ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
26

Za týchto podmienok Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Vyšší súd Aragónska) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa doložka 4 [rámcovej dohody] vykladať v tom zmysle, že nárok na to, aby získanie zamestnania vo verejnom sektore umožnilo priznať určité služobné zaradenie, pokiaľ ide o pracovné miesto, ktoré tiež patrí do verejného sektora a ktoré sa zastáva do okamihu získania nového pracovného miesta, predstavuje pracovnoprávnu podmienku, vo vzťahu ku ktorej nemožno uplatniť rozdielne zaobchádzanie medzi pracovníkmi na dobu určitú a stálymi pracovníkmi? 2. Má sa doložka 4 [rámcovej dohody] vykladať v tom zmysle, že odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania medzi pracovníkmi na dobu určitú a stálymi pracovníkmi z objektívnych dôvodov zahŕňa účel predchádzať závažným narušeniam a škodám, a to pokiaľ ide o nestabilitu zamestnancov v tak citlivej oblasti, ako je poskytovanie zdravotnej starostlivosti v rámci ústavného práva na ochranu zdravia, v tom zmysle, že môže slúžiť ako základ na účel zamietnutia konkrétneho dočasného preloženia osobám, ktoré získali dočasné pracovné miesto, ale nie osobám, ktoré získali stále pracovné miesto? 3 Bráni doložka 4 [rámcovej dohody] takej právnej úprave, akú stanovuje článok 15 [nariadenia o administratívnom postavení], ktorý vylučuje zastávanie pracovných miest dočasným pracovníkom alebo zmluvným zamestnancom na dobu určitú v situáciách, ktoré umožňujú dosiahnuť dočasné preloženie na výkon služieb vo verejnom sektore, v prípade, keď sa táto situácia priznáva osobám, ktoré získajú stále pracovné miesto vo verejnom sektore, a pre zamestnanca vo verejnom sektore je výhodnejšia ako iné alternatívne služobné zaradenia, o ktoré by musel požiadať, aby mohol zastávať nové pracovné miesto, na ktoré bol vymenovaný?“
5

Podľa bodov 23 až 26 oznámenia o zhovievavosti z roku 2006, ktoré sú upravené v jeho oddiely III s názvom „Zníženie pokuty“: „(23) Podniky, ktoré odhalili svoju účasť na údajnom karteli ovplyvňujúcom [Úniu], ale nespĺňajú podmienky uvedené v oddiele II, môžu mať nárok na zníženie pokuty, ktorá by im bola v opačnom prípade uložená. (24) Na splnenie podmienok na zníženie pokuty podnik musí poskytnúť Komisii také dôkazy o údajnom porušovaní práva, ktoré predstavujú značnú pridanú hodnotu dôkazov, ktorými Komisia už disponuje, a musí splniť všetky kumulatívne podmienky ustanovené v bodoch 12 písm. a) až 12 písm. c) tohto oznámenia. (25) Pojem ‚pridaná hodnota‘ sa týka rozsahu, do ktorého poskytnuté dôkazy svojím charakterom a obšírnosťou posilňujú schopnosť Komisie odhaliť údajný kartel. Komisia pri uvedenom posudzovaní zvyčajne pokladá písomný dôkaz pochádzajúci z obdobia súvisiaceho s predmetnými skutočnosťami za dôkaz vyššej hodnoty ako dôkaz získaný dodatočne. Usvedčujúci dôkaz priamo súvisiaci s predmetnými skutočnosťami sa vo všeobecnosti pokladá za dôkaz vyššej hodnoty ako dôkaz súvisiaci s nimi nepriamo. Rovnako bude mať na posúdenie hodnoty predloženého dôkazu vplyv to, do akej miery sa bude treba spoľahnúť na iné zdroje, aby svedčili proti iným podnikom zapojeným do prípadu, takže presvedčivému dôkazu sa prisúdi vyššia hodnota ako napr. vyhláseniam, ktoré si v prípade spochybnenia vyžadujú dosvedčenie. (26) V každom konečnom rozhodnutí, ktorým sa ukončí správne konanie, Komisia určí, do akej výšky sa danému podniku zníži pokuta, ktorá by sa mu v opačnom prípade udelila v plnej výške. Pre: – prvý podnik, ktorý poskytne značnú pridanú hodnotu: zníženie o 30 – 50 %, – druhý podnik, ktorý poskytne značnú pridanú hodnotu: zníženie o 20 – 30 %, – každý ďalší podnik, ktorý poskytne značnú pridanú hodnotu: zníženie do výšky 20 %. Pri určovaní výšky zníženia pokuty pre každé z uvedených rozmedzí Komisia zohľadní, kedy bol dôkaz spĺňajúci podmienku v bode 24 predložený, ako aj rozsah, v akom tento dôkaz predstavuje pridanú hodnotu už existujúcich dôkazov. Ak je žiadateľ o zníženie pokuty prvý, ktorý predložil presvedčivý dôkaz v zmysle bodu 25 a Komisia tento dôkaz využila pri preukázaní dodatočných skutočností zvyšujúcich vážnosť alebo predlžujúcich trvanie porušovania práva, Komisia nebude brať tieto dodatočné skutočnosti do úvahy pri stanovovaní pokuty pre podnik, ktorý tento dôkaz poskytol.“
24

Za týchto podmienok Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Vyšší súd Madrid) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Možno uzavretie zmluvy o dočasnom obsadení voľného pracovného miesta, akou je zmluva na dobu určitú na účely obsadenia voľného pracovného miesta, ktorej dĺžka trvania je ponechaná na voľnej úvahe zamestnávateľa tým, že rozhodne, či obsadí, (alebo neobsadí) voľné pracovné miesto, kedy tak urobí a ako dlho bude trvať výberové konanie, považovať za zlučiteľné s potrebným účinkom smernice 1999/70 a doložkami 1 a 5 smernice 1999/70? 2. Možno sa domnievať, že povinnosť stanovená v doložke 5 smernice [1999/70] zaviesť jedno alebo viacero opatrení, ktoré obsahuje na zabránenie zneužívaniu uzatvárania dočasných zmlúv, bola prebratá do španielskeho práva, pokiaľ ide o zmluvy na dobu určitú na účely dočasného obsadenia voľného pracovného miesta, ak nie je podľa judikatúry stanovená maximálna dĺžka trvania týchto dočasných pracovnoprávnych vzťahov, neexistuje nijaký objektívny dôvod odôvodňujúci ich obnovenie a ani nie je stanovený počet obnovení týchto pracovnoprávnych vzťahov? 3. Ohrozuje neexistencia akéhokoľvek účinného opatrenia na zabránenie zneužívaniu alebo na jeho sankcionovanie vo vzťahu k zamestnancom zamestnaným na základe zmlúv na dobu určitú na účely dočasného obsadenia voľného pracovného miesta v španielskom práve cieľ rámcovej dohody alebo jej potrebný účinok v zmysle judikatúry, ak nie je stanovená maximálna dĺžka trvania pracovnoprávnych vzťahov, ktoré nikdy nebudú pracovnoprávnymi vzťahmi na dobu neurčitú ani dočasnými vzťahmi na dobu neurčitú, a to aj napriek mnohým odpracovaným rokom, ani stanovené odstupné pre prepustených zamestnancov, ani povinnosť správneho orgánu odôvodniť obnovenie dočasného pracovnoprávneho vzťahu, ak počas niekoľkých rokov nezverejní oznámenie o voľnom pracovnom mieste [vo verejnej službe] alebo ak mešká s uskutočnením výberového konania? 4. Má sa pracovnoprávny vzťah na dobu neurčitú, ktorého dĺžka trvania je podľa judikatúry vyplývajúcej z rozsudku z 5. júna 2018, Montero Mateos (C‑677/16, EU:C:2018:393), nezvyčajne dlhá a je v plnej miere ponechaná na voľnej úvahe zamestnávateľa bez akéhokoľvek obmedzenia či odôvodnenia, ktorého skončenie zamestnanec nemôže predvídať a ktorý môže trvať až do jeho odchodu na dôchodok, považovať za zlučiteľný s účelom smernice [1999/70] alebo za zneužívajúci? 5. Možno sa podľa rozsudku z 25. októbra 2018, Sciotto (C‑331/17, EU:C:2018:859), domnievať, že hospodárska kríza z roku 2008 môže in abstracto odôvodňovať neexistenciu akéhokoľvek preventívneho opatrenia na zabránenie zneužívaniu uzatvárania opakovaných pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú v zmysle doložky 5 bodu 1 rámcovej dohody, ktoré by mohlo zabrániť predĺženiu pracovnoprávneho vzťahu medzi žalobkyňou a autonómnym spoločenstvom Madrid od roku 2003 do roku 2008 a jeho obnoveniu do roku 2016, čím sa tak dočasný pracovnoprávny vzťah predĺžil o 13 rokov, alebo odradiť od uzatvárania takýchto vzťahov?“
10

Dotknutá osoba, ktorá je poľským štátnym príslušníkom s bydliskom v Poľsku, pracovala pre spoločnosť Format so sídlom v Poľsku na základe pracovnej zmluvy na dobu určitú od 20. októbra 2006 do 31. decembra 2009. Počas tohto obdobia pracovala vo Francúzsku od 23. októbra 2006, v Spojenom kráľovstve od 5. novembra 2007 do 6. januára 2008 a potom od 7. januára 2008 opäť vo Francúzsku.
32

Podľa článku 1 písm. b) bodu ii) nariadenia č. 659/1999 pojem „existujúca pomoc“ zahŕňa „autorizovanú pomoc, to znamená schémy pomoci a individuálnu pomoc, ktoré boli schválené Komisiou alebo Radou“, zatiaľ čo podľa článku 1 písm. c) tohto nariadenia „nová pomoc“ predstavuje „všetku pomoc, to znamená schémy pomoci a individuálnu pomoc, ktorá nie je existujúcou pomocou vrátane úprav existujúcej pomoci“.
77

S cieľom zabezpečiť, aby bol tento účel skutočne dosiahnutý, by sa však toto kritérium nemalo uplatňovať do tej miery prísne, že podmienka spojená so zjavným rozporom s právom Únie by spôsobovala, že možnosť osoby podliehajúcej súdnej právomoci, ako je X, dosiahnuť účinné zrušenie predmetného predpisu, by bola v skutočnosti iluzórna.
28

V prejednávanej veci z informácií poskytnutých vnútroštátnym súdom vyplýva, že hoci článok 28 lotyšského zákona o povinnom poistení motorových vozidiel stanovuje pre poisťovateľa zodpovednosti za škodu povinnosť nahradiť náklady na odtiahnutie poškodeného vozidla alebo vraku z miesta dopravnej nehody až do miesta bydliska jeho majiteľa alebo oprávneného užívateľa, ktorý viedol vozidlo v čase dopravnej nehody, až do miesta opravy tohto vozidla, táto povinnosť však platí, iba ak k odtiahnutiu dochádza na lotyšskom území. Okrem toho, hoci tento článok ukladá poistiteľovi zodpovednosti za škodu povinnosť pokryť náklady na parkovanie poškodeného vozidla, je to len pod podmienkou, že boli nevyhnutné „v súvislosti s vyšetrovaním v trestnom konaní alebo z iného dôvodu“.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami CNP spółka z ograniczoną odpowiedzialnością (ďalej len „CNP“), spoločnosť s ručením obmedzeným so sídlom v Poľsku, a Gefion Insurance A/S (ďalej len „Gefion“), poisťovňou so sídlom v Dánsku, vo veci náhrady škody spôsobenej dopravnou nehodou, ku ktorej došlo v Poľsku.
130

Pokiaľ však ide o odkaz na článok 9 prvú vetu ZEÚ a článok 67 ods. 1 ZFEÚ v druhej otázke položenej vo veci C‑195/19, návrh na začatie prejudiciálneho konania neobsahuje nič, na základe čoho by bolo možné pochopiť, v akom zmysle by mohol byť výklad týchto ustanovení užitočný na to, aby mohol vnútroštátny súd vyriešiť spor vo veci samej. Za týchto podmienok je táto druhá otázka neprípustná v rozsahu, v akom sa týka článku 9 prvej vety ZEÚ a článku 67 ods. 1 ZFEÚ.
105

Okrem toho hoci podľa článku 11 ods. 1 písm. d) smernice 2014/41 môže vykonávajúci členský štát odmietnuť uznanie alebo vykonanie európskeho vyšetrovacieho príkazu vydaného v členskom štáte, ak by toto vykonanie bolo v rozpore so zásadou ne bis in idem, z odôvodnenia 17 tejto smernice vyplýva, že vzhľadom na predbežnú povahu konaní, ktoré sú základom pre európsky vyšetrovací príkaz, by sa jeho vykonanie nemalo odmietnuť, keď je jeho účelom zistiť, či existuje prípadné porušenie zásady ne bis in idem.
39

Ak by zdaniteľná osoba nemala nárok na úroky z omeškania v prípade, že nedôjde k vráteniu nadmerného odpočtu DPH v primeranej lehote, malo by to negatívny vplyv na jej situáciu v rozpore so zásadou daňovej neutrality.
3

Odôvodnenia 15 a 16 nariadenia č. 1215/2012 znejú: „(15) Normy právomoci by mali byť ľahko predvídateľné a vychádzať zo zásady, že právomoc sa všeobecne zakladá podľa bydliska žalovaného. Právomoc založená na tomto kritériu by mala byť vždy k dispozícii, okrem určitých presne vymedzených situácií, keď predmet sporu alebo zmluvná voľnosť účastníkov odôvodňuje iný hraničný ukazovateľ. Bydlisko právnickej osoby treba definovať osobitne, aby boli spoločné pravidlá prehľadnejšie a vyhlo sa konfliktu právomoci. (16) Okrem bydliska žalovaného musia byť k dispozícii aj alternatívne kritériá právomoci založené na úzkej väzbe medzi súdom a žalobou alebo na účely uľahčenia efektívneho riadneho výkonu [uľahčenia riadneho výkonu – neoficiálny preklad] súdnictva. Existencia takejto úzkej väzby by mala zaručiť právnu istotu a vylúčiť, že osoba by bola žalovaná na súde členského štátu, s čím [ktorý – neoficiálny preklad] nemohla rozumne predvídať. Je to dôležité predovšetkým v prípade sporov týkajúcich sa mimozmluvných záväzkov vyplývajúcich z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodzovania dobrého mena.“
21

Rozhodnutím z 19. mája 2016 tento súd zamietol odvolanie spoločnosti Natumi, keďže sa domnieval, že nariadenie č. 889/2008 nepovoľuje pridanie riasy Lithothamnium calcareum do biopotraviny. Podľa uvedeného súdu sa bod 1.3 prílohy IX tohto nariadenia vzťahuje len na jedlé potravinové riasy, takže iba tieto riasy sa môžu používať v súlade s článkom 28 tohto nariadenia pri spracovaní biopotravín. Hoci tieto ustanovenia neobsahujú žiadny výslovný odkaz na jedlosť rias, tento výklad podporuje skutočnosť, že ostatné látky uvedené v bodoch 1.1 a 1.2 tejto prílohy IX musia byť jedlé, rovnako ako aj riasy uvedené v článku 13 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 834/2007. Riasa Lithothamnium calcareum pritom nie je jedlá z dôvodu charakteristického usádzania vápnika v jej bunkových stenách. Uvedený súd sa domnieval, že usadeniny riasy Lithothamnium calcareum v každom prípade nepredstavujú zložky poľnohospodárskeho pôvodu patriace do bodu 1.3 prílohy IX nariadenia č. 889/2008, ale minerály, ktorých pridávanie do ekologických produktov v zásade nie je povolené.
3

Článok 4 ods. 1 písm. b) a c) a článok 4 ods. 4 tejto smernice stanovuje: „1. Pri realizácií programov opatrení špecifikovaných v plánoch vodohospodárskeho manažmentu povodia: … b) pre podzemné vody i) členské štáty zavedú potrebné opatrenia na zabránenie alebo obmedzenie vstupu znečisťujúcich látok do podzemnej vody a na zabránenie zhoršenia stavu všetkých útvarov podzemnej vody, v súlade s odsekmi 6 a 7, bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 8 tohoto článku a s ohľadom na ustanovenia článku 11 ods. 3 písm. j); ii) členské štáty budú chrániť, zlepšovať a obnovovať všetky útvary podzemnej [vody], zabezpečia rovnováhu medzi odberom a dopĺňaním podzemnej vody s cieľom dosiahnutia dobrého stavu podzemných vôd najneskôr do 15 rokov od dátumu nadobudnutia platnosti [účinnosti – neoficiálny preklad] tejto smernice v súlade s ustanoveniami uvedenými v prílohe V, s podmienkou uplatniť predĺženie termínov [lehôt – neoficiálny preklad] v súlade s odsekom 4 a s využitím odsekov 5, 6 a 7, bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 8 tohto článku a s ohľadom na ustanovenia článku 11 ods. 3 písm. j); iii) členské štáty zavedú potrebné opatrenia v súlade s článkom 16 ods. 1 a 8 s cieľom postupného zníženia znečistenia spôsobeného prioritnými látkami a zastavenia alebo postupného ukončenia emisií, vypúšťania a únikov prioritných rizikových látok; … c) pre chránené oblasti členské štáty dosiahnu súlad so všetkými normami a cieľmi do 15 rokov od dátumu nadobudnutia účinnosti tejto smernice, pokiaľ nie je uvedené inak v právnych predpisoch spoločenstva, podľa ktorých boli jednotlivé chránené oblasti ustanovené. … 4. Lehoty stanovené v odseku 1 môžu byť predĺžené na účely postupného dosahovania cieľov pre vodné útvary za predpokladu, že nenastane žiadne ďalšie zhoršenie stavu ovplyvneného vodného útvaru, keď budú splnené všetky nasledujúce podmienky: …“
32

Považovať tretie štáty za patriace pod pojem „právnická osoba“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ bez toho, aby uzavreli s Úniou akúkoľvek dohodu, ktorá by definovala právne vzťahy medzi zmluvnými stranami tejto dohody, by neprimerane obmedzovalo Úniu pri uskutočňovaní jej politík a medzinárodných vzťahov a znevýhodňovalo by ju to v medzinárodných vzťahoch. Jednou zo základných zásad medzinárodného práva je totiž reciprocita. Ak by sa však tretím štátom umožnilo podať proti aktom Únie takéto prostriedky nápravy na súdy Únie, mohlo by to ohroziť reciprocitu medzi Úniou a týmito štátmi. Tretie štáty by totiž mali možnosť – či už individuálne, alebo v rámci jednotlivých združení štátov, ktorých sú členmi – napadnúť akty Únie na súdoch Únie bez toho, aby bolo zaručené, že Únia môže napadnúť vnútroštátne akty týchto štátov.
74

Takýto výklad by viedol k zbaveniu potrebného účinku možnosti hostiteľského členského štátu ukončiť pobyt občana Únie na základe článku 6 smernice 2004/38, ak mu uplynul jeho trojmesačný pobyt na území tohto členského štátu, čím by sa mu v skutočnosti umožnil na tomto území pobyt dlhší ako tri mesiace, a to aj napriek tomu, že by voči nemu bolo prijaté rozhodnutie o vyhostení a neboli by splnené podmienky stanovené v článku 7 tejto smernice. Podľa tohto výkladu by sa totiž tomuto občanovi Únie v skutočnosti priznávalo právo na neobmedzený pobyt len na základe toho, že by raz za tri mesiace prekročil hranice hostiteľského členského štátu, hoci by jednak mohol nedodržať podmienky stanovené v článku 7 uvedenej smernice a jednak článok 6 rovnakej smernice, na ktorý by sa odvolával na účely tohto skutočného neobmedzeného pobytu, bol v skutočnosti, ako vyplýva z jeho samotného názvu, zamýšľaný len pre pobyty do troch mesiacov.
1.

Článok 3 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že sprístupňovaniu verejnosti, ako vyplýva z tohto ustanovenia, zodpovedá nahrávanie, ku ktorému dochádza z koncového zariadenia používateľa siete so vzájomným sprístupňovaním (peer‑to‑peer) do koncových zariadení iných používateľov tejto siete, a to segmentov mediálneho súboru obsahujúceho chránené dielo, ktoré tento používateľ predtým stiahol, hoci sú dané segmenty samy osebe použiteľné až po dosiahnutí určitej miery stiahnutia súboru. Nie je relevantná skutočnosť, že vzhľadom na nastavenia softvéru na vzájomné sprístupňovanie BitTorrent klient dochádza k tomuto nahrávaniu uvedeným softvérom automaticky, keď sa používateľ koncového zariadenia, z ktorého dochádza k uvedenému nahrávaniu, zaregistroval do daného softvéru, pričom dal súhlas s jeho vykonávaním po tom, ako bol riadne informovaný o jeho vlastnostiach.
19

Konkrétne, hoci pripúšťa, že výraz „poľský vyhladzovací tábor“ použitý v článku, o ktorý ide v spore, o ktorom rozhoduje, možno v Poľsku vnímať negatívne, keďže môže uviesť časť verejnosti do omylu tým, že u nej vzbudí dojem, že Poliaci sú zodpovední za založenie vyhladzovacích táborov a zločinov, ktoré v nich boli spáchané, a tiež šokovať osoby, ktoré boli samy v týchto táboroch uväznené alebo ktorých blízki boli počas druhej svetovej vojny usmrtení rukou nemeckých okupačných síl, uvedený súd si aj tak kladie otázku, či konkrétne okolnosti tohto sporu postačujú na to, aby bolo možné domnievať sa, že Mittelbayerischer Verlag mohla rozumne predpokladať, že by mohla byť žalovaná na poľskom súde z toho dôvodu, že obsah tohto článku údajne porušoval práva na ochranu osobnosti osoby usadenej v Poľsku, a to napriek tomu, že tento text ani pri jeho najširšom výklade nijako nevytýka SM ani žiadnemu inému Poliakovi, že by spáchali akýkoľvek čin, ani sa ho priamo ani nepriamo netýka.
3

Odôvodnenie 25 smernice 2004/18, ktorá bola zrušená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65), ale ktorá sa v prejednávanej veci uplatňuje ratione temporis, stanovovalo: „Zadávanie verejných zákaziek na určité audiovizuálne služby v oblasti rozhlasového a televízneho vysielania by malo umožňovať zohľadňovanie kultúrneho alebo spoločenského významu, čo má za následok, že sa na ne nemôžu uplatňovať pravidlá verejného obstarávania. Z týchto dôvodov sa musí prijať výnimka pre verejné zákazky na služby pri nákupe, vývoji, produkcii alebo koprodukcii hotových programov a ďalších prípravných služieb, napríklad služieb týkajúcich sa scenárov alebo umeleckých výkonov potrebných na výrobu programu, a pre zákazky týkajúce sa vysielacích časov. Táto výnimka by sa však nemala vzťahovať na dodávku technického vybavenia potrebného pre produkciu, koprodukciu a vysielanie takýchto programov. Vysielanie by malo byť vymedzené ako prenos a šírenie prostredníctvom akejkoľvek formy elektronickej siete.“
18

Pokiaľ ide o situáciu CF a DN, vnútroštátny súd uvádza, že nenadobudol presvedčenie, že tieto osoby sú z dôvodu ich osobnej situácie špecificky dotknuté násilím, ktoré panuje v provincii Nangarhár. No vzhľadom na všeobecnú bezpečnostnú situáciu v tejto provincii a najmä na skutočnosť, že región je dejiskom bojov medzi rôznymi stranami konfliktu, ktoré sú veľmi roztrieštené (vrátane teroristických skupín) a úzko prepojené s civilným obyvateľstvom, a že žiadna strana nie je schopná účinne kontrolovať región alebo chrániť civilné obyvateľstvo, ktoré je obeťou povstalcov a vládnych síl, sa vnútroštátny súd domnieva, že ak by boli CF a DN do tejto provincie navrátení, čelili by už v dôsledku svojej prítomnosti reálnemu riziku vážneho a individuálneho ohrozenia v dôsledku všeobecného násilia spôsobeného konfliktom. Okrem toho vzhľadom na ich mimoriadnu zraniteľnosť by CF a DN v prípade, že by sa museli vrátiť do Afganistanu, nemali ani prijateľnú alternatívu útočiska v krajine, keďže je vo všeobecnosti nerozumné predpokladať, že by sa mohli usadiť na iných miestach (ako sú Kábul, Herát a Mazár‑e Šaríf).
49

V tejto súvislosti, ako to zdôraznil Európsky výbor pre systémové riziká vo svojom odporúčaní ESRB/2011/1 z 21. septembra 2011 o poskytovaní úverov v cudzej mene (Ú. v. EÚ C 342, 2011, s. 1), finančné inštitúcie majú poskytnúť dlžníkom informácie dostatočné na to, aby im umožnili prijať obozretné rozhodnutia založené na dobrej informovanosti, pričom by mali prinajmenšom zahŕňať informácie o tom, aký dosah na splátky by mohlo mať výrazné znehodnotenie zákonného platidla členského štátu, v ktorom má dlžník bydlisko/sídlo, a zvýšenie zahraničnej úrokovej sadzby (Odporúčanie A – Informovanosť dlžníkov o rizikách, bod 1) (rozsudok z 20. septembra 2018, OTP Bank a OTP Faktoring, C‑51/17, EU:C:2018:750, bod 74, ako aj citovaná judikatúra).
30

Na druhej strane domnievať sa, že keď je príves alebo náves pripojený k ťahaču, predstavuje vec prepravovanú týmto ťahačom alebo s týmto ťahačom tvorí jediné vozidlo a stráca tak svoje vlastné postavenie „vozidla“ v zmysle článku 1 bodu 1 smernice 2009/103, by bolo nezlučiteľné so skutočnosťou, že definícia pojmu „vozidlo“ v zmysle tohto ustanovenia je nezávislá od spôsobu, akým sa používa alebo akým možno používať dotknuté vozidlo a teda v rozpore s objektívnym chápaním tohto pojmu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. septembra 2018, Juliana, C‑80/17, EU:C:2018:661, body 38 a 39, ako aj citovaná judikatúra). Bolo by to tiež nezlučiteľné so skutočnosťou, že rozsah povinnosti uzavrieť poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel má byť z dôvodov právnej istoty vopred určený, to znamená pred prípadnou účasťou dotknutého vozidla na nehode (rozsudok zo 4. septembra 2018, Juliana, C‑80/17, EU:C:2018:661, bod 40).
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Daňová a colná správa, Spojené kráľovstvo) a WR vo veci zákonnosti daňového výmeru, ktorý mu bol zaslaný, týkajúceho sa spotrebnej dane, v súvislosti s ktorou vznikla daňová povinnosť, za tovar, ktorý WR prepravil do Spojeného kráľovstva bez platného administratívneho dokladu preukazujúceho, že táto preprava sa uskutočnila v režime pozastavenia dane.
51

Odlišný výklad článku 40 ods. 2 smernice 2013/32, ktorý by znamenal, že rozhodujúci orgán by už v štádiu overenia existencie nových skutočností alebo zistení na podporu následnej žiadosti uskutočňoval posúdenie týchto skutočností a zistení, by okrem toho, že by viedol ku stieraniu rozdielov medzi jednotlivými štádiami konania o posúdení takejto žiadosti, bol aj v rozpore s cieľom smernice 2013/32, ktorým je zabezpečiť čo najrýchlejšie posúdenie žiadostí o medzinárodnú ochranu.