ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
31

Žalobkyňa, ktorá pripomína relevantné ustanovenia odporúčania 2003/361, uvádza, že na účely výpočtu veľkosti podniku treba k údajom o podniku pripočítať údaje o prípadných partnerských podnikoch (ako aj údaje o podnikoch, ktoré sú s nimi prepojené) a údaje o prípadných prepojených podnikoch (ako aj údaje o ich partnerských podnikoch, ktoré na ne bezprostredne nadväzujú). V prejednávanej veci ECHA nesprávne dospela k záveru, že spoločnosti Medini Ltd a A.L.O. Immobilien GmbH sú vo vzťahu k žalobkyni „partnerskými podnikmi“. Tieto podniky sú v skutočnosti partnermi spoločnosti I.C.B. Srl, ktorá je podnikom prepojeným so žalobkyňou. Okrem toho ani spoločnosť Compagnie d’Investissement des Alpes ani prípadné partnerské podniky spoločnosti Medini, ku ktorým si ECHA vyžiadala informácie, nie sú partnerskými podnikmi spoločnosti I.C.B. a, a fortiori, na posledný uvedený podnik bezprostredne nenadväzujú. Na účely určenia veľkosti žalobkyne je teda treba vziať do úvahy výlučne údaje o žalobkyni, údaje o spoločnosti I.C.B. (ako o prepojenom podniku) a údaje o spoločnostiach Medini a A.L.O. Immobilien (ako o partnerských podnikoch spoločnosti I.C.B). Všetky relevantné informácie týkajúce sa týchto podnikov žalobkyňa ECHA zaslala. Pokiaľ ide o to, ako ECHA vo svojich písomnostiach vykladá článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361, žalobkyňa zdôrazňuje, že pojem „výlučne“ sa v talianskom znení uvedeného odporúčania nevyskytuje. Okrem toho by výklad ECHA viedol k tomu, že by sa údaje o partnerských podnikoch alebo prepojených podnikoch brali do úvahy „donekonečna“. Tento výklad by bol neprimerane extenzívny. Žalobkyňa nie je súčasťou skupiny podnikov, ktorá by zahŕňala Compagnie d’Investissement des Alpes alebo prípadné partnerské podniky spoločnosti Medini. Užívateľská príručka k definícii MSP zverejnená Európskou komisiou, dostupná na internete (ďalej len „užívateľská príručka k definícii MSP“), na ktorú sa ECHA odvoláva vo svojich písomnostiach, výklad žalobkyne potvrdzuje.
56

Pokiaľ ide o existenciu vykonávacích opatrení napadnutého rozhodnutia, treba uviesť, že Súdny dvor mal príležitosť spresniť, že pojem „regulačné akty, ktoré… nevyžadujú vykonávacie opatrenia“ v zmysle článku 263 ZFEÚ treba vykladať vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, ktorý spočíva, ako vyplýva z jeho genézy, v snahe vyhnúť sa tomu, aby jednotlivec musel porušiť právo, aby sa potom mohol obrátiť na súd. Ak teda právny akt má priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenia, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, keby nemala k dispozícii možnosť priamo sa obrátiť na súd Únie s cieľom napadnúť platnosť tohto regulačného aktu. V prípade neexistencie vykonávacích opatrení totiž fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, by sa mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, ako poruší ustanovenia uvedeného aktu, a to tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré môže využiť na vnútroštátnych súdoch (rozsudok z 19. decembra 2013, Telefónica/Komisia, C‑274/12 P, EU:C:2013:852, bod 27).
113

Po tretie, pokiaľ ide o žalobkyňou vznášané tvrdenie, že článok 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 vylučuje stanovenie rôznych administratívnych poplatkov v závislosti od veľkosti podnikov, opiera sa o nesprávny výklad použitia jednotného čísla vo výraze „administratívny poplatok“ v príslušnej právnej úprave. Použitie jednotného čísla v tomto výraze totiž v kontexte článku 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 znamená, že ak nemôže fyzická alebo právnická osoba svoj nárok na také zníženie preukázať, uloží jej ECHA povinnosť zaplatiť administratívny poplatok. To však nemá znamenať, že výška tohto administratívneho poplatku by mala byť rovnaká pre všetky podniky žiadajúce o registráciu, a to bez ohľadu na ich veľkosť. Treba najmä uviesť, že jedným z cieľov nariadenia č. 1907/2006 je zohľadniť zvláštnu situáciu MSP, ako to vyplýva najmä z odôvodnenia 8 a z článku 74 ods. 3 uvedeného nariadenia. Okrem toho a konkrétnejšie, odôvodnenie 9 nariadenia č. 340/2008 uvádza, že „znížené poplatky by sa mali uplatňovať… na [MSP]“. Okrem toho treba uviesť, že uloženie povinnosti zaplatiť administratívny poplatok súvisí s cieľom odradiť podniky od poskytovania nesprávnych informácií, ako to vyplýva z judikatúry uvedenej vyššie v bode 112. Sledovanie tohto cieľa môže prípadne zahŕňať zohľadňovanie skutočnej veľkosti podnikov žiadajúcich o registráciu.
37

Po druhé, pokiaľ ide o zohľadnenie údajov o podniku Esseco Group, ktoré žalobkyňa spochybnila v priebehu správneho konania a ktoré je konkrétne predmetom prejednávanej žaloby, ECHA v liste z 5. septembra 2013 žalobkyni spresnila, že podnik Esseco Group je prepojený so spoločnosťou Essemar, ktorá je vo vzťahu k žalobkyni partnerským podnikom. ECHA takisto uviedla dôvody, prečo sa domnieva, že podnik Esseco Group je prepojený so spoločnosťou Essemar. Skôr, ako ECHA uviedla, že treba vziať do úvahy, že údaje o spoločnosti Essemar sú zahrnuté do konsolidovaných účtov podniku Esseco Group, okrem iného na základe článku 6 ods. 3 prílohy odporúčania 2003/361 uviedla: „Údaje o partnerských podnikoch [v prejednávanom prípade o spoločnosti Essemar] daného podniku [v prejednávanom prípade žalobkyňa] sa získavajú z účtovných záznamov a z ostatných údajov, prípadne konsolidovaných, pokiaľ existujú. K nim sa pripočíta 100 % údajov o podnikoch, ktoré sú s týmto partnerským podnikom [Esseco Group] prepojené, iba žeby ich účtovné údaje už boli zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky. Keďže vo Vašom prípade bola Esseco Group prepojená so spoločnosťou Essemar, ktorá je partnerským podnikom [žalobkyne], musia byť v okamihu, keď sa zostavujú celkové údaje o [žalobkyni], údaje o Esseco Group vzaté do úvahy.“
87

Ako správne zdôrazňuje Komisia, zmluvný rámec nie je rozhodujúci, ak ide o otázku podvodov alebo potenciálnych nezrovnalostí. V takomto kontexte Komisia môže zákonne informovať OLAF o spornej situácii a doručiť mu informácie nadobudnuté v rámci auditu. Prenos osobných údajov OLAF‑u bolo pre neho potrebné na výkon jeho úlohy pozostávajúcej v ochrane finančných záujmov Únie a zodpovedá tiež podmienke upravenej v článku 7 nariadenia č. 45/2001. Prijatie tvrdenia žalobcu by viedlo k záveru, že Komisia, hoci by sama mala podozrenie z podvodu, by nemohla upozorniť OLAF z dôvodu, že je vo zmluvnom vzťahu s podnikom, ktorého sa tieto podozrenia týkajú. Takýto výklad by bol v zjavnom rozpore s potrebou zabezpečiť ochranu finančných záujmov Únie proti podvodom a iným nezrovnalostiam. Okrem toho správa o pôvodnom audite uvádza meno žalobcu iba v pozícii konzultanta a neuvádza v súvislosti s ním podozrenie z podvodu.
62

Na úvod treba uviesť, že Komisia vo svojich pripomienkach k ďalšiemu pokračovaniu v konaní vo veci T‑719/13 RENV spochybňuje možnosť spoločností Bankia a i. a Aluminios Cortizo predložiť písomné pripomienky a mať postavenie vedľajších účastníkov konania v konaní o veci vrátenej na ďalšie konanie na Všeobecnom súde, a to z viacerých dôvodov. V prvom rade by to bolo v rozpore so znením článku 217 ods. 1 rokovacieho poriadku. Ďalej v praxi by to znamenalo umožniť vstup ako vedľajším účastníkom do konania na prvom stupni stranám, ktorým nemôže byť vyhovené vstúpiť do konania ako vedľajší účastníci, pretože podali žaloby, v súvislosti s ktorými stále prebieha konanie. Okrem toho podľa Komisie sa táto situácia odlišuje od situácie, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 23. marca 1993, Gill/Komisia (T‑43/89, EU:T:1993:24), v ktorom Všeobecný súd v štádiu vrátenia veci pripustil vstup vedľajšieho účastníka konania, ktorý vstúpil len do odvolacieho konania, z dôvodu, že Súdny dvor nerozhodol o jeho trovách konania. Komisia však uvádza, že v prejednávanej veci Súdny dvor v rozsudku o odvolaní rozhodol o trovách konania, ktoré vynaložili Bankia a i. a Aluminios Cortizo. Napokon Komisia tvrdí, že tento prípad sa odlišuje od situácie, v ktorej účastník konania podá návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania, ale Všeobecný súd rozhodne vo veci bez toho, aby o tomto návrhu rozhodol. V tomto prípade sa Komisia domnieva, že po prípadnom vrátení veci sú návrhy na vstup vedľajšieho účastníka do konania naďalej platné a že Všeobecnému súdu prináleží, aby o nich rozhodol (pozri v tomto zmysle uznesenie z 2. septembra 2014, Stichting Woonpunt a i./Komisia, T‑203/10 RENV, neuverejnené, EU:T:2014:792, bod 47).
346

Druhá z týchto dvoch možností by vzhľadom na dokumenty v spise nebola životaschopnejšia. Na jednej strane, použitie podstatnej časti z 10 miliárd eur z NFP na rekapitalizáciu dotknutých bánk by nebolo zlučiteľné s podmienkami poskytnutia NFP, ktoré stanovovali, že tento nástroj nebude použitý na tento účel. Na druhej strane, nezávisle na týchto podmienkach treba konštatovať, že takýto prístup by nevyhnutne vyžadoval významný presun súm poskytnutých Cyperskej republike z titulu NFP. Celá suma alebo časť z 7,8 miliárd eur, ktorá by tak bola poskytnutá na rekapitalizáciu dotknutých bánk, by už nemohla byť poskytnutá na rozpočtové potreby Cyperskej republiky, na spätné odkúpenie dlhových cenných papierov Cyperskou republikou alebo na rekapitalizáciu iných cyperských bánk než sú dotknuté banky. Samotní žalobcovia však uznávajú, že bez finančnej pomoci by Cyperská republika pravdepodobne nebola schopná čeliť svojim finančným záväzkom, takže jej solventnosť by bola ohrozená. Vzhľadom na riziká, ktoré by z toho vyplynuli pre finančnú stabilitu eurozóny ako celku by tak bolo pravdepodobné, že NFP by neumožnil dosiahnuť sledovaný cieľ všeobecného záujmu.
161

Bod 6.3.4 oznámenia o zásade predbežnej opatrnosti, nazvaný „Preskúmanie výhod a nákladov vyplývajúcich z činnosti alebo nečinnosti“, znie takto: „Je potrebné uskutočniť porovnanie medzi najpravdepodobnejšími pozitívnymi alebo negatívnymi dôsledkami plánovanej činnosti a pozitívnymi alebo negatívnymi dôsledkami nečinnosti z hľadiska celkových nákladov [Únie], a to v krátkodobom aj dlhodobom horizonte. Plánované opatrenia by mali byť schopné poskytnúť celkový prínos pre zníženie rizika na prijateľnú úroveň. Preskúmanie prínosov a nákladov sa nemôže obmedzovať len na ekonomickú analýzu nákladov a prínosov. Má širší rozsah a zahŕňa nehospodárske úvahy. Preskúmanie výhod a nákladov by však malo zahŕňať ekonomickú analýzu nákladov a prínosov, ak je to vhodné a uskutočniteľné. Do úvahy by však mohli prichádzať iné analytické metódy, ako napríklad tie, ktoré súvisia s efektívnosťou možných alternatív a ich prijateľnosťou zo strany verejnosti. Je totiž možné, že spoločnosť bude ochotná zaplatiť vyššie náklady na zabezpečenie záujmu, ako je životné prostredie alebo zdravie, ktorý uznala za významný. Komisia potvrdzuje, že v súlade s judikatúrou Súdneho dvora by sa požiadavkám súvisiacim s ochranou verejného zdravia mala nepochybne priznať väčšia váha než ekonomickým úvahám. Prijaté opatrenia predpokladajú preskúmanie prínosov a nákladov vyplývajúcich z činnosti alebo nečinnosti. Toto preskúmanie by malo zahŕňať ekonomickú analýzu nákladov a prínosov, ak je to vhodné a uskutočniteľné. Do úvahy by však mohli prichádzať iné analytické metódy, ako napríklad tie, ktoré súvisia s efektívnosťou a sociálno‑ekonomickým dopadom možných alternatív. Okrem toho subjekt s rozhodovacími právomocami môže byť vedený nehospodárskymi úvahami ako je ochrana zdravia.“
458

Bod 6.3.4 oznámenia o zásade predbežnej opatrnosti, nazvaný „Preskúmanie výhod a nákladov vyplývajúcich z činnosti alebo nečinnosti“, znie takto: „Je potrebné uskutočniť porovnanie medzi najpravdepodobnejšími pozitívnymi alebo negatívnymi dôsledkami plánovanej činnosti a pozitívnymi alebo negatívnymi dôsledkami nečinnosti z hľadiska celkových nákladov [Únie], a to v krátkodobom aj dlhodobom horizonte. Plánované opatrenia by mali byť schopné poskytnúť celkový prínos pre zníženie rizika na prijateľnú úroveň. Preskúmanie výhod a nákladov sa nemôže obmedzovať len na ekonomickú analýzu nákladov a prínosov. Má širší rozsah a zahŕňa nehospodárske úvahy. Preskúmanie výhod a nákladov by však malo zahŕňať ekonomickú analýzu nákladov a prínosov, ak je to vhodné a uskutočniteľné. Do úvahy by však mohli prichádzať iné analytické metódy, ako napríklad tie, ktoré súvisia s efektívnosťou možných alternatív a ich prijateľnosťou zo strany verejnosti. Je totiž možné, že spoločnosť bude ochotná zaplatiť vyššie náklady na zabezpečenie záujmu, ako je životné prostredie alebo zdravie, ktorý uznala za významný. Komisia potvrdzuje, že v súlade s judikatúrou Súdneho dvora by sa požiadavkám súvisiacim s ochranou verejného zdravia mala nepochybne priznať väčšia váha než ekonomickým úvahám. Prijaté opatrenia predpokladajú preskúmanie výhod a nákladov vyplývajúcich z činnosti alebo nečinnosti. Toto preskúmanie by malo zahŕňať ekonomickú analýzu nákladov a prínosov, ak je to vhodné a uskutočniteľné. Do úvahy by však mohli prichádzať iné analytické metódy, ako napríklad tie, ktoré súvisia s efektívnosťou a sociálno‑ekonomickým dopadom možných alternatív. Okrem toho subjekt s rozhodovacími právomocami môže byť vedený nehospodárskymi úvahami ako je ochrana zdravia.“
19

V prejednávanej veci, pokiaľ ide o vymedzenie príslušnej skupiny verejnosti, odvolací senát zastával názor, že tovary patriace do tried 25 a 34 sú určené širokej verejnosti a že služby patriace do triedy 35 sú určené tak širokej verejnosti, ako aj špecializovanej verejnosti. Z toho vyvodil, že existenciu pravdepodobnosti zámeny je potrebné posudzovať pri zohľadnení vnímania označení priemerným spotrebiteľom, ktorý patrí tak do širokej verejnosti, ako aj do špecializovanej verejnosti, a to konkrétne španielskym spotrebiteľom, keďže námietka bola predovšetkým založená na španielskych ochranných známkach.
212

V čase OV totiž Komisia, ako to uviedla počas pojednávania, dospela k predbežnému záveru o existencii 29 štátov so ZNEHS, a to na základe ekonometrickej analýzy preukazujúcej značné zvýšenie cien v dôsledku koncentrácie.
253

Po druhé v technickej špecifikácii dohody sa uvádza, že „so súhlasom OTC možno povoliť, a to najmä s cieľom umožniť plnenie povinností stanovených právnymi predpismi, ktoré sa týkajú údržby/opráv/reklasifikácie plavidiel, aby sa počas obdobia od 1. októbra do 31. marca, mimo obdobia školských prázdnin a v prípade neplánovanej udalosti počas ktoréhokoľvek obdobia v roku poskytovala služba v obmedzenej miere kapacít stanovených vyššie, a to najmä v prípade cestujúcich (toto obmedzenie nesmie prekročiť hranicu 30 %)“ [pozri bod I písm. a) ods. 1.4, bod I písm. b) ods. 1.4, bod I písm. c) ods. 1.4, bod I písm. d) ods. 1.4 a bod I písm. e) ods. 1.4 technickej špecifikácie]. Treba poukázať na to, že obmedzenie poskytovania služby bolo možné „najmä“ s cieľom umožniť plnenie povinností stanovených právnymi predpismi, ktoré sa týkajú údržby, opráv a reklasifikácie plavidiel, a nie „jedine“ z tohto dôvodu, ako to zrejme tvrdí SNCM. Okrem toho, ako Komisia veľmi správne zdôrazňuje, miera voľnej úvahy, ktorú toto ustanovenie priznávalo OTC, bola veľmi široká, lebo presne nevymedzovalo dôvod možného obmedzenia, jeho rozsah („najmä v prípade cestujúcich“) ani jeho mieru (do 30 %), a to počas všetkých menej vyťažených období, teda počas období, v ktorých bolo prevádzkovanie jednotlivých námorných spojení logicky najstratovejšie, a teda v ktorých bolo obmedzenie poskytovania služieb pre poverené subjekty najziskovejšie.
1

Dňa 15. júla 2013 žalobca Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe, ktorý tvoria páni Hans Heinrich Hansen, Hunor Kelemen, Karl‑Heinz Lambertz, pani Jannewietske Annie De Vries, páni Valentin Inzko, Alois Durnwalder a pani Anke Spoorendonk, predložil Európskej komisii návrh európskej iniciatívy občanov pod názvom „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe“ (ďalej len „návrh ICE“), ktorého predmetom v zmysle minimálnych informácií, ktoré sa majú poskytnúť podľa článku 4 ods. 1 prvého pododseku nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov (Ú. v. EÚ L 65, 2011, s. 1) v spojení s prílohou toho istého nariadenia (ďalej len „požadované informácie“), je vyzvať „Európsku úniu, aby zlepšila ochranu osôb patriacich k národnostným a jazykovým menšinám a posilnila kultúrnu a jazykovú rozmanitosť v Únii“. Z týchto istých informácií, ktoré boli poskytnuté v zmysle požadovaných informácií, vyplýva, že ciele sledované európskou iniciatívou občanov (ICE) spočívajú vo výzve pre Európsku úniu, „aby prijala sériu legislatívnych aktov na účely zlepšenia ochrany osôb patriacich k národnostným a jazykovým menšinám a posilnenia kultúrnej a jazykovej rozmanitosti [na svojom území]“, a že „tieto akty by mali zahŕňať opatrenia týkajúce sa regionálnych a menšinových jazykov, vzdelávania a kultúry, regionálnej politiky, účasti, rovnosti, obsahu v médiách, ako aj štátnej podpory poskytovanej regionálnymi orgánmi“.
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (odvolacia komora)

zo 6. februára 2015

Vec T‑7/14 P

BQ

proti

Dvoru audítorov Európskej únie

„Odvolanie – Verejná služba – Úradníci – Hodnotiaca správa – Psychické obťažovanie – Čiastočné zamietnutie žaloby o náhradu škody v prvostupňovom konaní – Skreslenie skutkových okolností – Povinnosť Súdu pre verejnú službu uviesť odôvodnenie – Proporcionalita – Rozdelenie trov konania“

Predmet: Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (tretia komora) z 23. októbra 2013, BQ/Dvor audítorov (F‑39/12, Zb. VS, EU:F:2013:158), smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

Rozhodnutie: Odvolanie sa zamieta. BQ znáša svoje vlastné trovy konania v tomto konaní, ako aj trovy konania, ktoré vynaložil Dvor audítorov Európskej únie.

Abstrakt

Úradníci – Povinnosť administratívy poskytnúť pomoc – Podmienky – Rozsah

(Služobný poriadok úradníkov, článok 24 ods. 1)

Na základe povinnosti poskytnúť pomoc podľa článku 24 prvého odseku služobného poriadku musí administratíva v prípade udalosti, ktorá je nezlučiteľná s riadnym a nerušeným výkonom služby, zasiahnuť s potrebnou razantnosťou a reagovať podľa okolností prípadu s potrebnou rýchlosťou a starostlivosťou s cieľom zistiť skutkový stav a so znalosťou veci z neho vyvodiť vhodné dôsledky. Na to stačí, aby úradník, ktorý žiada o ochranu svoju inštitúciu, osvedčil, že útoky, ktorým bol údajne vystavený, sa skutočne odohrali. V prípade, že existujú takéto skutočnosti, príslušná inštitúcia má prijať vhodné opatrenia, najmä uskutočniť administratívne vyšetrovanie v spolupráci so sťažovateľom na zistenie daných skutočností, na ktorých je sťažnosť založená.

Navyše keď úradník podá administratíve žiadosť o pomoc podľa článku 24 prvého odseku služobného poriadku, je administratíva na základe povinnosti poskytnúť ochranu, ktorú jej tento článok ukladá, tiež povinná prijať vhodné preventívne opatrenia, akými sú napríklad dočasné preradenie alebo preloženie obete, ktoré ju majú chrániť pred opakovaním oznámeného správania počas celého obdobia potrebného na administratívne vyšetrovanie.

V tejto súvislosti existencia konfliktných vzťahov medzi úradníkmi nie je sama osebe dostatočná na preukázanie existencie pochybenia dotknutej inštitúcie. Totiž iba nečinnosť uvedenej inštitúcie v prípade nepriaznivej situácie môže predstavovať také pochybenie. Takisto ani lekárske posudky odborníkov, aj keby boli založené na iných skutočnostiach ako skutočnosti, ktoré im dotknutý úradník uviedol na popis jeho pracovných podmienok, nie sú samotné spôsobilé preukázať po právnej stránke psychické obťažovanie alebo pochybenie inštitúcie vzhľadom na jej povinnosť poskytnúť pomoc.

(pozri body 33, 34, 37 a 49)

Odkaz:

Súdny dvor: rozsudky zo 14. júna 1979, V./Komisia, 18/78, Zb., EU:C:1979:154, bod 16, a z 26. januára 1989, Koutchoumoff/Komisia, 224/87, Zb. EU:C:1989:38, body 15 a 16

Všeobecný súd: rozsudky z 5. decembra 2000, Campogrande/Komisia, T‑136/98, Zb. VS, EU:T:2000:281, bod 55, a z 9. marca 2005, L/Komisia, T‑254/02, Zb. VS, EU:T:2005:88, bod 84 a citovaná judikatúra
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 28. januára 2015 – Argo Development and Manufacturing/ÚHVT – Clapbanner (Zobrazenie reklamných predmetov)

(vec T‑41/14)

„Dizajn Spoločenstva — Konanie o výmaze — Zapísaný dizajn Spoločenstva zobrazujúci reklamný predmet — Skoršie dizajny Spoločenstva — Dôvody výmazu — Novosť — Osobitý charakter — Informovaný užívateľ — Miera tvorivej voľnosti pôvodcu — Odlišný celkový dojem — Články 4, 5, 6 a článok 25 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 6/2002“

1. Dizajny Spoločenstva — Podmienky ochrany — Dizajn predstavujúci súčasť zloženého výrobku — Súčasť, ktorá musí zostať viditeľná počas bežného používania výrobku, aby sa považoval za nový výrobok s osobitým charakterom [nariadenie Rady č. 6/2002, článok 3 písm. c) a článok 4 ods. 2 a 3] (pozri body 14, 15)

2. Dizajny Spoločenstva — Dôvody výmazu — Nedostatok osobitého charakteru — Dizajn, ktorý u informovaného užívateľa nevyvoláva celkový dojem odlišný od dojmu, ktorý vyvoláva skorší dizajn — Kritériá posúdenia [nariadenie Rady č. 6/2002, článok 6 ods. 1 a článok 25 ods. 1 písm. b)] (pozri body 26, 27, 29)

3. Dizajny Spoločenstva — Dôvody výmazu — Rozpor so skorším dizajnom — Dizajn, ktorý u informovaného užívateľa nevyvoláva celkový dojem odlišný od dojmu, ktorý vyvoláva skorší dizajn — Informovaný užívateľ — Pojem [nariadenie Rady č. 6/2002, článok 6 ods. 1, článok 10 ods. 1 a článok 25 ods. 1 písm. d)] (pozri body 34, 51)

4. Dizajny Spoločenstva — Dôvody výmazu — Rozpor so skorším dizajnom — Dizajn, ktorý u informovaného užívateľa nevyvoláva celkový dojem odlišný od dojmu, ktorý vyvoláva skorší dizajn — Kritériá posúdenia — Tvorivá voľnosť pôvodcu — Podobnosti medzi dizajnmi týkajúce sa spoločných znakov [nariadenie Rady č. 6/2002, článok 10 a článok 25 ods. 1 písm. d)] (pozri bod 37)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu tretieho odvolacieho senátu ÚHVT z 22. októbra 2013 (vec R 981/2012‑3) týkajúcemu sa konania o výmaze medzi spoločnosťami Argo Development and Manufacturing Ltd a Clapbanner Ltd

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.