portugalská republika si tým, že neprijala všetky potrebné opatrenia na to, aby vykonala rozsudok zo 7. mája 2009, Komisia/Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292), nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ, — uložil Portugalskej republike povinnosť zaplatiť v prospech Komisie penále vo výške 20196 eur za každý deň omeškania so splnením rozsudku zo 7. mája 2009, Komisia/Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292), a to odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci do dňa, keď dôjde k splneniu rozsudku zo 7. mája 2009, Komisia/Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292), — uložil Portugalskej republike povinnosť zaplatiť v prospech Komisie dennú paušálnu pokutu vo výške 2244 eur, a to odo dňa vyhlásenia rozsudku zo 7. mája 2009, Komisia/Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292) do dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci, resp. do dňa, keď dôjde k splneniu rozsudku zo 7. mája 2009 (C‑530/07, EU:C:2009:292), ak k nemu dôjde skôr, a — zaviazal Portugalskú republiku na náhradu trov konania.
50

Po druhé odvolateľky uvádzajú, že ako to vyplýva z rozsudku z 23. januára 2014, SKW Stahl‑Metallurgie Holding a SKW Stahl‑Metallurgie/Komisia (T‑384/09, neuverejnený, EU:T:2014:27), ktorý sa týkal obdobia porušovania od 1. septembra 2004 do 16. januára 2007, Komisia nemala znížiť pokutu v prospech spoločnosti SKW na základe oznámenia o zhovievavosti, pretože oznámenie o zhovievavosti podané odvolateľkami sa na SKW nevzťahovalo, a SKW takéto oznámenie nepodala vo svojom vlastnom mene a na svoj vlastný účet. Odvolateľky z toho vyvodzujú, že keby sa Komisia nedopustila týchto vád v konaní, pokuta uložená spoločnosti SKW za prvú časť porušenia týkajúceho sa obdobia od 22. apríla do 30. augusta 2004 by bola omnoho vyššia.
25

Pani Rodríguezová Sánchezová je zamestnankyňa – členka Consum SCV, zaradená na prácu v oddelení „pokladňa/dopĺňanie tovaru“ obchodného centra. Dňa 25. júna 2012 podpísala s družstvom Consum SCV zmluvu o členstve podliehajúcu sociálnym stanovám a najmä vnútornému organizačnému poriadku. Rozvrhnutie jej pracovných dní a pracovného času bolo stanovené v striedavých týždenných cykloch na rannú zmenu od pondelka do soboty (od 8.00 hod. do 15.00 hod.) a na poobedňajšiu zmenu od pondelka do soboty (od 15.00 hod. do 22.00 hod.), ako aj na dve nedele v mesiaci (od 8.30 hod. do 15.00 hod.).
3

Podľa odôvodnení 5, 6, 10, 12, 17 a 20 nariadenia č. 805/2004: „(5) pojem ‚nesporné nároky‘ by mal zahrnovať všetky situácie, v ktorých dlžník preukázateľne nepopiera charakter alebo výšku peňažného nároku, a v ktorých veriteľ získal proti dlžníkovi buď súdne rozhodnutie alebo vykonateľný titul, ktorý vyžaduje výslovný súhlas dlžníka, či už sa jedná o súdny zmier alebo o verejnú listinu; (6) neexistencia námietok zo strany dlžníka, ako je stanovené v článku 3 odsek 1 písm. b), môže mať podobu nedostavenia sa na súdne konanie alebo nesplnenia výzvy súdu predložiť písomné oznámenie o zámere obhajovať sa; … (10) ak súd v členskom štáte vydal rozhodnutie o nespornom nároku bez toho aby sa dlžník zúčastnil konania, zrušenie akýchkoľvek kontrol v členskom štáte výkonu je neoddeliteľne spojené s existenciou dostatočnej záruky dodržania práva na obhajobu; … (12) pre konanie vedúce k vydaniu rozhodnutia by mali byť stanovené minimálne pravidlá s cieľom zabezpečiť, aby bol dlžník informovaný o súdnej žalobe proti nemu, o požiadavkách na jeho aktívnu účasť v konaní, ak chce poprieť nárok[,] a o dôsledkoch jeho neúčasti včas, a to takým spôsobom, aby mu to umožnilo pripraviť si obhajobu; … (17) súdy príslušné na preskúmanie úplného súladu s minimálnymi procesnými pravidlami by mali v prípade takéhoto súladu, vydať štandardizované osvedčenie o európskom exekučnom titule, na základe ktorého sa toto preskúmanie a jeho výsledok stanú transparentnými; … (20) veriteľ by mal mať možnosť požiadať o vydanie osvedčenia o európskom exekučnom titule pre nesporné nároky, alebo môže namiesto toho zvoliť systém uznávania a výkonu podľa nariadenia [Rady] (ES) č. 44/2001 [z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42)] alebo iné nástroje spoločenstva.“
16

Komisia v článku 1 písm. f) sporného rozhodnutia konštatovala, že SKW Holding sa zúčastnila na porušení v období od 30. augusta 2004 do 16. januára 2007 a SKW sa na porušení zúčastnila od 22. apríla 2004 do 16. januára 2007. Pokiaľ ide o SKW, z odôvodnenia 226 tohto rozhodnutia vyplýva, že Komisia zastáva názor, že zamestnanci tejto spoločnosti boli počas tohto obdobia priamo zapojení do kartelových dohôd a/alebo zosúladených postupov sporného kartelu. Pokiaľ ide o SKW Holding, z odôvodnenia 245 uvedeného rozhodnutia vyplýva, že od 30. augusta 2004 do 16. januára 2007 SKW Holding priamo vlastnila 100 % základného imania spoločnosti SKW a z dôvodov uvedených v odôvodneniach 245 až 250 Komisia zastávala názor, že spolu so spoločnosťou SKW boli súčasťou jednej hospodárskej jednotky, v dôsledku čoho jej možno pripísať zodpovednosť za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, ktorého sa dopustila SKW.
53

V tejto súvislosti Spojené kráľovstvo rovnako uvádza, že koncepcia praktického uplatňovania požiadavky práva na pobyt, tak ako ju Komisia opísala v novom dôvode, je nesprávna. V praxi totiž orgán poverený správou predmetných sociálnych dávok berie na účely určenia, či osoba využila systém sociálnej pomoci, do úvahy okrem iných údajov aj informácie, ktoré poskytuje Department for Work and Pensions (ministerstvo práce a dôchodkov). Uvedené informácie by umožnili tomuto úradu určiť, či má žiadateľ právo na pobyt v Spojenom kráľovstve, a teda či má nárok na predmetné sociálne dávky. Ak nie je možné určiť, či tento žiadateľ má, alebo nemá právo na pobyt, individuálne sa preskúma jeho osobná situácia vrátane sociálnych príspevkov, ktoré hradil, pričom sa tiež posúdi, či si aktívne hľadá zamestnanie a či má reálnu šancu zamestnať sa.
39

Okrem toho sa Komisia nemôže platne odvolávať na judikatúru vyplývajúcu z rozsudku z 26. apríla 1988, Asteris a i./Komisia (97/86, 99/86, 193/86 a 215/86, EU:C:1988:199) na odôvodnenie toho, že Súdny dvor vykladal súčasný článok 266 ZFEÚ extenzívne a povinnosť Komisie konať podľa tohto článku vyvážil vo vzťahu k zásade právnej istoty. Hoci je pravda, že Súdny dvor sa v tomto rozsudku domnieval, že po vydaní rozsudku, ktorým bolo zrušené predmetné nariadenie, musí Komisia nielen prijať nové nariadenie, ktorým napraví konštatovanú nezákonnosť, ale tiež odstrániť túto nezákonnosť do budúcnosti, nevyslovil sa, pokiaľ ide o existenciu právneho základu, ktorý by Komisiu oprávňoval zmeniť predmetné nariadenie do budúcnosti.
92

Parlament sa predovšetkým domnieva, že Všeobecný súd nemal v tejto veci povinnosť preskúmať porušenie primeranej lehoty, keďže odvolateľ pred Všeobecným súdom toto porušenie neuplatňoval. Ak sa však malo dospieť k záveru, že Všeobecný súd prejednal bez návrhu žalobný dôvod založený na porušení primeranej lehoty, tento súd by sa tým dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže tento dôvod nepatrí do kategórie dôvodov, ktoré Všeobecný súd môže alebo musí prejednať bez návrhu. Všeobecný súd by mal v každom prípade vyzvať účastníkov konania, aby predložili svoje pripomienky v tomto ohľade. Za týchto okolností Parlament žiada Súdny dvor, aby nahradil odôvodnenie napadnutého rozsudku.
29

Parlament v tejto súvislosti zdôrazňuje, že policajné a súdne orgány členských štátov by tieto právomoci mohli vykonávať samy. V prípade, že by zadržané osoby neboli odovzdané tanzánijským orgánom, ale príslušným orgánom členských štátov, EUNAVFOR by totiž nevykonával vojenskú operáciu, ale by skôr konal ako správny orgán. V tejto súvislosti samotná skutočnosť, že by také odovzdávanie bolo zverené námornej sile, podľa Parlamentu neumožňuje, aby sa odovzdávanie kvalifikovalo ako vojenské alebo bezpečnostné činnosti a z toho dôvodu umožnilo dospieť k záveru, že tieto odovzdávania spadajú výlučne do SZBP.
15

Vnútroštátny súd po tom, čo pripomenul kontext, ktorý španielske orgány viedol k tomu, aby nahradili digitálny poplatok platný do roku 2011 systémom primeranej kompenzácie za rozmnoženinu na súkromné použitie financovanej zo štátneho rozpočtu, na úvod uvádza, že v súlade so zásadou neúčelovosti rozpočtových príjmov je tento nový mechanizmus na rozdiel od predchádzajúceho mechanizmu financovaný všetkými španielskými daňovníkmi bez ohľadu na to, či môžu vyhotoviť rozmnoženiny na súkromné použitie. Ďalej sa v podstate pýta, či sa má smernica 2001/29 vykladať v tom zmysle, že členským štátom, ktorý si zvolili tento mechanizmus, ukladá povinnosť zabezpečiť, rovnako ako v prípade, že uprednostnia zavedenie poplatku, aby jeho náklady priamo alebo nepriamo znášali iba tie osoby, o ktorých sa možno domnievať, že spôsobili nositeľom práv ujmu tým, že vyhotovali alebo mali prostriedky na vyhotovenie rozmnoženiny na súkromné použitie. V prípade zápornej odpovede sa vnútroštátny súd pýta, či skutočnosť, že suma vyhradená na zaplatenie primeranej kompenzácie nositeľom práv je vopred určená na každý rozpočtový rok, umožňuje zaručiť primeranosť tejto kompenzácie.
8

Odôvodnenie 26 tejto smernice uvádza: „Na účely náhrady ujmy spôsobenej v dôsledku porušenia spáchaného porušovateľom, ktorý sa zapojil do činnosti vedome alebo s dostatočným dôvodmi nato, aby vedel, že by to spôsobilo takú škodu, by výška náhrady ujmy poskytnutá držiteľovi práv mala zohľadňovať všetky náležité aspekty, ako napríklad stratu príjmu spôsobenú držiteľovi alebo nekalé zisky porušovateľa, prípadne akúkoľvek morálnu ujmu spôsobenú vlastníkovi práv. Ako alternatíva, ak by napríklad bolo ťažké stanoviť čiastku skutočnej vzniknutej ujmy, by sa výška odškodného mohla odvodiť od takých prvkov, ako napríklad honorár [licenčné poplatky – neoficiálny preklad] alebo poplatky, ktoré by boli splatné, ak by porušovateľ požiadal o oprávnenie používať príslušné právo duševného vlastníctva. Cieľom nie je zaviesť povinnosť ustanoviť povinný náhradu škody ako trestu [ustanoviť sankčnú náhradu škody – neoficiálny preklad], ale poskytnúť náhradu založenú na objektívnom kritériu a zohľadniť pri tom výdavky, ktoré znáša vlastník práv, ako napríklad náklady spojené s identifikáciou a výskumom.“
18

Na jednej strane vnútroštátny súd poukazuje na to, že Súdny dvor v uvedenom rozsudku rozhodol, že metódu priradenia tovarov a služieb na zmiešané použitie odlišnú od metódy založenej na obrate upravenej šiestou smernicou, možno použiť len vtedy, ak táto metóda umožňuje dospieť k presnejšiemu určeniu nároku na odpočet. Metóda spočívajúca v zisťovaní toho, v súvislosti s ktorou časťou budovy bola DPH zaplatená, a v použití rozdeľovacieho kľúča len na sumy DPH, ktoré nesúvisia osobitne so žiadnou z týchto častí alebo súvisia so spoločnými časťami budovy na zmiešané použitie, vedie k presnejším výsledkom. V dôsledku toho sa vnútroštátny súd pýta, či by sa takáto metóda nemala uprednostniť.
16

Po druhé si uvedený súd kladie otázku v súvislosti so zlučiteľnosťou pravidiel výberu environmentálnej dane s článkom 110 ZFEÚ. Majitelia vozidla, ktoré sa nachádza na vnútroštátnom trhu a za ktoré nebola zaplatená nijaká daň buď preto, lebo toto vozidlo bolo zapísané do evidencie pred 1. januárom 2007, alebo preto, lebo jeho majiteľovi bola vrátená už skôr zaplatená daň, by mohli podľa OUG č. 9/2013 používať uvedené vozidlo bez zaplatenia environmentálnej dane až do predaja uvedeného vozidla, to znamená až do budúcej a vopred neurčitej udalosti, zatiaľ čo majiteľ podobného vozidla dovezeného z iného členského štátu by mohol používať toto vozidlo len počas 90 dní pred vznikom povinnosti na jeho zápis do evidencie, a teda zaplatením uvedenej environmentálnej dane.
44

Ako vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, vnútroštátnemu súdu ide konkrétne o to, aby sa určilo, či na účely uvedeného výpočtu sa treba prikloniť k „statickému“ alebo skôr k „dynamickému“ chápaniu. V prvom prípade by bolo potrebné brať do úvahy výlučne štruktúru skupiny podnikov, ako je opísaná v prílohe 7 zákona KDT, na základe ktorej Komisia povolila schému štátnej pomoci dotknutej vo veci samej. V druhom prípade by musela byť výška kompenzácie dlhovanej spoločnosti PGE prispôsobená s ohľadom na finančný výsledok spoločnosti ELB, ktorá, aj keď nebola v uvedenej prílohe označená ako spoločnosť patriace do tej istej skupiny podnikov ako PGE, bola do nej začlenená v priebehu roku 2009, k okamihu prijatia rozhodnutia z 30. júla 2010 predsedom URE, ktoré je spomenuté v bode 22 tohto rozsudku.
47

Okrem toho odvolávanie sa na samotnú dočasnú povahu práce pracovníkov vo verejnej správe nevyhovuje týmto požiadavkám a samo osebe nemôže predstavovať „objektívny dôvod“ v zmysle doložky 4 bodu 1 a/alebo 4 rámcovej dohody. Keby sa totiž pripustilo, že by samotná dočasná povaha pracovného pomeru stačila na odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania medzi pracovníkmi na dobu určitú a stálymi pracovníkmi, ciele smernice 1999/70, ako aj rámcovej dohody by boli zbavené podstaty a viedlo by to k zachovaniu nepriaznivého postavenia pracovníkov na dobu určitú (rozsudky z 22. decembra 2010, Gavieiro Gavieiro a Iglesias Torres, C‑444/09 a C‑456/09, EU:C:2010:819, body 56 a 57; z 8. septembra 2011, Rosado Santana, C‑177/10, EU:C:2011:557, bod 74, ako aj z 18. októbra 2012, Valenza a i., C‑302/11 až C‑305/11, EU:C:2012:646, bod 52).