ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
37

V tomto kontexte tvrdenie Rady v bode 58 vyjadrenia k žalobe, podľa ktorého riziku spojenému s finančnou stabilitou zákazníka možno predísť náhradou škody a úrokmi, dlhopismi alebo preddavkami, nie však rizikovou prirážkou, nevysvetľuje, z akého dôvodu nemožno predajcovi ponúknuť možnú voľbu rizikovej prirážky, a v dôsledku toho ani to, prečo existencia takéhoto rizika neodôvodňuje zvýšenie predajnej ceny o prirážku, ktorá má kompenzovať tak samotné riziko, ako aj prípadné trovy konania, ktoré by dodávateľovi vznikli v prípade, že by voči svojmu zákazníkovi musel napokon postupovať súdnou cestou.
62

Ak by sme aj predpokladali, tak ako to uvádza žalobca, že rozdiely medzi kolidujúcimi dizajnmi možno považovať za malé, informovaný užívateľ ich ľahko zbadá. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že pri posúdení osobitého charakteru dizajnu je potrebné zohľadniť povahu výrobku, na ktorom je dizajn použitý alebo v ktorom je dizajn stelesnený, a najmä priemyselný sektor, do ktorého patrí (rozsudok Équipement de communication, už citovaný, bod 43). V danom prípade, pokiaľ ide o ciferníky hodiniek, časti ciferníkov hodiniek a ručičky ciferníkov, treba zastávať názor, že sú určené na viditeľné nosenie na zápästí a že informovaný užívateľ si bude osobitne všímať ich vzhľad. Bude ich totiž pozorne skúmať a zbadá tak, ako bolo uvedené v bode 56 vyššie, že skoršie dizajny vytvárajú širšiu škálu farieb ako sporný dizajn a na rozdiel od neho aj variáciu intenzity farieb. Vzhľadom na dôležitosť vzhľadu uvedených výrobkov pre informovaného užívateľa nemožno tieto rozdiely, hoci aj malé, považovať pre neho za nepodstatné.
30

Aj za predpokladu, ako to tvrdia žalobkyne, že by Komisia nevzniesla nijaké tvrdenie v súvislosti s prípustnosťou návrhov o náhradu škody, táto úvaha spadá do posúdenia dôvodnosti žiadosti a nemôže ísť o neexistenciu odpovede na žalobu v požadovanej forme.
3

Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 7, 11, 37, 41 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu: — trieda 7: „Filtre na vysúšanie, čistenie a ochladzovanie vzduchu, plynov a kvapalín; telo filtrov, materiály filtrov; mechanické a elektrické ventily; zariadenia na oddeľovanie olejov, zariadenia na oddeľovanie vody“, — trieda 11: „Prístroje a zariadenia na vysúšanie, čistenie a ochladzovanie vzduchu, plynov a kvapalín; súčiastky a príslušenstvo týchto prístrojov a zariadení, najmä čerpadlové membrány, úrovňové meradlá, ventily, najmä elektromagnetické ventily, ovládacie zariadenia pre ventily, ovládacie zariadenia s časovým spínačom, manometre, najmä manometre na meranie diferenčného tlaku, tlakomery, najmä tlakomery s ukazovateľom teploty, tlakomery s úrovňovým ukazovateľom, súčiastky na upevnenie filtračných systémov, vrátane súčiastok na prepojenie a upevnenie na konštrukciu; vetracie zariadenia“, — trieda 37: „Uvedenie do prevádzky, oprava a údržba prístrojov a zariadení uvedených vyššie“, — trieda 41: „Technické školenia; školenia pre predaj a školenia týkajúce sa výrobkov“, — trieda 42: „Inžinierske práce; poradenstvo pri plánovaní, inštalácii a používaní zariadení a prístrojov uvedených vyššie“.
140

Ďalej treba zdôrazniť, že pokiaľ ide o finančné a úverové inštitúcie, akou je žalobkyňa, článok 11a ods. 1 písm. a) nariadenia č. 423/2007, ktorý bol do uvedeného nariadenia vložený článkom 1 písm. h) nariadenia Rady (ES) č. 1110/2008 z 10. novembra 2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (ES) č. 423/2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 300, s. 1), ukladá uvedeným inštitúciám patriacim do rozsahu pôsobnosti článku 18 nariadenia č. 423/2007, aby „ven[ovali] trvalú pozornosť činnostiam spojeným s vedením účtov“ v rámci svojich aktivít súvisiacich s úverovými a finančnými inštitúciami uvedenými v odseku 2 tohto článku 11a, a to najmä úverovými a finančnými inštitúciami usadenými v Iráne. Podľa článku 18 nariadenia č. 423/2007 sa toto nariadenie uplatňuje najmä na každú právnickú osobu, subjekt alebo orgán, ktoré sú založené, rovnako ako žalobkyňa, alebo zaregistrované podľa práva členského štátu, ako aj na každú právnickú osobu, subjekt alebo orgán v súvislosti s akoukoľvek obchodnou činnosťou, ktorá sa úplne alebo čiastočne vykonáva v Spoločenstve. Článok 23 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 961/2010 ukladá úverovým a finančným inštitúciám patriacim do rozsahu pôsobnosti článku 39 uvedeného nariadenia analogickú povinnosť venovať pozornosť činnostiam spojeným s vedením účtov.
5

Prvé rozhodnutie o inšpekcii je odôvodnené: „Komisia má informácie, podľa ktorých by DB Energie mohla preferenčne zaobchádzať s dotknutými dcérskymi spoločnosťami skupiny DB pôsobiacimi na trhoch so železničnou prepravou cestujúcich a tovaru v členských štátoch, v ktorých tieto dcérske spoločnosti vykonávajú činnosť, najmä v Nemecku, formou rabatového systému vzťahujúceho sa na zásobovanie energiou pre elektrické trakcie. Toto preferenčné zaobchádzanie by mohlo vyplývať najmä zo štruktúry rabatov ponúkaných DB Energie a nebolo by pravdepodobne objektívne odôvodnené. Komisia má informácie, že DB Energie by mohla uplatňovať podobný rabatový systém vzťahujúci sa na zásobovanie energiou pre elektrické trakcie už predtým, a to minimálne od roku 2002. Navyše nemožno vylúčiť, že DB Energie uplatnila tieto alebo podobné rabatové systémy už pred týmto dátumom. Predpokladá sa, že táto obchodná metóda umožňuje dotknutým dcérskym spoločnostiam skupiny DB získať výhodu voči ich konkurentom na nadväzujúcich trhoch so železničnou prepravou cestujúcich a tovaru, najmä v Nemecku, a že skupina DB zároveň môže obmedziť hospodársku súťaž na týchto trhoch. Vyššie opísané konania, ak k nim preukázateľne došlo, predstavujú porušenie článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP. Na účely posúdenia všetkých relevantných skutočností týkajúcich sa údajných zosúladených postupov, ich všeobecného kontextu a určenia presnej miery účasti všetkých dotknutých právnických osôb je potrebné, aby Komisia uskutočnila inšpekcie na základe článku 20 nariadenia č. 1/2003. Rozhodnutia o určení cien v rámci skupiny DB sa pravdepodobne prijímajú na rôznych úrovniach podniku. Okrem toho je pravdepodobné, že relevantné dôkazy možno nájsť aj v dcérskych spoločnostiach skupiny DB, ktoré zrejme profitujú z údajne neoprávnene zvýhodnených cien, takže môžu obmedzovať hospodársku súťaž na trhoch so železničnou prepravou. Existuje teda domnienka, že by sa dôkazy mohli nájsť na ktoromkoľvek z miest vymenovaných v článku 1 tohto rozhodnutia. Podľa informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, cenový systém, ktorý DB Energie predtým uplatňovala na nemeckých trhoch so železničnou prepravou cestujúcich a tovaru, už bol predmetom právnych sporov v Nemecku, v ktorých boli účastníkmi konania regulačné orgány a orgány hospodárskej súťaže. V dôsledku toho bolo dotknutým právnickým osobám známe, že regulačné orgány a orgány hospodárskej súťaže kontrolujú ich systém určovania cien. Navyše Komisia v minulosti rozhodla, že praktiky skupiny DB v oblasti určovania cien boli v rozpore s článkom 102 ZFEÚ, čo potvrdili aj súdy Európskej únie. Dotknuté právnické osoby by sa teda mohli pokúsiť skryť, zbaviť sa alebo zatajiť dôkazy súvisiace s týmito praktikami, aby zabránili tomu, že prípadné nezákonné praktiky v oblasti určovania cien budú odhalené. S cieľom zabezpečiť účinnosť inšpekcií, je dôležité, aby sa uskutočnili bez predchádzajúceho upozornenia právnických osôb, ktoré sa zrejme zúčastnili na porušení, a to súčasne na viacerých miestach. Na tento účel je potrebné rozhodnutie vydané podľa článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003, ktoré nariaďuje inšpekciu u právnických osôb.“
90

V prejednávanej veci existencia rozdielu medzi dátumom nadobudnutia účinnosti zápisu žalobkyne do prílohy IX nariadenia č. 267/2012 a zrušením jej zápisu do prílohy II rozhodnutia 2010/413 v znení vyplývajúcom z rozhodnutia 2010/644 a neskôr z rozhodnutia 2011/783 by mohla viesť k vážnemu zásahu do právnej istoty, keďže uvedené akty ukladajú žalobkyni rovnaké reštriktívne opatrenia. Účinky prílohy II rozhodnutia 2010/413 v znení vyplývajúcom z rozhodnutia 2010/644 a neskôr z rozhodnutia 2011/783 musia byť voči žalobkyni zachované až do nadobudnutia účinnosti zrušenia zápisu žalobkyne do prílohy IX nariadenia č. 267/2012 (pozri analogicky rozsudok Kadio Morokro/Rada, už citovaný v bode 88 vyššie, bod 39).
33

Samotná skutočnosť, že v rozsudkoch De Nicola/EIB, už citovanom v bode 24 vyššie (body 118 až 120), a Dunnett a i./EIB, už citovanom v bode 24 vyššie (body 57 a 58), Súd prvého stupňa zastával názor, že primerané lehoty boli tie, ktoré neprekročili tri mesiace a desať dní, neznamená, že dlhšie lehoty nemožno považovať za „primerané“ v závislosti od okolností prejednávanej veci, keďže súd Únie rozhodol v konkrétnom prípade bez toho, aby posudzoval, či sa aj dlhšie lehoty ešte mohli považovať za primerané. Naopak, skutočnosť, že v uznesení D/EIB, už citovanom v bode 30 vyššie (body 38 až 40), predseda Súdu prvého stupňa zastával názor, že päťmesačná lehota nebola vzhľadom na okolnosti veci primeraná, neumožňuje prijať záver, že kratšia lehota, ktorá by však bola dlhšia ako tri mesiace a desať dní, by nemohla byť považovaná za primeranú, alebo a fortiori, že by aj táto lehota za iných okolností nemohla byť považovaná za primeranú.
10

Rozhodnutím z 26. mája 2011 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) prvý odvolací senát ÚHVT odvolaniu čiastočne vyhovel, pokiaľ ide o tovary patriace do triedy 16, a čiastočne ho zamietol, pokiaľ ide o tovary patriace do tried 21 a 24. Konkrétne sa domnieval, že: — príslušnú skupinu verejnosti predstavuje široká verejnosť Európskej únie (bod 12 napadnutého rozhodnutia), — v súvislosti s porovnaním tovarov sa odvolací senát pripojil k názoru námietkového oddelenia, ktorý účastníci konania nenapadli. Považoval totiž tovary označené prihlasovanou ochrannou známkou, ktoré patria do triedy 16, za zhodné s tovarmi označenými skoršou ochrannou známkou, ktoré patria do tej istej triedy, a tovary patriace do tried 21 a 24 za odlišné od tovarov označených skoršou ochrannou známkou (body 13 až 16 napadnutého rozhodnutia), — pokiaľ ide o porovnanie označení v súvislosti s ich vizuálnym a fonetickým porovnaním, odvolací senát sa pripojil k dôvodom námietkového oddelenia, ktoré považovalo označenia z vizuálneho a fonetického hľadiska za odlišné (bod 18 napadnutého rozhodnutia). V súvislosti s koncepčným porovnaním odvolací senát na rozdiel od námietkového oddelenia rozhodol, že ide o zhodu „alebo prinajmenšom“ o výraznú koncepčnú podobnosť (bod 22 napadnutého rozhodnutia), — na základe predchádzajúcich prvkov odvolací senát rozhodol, že existuje pravdepodobnosť zámeny alebo asociácie medzi kolidujúcimi označeniami pre zhodné tovary, teda pre tovary patriace do triedy 16, ako aj o tom, že v prípade odlišných tovarov patriacich do tried 21 a 24 neexistuje pravdepodobnosť zámeny (body 23 až 32 napadnutého rozhodnutia), — v súvislosti s článkom 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 sa odvolací senát domnieval, že nie je potrebné ho preskúmať (bod 33 napadnutého rozhodnutia).
82

Tento doklad podpísal 11. júla 2011„Major General“ sýrskej armády, riaditeľ pre administratívne záležitosti dôstojníkov. Opisuje sa v ňom žalobcova vojenská kariéra od 1. decembra 1995. Z tohto dokladu vyplýva, že žalobca slúžil v sýrskej armáde 16 rokov. Treba zdôrazniť, že v roku 2006 bol vymenovaný do funkcie „Commander of the Of Confidentiality“ (veliteľ poverený záležitosťami bezpečnosti). V roku 2008 bol povýšený do hodnosti podplukovníka a 30. mája 2011 bol vymenovaný do funkcie „Chief of Staff Battalion“ (veliteľ osobného práporu), teda v čase, keď prebiehali represie sýrskej armády voči civilnému obyvateľstvu, mesiac po prijatí rozhodnutia 2011/273.
17

Komisia konštatovala, že tieto štúdie boli vypracované, aby mohla skontrolovať, či boli členskými štátmi prebraté viaceré smernice, prípadne začať proti nim konanie o nesplnení povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ (ďalej len „konanie o nesplnení povinnosti“). Pokiaľ ide o štúdiu zahrnutú do prvej kategórie, ako bolo uvedené v bode 14 vyššie, Komisia konštatovala, že ešte nedospela k záveru, či bola dotknutá smernica prebratá. Zverejnenie údajov a záverov uvedených v tejto štúdii, ktoré ešte neboli overené a príslušný členský štát zatiaľ nemal možnosť sa k nim vyjadriť, by pre tento štát predstavovalo riziko, že by bol – možno aj neprávom – kritizovaný a došlo by k narušeniu atmosféry vzájomnej dôvery, ktorá je nevyhnutná pri posúdení vykonania predmetnej smernice. Pokiaľ ide o sporné štúdie patriace do druhej kategórie uvedenej v bode 14 vyššie, Komisia uviedla, že v niektorých prípadoch začala konanie o nesplnení povinnosti proti dotknutým členským štátom a v ostatných prípadoch sa ešte nerozhodla, či treba takéto konanie začať. Zverejnenie sporných štúdií by narušilo atmosféru vzájomnej dôvery, ktorá je potrebná na riešenie sporov medzi ňou a dotknutými členskými štátmi, keď ich chce riešiť bez nutnosti uplatnenia fázy súdneho konania.
64

Keďže sa totiž nedodržanie záväzkov vo všeobecnosti ľahšie preukazuje než porušenie článkov 101 ZFEÚ alebo 102 ZFEÚ, rozsah takýchto nevyhnutných vyšetrovacích opatrení nevyhnutných na preukázanie nedodržania záväzkov bude v zásade obmedzenejší. V každom prípade na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne, z toho nemožno vyvodiť, že v takom prípade by Komisia mala systematicky obnovovať konanie a ukladať pokuty alebo penále. Takýto prístup by totiž mal za následok transformáciu právomocí, ktoré má na základe článku 9 ods. 2, článku 23 ods. 2 písm. c) a článku 24 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 1/2003, na viazané právomoci, čo by nebolo v súlade so znením týchto ustanovení.
4

Článok 5 zmluvy Cocoon stanovuje maximálny finančný príspevok Únie vo výške 6,7 milióna eur. Táto zmluva, ktorá bola uzavretá celkovo na 42 mesiacov, v článku 6 stanovuje, že projekt je rozdelený na štyri sledované obdobia. Z tohto ustanovenia a z tlačív C priložených k žalobe vyplýva, že prvé obdobie trvá od 1. januára do 31. decembra 2004, druhé od 2. januára do 31. decembra 2005, tretie od 1. januára do 31. decembra 2006 a štvrté od 1. januára do 30. júna 2007.
22

Listom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 11. februára 2013 žalobcovia navrhli doložiť do spisu dva nové dôkazy týkajúce sa ich záujmu na konaní po prijatí nariadenia č. 835/2012, a to dve listiny Európskej chemickej agentúry (ECHA) týkajúce sa začatia postupu obmedzovania kadmia a jeho zlúčenín v plastových materiáloch podľa článku 69 nariadenia č. 1907/2006. Tento návrh bol rozhodnutím predsedu siedmej komory Všeobecného súdu z 18. februára 2013 prijatý. Listom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 6. marca 2013 Komisia predložila k listu z 11. februára 2013 svoje pripomienky.
5

Ponuku tvoril originál a dve kópie. Každý z týchto dokumentov bol vložený do obálky z kraftového papiera so samolepiacou prelepovacou časťou. Prelepovacie časti obálok boli zapečatené podpisom riaditeľa žalobkyne, cez ktorý bola následne umiestnená lepiaca páska. Tieto obálky boli potom vložené do vonkajšej obálky poskytnutej prepravcom. Táto obálka z plastového materiálu obsahovala samolepiaci systém zatvárania. Riaditeľ žalobkyne sa cez lepiacu pásku na vonkajšej obálke nepodpísal.
44

Ako však správne uviedol odvolací senát v bode 26 napadnutého rozhodnutia, zobrazenie kravy v prejednávanej veci predstavuje iba náznak, pokiaľ ide o dotknuté výrobky. Tento prvok má teda v prejednávanej veci slabú rozlišovaciu spôsobilosť. Žalobkyňa v tejto súvislosti v replike odmieta záver odvolacieho senátu, najmä pokiaľ ide o „sladkosti, cukríky, karamelky“ uvedené v skorších ochranných známkach. Bez toho, aby bolo potrebné vysloviť sa k oneskorenému predloženiu tvrdenia žalobkyne, treba konštatovať, že toto tvrdenie je nedôvodné. Pokiaľ ide o výrobky uvedené v prihláške ochrannej známky, žalobkyňa neuviedla nijaké špecifické tvrdenie, ktoré by umožnilo spochybniť záver odvolacieho senátu. V súvislosti s výrobkami uvedenými v skorších ochranných známkach, ktoré boli presnejšie predmetom tvrdení žalobkyne, okrem skutočnosti, že čokoládové tyčinky a výrobky z čokolády môžu byť vyrábané s mliekom alebo s mliečnymi výrobkami, obsahuje opis výrobkov uvedených v týchto ochranných známkach, pokiaľ ide o sladkosti, cukríky a karamelky uvedené žalobkyňou v jej písomnostiach, túto zmienku: „najmä vyrábané s mliekom, so smotanou a/alebo s maslom“. Na rozdiel od toho, čo v podstate tvrdí žalobkyňa vo svojich písomnostiach, z toho vyplýva, že sladkosti, cukríky a karamelky uvedené v skorších ochranných známkach možno vyrábať s mliekom alebo s mliečnymi výrobkami. Toto posúdenie navyše potvrdzuje vyhlásenie pod prísahou predložené v prílohe k žalobe, v ktorom sa spresňuje, že karamelky vyrábané žalobkyňou obsahujú smotanu, maslo a mlieko. Odvolací senát sa preto v tejto súvislosti nedopustil nesprávneho právneho posúdenia. So zreteľom na tento záver nie je potrebné určiť, či sa odvolací senát dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa na základe okolností uvedených pred ÚHVT vedľajším účastníkom konania domnieval, že spotrebitelia v Únii vrátane Nemecka sú zvyknutí prichádzať do styku s ochrannými známkami zobrazujúcimi kravu pre výrobky patriace do triedy 30. Za predpokladu, že sa odvolací senát v tejto súvislosti dopustil nesprávneho právneho posúdenia, by to totiž neovplyvnilo záver, podľa ktorého je zobrazenie kravy, pokiaľ ide o dotknuté výrobky, v prejednávanej veci iba náznakom.
36

Komisia odôvodňuje zákaz nadobúdania predovšetkým v odôvodneniach 309 až 313 napadnutého rozhodnutia, ktoré uvádzajú: „(309) Plán reštrukturalizácie by mal jasne ukázať, že pomoc zostala obmedzená na nevyhnutné minimum. Náklady spojené s reštrukturalizáciou by nemal znášať len štát, ale v maximálnej miere aj tí, ktorí investovali do banky. Daná banka a vlastníci jej kapitálu by sa mali na reštrukturalizácii podieľať v najväčšej možnej miere z vlastných zdrojov. Pomoc na reštrukturalizáciu by sa mala obmedziť na krytie nákladov nevyhnutných na obnovenie životaschopnosti. To znamená, že podnik by nemal mať k dispozícii verejné zdroje, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh, a ktoré nie sú spojené s procesom reštrukturalizácie, ako sú napríklad akvizície… (310) V [oznámení o reštrukturalizácii] sa pripomína, že zákaz akvizícií je potrebný na to, aby pomoc ostala obmedzená na nevyhnutné minimum. Bod 23 [oznámenia o reštrukturalizácii] výslovne uvádza, že podnik nemá mať k dispozícii verejné zdroje, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh a ktoré nie sú spojené s procesom reštrukturalizácie. Napríklad nadobudnutie akcií iných podnikov alebo nové investície nie je možné financovať prostredníctvom štátnej pomoci, pokiaľ to nie je nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku. (311) V [oznámení o reštrukturalizácii] sa zákaz akvizícií spája s narušeniami hospodárskej súťaže. V bodoch 39 a 40 sa v oznámení objasňuje, že ‚štátna pomoc sa nesmie využívať na úkor konkurentov, ktorí nedostávajú podobnú verejnú podporu‘ a že ‚banka by nemala využívať štátnu pomoc na získanie konkurenčných podnikateľských aktivít‘. Táto podmienka by mala platiť najmenej tri roky a jej platnosť môže pokračovať až do konca obdobia reštrukturalizácie v závislosti od zamerania, výšky a časového trvania pomoci. (312) V súlade s bodom 40 [oznámenia o reštrukturalizácii] sa pomoc môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou, že [ABN AMRO] striktne uplatní zákaz akvizícií… po dobu troch rokov odo dňa tohto rozhodnutia. Zákaz akvizícií by sa mal predĺžiť v prípade, že holandský štát po troch rokoch naďalej vlastní viac ako 50 % [ABN AMRO]. Zákaz akvizícií by sa však nemal predĺžiť na viac ako päť rokov. Zatiaľ čo časť pomoci sa už splatila, niektoré opatrenia… banka nemôže splatiť kvôli forme, v ktorej boli poskytnuté (t. j. nie v podobe hybridných dlhových nástrojov). Ukončenie štátneho vlastníctva je náhradou za odhad, keď sa ukončí výhoda vyplývajúca z pomoci. (313) Komisia poznamenáva, že [v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009] (doplnenom o finančné prognózy pre najhorší prípad z 23. marca 2010) sa už uviedlo, že z [ABN AMRO] sa stal životaschopný subjekt, ktorý by mal dosiahnuť slušnú rentabilitu vlastného kapitálu a dokonca sa očakáva, že dosiahne slušné zisky v horších hospodárskych podmienkach. [Plán reštrukturalizácie z novembra 2010] potvrdil túto analýzu. Návrat k životaschopnosti nezávisí od nadobudnutí. Zákaz akvizícií teda nebráni obnoveniu životaschopnosti.“
60

Judikatúra tiež pripomína, že absolútne právo odoprieť výpoveď nemožno priznať podniku, ktorý je adresátom žiadosti o poskytnutie informácií v zmysle článku 18 ods. 3 nariadenia č. 1/2003. Uznanie takéhoto práva by totiž prekračovalo hranice toho, čo je potrebné na zachovanie práva na obhajobu podnikov, a predstavovalo by pre Komisiu neopodstatnenú prekážku pri plnení úlohy dbať na dodržiavanie pravidiel hospodárskej súťaže na vnútornom trhu. Právo odoprieť výpoveď možno uznať iba v rozsahu, v akom by bol dotknutý podnik nútený poskytnúť odpovede, ktoré by ho viedli k priznaniu existencie porušenia, ktoré má preukázať Komisia (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Amann & Söhne a Cousin Filterie/Komisia, už citovaný v bode 59 vyššie, bod 326).
26

Treba však mať na pamäti, že správne konanie v zmysle nariadenia č. 1/2003, ktoré prebieha pred Komisiou, sa delí na dve odlišné po sebe nasledujúce fázy, z ktorej každá má vlastnú vnútornú logiku, konkrétne na fázu predbežného vyšetrovania a na kontradiktórnu fázu. Fáza predbežného vyšetrovania, počas ktorej Komisia využíva vyšetrovacie právomoci vymedzené v nariadení č. 1/2003 a ktorá trvá až do oznámenia o výhradách, je určená na to, aby Komisia mohla zistiť všetky relevantné skutkové okolnosti potvrdzujúce, resp. nepotvrdzujúce existenciu porušenia súťažných pravidiel a prijať prvé stanovisko o smerovaní a ďalšom pokračovaní konania. Naproti tomu kontradiktórna fáza, ktorá trvá od oznámenia o výhradách až do prijatia konečného rozhodnutia, má Komisii umožniť prijať konečné rozhodnutie o vytýkanom porušení (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2008, AC‑Treuhand/Komisia, T-99/04, Zb. s. II-1501, bod 47).
33

Na účely odpovede na túto časť žalobného dôvodu treba mať na pamäti, že správne konanie v zmysle nariadenia č. 1/2003, ktoré prebieha pred Komisiou, sa delí na dve odlišné po sebe nasledujúce fázy, z ktorých každá má vlastnú vnútornú logiku, konkrétne na fázu predbežného vyšetrovania a na kontradiktórnu fázu. Fáza predbežného vyšetrovania, počas ktorej Komisia využíva vyšetrovacie právomoci vymedzené v nariadení č. 1/2003 a ktorá trvá až do oznámenia o výhradách, je určená na to, aby Komisia mohla zistiť všetky relevantné skutkové okolnosti potvrdzujúce, resp. nepotvrdzujúce existenciu porušenia súťažných pravidiel a prijať prvé stanovisko o smerovaní a ďalšom pokračovaní konania. Naproti tomu kontradiktórna fáza, ktorá trvá od oznámenia o výhradách až do prijatia konečného rozhodnutia, má Komisii umožniť prijať konečné rozhodnutie o vytýkanom porušení (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2008, AC‑Treuhand/Komisia, T-99/04, Zb. s. II-1501, bod 47).
166

V prejednávanom prípade uplatnila Komisia v napadnutom rozhodnutí na všetkých účastníkov kartelu spôsob zaokrúhlenia opísaný v bode 160 vyššie. Táto metóda je objektívna a umožňuje všetkým účastníkom mať prospech zo zníženia do výšky 2 %. Hoci je pravda, že niektoré zníženia boli výraznejšie ako iné a že zníženie žalobkyne by bolo percentuálne nižšie v prípade, ak by Všeobecný súd použil túto metódu, nič to nemení na skutočnosti, že každý zo spôsobov zaokrúhlenia zahŕňa prispôsobenia, ktoré sa v závislosti od jednotlivých spoločností menia a ktoré vedú k väčšiemu alebo menšiemu zníženiu. Preto, keďže všetci adresáti napadnutého rozhodnutia majú vo väčšej alebo menšej miere prospech z metódy, ktorú vybrala Komisia, a tento prospech je ohraničený 2 % z výšky pokuty, je dôležité túto metódu zachovať, aby sa predišlo nerovnakému zaobchádzaniu (pozri v tomto zmysle rozsudok Všeobecného súdu zo 17. mája 2011, Elf Aquitaine/Komisia, T-299/08, Zb. s. II-2149, body 307 a 308).