ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba o neplatnosť – Predmet – Čiastočné zrušenie – Podmienka – Oddeliteľnosť napadnutých ustanovení – Objektívne kritérium – Nesplnená podmienka – Neprípustnosť

(Článok 230 ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/15, článok 1 body 1 a 2)

Summary

Čiastočné zrušenie aktu Spoločenstva je možné len vtedy, ak časti, ktorých zrušenie sa navrhuje, sú oddeliteľné od ostatných častí aktu. Táto podmienka oddeliteľnosti nie je splnená, ak by čiastočné zrušenie aktu spôsobilo zmenu jeho podstaty. Otázka, či by čiastočné zrušenie malo takýto účinok, je objektívnym kritériom, a nie kritériom subjektívnym, súvisiacim s politickým zámerom orgánu, ktorý sporný akt prijal.

Je teda potrebné považovať za neprípustnú žalobu členského štátu smerujúcu k zrušeniu článku 1 bodu 2 smernice 2003/15, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 76/768 o aproximácií právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov, v rozsahu, v akom toto ustanovenie vkladá do smernice 76/768 článok 4a, ktorého predmetom je najmä upraviť podmienky zákazu uvádzania na trh kozmetických výrobkov obsahujúcich zložky alebo kombinácie zložiek testované na zvieratách, zatiaľ čo by zostal v platnosti – keďže členský štát nenavrhoval, a to ani subsidiárne, jeho zrušenie – článok 1 bod 1 smernice 2003/15, ktorým sa vypúšťa článok 4 ods. 1 písm. i) smernice 76/768, ktorý má rovnaký cieľ a ktorý má vložený článok 4a nahradiť, ako to vyplýva z odôvodnenia č. 18 smernice 2003/15.

Keďže článok 1 bod 1 a článok 1 bod 2 smernice 2003/15 sú neoddeliteľnými ustanoveniami, čiastočné zrušenie navrhované členským štátom by objektívne zmenilo samotnú podstatu ustanovení prijatých zákonodarcom Spoločenstva, pokiaľ ide o testy na zvieratách, ktorých účelom je vývoj kozmetických výrobkov.

(pozri body 12 – 16, 20 – 21)
Keywords

Summary



Keywords

Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov – Rodinné dávky – Predpisy Spoločenstva na zamedzenie súbehu – Článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72 – Pracovník, ktorý má v štáte zamestnania nárok na dávky pre dieťa a takisto nárok na dávky v inom členskom štáte, mieste svojho bydliska a zamestnania svojho manžela – Pozastavenie nároku na dávky v štáte zamestnania až do výšky príspevkov vyplácaných v štáte bydliska

[Nariadenie Rady č. 574/72, článok 10 ods. 1 písm. b) bod i)]

Summary

Článok 10 ods. 1 písm. b) bod i) nariadenia č. 574/72, ktorým sa stanovuje postup pri vykonávaní nariadenia č. 1408/71 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov a ich rodiny, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97 sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že manžel príjemcu rodinnej dávky podľa článku 73 nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97 vykonáva zárobkovú činnosť v štáte bydliska detí, pozastavuje nárok na príspevky podľa tohto posledne uvedeného ustanovenia až do výšky príspevkov na výchovu určenej právnymi predpismi členského štátu bydliska, a to bez ohľadu na to, kto je priamym príjemcom rodinných dávok určených právnymi predpismi tohto členského štátu.

(pozri body 33 – 34 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Aproximácia právnych predpisov – Poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú automobilom – Smernice 72/166, 84/5 a 90/232 – Určenie úpravy zodpovednosti za škodu uplatniteľnú na nehody vyplývajúce z prevádzky motorových vozidiel – Podmienky obmedzenia práva na odškodnenie prostredníctvom povinného poistenia založené na účasti spolujazdca, ktorý je obeťou nehody, na ujme – Právomoc členských štátov – Hranice – Vplyv postavenia „majiteľ vozidla“ na dotknutého spolujazdca – Neexistencia

(Smernica Rady 72/166, článok 3 ods. 1; smernica 84/5, článok 2 ods. 1, a smernica 90/232, článok 1)

Summary

Z predmetu smerníc 72/166, 84/5 a 90/232 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ako aj z ich znenia vyplýva, že ich cieľom nie je harmonizácia zodpovednosti za škodu členských štátov a že podľa súčasného práva Spoločenstva členské štáty môžu voľne upraviť zodpovednosť za škodu uplatniteľnú na nehody vyplývajúce z prevádzky motorových vozidiel a najmä podmienky obmedzenia práva na odškodnenie prostredníctvom povinného poistenia vozidla z dôvodu účasti na ujme spolujazdca, ktorý je obeťou nehody.

Členské štáty však musia vykonávať svoje právomoci v súlade s právom Spoločenstva, a teda s článkom 3 ods. 1 smernice 72/166, článkom 2 ods. 1 smernice 84/5 a článkom 1 smernice 90/232, ktorých cieľom je zabezpečiť, aby povinné poistenie vozidiel umožnilo všetkým spolujazdcom, obetiam nehody spôsobenej vozidlom, odškodnenie za ujmu, ktorú utrpeli. Vnútroštátne ustanovenia, ktoré upravujú odškodnenie nehôd vyplývajúcich z prevádzky motorových vozidiel, nemôžu teda obrať uvedené ustanovenia o ich potrebný účinok.

Tak by to bolo v prípade, ak by na základe účasti spolujazdca na vzniku ujmy vnútroštátna právna úprava definovaná na všeobecných a abstraktných zásadách vylučovala pre spolujazdca právo na odškodnenie prostredníctvom povinného poistenia vozidla, alebo by takéto právo neprimerane obmedzovala. Skutočnosť, že dotknutý spolujazdec je majiteľom vozidla, ktorého vodič spôsobil nehodu, nemá v tomto ohľade žiaden dôsledok.

(pozri body 24, 27 – 29, 31, 35 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Životné prostredie – Ochrana – Právomoc Spoločenstva – Trestné sankcie – Rámcové rozhodnutie 2003/80 o ochrane životného prostredia prostredníctvom trestného práva – Vhodný právny základ – Článok 175 ES – Rozhodnutie prijaté podľa hlavy VI Zmluvy o Európskej únii – Porušenie článku 47 EÚ

(Články 135 ES, 175 ES a článok 280 ods. 4 ES; článok 47 EÚ; rámcové rozhodnutie Rady 2003/80, články 1 až 7)

Summary

Rámcové rozhodnutie 2003/80 o ochrane životného prostredia prostredníctvom trestného práva prijaté podľa hlavy VI Zmluvy o Európskej únii tým, že zasahuje do právomocí, ktoré článok 175 ES zveruje Spoločenstvu, porušuje vo svojej celistvosti z dôvodu svojej nedeliteľnosti článok 47 EÚ. Články 1 až 7 tohto rámcového rozhodnutia, ktoré obsahujú čiastočné zosúladenie trestných právnych úprav členských štátov, osobitne pokiaľ ide o znaky skutkových podstát rôznych trestných činov spáchaných v oblasti životného prostredia, totiž mohli byť platne prijaté na základe článku 175 ES, keďže z dôvodu jednak ich cieľov a jednak ich obsahu je ich prvotným účelom ochrana životného prostredia, ktorá je jedným zo základných cieľov Spoločenstva.

V tomto zmysle, ak je pravdou, že ani trestné právo hmotné, ani trestné právo procesné v zásade nepatria do právomoci Spoločenstva, nebráni to však zákonodarcovi Spoločenstva prijať opatrenia súvisiace s trestným právom členských štátov, ktoré považuje za nevyhnutné na zabezpečenie plnej účinnosti právnych noriem prijatých v oblasti ochrany životného prostredia, ak uplatnenie príslušnými vnútroštátnymi orgánmi účinných, primeraných a odradzujúcich trestných sankcií je nevyhnutným opatrením na boj proti závažným zásahom do životného prostredia. Túto právomoc zákonodarcu Spoločenstva v rámci uplatňovania politiky životného prostredia nemožno spochybniť skutočnosťou, že článok 135 ES a článok 280 ods. 4 ES vyhradzujú v oblastiach colnej spolupráce a boja proti zásahom do finančných záujmov Spoločenstva uplatňovanie vnútroštátneho trestného práva a výkon spravodlivosti členským štátom.

(pozri body 41, 42, 47, 48, 51 – 53)
Keywords

Summary



Keywords

Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Vývozné náhrady – Diferencované náhrady – Výrobky spätne vyvezené do Spoločenstva po splnení colných formalít na uvoľnenie na spotrebu v tretej krajine – Právo na poskytnutie diferencovaných vývozných náhrad – Podmienka – Podstatné prepracovanie alebo spracovanie výrobku – Výnimka – Prítomnosť podstatných znakov zneužívajúceho konania – Overenie prislúchajúce vnútroštátnemu súdu

(Nariadenie Rady č. 2913/92, článok 24; nariadenia Komisie č. 3665/87, článok 17 ods. 3, a č. 1384/95)

Summary

Podmienka poskytnutia diferencovanej vývoznej náhrady stanovená v článku 17 ods. 3 nariadenia č. 3665/87, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky, zmeneného a doplneného nariadením č. 1384/95, pokiaľ ide najmä o prijatie potrebných opatrení na vykonanie Dohody o poľnohospodárstve prijatej v rámci Uruguajského kola, teda splnenie colných formalít na uvoľnenie dotknutého výrobku na spotrebu v tretej krajine určenia, je splnená, ak výrobok po zaplatení dovozného cla v tejto krajine prešiel podstatným prepracovaním alebo spracovaním v zmysle článku 24 nariadenia č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, aj keď výrobok, ktorý vznikol týmto prepracovaním alebo spracovaním, je neskôr po vrátení zaplateného cla v tejto krajine a zaplatení dovozného cla Spoločenstva spätne vyvezený do Spoločenstva.

Pokiaľ by totiž malo neskoršie vrátenie zaplatených ciel inému hospodárskemu subjektu než je vývozca za následok, že by vývozná náhrada bola so spätnou účinnosťou zbavená právneho základu, vývozca by sa dostal do neistej situácie, ktorá by bola problematická s ohľadom na zásadu právnej istoty a jeho právo na náhradu by bolo závislé na udalostiach a hospodárskom chovaní, ktoré by neboli v jeho moci.

Takú situáciu však treba odlišovať od situácie, kde sa aj sám vývozca podieľal na zneužívajúcom konaní, v takom prípade je možné nariadiť vrátenie vývoznej náhrady, pokiaľ vnútroštátny súd usúdi, že podľa predpisov vnútroštátneho práva bolo preukázané zneužívajúce konanie.

(pozri body 36, 41 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Daňové ustanovenia – Harmonizácia právnych predpisov – Dane z obratu – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Dodávky tovaru uskutočnené osobou podliehajúcou dani konajúcou ako takou

(Smernica Rady 77/388, článok 2 bod 1, článok 4 a článok 5 ods. 1)

Summary

Plnenia, ktorými osoba podliehajúca dani so sídlom v členskom štáte kupuje tovar od spoločností so sídlom v tomto členskom štáte a predá ho kupujúcim so sídlom v inom členskom štáte, pričom nie sú samé osebe poznačené podvodom vo vzťahu k dani z pridanej hodnoty, predstavujú dodávku tovarov uskutočnenú osobou podliehajúcou dani a hospodársku činnosť v zmysle článku 2 bodu 1, článku 4 a článku 5 ods. 1 šiestej smernice 77/388 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu, ak spĺňajú objektívne kritériá, na ktorých sú tieto pojmy založené, a to bez ohľadu na úmysel iného subjektu ako dotknutého platiteľa dane, ktorý je súčasťou rovnakého dodávateľského reťazca, a/alebo na prípadnú podvodnú povahu iného plnenia, o ktorej tento platiteľ nevedel alebo nemohol vedieť, ktoré je súčasťou tohto reťazca a ktoré predchádza alebo nasleduje po plnení uskutočnenom týmto platiteľom. Právo platiteľa dane, ktorý uskutočňuje tieto plnenia, spočívajúce v odpočítaní dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe nemôže byť ovplyvnené ani tým, že v reťazi dodávok, ktorej sú tieto plnenia súčasťou, je iné plnenie, ktoré predchádza alebo nasleduje po plnení platiteľa dane a ktoré je bez toho, aby to platiteľ dane vedel alebo mohol vedieť, poznačené podvodom vo vzťahu k dani z pridanej hodnoty.

(pozri body 51, 52, 55 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Životné prostredie – Ochrana voľne žijúceho vtáctva – Smernica 79/409 – Deň začatia a ukončenia lovu – Odchýlky – Podmienky – Absencia iného uspokojivého riešenia – Nesplnená podmienka v prípade zhody s obdobiami osobitnej ochrany stanovenými smernicou bez toho, aby to bolo nevyhnutné

[Smernica Rady 79/409, článok 7 ods. 4 a článok 9 ods. 1 písm. c)]

2. Životné prostredie – Ochrana voľne žijúceho vtáctva – Smernica 79/409 – Deň začatia a ukončenia lovu – Odchýlky – Podmienky – Absencia iného uspokojivého riešenia – Nesplnená podmienka v prípade povolenia lovu iných druhov počas citlivých období v dotknutých geografických sektoroch

(Smernica Rady 79/409, článok 7 ods. 4)

Summary

1. Článok 9 ods. 1 písm. c) smernice 79/409 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, zmenenej a doplnenej Aktom o podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, pripúšťa možnosť povoliť pri dodržaní podmienok upravených v tomto ustanovení ako odchylnú úpravu lov druhov, ktoré sú uvedené v prílohe II tej istej smernice, počas období osobitnej ochrany určených v článku 7 ods. 4 tejto smernice. Medzi podmienkami, ktoré musia byť splnené na to, aby bolo možné takýto lov povoliť, sa nachádza podmienka vyžadujúca absenciu akéhokoľvek iného uspokojivého riešenia Túto podmienku nemožno považovať za splnenú, pokiaľ sa doba lovu zavedená odchylnou úpravou časovo zhoduje s obdobiami, počas ktorých chce smernica zaviesť osobitnú ochranu, bez toho, aby to bolo nevyhnutné. O takú nevyhnutnosť nejde najmä vtedy, ak jediným účelom opatrenia, ktoré ako odchylnú úpravu povoľuje lov, je predĺženie doby lovu určitých druhov vtákov na územiach, ktoré tieto druhy opätovne vyhľadávajú počas doby lovu stanovenej v súlade s článkom 7 smernice.

(pozri body 31 – 33)

2. Opatrenie, ktoré pozostáva z povolenia lovu iných druhov vyskytujúcich sa v dotknutých geografických sektoroch počas období osobitnej ochrany, určených v článku 7 ods. 4 smernice 79/409 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, zmenenej a doplnenej Aktom o podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, dokonca aj počas iných období v roku, nemožno považovať za iné uspokojivé riešenie v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) uvedenej smernice, ktorý upravuje možnosť členských štátov udeliť výnimky, pod podmienkou, najmä, že neexistuje iné uspokojivé riešenie, zo zákazu lovu druhov chránených počas uvedených období osobitnej ochrany. Také riešenie by totiž mohlo toto ustanovenie zbaviť – prinajmenšom čiastočne – jeho obsahu, keďže by na určitých územiach umožnilo zakázať lov určitých druhov vtákov, aj keby lov v malom rozsahu hypoteticky nemusel ohrozovať udržanie ich populácie na uspokojivej úrovni, a teda by mohol zodpovedať rozumnému využívaniu týchto druhov. Uvedené riešenie by okrem toho, že všetky druhy vtákov by sa so zreteľom na lov považovali za rovnocenné, bolo navyše v každom prípade zdrojom právnej neistoty, keďže z uplatniteľnej právnej úpravy nevyplýva dôvod, na základe ktorého možno usudzovať, že lov daného druhu je spôsobilý nahradiť lov iného druhu.

(pozri bod 44)
Keywords

Summary



Keywords

1. Výsady a imunity Európskych spoločenstiev – Daňová imunita Spoločenstiev – Dohoda o sídle Európskej centrálnej banky – Vrátenie dane z obratu, ktorá vznikla dodaním tovarov a rôznych služieb v rámci plnení určených na úradné účely banky – Podmienka – Osobitné fakturovanie – Jasná a presná podmienka

(Protokol o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, článok 3 druhý odsek)

2. Výsady a imunity Európskych spoločenstiev – Daňová imunita Spoločenstiev – Vrátenie nepriamych daní a poplatkov z predaja tovarov – Uplatnenie na daň z obratu, ktorá vznikla dodaním tovarov a rôznych služieb – Podmienka – Osobitné fakturovanie – Prípustnosť – Voľná úvaha inštitúcií Spoločenstiev a členských štátov pri uzatváraní dohôd o vykonaní vrátenia dane

(Protokol o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, článok 3 druhý odsek)

Summary

1. Článok 8 ods. 1 dohody z 18. septembra 1998 uzavretej medzi vládou Spolkovej republiky Nemecko a Európskou centrálnou bankou o sídle tejto inštitúcie podriaďuje vrátenie dane z obratu, ktorá vznikla dodaním tovarov a rôznych služieb v rámci plnení určených na úradné účely banky, výslovne a jednoznačne podmienke, že táto daň bola banke „fakturovaná osobitne“. Aj keď je v zásade možný výklad ustanovenia dohody „vo svetle“ právneho rámca, v ktorom sa nachádza, s cieľom vyriešiť nejasnosť textu, takýto výklad nemôže mať za následok odstránenie celého potrebného účinku jasného a presného znenia tohto ustanovenia.

(pozri bod 31)

2. Podmienka stanovená v článku 8 ods. 1 dohody z 18. septembra 1998 uzavretej medzi vládou Spolkovej republiky Nemecko a Európskou centrálnou bankou o sídle tejto inštitúcie, že daň z obratu, ktorá vznikla dodaním tovarov a rôznych služieb v rámci plnení určených na úradné účely banky, má byť banke „fakturovaná osobitne“ na účely vrátenia členským štátom nie je v rozpore ani s cieľmi, ani so znením článku 3 druhého odseku Protokolu o výsadách a imunitách Európskych spoločenstiev, ktorý upravuje odpustenie alebo vrátenie členskými štátmi nepriamych daní a poplatkov z predaja, zahrnutých v cenách nákupov väčšieho rozsahu vykonaných Spoločenstvami na ich úradné účely. Z tohto ustanovenia vyplýva len prijatie „vhodných opatrení“ vo vzťahu k vráteniu daní, a to len čo sa týka „nákupov väčšieho rozsahu“ a „vo všetkých prípadoch, ktoré to pripúšťajú“. Inštitúcie Spoločenstva, ako aj členské štáty preto majú pri uzatváraní dohôd týkajúcich sa vykonania uvedeného článku 3 druhého odseku protokolu určitý priestor na voľnú úvahu.

(pozri bod 32)
Keywords

Summary



Keywords

Voľný pohyb kapitálu – Obmedzenia

[Zmluva ES, článok 73b (zmenený, teraz článok 56 ES)]

Summary

Článok 73b Zmluvy (zmenený, teraz článok 56 ES) sa má vykladať tak, že mu neodporuje právna úprava členského štátu, podľa ktorej sa dedičstvo po štátnom príslušníkovi tohto členského štátu, ktorý zomrel v priebehu desiatich rokov po presune svojho bydliska, ktoré mal v predmetnom členskom štáte, do cudziny, zdaní, ako keby mal tento štátny príslušník naďalej bydlisko v tomto členskom štáte, pričom daň z dedičstva sa zníži o daň vyrubenú inými štátmi.

Stanovením rovnakých podmienok zdanenia pre štátnych príslušníkov, ktorí presunuli svoje bydlisko do cudziny, a pre štátnych príslušníkov, ktorí zostali v predmetnom členskom štáte, takáto právna úprava nemôže odrádzať štátnych príslušníkov, ktorí presunuli svoje bydlisko do cudziny, od investovania do tohto členského štátu z iného štátu ani štátnych príslušníkov, ktorí zostali v predmetnom členskom štáte, investovať do iného štátu z predmetného členského štátu a nezávisle od miesta, kde sa nachádza predmetný majetok, tiež nemôže znížiť hodnotu dedičstva štátneho príslušníka, ktorý presunul svoje bydlisko do cudziny.

Rozdielne zaobchádzanie medzi štátnymi príslušníkmi s bydliskom v predmetnom členskom štáte a štátnymi príslušníkmi s bydliskom v iných členských štátoch, ktoré je dôsledkom takejto právnej úpravy, vyplýva vzhľadom na neexistenciu opatrení zameraných na zjednotenie alebo harmonizáciu v rámci Spoločenstva z právomoci členských štátov definovať zmluvným alebo jednostranným spôsobom kritériá rozdelenia daňových kompetencií.

Okrem toho vnútroštátna právna úprava, ktorá by odradzovala štátnych príslušníkov, ktorí chcú presunúť svoje bydlisko do iného štátu, a teda bránila ich právu na voľný pohyb, nemôže z tohto jediného dôvodu predstavovať obmedzenie pohybu kapitálu v zmysle článku 73b Zmluvy.

(pozri body 46, 47, 50, 51 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o nesplnenie povinnosti – Predmet konania – Určenie počas konania pred podaním žaloby

(Článok 226 ES)

2. Vlastné zdroje Európskych spoločenstiev – Zistenie a poskytnutie členskými štátmi

[Nariadenie Rady č. 1150/2000, článok 6 ods. 3 písm. a) a b) a článok 10]

3. Vlastné zdroje Európskych spoločenstiev – Zistenie a poskytnutie členskými štátmi

(Nariadenie Rady č. 1150/2000, články 10 a 11)

Summary

1. V rámci žaloby o nesplnenie povinnosti, aj keď návrhy obsiahnuté v žalobe v zásade nemožno rozšíriť nad rámec údajného nesplnenia povinnosti, ako sa uvádza vo výroku odôvodneného stanoviska a vo výzve, rovnako platí, že Komisia je oprávnená domáhať sa určenia nesplnenia povinností, ktoré majú svoj pôvod v pôvodnej verzii aktu Spoločenstva, následne zmenenej alebo zrušenej, a ktoré sa zachovali v nových ustanoveniach. Predmet sporu naopak nemožno rozšíriť na povinnosti vyplývajúce z nových ustanovení, ktoré nemajú svoj ekvivalent v pôvodnej verzii dotknutého aktu, inak dôjde k porušeniu podstatných formálnych náležitostí riadneho konania o nesplnení povinnosti.

(pozri bod 21)

2. Ak sú splnené podmienky na to, aby bola suma colného dlhu najprv zapísaná na samostatný účet najmä pre nevybrané nároky (účet B) podľa článku 6 ods. 3 písm. b) nariadenia č. 1150/2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728 o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev, tak vlastné zdroje sa musia poskytnúť Komisii v rámci lehoty stanovenej v článku 10 ods. 1 uvedeného nariadenia č. 1150/2000, ktorá začína plynúť od ich „vybrania“, a nie od zistenia nárokov, ako je to v prípade súm, ktoré majú byť zapísané na účet A. Nútiť colné orgány, aby na účet A previedli sumy splátok zaplatené s cieľom zúčtovať colný dlh platne zapísaný na účte B, by preto paradoxne viedlo k tomu, že by vo vzťahu k týmto sumám plynula lehota na poskytnutie zdrojov, ktorá sa vzťahuje na nároky zapísané na účte A, takže všetky sumy vybrané po tejto lehote, ktorá začína plynúť od zistenia colného dlhu, by nevyhnutne boli prevedené na účet Komisie s omeškaním napriek tomu, že tieto sumy mohli byť oprávnene zapísané na účet B pred ich vybraním colnými orgánmi.

(pozri body 43, 44)

3. So zreteľom na požiadavku rýchleho a efektívneho poskytnutia vlastných zdrojov na jednej strane a náležité zohľadnenie ochrany finančných záujmov členských štátov na strane druhej článok 10 nariadenia č. 1150/2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728 o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev, sa má vykladať tak, že sumy vybrané v prípade splácania colného dlhu formou splátok na základe takej dohody o urovnaní sa musia považovať za vybrané v zmysle uvedeného ustanovenia, takže je namieste pripísať ich na účet Komisie najneskôr v prvý pracovný deň po 19. dni druhého mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom boli vybrané. Podľa článku 11 uvedeného nariadenia č. 1150/2000 vzniká pri omeškaní s pripísaním na účet uvedený v článku 9 ods. 1 toho istého nariadenia povinnosť dotknutého členského štátu platiť úroky z omeškania za celý čas omeškania. Tieto úroky sú vymáhateľné bez ohľadu na dôvod, pre ktorý boli zdroje pripísané na účet Komisie s omeškaním.

(pozri body 51, 53)
Keywords

Summary



Keywords

Dohovor o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí – Výlučné právomoci – Konania „týkajúce sa registrácie alebo platnosti patentov“

(Dohovor z 27. septembra 1968, článok 16 bod 4)

Summary

Článok 16 bod 4 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach [ neoficiálny preklad ], naposledy zmenený a doplnený dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, sa musí vykladať v tom zmysle, že v ňom stanovené pravidlo výlučnej právomoci sa vzťahuje na všetky konania, ktoré sa týkajú registrácie alebo platnosti patentu, či už je táto otázka nastolená v žalobe, alebo vo forme námietky. Ak by totiž na jednej strane súd, na ktorý bola podaná žaloba týkajúca sa patentu, akou je napríklad žaloba pre porušenie práv z patentu alebo návrh na určenie, že nedošlo k porušeniu práv z patentu, mohol v incidenčnom konaní rozhodnúť o neplatnosti predmetného patentu, ohrozilo by to záväznú povahu pravidla právomoci stanoveného v tomto ustanovení a obchádzalo by to jeho kogentnú povahu. Na druhej strane by takto poskytnutá možnosť viedla k možnosti vzniku právomoci rôznych súdov a mohla by ovplyvniť predvídateľnosť pravidiel právomoci stanovených v dohovore, v dôsledku čoho by mohla ohroziť zásadu právnej istoty, z ktorej dohovor vychádza. Napokon, ak by sme v systéme dohovoru pripustili rozhodnutia, v ktorých môžu iné súdy než súdy štátu, v ktorom bol udelený patent, v incidenčnom konaní rozhodovať o platnosti patentu, tiež by to znásobilo riziko navzájom si odporujúcich rozhodnutí, ktorému sa chce práve dohovor vyhnúť.

(pozri body 26 – 29, 31 a výrok)