ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Žaloba podaná 13. mája 2022 – CCCME a iní/Komisia

(Vec T-263/22)

(2022/C 257/51)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobcovia: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Peking, Čína) a 8 ďalších (v zastúpení: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

— zrušil vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2022/191 zo 16. februára 2022, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (1), a to v rozsahu, v akom sa týka CCCME, jednotlivých spoločností a dotknutých členov, a

— uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú deväť žalobných dôvodov.

1. Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia v rámci svojho určenia normálnej hodnoty porušila článok 2 ods. 6a písm. a) základného nariadenia a zásadu riadnej správy veci verejných.

2. Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nezabezpečila spravodlivé porovnanie v rámci svojho stanovenia dumpingu, a to v rozpore s článkom 2 ods. 10 základného nariadenia.

3. Tretí žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 18 základného nariadenia, ako aj článok 6.8 a prílohu II Antidampingovej dohody WTO, a to v rámci použitia uplatniteľných faktov.

4. Štvrtý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 9 ods. 6 základného nariadenia v rámci svojho určenia dumpingového rozpätia uplatniteľného na spolupracujúcich vyvážajúcich výrobcov nezaradených do vzorky.

5. Piaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nevykonala objektívne preskúmanie ujmy a príčinnej súvislosti na základe nesporných dôkazov v rozpore s článkom 3 ods. 2, 3, 5 a 6 v spojení s článkom 4 ods. 1 základného nariadenia.

6. Šiesty žalobný dôvod je založený na tom, že cenové podhodnotenie zo strany Komisie je v rozpore s článkom 3 ods. 2 a 3 a článkom 9 ods. 4 základného nariadenia.

7. Siedmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nevykonala spravodlivé porovnanie v rámci svojho posúdenia cenových účinkov, a to v rozpore s článkom 3 ods. 2, 3 a 6 a článkom 9 ods. 4 základného nariadenia.

8. Ôsmy žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nevykonala objektívne preskúmanie na základe nesporných dôkazov týkajúcich sa ukazovateľov ujmy, a to v rozpore s článkom 3 ods. 2 a 5 základného nariadenia.

9. Deviaty žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 6 ods. 7, článok 19 ods. 1, 2 a 3, ako aj článok 20 ods. 2 a 4 základného nariadenia, a zároveň porušila právo na obranu.

(1) Ú. v. EÚ L 36, 2022, s. 1.
—

čiastočne zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. februára 2022 vo veci R 927/2021-2 v rozsahu, v ktorom sa týka zrušenia pre tovary a služby patriace do skupín 7, 9 a 35, a to s výnimkou rotorov a statorov patriacich do skupiny 7,
1.

Prvý žalobný dôvod založený na protiprávnosti článku 77 ods. 1 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) a článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku. Žalobca tvrdí, že vyššie uvedené ustanovenia stanovujú, že úradník musí prijať rozhodnutie o prevode svojich dôchodkových práv nadobudnutých vo vnútroštátnom systéme do dôchodkového systému Európskej únie v lehote desiatich rokov od začatia svojej činnosti v službách inštitúcií Európskej únie. Úradník, ktorý prevod práv vykonal, však môže správne vypočítať dosah svojho prípadného prevodu až v čase svojho odchodu do dôchodku, a to najmä z dôvodu pravidla obmedzujúceho výšku dôchodkov na 70 %. Žalobca z toho vyvodzuje, že toto pravidlo vytvára rozdielne zaobchádzanie vo vzťahu k úradníkovi, ktorý strávil celý svoj služobný postup v európskom systéme, čim dochádza k porušeniu zásady zákazu diskriminácie.
—

zrušil implicitné rozhodnutie o povýšení žalobcu do platovej triedy AD 14 so spätnou účinnosťou od 1. januára 2018, s ktorým bol žalobca oboznámený zaslaním jeho výplatnej pásky z mája 2021 a ktoré bolo formálne potvrdené rozhodnutím generálneho riaditeľa pre ľudské zdroje ESVČ (menovací orgán) zo dňa [dôverné], a to v rozsahu, v akom predstavuje vykonanie tejto dohody;
5.

Piaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 85 služobného poriadku a na zjavne nesprávnom posúdení, pokiaľ ide o príspevok na nezaopatrené dieťa C, a to (i) vzhľadom na to, že správny orgán uspokojivo zistil, že žalobca „skutočne zabezpečuje“ C, a (ii) vzhľadom na to, že neexistuje žiadny dôkaz o údajnom úmysle žalobcu oklamať správny orgán.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení a zjavne nesprávnom posúdení, v ktorých dôsledku došlo k nesprávnemu uplatneniu výnimky týkajúcej sa ochrany rozhodovacieho procesu (článok 4 ods. 3 prvý pododsek nariadenia č. 1049/2001), keďže nie je pravda, že by zverejnenie mohlo vážne narušiť rozhodovací proces, na ktorý sa poukazuje. — Žalobkyňa tvrdí, že Rada nesplnila prísnu požiadavku právneho kritéria, t. j. že zverejnenie musí vážne narušiť rozhodovací proces. Po prvé v čase vydania sporného rozhodnutia už neprebiehal žiadny rozhodovací proces o merite veci. Rada navyše nesprávne vychádzala z tvrdenia, že externé zasahovanie zo strany verejnosti do rozhodovacieho procesu týkajúce sa nariadenia č. 1367/2006 by bolo problematické.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na porušení Zmlúv resp. akéhokoľvek vykonávacieho právneho predpisu týkajúceho sa ich uplatňovania. Po prvé žalobkyne namietajú, že Komisia postupovala v rozpore s právnymi predpismi, pretože nezohľadnila Dohovor Organizácie Spojených národov o právach osôb so zdravotným postihnutím. Po druhé, Komisia v tejto súvislosti nevenovala žiadnu alebo dostatočnú pozornosť prebratiu dohovoru do práva Európskej únie, konkrétne v zmysle rozsudku vo veci C-198/15 Invamed Group a i. (2), ale namiesto toho vychádzala z nesprávneho konceptu zdravotného postihnutia. Napadnuté nariadenie naopak prihliada na irelevantné kritériá odvodené z nástrojov prijatých pred účinnosťou rozhodnutia Rady z 26. novembra 2009 (3) a Dohovoru Organizácie Spojených národov o právach osôb so zdravotným postihnutím.
2.

Druhý žalobný dôvod vychádza z porušenia článku 266 ZFEÚ a súčasne z toho, že nedošlo a) k poskytnutiu primeranej náhrady utrpenej škody namiesto náhrady určenej na základe spravodlivého posúdenia (najmä ex aequo et bono); b) k riadnej náhrade všetkých nepriaznivých následkov/škôd spôsobených žalobkyni vrátane náhrady straty príležitosti spôsobenej skutočnosťou, že ECB nebola schopná znovu vykonať vyšetrovanie, a tiež podľa zásady proporcionality a zákazu diskriminácie; a c) k náprave minulých účinkov zrušených rozhodnutí.
—

zrušil rozhodnutie PMO.4 zo 16. novembra 2020, ktorým bola zamietnutá žiadosť podaná menom zosnulého 14. septembra 2020 s cieľom požiadať o navrátenie jeho práv na dôchodok, ktoré boli prevedené dôchodkového systému Únie do vnútroštátneho systému dôchodkového zabezpečenia, a to spolu s úrokmi, o ktoré boli tieto práva za všetky tieto roky navýšené až do ich úplného splatenia,
—

zrušil nedatované rozhodnutie, ktoré bolo doručené žalobkyni 23. apríla 2021 a ktorým žalovaná odmietla ponuku („ponuka“) žalobkyne, byť partnerom povereným vedením činností programu EUROPE DIRECT v Grécku, v súlade s výzvou na predkladanie ponúk žalovanej ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021 – 2025) IN GREECE, a
—

zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií zo 14. apríla 2021 o príspevkoch do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2021 vyberaných ex ante (č. SRB/ES/2021/22) v rozsahu, v akom sa týka žalobkyne, vrátane oznámenia žalovanej vysvetľujúceho rozhodnutie zo 14. apríla 2021, ktoré sa týka žalobkyne, vo vzťahu k údajom na výpočet príspevkov do jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2021 vyberaných ex ante (č. SRB/ES/2021/24),
(b)

sumu splatných zložených úrokov, t.j. úrok zo sumy splatných úrokov z omeškania podľa odseku (a) vyššie, a to za obdobie od 5. februára 2016 do dátumu, keď Komisia skutočne zaplatí sumu nárokovanú v odseku (a) vyššie (alebo, pokiaľ by Všeobecný súd zamietol žiadosť spoločnosti Cargolux týkajúcu sa sumy splatných zložených úrokov počas obdobia od 5. februára 2016, tak prinajmenšom počas obdobia od dátumu podania tohto návrhu do dátumu, keď Komisia skutočne zaplatí sumu nárokovanú v odseku (a) vyššie), v úrokovej sadzbe Európskej centrálnej banky pre jej operácie refinancovania k 1. novembru 2010 (konkrétne 1 %), zvýšený o 3,5 % (alebo, v opačnom prípade, v úrokovej sadzbe, ktorú Všeobecný súd bude považovať za primeranú);
6.

Šiesty žalobný dôvod je založený na porušení všeobecných zásad práva Európskej únie. Žalobca konkrétne tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je v rozpore so všeobecnými zásadami práva Únie, a to so zásadou proporcionality, zásadou právnej istoty, zásadou ochrany legitímnej dôvery a zásadou riadnej správy veci verejných.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 smernice 2008/50 a prílohy III oddielu C tejto smernice, porušení článku 267 ZFEÚ, porušení článkov 1 a 9 Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia (ďalej len „Aarhuský dohovor“), porušení článku 10 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 zo 6. septembra 2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva a porušení článkov 1 a 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 z 23. apríla 2009 o Európskej environmentálnej agentúre a Európskej environmentálnej informačnej a monitorovacej sieti tým, že EEA odmietla predložiť Súdnemu dvoru otázky potrebné na správny výklad smernice 2008/50. — Na základe uvedených právnych predpisov bola EEA povinná predložiť Súdnemu dvoru otázky. Postup EEA a tým aj napadnuté rozhodnutie sú v rozpore s článkami 1 a 9 Aarhuského dohovoru. Podľa článku 1 tohto dohovoru musí byť na úrovni Únie zabezpečený prístup k spravodlivosti. — Cieľom EEA je poskytnúť objektívne, spoľahlivé a porovnateľné informácie na európskej úrovni, na ktorých základe možno prijať potrebné opatrenia na ochranu životného prostredia. Znamená to tiež, že EEA musí mať možnosť poskytnúť správne a právne záväzné odporúčania týkajúce sa predpisu o maximálnej vzdialenosti k okraju vozovky, ako je upravená v prílohe III oddiely C piatej zarážke smernice 2008/50, čo v prejednávanej veci nie je možné bez predloženia potrebných otázok Súdnemu dvoru.
3.

Tretí žalobný dôvod je založený na oprávnenosti výdavkov, ktorých suma sa má vymáhať. — Žalobkyňa v tejto súvislosti podrobne spochybňuje údajné nesplnenie zmluvných povinností. — Žalobkyňa spresňuje, že na to, aby mohla byť účastníčkou projektu, musela vynaložiť veľké množstvo zdrojov a že uskutočnené práce mali významný vplyv na pracovníkov podniku a prispeli k rozvoju Technologického plánu. To je v konečnom dôsledku cieľom, ktorý sa má dosiahnuť pomocou na rozvoj vedy a výskumu a ktorý nespočíva iba v ekonomickom dopade na podnik, ale v technologickom dopade, ku ktorému v tomto prípade jednoznačne došlo. — Žalobkyňa spresňuje, že OLAF ľahkovážne a paušálne ako kvantitatívne kritérium účasti na projekte použil subjektívne odhady hodín venovaných konkrétnym aktivitám a ako kritérium tejto miery účasti chcel použiť percentuálny podiel zapojenia sa do úloh, pričom takáto miera účasti sa neuvádza v nijakej klauzule žiadnej technickej prílohy.
1.

Prvý žalobný dôvod sa zakladá na porušení pravidiel pre vymenovanie európskych prokurátorov. Ide o články 288, 289, 291 a 296 ZFEÚ, články 20, 21 a 41 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), všeobecné zásady práva Európskej únie, konkrétne zásady právnej istoty, legitímnych očakávaní, zákonnosti a zákazu diskriminácie, o nariadenie Rady (EÚ) 2017/1939 z 12. októbra 2017, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely zriadenia Európskej prokuratúry (Ú. v. EÚ L 283, 2017, s. 1), a najmä jeho článok 14 ods. 3 a článok 16 ods. 1, 2 a 3, o článok 1 vykonávacieho rozhodnutia Rady (EÚ) 2018/1696 z 13. júla 2018 o pravidlách fungovania výberovej komisie podľa článku 14 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2017/1939, ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely zriadenia Európskej prokuratúry (Ú. v. EÚ L 282, 2018, s. 8), o pravidlá fungovania výberovej komisie stanovené v uvedenom vykonávacom rozhodnutí, najmä články VI.2 a VII.2, a o podstatné procesné náležitosti. V tomto žalobnom dôvode žalobca kritizuje napadnutý právny akt v rozsahu, v akom sa ním menuje do funkcie európskeho prokurátora jeden z kandidátov navrhnutých Belgickom. — po prvé (prvá časť) z dôvodu, že nebol prijatý ani na základe ani s prihliadnutím na závery, ku ktorým dospela výberová komisia pri posudzovaní prihlášok a po vypočutí kandidátov a ktoré boli formalizované v jej odôvodnenom stanovisku, ale naopak najmä na základe iného hodnotenia zásluh týchto kandidátov, ktoré sa vykonalo v rámci príslušných prípravných orgánov Rady, a — po druhé (druhá časť) z dôvodu, že sa odlišne zaobchádzalo so skupinou tvorenou kandidátmi navrhnutými na jednej strane Českom, Nemeckom, Estónskom, Gréckom, Španielskom, Francúzskom, Chorvátskom, Talianskom, Cyprom, Lotyšskom, Litvou, Luxemburskom, Maltou, Holandskom, Rakúskom, Rumunskom, Slovinskom, Slovenskom a Fínskom a na druhej strane skupinou tvorenou kandidátmi navrhnutými Belgickom, Bulharskom a Portugalskom, keďže v prípade prvej skupiny sa vychádzalo zo stanoviska výberovej komisie, ako sa stanovuje v nariadení, a v prípade druhej skupiny sa použil iný postup hodnotenia zásluh kandidátov, ktorý nie je stanovený v nariadení a ktorý vykonal orgán, ktorý na to nebol oprávnený.
—

zrušil rozhodnutie Európskej komisie (EÚ) z 26. apríla 2020 o štátnej pomoci SA.56867 COVID 19 – Nemecko Compensation for the damage caused by the COVID-19 outbreak to Condor Flugdienst GmbH (1), a
—

zrušil rozhodnutia žalovanej C(2020) 4489 final z 29. júna 2020 o štátnej moci SA.56125 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of scheme SA.49893 (2018/N)/Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation“ a SA.56908 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden“ a
2.

V druhej časti žalobca tvrdí, že bol zbavený rozhodujúcich a potrebných právnych účinkov, ktoré prináša začatie formálneho konania a ktoré by mu umožnilo odôvodniť vnútroštátnym súdom existenciu povinnosti vymáhať príslušnú nezákonnú pomoc. Podľa žalobcu by mu to umožnilo prijať predbežné opatrenia zamerané najmä na riešenie naliehavosti neexistencie jeho dostatočného príjmu.
C 329/25

Žaloba podaná 19. augusta 2020 – Aldi/EUIPO (CUCINA)

(Vec T-527/20)

(2020/C 329/45)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Nemecko) (v zastúpení: N. Lützenrath, C. Fürsen a M. Minkner, Rechtsanwälte)

Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)

Údaje týkajúce sa konania pred EUIPO

Dotknutá sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Európskej únie obsahujúca slovný prvok „CUCINA“ – prihláška č. 18 135 080

Napadnuté rozhodnutie: rozhodnutie druhého odvolacieho senátu EUIPO z 19. júna 2020 vo veci R 463/2020-2

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil napadnuté rozhodnutie,

— uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.

Uvádzané žalobné dôvody

— porušenie článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001,
2.

Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia porušila článok 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ a oznámenia o DPSEZ (2) tým, že sa dopustila nesprávnych právnych posúdení a zjavne nesprávnych posúdení, keď pomoc považovala za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Tento žalobný dôvod sa delí na 4 časti: — po prvé žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila pochybenia, keď dospela k záveru, že pevné spojenie je predmetom európskeho záujmu, — po druhé sa Komisia dopustila pochybenia tým, že sa domnievala, že pomoc je potrebná, keďže táto pomoc nemá žiadny stimulačný účinok a nespĺňa požiadavky kontrafaktuálneho scenára a existencie alternatívnych projektov, stanovené v oznámení o DPSEZ. Komisia sa taktiež v napadnutom rozhodnutí dopustila pochybenia, keď sa spoľahla na nesprávne nízku vnútornú mieru návratnosti (IRR), keďže ju vypočítala na základe veľmi krátkej doby životnosti projektu v dĺžke trvania 40 rokov, ktorá nezodpovedá skutočnej životnosti infraštruktúry, t. j. dobe, počas ktorej bude spoločnosť Femern A/S môcť pevné spojenie hospodársky využívať, — po tretie sa Komisia dopustila pochybenia, keď sa domnievala, že pomoc je primeraná, keďže táto pomoc je časovo neobmedzená. Komisia sa tiež dopustila niekoľkých zjavných pochybení v analýze schodku financovania. Komisia sa nesprávne opierala o uvedenú veľmi krátku životnosť projektu, čo ju viedlo k vyššiemu podielu nákladov na prevádzku pevného spojenia v porovnaní s výnosmi z neho; Komisia podhodnotila očakávané príjmy pre spoločnosť Femern A/S a najmä nadhodnotila očakávané náklady tým, že do výpočtu schodku financovania zahrnula prevádzkové náklady. Komisia nakoniec nesprávne dospela k záveru, že prvok pomoci spočíva v úrokovej sadzbe, ktorú spoločnosť Femern A/S vyplácala dánskemu štátu, pričom s ohľadom na skutočnosť, že žiadny súkromný hospodársky subjekt nebol ochotný do projektu investovať bez značnej štátnej pomoci, prvok pomoci spočíval v celej sume štátnych pôžičiek a v sumách pôžičiek krytých štátnymi zárukami, — po štvrté sa Komisia dopustila pochybenia tým, že dospela k záveru, že pomoc nespôsobuje neopodstatnené narušenie hospodárskej súťaže, keďže táto pomoc vedie k vytvoreniu dominantného postavenia spoločnosti Femern A/S na relevantnom trhu, vytvára nadmernú kapacitu a spoločnosti Femern A/S umožňuje uplatňovať ceny nepokrývajúce náklady. Komisia nakoniec nezohľadnila skutočnosť, že pomoc sa používa na účel obmedzenia prístupu do prístavu žalobkyne v Nemecku. Komisia neuznala, že tieto negatívne účinky pomoci prevažujú nad jej pozitívnymi účinkami.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia nesprávne konštatovala, že financovanie spoločnosti Femern A/S predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Prvý žalobný dôvod sa člení na dve časti. V prvom rade žalobca uplatňuje, že napadnuté rozhodnutie je poznačené nesprávnym právnym posúdením v rozsahu, v akom Komisia v jeho odôvodneniach 190 až 194 konštatuje, že činnosti spoločnosti Femern A/S nepredstavujú výkon verejnej moci. Žalobca v tejto súvislosti uvádza, že: — metóda prijatá Komisiou v odôvodneniach 190 až 194 na účely určenia, či činnosti spoločnosti Femern A/S predstavujú výkon verejnej moci, odporuje článku 107 ods. 1 ZFEÚ, — Komisia sa vo svojom posúdení, či činnosti spoločnosti Femern A/S predstavujú výkon verejnej moci, teda posúdení, ktoré nespadá do rozsahu pôsobnosti pravidiel Európskej únie o štátnej pomoci a hospodárskej súťaži, dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že pripísala dôležitosť otázke, či existujú súkromní prevádzkovatelia, ktorých činnosti by mohli byť považované za alternatívy k činnostiam spoločnosti Femern A/S a ktorí sa považujú za konkurentov spoločnosti Femern A/S, a — Komisia sa tým, že konkrétne konštatovala, že činnosti spoločnosti Femern A/S týkajúce sa plánovania, výstavby a prevádzkovania spojenia spájajúceho dve pobrežia nepatria do výkonu verejnej moci, dopustila nesprávneho právneho posúdenia. V druhom rade žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je poznačené nesprávnym právnym posúdením v rozsahu, v akom Komisia v jeho odôvodnení 193 konštatuje, že Femern A/S ponúka dopravné služby na trhu v konkurencii s inými subjektami. V treťom rade žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je poznačené nesprávnym právnym posúdením v rozsahu, v akom Komisia v jeho odôvodneniach 192 až 194 a 196 konštatuje, že Femern A/S je „hospodársky subjekt“ riadený „ekonomickou logikou“, ktorý „komerčne využíva“ pevné spojenie. V štvrtom rade žalobca uvádza, že napadnuté rozhodnutie je poznačené nesprávnym právnym posúdením v rozsahu, v akom Komisia v jeho odôvodneniach 233 až 240 konštatuje, že financovanie spoločnosti Femern A/S môže narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
3.

Tretí žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia a súvisiacej zásady rovnosti účastníkov konania (článok 47 Charty základných práv) — V tejto súvislosti sa tvrdí, že výberová komisia uviedla veľmi stručné dôvody napadnutého rozhodnutia, ktorým bola zamietnutá žiadosť žalobkyne o preskúmanie. Okrem všeobecných tvrdení a údajov, ktoré stanovili výberové kritériá bez toho, aby sa upresnil ich obsah, sa žalobkyni neposkytlo presné vysvetlenie, ktoré by jej umožnilo pochopiť dôvody, ktoré viedli k prijatiu rozhodnutia voči nej. Z toho možno podľa žalobkyne vyvodiť, že preskúmanie sa v skutočnosti neuskutočnilo, čo je v rozpore s jej právami na obhajobu a samotným oznámením, ktoré toto preskúmanie stanovovalo ako mechanizmus ochrana kandidáta. — Rozhodnutie menovacieho orgánu z 20. septembra 2019 je tiež neodôvodnené v tom, že ďalšie kritériá stanovené výberovou komisiou okrem oznámenia nie sú výslovne vyjadrené, ďalej neobsahuje žiadny odkaz na konkrétnu odbornú prax žalobkyne, a to napriek presnému opisu v prihláške do výberového konania. Menovací orgán sa navyše neopieral o úplný právny a skutkový rámec, pretože zohľadnil iba pôvodné rozhodnutie z 23. mája 2019, pričom vynechal akúkoľvek analýzu a posúdenie týkajúce sa preskúmania.
—

subsidiárne vydal rozsudok, ktorým zmení napadnuté rozhodnutie a zamietne návrh na vyhlásenie neplatnosti (obrazovej) ochrannej známky Európskej únie č. 5 641 303 URSUS Kapital kvôli jej nepoužívaniu vo vzťahu k „finančným službám“ triedy 36, pričom určí, že ochranná známka č. 5 641 303 bola skutočne používaná prinajmenšom pre „finančné služby, a to investičné služby, investovanie do fondov, investičné analýzy, správa investícií, investičné poradenstvo a služby investovania do nehnuteľností“,
11.

Jedenásty žalobný dôvod je založený na tom, že aj keby (čo sa odmieta) sporné opatrenie obsahovalo schému štátnej pomoci, Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodla, že vymáhaním pomoci by nedošlo k porušeniu základných zásad práva Únie, a nariadila vymáhanie bez ohľadu na to, či založenie kontrolovaných zahraničných spoločností a poskytovanie úverov zahraničným spoločnostiam skupiny zo strany kontrolovaných zahraničných spoločností zahŕňali výkon slobody usadiť sa alebo voľného pohybu kapitálu. Konkrétne v tomto prípade by vymáhanie porušovalo slobodu žalobkýň usadiť sa podľa článku 49 ZFEÚ a voľný pohyb kapitálu podľa článku 63 ZFEÚ. V rozsahu, v akom ide o takéto porušenie, vymáhanie nariadené v článku 2 napadnutého rozhodnutia by malo byť zrušené.