ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

Za týchto podmienok High Court (Vyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. So zreteľom na – oznámenie, ktoré vykonalo Spojené kráľovstvo podľa článku 50 ZEÚ, – neistotu, pokiaľ ide o opatrenia, ktoré budú prijaté medzi Úniou a Spojeným kráľovstvom na úpravu vzťahov po vystúpení Spojeného kráľovstva, a – vyplývajúcu neistotu týkajúcu sa rozsahu, v akom by RO bol v praxi schopný vykonávať svoje práva podľa Zmlúv, Charty alebo príslušných právnych predpisov, ak by bol odovzdaný do Spojeného kráľovstva a zostal vo výkone trestu odňatia slobody po vystúpení Spojeného kráľovstva z Únie, vyžaduje právo Únie od dožiadaného štátu, aby odmietol odovzdanie osoby, ktorá je predmetom európskeho zatykača, do Spojeného kráľovstva, ak by sa jej odovzdanie inak podľa vnútroštátneho práva tohto členského štátu vyžadovalo, a) vo všetkých prípadoch? b) v niektorých prípadoch, s ohľadom na osobitné okolnosti prípadu? c) v žiadnom prípade? 2. Ak je odpoveďou na prvú otázku odpoveď uvedená v bode b), aké sú kritériá alebo úvahy, ktoré musí súd v dožiadanom členskom štáte posúdiť na určenie, či je odovzdanie zakázané? 3. V kontexte druhej otázky je súd dožiadaného členského štátu povinný odložiť prijatie konečného rozhodnutia o vykonaní európskeho zatykača, pokým nenadobudne väčšiu istotu vo vzťahu k príslušnému právnemu režimu, ktorý má byť prijatý po vystúpení príslušného žiadajúceho členského štátu z Únie: a) vo všetkých prípadoch? b) v niektorých prípadoch, s ohľadom na osobitné okolnosti prípadu? c) v žiadnom prípade? 4. Ak je odpoveďou na tretiu otázku odpoveď uvedená v bode b), aké sú kritériá alebo úvahy, ktoré musí súd v dožiadanom členskom štáte posúdiť na určenie, či je povinný odložiť prijatie konečného rozhodnutia o vykonaní európskeho zatykača?“
4

Odôvodnenie 16 tejto smernice znie takto: „Prezumpcia neviny by bola porušená, keby sa vo verejných vyhláseniach orgánov verejnej moci alebo v súdnych rozhodnutiach, ktoré nie sú rozhodnutiami o vine, označovala podozrivá alebo obvinená osoba za vinnú, ak tejto osobe ešte nebola preukázaná vina zákonným spôsobom. Takéto vyhlásenia a súdne rozhodnutia by nemali vzbudzovať dojem, že táto osoba je vinná. Tým by nemali byť dotknuté úkony v rámci trestného stíhania, ktorých cieľom je preukázať vinu podozrivej alebo obvinenej osoby, ako napríklad obžaloba, a nemali by byť ani dotknuté súdne rozhodnutia, v dôsledku ktorých sa stane vykonateľným podmienečný trest, a to pod podmienkou, že je dodržané právo na obhajobu. Nemali by tým byť dotknuté ani predbežné rozhodnutia procesnej povahy, ktoré prijmú justičné alebo iné príslušné orgány a ktoré sú založené na podozrení alebo usvedčujúcich dôkazoch, ako sú napríklad rozhodnutia o vyšetrovacej väzbe, pod podmienkou, že takéto rozhodnutia neoznačujú podozrivú ani obvinenú osoba za vinnú. Pred prijatím predbežného rozhodnutia procesnej povahy môže mať príslušný orgán najprv povinnosť overiť, či existujú dostatočné usvedčujúce dôkazné prvky v neprospech podozrivej alebo obvinenej osoby na odôvodnenie príslušného rozhodnutia, a rozhodnutie by mohlo obsahovať odkaz na tieto prvky.“
15

Dňa 5. mája 2017 bola dotknutá osoba na základe týchto európskych zatykačov zadržaná v Írsku a postavená pred vnútroštátny súd, teda High Court (Vyšší súd, Írsko). Tomuto súdu oznámila, že nesúhlasí so svojím odovzdaním poľským súdnym orgánom, a bola vzatá do väzby do času, kým sa neprijme rozhodnutie o jej odovzdaní týmto orgánom.
21

Návrhom doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 4. decembra 2017 The Green Effort podala žalobu na zrušenie sporného rozhodnutia, v ktorej tvrdila, že jej žiadosť o uvedenie do predchádzajúceho stavu bola nesprávne zamietnutá, pretože nedokázala poslať dokumenty preukazujúce riadne používanie spornej ochrannej známky z dôvodu technických problémov v komunikačnom systéme EUIPO. The Green Effort tiež tvrdila, že FIA nekonala v dobrej viere, keď podala návrh na zrušenie.
54

V skutočnosti by procesné podmienky, ktoré by mali za následok príliš vysoké náklady pre spotrebiteľa, mohli viesť k tomu, že by bol odradený vhodným spôsobom zasiahnuť v záujme obhajoby svojich práv na súde, na ktorý podal návrh predajca alebo dodávateľ. Takýto prípad by mohol nastať, ak by začatie konania na súde veľmi vzdialenom od bydliska spotrebiteľa spôsobilo spotrebiteľovi také vysoké cestovné náklady, že by ho to mohlo odradiť od dostavenia sa na pojednávanie v konaní voči nemu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. februára 2015, Baczó a Vizsnyiczai, C‑567/13, EU:C:2015:88, body 49 až 59).
8

Podľa článku 6 smernice 2008/98 s názvom „Stav konca odpadu“: „1. Niektorý špecifický odpad prestáva byť odpadom v zmysle článku 3 bodu 1, ak prejde činnosťou zhodnocovania vrátane recyklácie a spĺňa osobitné kritériá, ktoré sa vypracujú v súlade s týmito podmienkami: a) látka alebo vec sa bežne používa na špecifické účely; b) pre látku alebo vec existuje trh alebo je po nej dopyt; c) látka alebo vec spĺňa technické požiadavky na špecifické účely a spĺňa existujúce právne predpisy a normy uplatniteľné na výrobky; a d) použitie látky alebo veci nepovedie k nepriaznivým vplyvom na životné prostredie alebo zdravie ľudí. Kritéria v potrebných prípadoch zahŕňajú aj limitné hodnoty pre znečisťujúce látky a zohľadnia všetky prípadné nepriaznivé vplyvy látky alebo predmetu na životné prostredie. 2. Opatrenia zamerané na zmenu a doplnenie nepodstatných prvkov tejto smernice jej doplnením, týkajúce sa prijatia kritérií stanovených v odseku 1 a špecifikujúcich druh odpadu, na ktorý sa tieto kritériá uplatňujú, sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 39 ods. 2 Mali by sa zvážiť osobitné kritériá na určenie, kedy odpad prestáva byť odpadom, a to okrem iného aspoň v prípade agregátov, papiera, skla, kovov, pneumatík a textílií. … 4. Ak neboli podľa postupu stanoveného v odsekoch 1 a 2 určené kritériá na úrovni Spoločenstva, členské štáty môžu v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, či určitý odpad prestal byť odpadom, pričom zohľadnia uplatniteľnú judikatúru. Takéto rozhodnutia oznámia Komisii v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998, ktorou sa stanovuje postup pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov, ako aj pravidiel vzťahujúcich sa na služby informačnej spoločnosti [(Ú. v. ES L 204, 1998, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337), zmenenou smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z 20. júla 1998 (Ú. v. ES L 217, 1998, s. 18; Mim. vyd. 13/021, s. 8), ako to uvedená smernica požaduje. …“
36

Vzhľadom na to, že česká vláda v podstate poukazuje na to, že ak nedôjde k prepusteniu tovaru určenému na vývoz do uvedeného colného režimu, často to môže sťažiť alebo dokonca znemožniť, aby daňové orgány overili, či tento tovar skutočne opustil územie Únie, treba uviesť, že je nesporné, že pokiaľ ide o jasný dôkaz podľa článku 35 tohto rozsudku, skutočnosť, že k vývozu došlo, sa musí uspokojivo preukázať príslušným daňovým orgánom, keďže táto požiadavka sa týka hmotnoprávnych podmienok požadovaných na to, aby sa oslobodenie od dane priznalo (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. novembra 2018, Cartrans Spedition, C‑495/17, EU:C:2018:887, bod 48).
20

Za týchto podmienok Cour d’appel de Mons (Odvolací súd Mons, Belgicko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „[1.] Majú sa články 14, 15, 168, 184, 185, 187 a 188 smernice [2006/112] vykladať a uplatňovať tak, že je alebo nie je potrebná oprava/úprava DPH z investičného nehnuteľného majetku, ktorá bola pôvodne odpočítaná správne, keď bol tento investičný nehnuteľný majetok predmetom transakcie sale and lease back (predaj a spätný prenájom), vzhľadom na to, že: – sale and lease back je tvorený kombinovaným a súčasným poskytnutím práva dlhodobého nájmu (teda časovo obmedzeného vecného práva) zdaniteľnou osobou dvom finančnými inštitúciám a lízingu týmito dvomi finančnými inštitúciami zdaniteľnej osobe, – táto transakcia sale and lease back predstavuje čisto finančnú transakciu, ktorej účelom je zvýšiť likvidné prostriedky zdaniteľnej osoby, – transakcia sale and lease back (predaj a spätný prenájom) nepodliehala DPH, – investičný nehnuteľný majetok zostal v držbe zdaniteľnej osoby a bol súvisle a trvalo používaný na zdaniteľnú činnosť zdaniteľnej osoby tak pred, ako aj po transakcii? [2.] Sú výklad a uplatnenie vyššie uvedených ustanovení, ktoré vedú k oprave/úprave pôvodne odpočítanej DPH, v súlade so zásadou neutrality DPH a/alebo zásadou rovnosti zaobchádzania?“
40

Takáto odpoveď by sa mohla opierať rovnako o skutočnosť, že vzhľadom na neexistenciu akéhokoľvek odkazu v článku 2 bode 2 písm. c) smernice 2004/28 na právne predpisy členských štátov by pojem „priamy potomok“ mal byť vykladaný autonómne, jednotne a v súlade s cieľmi tejto smernice. Voľný pohyb občanov Únie by bol zjavne obmedzovaný, ak by sa členské štáty mohli voľne rozhodnúť, či budú uznávať deti patriace pod alžírsky režim kafala za priamych potomkov.
(48)

Poskytovateľ platobných služieb by mal vedieť jednoznačne stanoviť informácie, ktoré vyžaduje na správne vykonanie platobného príkazu. Na druhej strane, s cieľom predísť roztriešteniu a ohrozeniu zriaďovania integrovaných platobných systémov v [Únii] by sa členským štátom nemalo povoliť, aby pri platobných transakciách vyžadovali používanie konkrétneho identifikátora. Toto by však nemalo brániť členským štátom požadovať od poskytovateľa platobných služieb platiteľa, aby konal s náležitou starostlivosťou a, ak je to technicky možné a bez potreby manuálneho zásahu, overil súlad jedinečného identifikátora a ak tento jedinečný identifikátor nie je v súlade, odmietol vykonať platobný príkaz a informoval o tom platiteľa. Zodpovednosť poskytovateľa platobných služieb by sa mala obmedziť na správne vykonanie platobnej transakcie podľa platobného príkazu užívateľa platobných služieb.“
33

Súdny dvor tak opakovane rozhodol, že cieľ článku 45 ZFEÚ by nebol dosiahnutý, ak by mali migrujúci pracovníci v dôsledku uplatnenia svojho práva na voľný pohyb stratiť výhody sociálneho zabezpečenia, ktoré im zaisťuje právna úprava členského štátu. Taký dôsledok by totiž mohol odradiť pracovníka v Únii od výkonu svojho práva na voľný pohyb a predstavovať tak prekážku tejto slobody (rozsudok z 1. októbra 2009, Leyman, C‑3/08, EU:C:2009:595, bod 41 a citovaná judikatúra).
21

Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (odvolací súd so sídlom v Štokholme ako odvolací súd pre oblasť duševného vlastníctva a hospodárske záležitosti) sa pýta, či obrazovú ochrannú známku, akou je MANHATTAN, ktorú tvorí dvojrozmerná reprodukcia dvojrozmerného výrobku, ako je textília, možno považovať za tvar v zmysle tohto ustanovenia. V tejto súvislosti zdôrazňuje, že z článku 7 ods. 1 písm. e) bodu iii) nariadenia č. 207/2009 jednoznačne vyplýva, že v ňom uvedený dôvod neplatnosti sa uplatňuje na trojrozmerné ochranné známky a dvojrozmerné ochranné známky zobrazujúce trojrozmerné tvary, ako napríklad vyobrazenie sochy alebo vázy, ako o tom rozhodol Súdny dvor EZVO, v bodoch 110 až 115 svojho rozsudku zo 6. apríla 2017, Norwegian Board of Appeal for Industrial Property Rights – Appeal from the municipality of Oslo (E‑05/16), alebo Súdny dvor v rozsudku z 18. júna 2002, Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377).
9

Obežník z roku 2008 vo svojej preambule uvádza: „1. V belgickom daňovom systéme sa daňové výhody spojené s osobnou a rodinnou situáciou daňovníka… uplatňujú tak na príjmy pochádzajúce z Belgicka, ako aj na príjmy pochádzajúce zo zahraničia. Ak predmetná rodinná alebo osobná situácia nebola zohľadnená v zahraničí, časť týchto výhod sa stráca. Holandsko uplatňovalo podobnú metódu oslobodenia od dane s výhradou progresívneho zdanenia ako Belgicko. Vo svojom rozsudku [z 12. decembra 2002, de Groot (C‑385/00, EU:C:2002:750), Súdny dvor] však rozhodol, že tento postup je v rozpore s právnou úpravou v oblasti voľného pohybu osôb v [Európskej únii]. Európska komisia vyzvala Belgicko, aby uviedlo belgické daňové ustanovenia týkajúce sa uplatnenia metódy oslobodenia od dane s výhradou progresívneho zdanenia… do súladu s povinnosťami podľa článkov 18, 39, 43 a 56 ES… Bolo prijaté nasledujúce riešenie: v prípade, že osobná a rodinná situácia daňovníka nebola zohľadnená v zahraničí, bude popri znížení stanovenom v [článku 155 CIR z roku 1992] priznané aj zníženie dane z príjmov pochádzajúcich zo zahraničia. Toto dodatočné zníženie dane však bude priznané len vtedy, ak celková výška dane vypočítaná pri uplatnení metódy oslobodenia od dane s výhradou progresívneho zdanenia stanovenou v [článku 155 CIR z roku 1992], je vyššia ako daň, ktorá by bola splatná, ak by príjmy pochádzali výlučne zo zdrojov v Belgicku a dane súvisiace s týmito príjmami by boli splatné v Belgicku. Toto zníženie bude zodpovedať rozdielu medzi belgickou daňou z príjmu (vypočítanou pri uplatnení metódy oslobodenia od dane s výhradou progresívneho zdanenia aktuálne stanovenou v [článku 155 CIR z roku 1992]), zvýšenému o dlžnú daň rovnakej povahy za príjmy pochádzajúce zo zahraničia, a daňou, ktorá by bola splatná, ak by príjmy pochádzali výlučne zo zdrojov v Belgicku, pričom dane súvisiace s týmito príjmami by boli splatné v Belgicku. Pre výpočet výšky dodatočného zníženia dane bude preto potrebné vypočítať daň, ktorá by bola splatná, ak by príjmy pochádzali výlučne zo zdrojov v Belgicku, pričom dane súvisiace s týmito príjmami by boli splatné v Belgicku. 2. Až do prijatia belgickej úpravy v zmysle vyššie uvedeného sa toto zníženie bude musieť uplatňovať na podmienky a na obmedzenia stanovené v tomto obežníku. …“
26

Pokiaľ ide o dve dávky CNSA financované z časti sporných príspevkov a odvodov, a to individualizovaný príspevok na osobnú nezávislosť (ďalej len „APA“) a dávky na kompenzáciu zdravotného postihnutia (ďalej len „PCH“), vnútroštátny súd sa domnieva, že druhá podmienka uvedená v predchádzajúcom bode je splnená. Na druhej strane si kladie otázku, či možno prvú podmienku považovať za úplne splnenú. Hoci vnútroštátny súd konštatuje, že APA a PCH sa priznávajú mimo akéhokoľvek diskrečného posúdenia osobných potrieb žiadateľa na základe zákonom definovanej situácie, zároveň opakuje tvrdenie, ktoré uviedol ministre de l’Action et des Comptes publics (minister pre verejnú činnosť a verejné účty), že APA a PCH nemožno považovať za dávky priznávané mimo individuálneho posúdenia osobných potrieb príjemcov, a to z dôvodu, že ich výška závisí od úrovne zdrojov týchto príjemcov, prípadne sa líši v závislosti od týchto zdrojov.
13

Vo svojom anglickom znení tie isté vysvetlivky uvádzajú: „Beer is an alcoholic beverage obtained by fermenting a liquor (wort) prepared from malted cereals (most commonly barley or wheat), water and (usually) hops. Certain quantities of non‑malted cereals (e.g., maize (corn) or rice) may also be used for the preparation of the liquor (wort). The addition of hops imparts a bitter and aromatic flavour and improves the keeping qualities. Cherries or other flavouring substances are sometimes added during fermentation. Sugar (particularly glucose), colouring matter, carbon dioxide and other substances may also be added. According to the fermenting process employed, the products may be bottom fermentation beer, obtained at a low temperature with bottom yeasts, or top fermentation beer, obtained at a higher temperature with top yeasts. Beer may be pale or dark, sweet or bitter, mild or strong. It may be put up in barrels, bottles or in airtight tins and may be marketed as ale, stout, etc. This heading also covers concentrated beer prepared by vacuum‑condensing beer of low alcoholic strength (but with a high content of malt extract) to between one fifth and one sixth of its original volume. The heading does not cover: a) Certain beverages which, although they are sometimes described as beers, do not contain alcohol (e.g., beverages prepared from water and caramelised sugar) (heading 22.02). b) Beverages called non‑alcoholic beer consisting of beer made from malt, the alcoholic strength of which by volume has been reduced to 0.5 % vol or less (heading 22.02). c) Medicaments of heading 30.03 or 30.04.“
23

Pokiaľ ide o vec samu, treba konštatovať, že sa nezdá, že by bola spochybnená skutočnosť, že poľnohospodárska pôda, na ktorej sa nachádzajú vinice a ktorej poľnohospodárske využívanie je vo veci samej predmetom zmluvy o prevode práv, predstavuje nehnuteľný majetok v zmysle článku 13 B písm. b) šiestej smernice. V tejto súvislosti, pokiaľ ide konkrétnejšie o vinice vysadené na tejto pôde, je nutné pripomenúť, že pojem „nehnuteľný majetok“ neznamená, že dotknuté veci musia byť neoddeliteľne spojené so zemou. Postačuje, že s nimi nemožno hýbať ani ich ľahko premiestniť (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. januára 2003, Maierhofer, C‑315/00, EU:C:2003:23, body 32 a 33, ako aj z 15. novembra 2012, Leichenich, C‑532/11, EU:C:2012:720, bod 23). Zdá sa, že je to tak v prípade uvedených viníc, čo však musí preskúmať vnútroštátny súd.
3

Odôvodnenie 8 smernice 2006/126 znie takto: „Z dôvodu bezpečnosti cestnej premávky by sa mali ustanoviť minimálne požiadavky na vydanie vodičského preukazu. Je potrebné harmonizovať normy týkajúce sa vodičských skúšok a udeľovania oprávnení. Na tento účel by sa mali vymedziť vedomosti, zručnosti a správanie súvisiace s vedením motorového vozidla, skúška z vedenia motorových vozidiel by mala vychádzať z týchto princípov a mali by sa znovu vymedziť minimálne požiadavky telesnej a duševnej spôsobilosti na vedenie týchto vozidiel.“
49

Ak by sa totiž súd Európskej únie sám považoval za príslušný rozhodovať vo veci neplatnosti aktov patriacich do čisto zmluvného rámca, riskoval by nielen to, že by článok 272 ZFEÚ, ktorý umožňuje zveriť súdnu právomoc Únie na základe arbitrážnej doložky, stratil svoj zmysel, ale v prípade, že by zmluva neobsahovala takúto doložku, aj to, že by rozšíril svoju súdnu právomoc nad rámec stanovený článkom 274 ZFEÚ, ktorý zveruje všeobecnú právomoc rozhodovať o sporoch, v ktorých je stranou Únia, vnútroštátnym súdom (rozsudok z 9. septembra 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Komisia, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, bod 19).
31

Podľa Lotyšskej republiky sa pán Rimšēvičs usiluje o to, aby Súdny dvor preskúmal zákonnosť a primeranosť opatrení prijatých vyšetrovacím orgánom podľa ustanovení trestného poriadku. Žiada Súdny dvor, aby zasiahol do prebiehajúceho trestného konania, čo môže mať významný dopad na vyšetrovanie a na vydanie vinníka spravodlivosti podľa lotyšského právneho poriadku. Podľa názoru Lotyšskej republiky žalobné návrhy presahujú právomoc Súdneho dvora. Pokiaľ by im Súdny dvor vyhovel, konal by v rozpore s článkom 276 ZFEÚ.
40

Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že smernica MiFID, najmä články 8, 23, 50 a 51 tejto smernice, ustanovenia článkov 49 a 56 ZFEÚ, ako aj zásady zákazu diskriminácie a proporcionality sa majú vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide vo veci samej, dočasný zákaz vykonávať činnosť finančného poradcu oprávneného na „off site“ ponuku nepatrí ani do pôsobnosti tejto smernice, ani do pôsobnosti článkov 49 a 56 ZFEÚ a ani do pôsobnosti zásad zákazu diskriminácie a proporcionality. V takejto situácii články 8, 23, 50 a 51 tejto smernice, články 49 a 56 ZFEÚ, ako aj zásady zákazu diskriminácie a proporcionality nebránia takémuto výkladu.
9

V zmysle odôvodnení 6, 8, 28 a 31 smernice o odpadoch: „(6) Prvoradým cieľom každej politiky v oblasti odpadov by mala byť minimalizácia negatívnych účinkov tvorby a nakladania s odpadmi na zdravie ľudí a životné prostredie. Politika týkajúca sa odpadu by sa mala zameriavať aj na obmedzovanie využívania zdrojov a uprednostňovať praktické uplatňovanie hierarchie odpadového hospodárstva. … (8) Je preto potrebné zrevidovať smernicu 2006/12/ES, aby sa objasnili kľúčové pojmy, ako napríklad odpad, zhodnocovanie a zneškodňovanie, aby sa posilnili opatrenia, ktoré sa musia prijať v rámci predchádzania vzniku odpadu, aby sa zaviedol prístup, ktorý zohľadní celý životný cyklus výrobkov a materiálov, a nie len odpadovú fázu, a aby sa sústredila pozornosť na zníženie vplyvov vzniku odpadu a nakladania s ním na životné prostredie, čím sa zvýši hospodárska hodnota odpadu. Okrem toho by sa malo podporovať zhodnocovanie odpadu a používanie zhodnotených materiálov s cieľom šetriť prírodné zdroje. V záujme jasnosti a zrozumiteľnosti by sa preto smernica 2006/12/ES mala zrušiť a nahradiť novou smernicou. … (28) Táto smernica by mala pomôcť EÚ v tom, aby sa priblížila ‚recyklujúcej spoločnosti‘, ktorá sa snaží predchádzať vzniku odpadu a využívať odpad ako zdroj. Najmä v šiestom environmentálnom akčnom programe Spoločenstva sa vyzýva na prijatie opatrení zameraných na zabezpečenie triedenia odpadov priamo pri zdroji, na zber a recykláciu prioritných prúdov odpadov. V súlade s týmto cieľom a ako prostriedok na uľahčenie zhodnocovania odpadu alebo zlepšenie jeho potenciálu zhodnocovania by sa odpad predtým, než sa podrobí činnostiam zhodnocovania, ktorými sa dosiahne najlepší celkový environmentálny výsledok, mal zbierať separovane, ak je to technicky, environmentálne a hospodársky uskutočniteľné. Členské štáty by mali podporovať oddelenie nebezpečných zložiek z odpadových tokov, ak je to potrebné na dosiahnutie environmentálne priaznivého odpadového hospodárstva. … (31) Hierarchia odpadového hospodárstva vo všeobecnosti ustanovuje poradie priorít toho, čo predstavuje v právnych predpisoch o odpadoch a politike odpadového hospodárstva z celkového hľadiska najlepšiu environmentálnu voľbu, aj keď odklonenie sa od nej môže byť potrebné v prípade špecifických prúdov odpadov, ak je to odôvodnené okrem iného technickou uskutočniteľnosťou, ekonomickou životaschopnosťou a ochranou životného prostredia.“
21

Na jednej strane vnútroštátny súd poznamenáva, že by bolo logické domnievať sa, že zdaniteľné osoby, na ktoré sa vzťahuje táto osobitná úprava pre malé podniky, podliehajú platbe DPH, len ak sú prekročené sumy stanovené v článku 287 smernice o DPH. Uvádza, že podľa litovských právnych predpisov je možné dodať stavbu nehnuteľnosti bez prevodu vlastníckeho práva týkajúceho sa pozemku, na ktorom je táto nehnuteľnosť postavená, a že v prejednávanom prípade boli tieto nehnuteľnosti uvedené osobitne v zmluve so svojimi vlastnými predajnými cenami. Okrem toho podľa tohto súdu, ak by pani Jarmuškienėová nemohla využiť oslobodenie od DPH v prípade jedného z tovarov, ktorý bol predmetom uvedenej transakcie, viedlo by to k nerovnakému zaobchádzaniu vo vzťahu k inej zdaniteľnej osobe, ktorá dosiahla ten istý výsledok prostredníctvom dvoch samostatných transakcií, a ktorá by prekračovala ročný limit len z dôvodu následných transakcií. Okrem toho dodáva, že rozsudok z 8. júna 2000, Breitsohl (C‑400/98, EU:C:2000:304), nemôže byť použitý v tejto veci.
30

Vnútroštátny súd sa na jednej strane domnieva, že chladiarenské vozidlo nemožno považovať za „bitúnok“, ako je táto prevádzkareň vymedzená v bode 1.16 prílohy I nariadenia č. 853/2004. Na druhej strane si myslí, že takéto vozidlo nie je jednotkou potravinárskeho podniku, a preto ho nemožno považovať za prevádzkareň v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 852/2004. V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd domnieva, že preprava mäsa sa začína prekládkou mäsa do chladiarenského vozidla a že celé vychladenie mäsa sa musí dokončiť pred jeho prekládkou do tohto vozidla.
13

Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko) poukazuje na to, že Súdny dvor sa v rozsudku z 2. júna 2016, Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404) a v uznesení z 10. novembra 2016, Edra Costruzioni a Edilfac (C‑140/16, neuverejnené v Zbierke, EU:C:2016:868), vyjadril k otázke, či možno vylúčiť konkurentov z postupu verejného obstarávania z dôvodu, že opomenuli uviesť náklady týkajúce sa bezpečnosti pri práci, a či toto opomenutie môže byť následne napravené. Pri tejto príležitosti Súdny dvor zdôraznil, že pokiaľ podmienka účasti na postupe verejného obstarávania spolu so sankciou vylúčenia uchádzača nebola v zadávacích podkladoch verejného obstarávania výslovne stanovená, a pokiaľ túto podmienku možno identifikovať iba prostredníctvom výkladu vnútroštátneho práva súdmi, verejný obstarávateľ môže uchádzačovi poskytnúť dostatočnú lehotu na napravenie nedostatkov.