38

Za týchto podmienok Østre Landsre rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa článok 13 B písm. d) bod 6 [šiestej smernice] vykladať v tom zmysle, že pojem ‚podielové fondy, ako ich definovali členské štáty‘, zahŕňa také dôchodkové fondy, o aké ide v konaní vo veci samej, ktoré majú ďalej uvedené znaky, ak členský štát uzná inštitúcie uvedené v bode 2 tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania [prevzatého v bodoch 19 až 24 tohto rozsudku] za podielové fondy: a) výnos zamestnanca (účastníka) závisí od výnosu dosiahnutého investíciami dôchodkového fondu; b) zamestnávateľ nie je povinný odvádzať doplnkové platby na zabezpečenie konkrétneho výnosu pre účastníka; c) dôchodkový fond kolektívne investuje úspory na základe zásady rozloženia rizika; d) podstatná časť finančných príspevkov do dôchodkového fondu je založená na kolektívnych zmluvách uzavretých medzi organizáciami zamestnávateľov a odborovými organizáciami (sociálnymi partnermi), ktoré zastupujú jednotlivých zamestnancov a zamestnávateľov, a nie na osobnom rozhodnutí jednotlivého zamestnanca; e) jednotlivý zamestnanec sa môže individuálne rozhodnúť, že zaplatí ďalšie finančné príspevky do dôchodkového fondu; f) samostatne zárobkovo činné osoby, zamestnávatelia a riadiaci pracovníci sa môžu rozhodnúť platiť príspevky do dôchodkového fondu; g) vopred určená časť dôchodkového sporenia úspor kolektívne dohodnutých pre zamestnancov sa použije na vyplatenie doživotnej renty; h) účastníci znášajú náklady dôchodkového fondu; i) platby do dôchodkového fondu sú podľa vnútroštátnej právnej úpravy dane z príjmov do určitej výšky oslobodené od dane; j) finančné príspevky na osobné dôchodkové sporenie, najmä do sporenia založeného vo finančnej inštitúcii, ktorej prostriedky možno investovať do podielového fondu, možno podľa vnútroštátnej právnej úpravy dane z príjmu odpočítať od dane v rovnakom rozsahu ako podľa písmena i); k) nároku na oslobodenie finančných príspevkov od dane podľa písmena i) zodpovedá zdanenie výplat účastníkom a l) nasporené prostriedky sa majú v zásade vyplatiť po dosiahnutí veku odchodu dôchodku? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, má sa článok 13 B písm. d) bod 6 šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že pojem ‚správa‘ zahŕňa také služby, o aké ide v konaní vo veci samej (pozri bod 1.2 návrhu na začatie prejudiciálneho konania [bod 35 tohto rozsudku])? 3. Majú sa také služby, o aké ide v konaní vo veci samej, týkajúce sa príspevkov do dôchodkového fondu (pozri bod 1.2 návrhu na začatie prejudiciálneho konania [bod 35 tohto rozsudku]) podľa článku 13 B písm. d) bodu 3 šiestej smernice považovať za jedinú službu, alebo za viacero samostatných služieb, ktoré sa majú posudzovať autonómne? 4. Má sa článok 13 B písm. d) bod 3 šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od DPH uvedené v tomto ustanovení pre plnenia týkajúce sa platieb alebo prevodov sa uplatní na služby týkajúce sa finančných príspevkov do dôchodkového fondu, o aké ide v konaní vo veci samej (pozri bod 1.2 návrhu na začatie prejudiciálneho konania [bod 35 tohto rozsudku])? 5. V prípade zápornej odpovede na štvrtú otázku, má sa článok 13 B písm. d) bod 3 šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že oslobodenie od DPH uvedené v tomto ustanovení pre plnenia týkajúce sa vkladov a bežných účtov sa uplatní na služby týkajúce sa finančných príspevkov do dôchodkového fondu, o aké ide v konaní vo veci samej (pozri bod 1.2 návrhu na začatie prejudiciálneho konania [bod 35 tohto rozsudku])?“