ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39

Na základe vyššie uvedeného treba na prejudiciálnu otázku odpovedať tak, že článok 31 Dohody o EHP bráni právnemu predpisu členského štátu, ktorý považuje výmenu akcií medzi spoločnosťou so sídlom na území tohto členského štátu a spoločnosťou so sídlom na území tretieho štátu, ktorý je zmluvným štátom tejto dohody, za zdaniteľný predaj akcií, pričom takáto operácia by bola z daňového hľadiska neutrálna, ak by sa týkala výlučne tuzemských spoločností alebo spoločností so sídlom v iných členských štátoch, keďže medzi uvedeným členským štátom a uvedeným tretím štátom existuje dohovor o vzájomnej administratívnej pomoci v oblasti daní, ktorý stanovuje rovnako účinnú výmenu informácií medzi vnútroštátnymi orgánmi, ako je výmena informácií stanovená ustanoveniami smerníc 77/799 a 2011/16, pričom overiť to patrí do právomoci vnútroštátneho súdu.
30

Treba sa teda domnievať, že sporná právna úprava podstatným spôsobom zasahuje do slobody usadiť sa a v súlade s judikatúrou Súdneho dvora patrí výlučne do pôsobnosti ustanovení Zmluvy týkajúcich sa tejto slobody. Ak by takéto vnútroštátne opatrenie malo účinky obmedzujúce voľný pohyb kapitálu, bolo by takéto účinky potrebné považovať za nevyhnutný dôsledok prípadného obmedzenia slobody usadiť sa a neodôvodňovali by preskúmanie uvedeného opatrenia vo vzťahu k ustanoveniam Zmluvy o voľnom pohybe kapitálu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. októbra 2007, Geurts a Vogten, C-464/05, Zb. s. I-9325, bod 16, ako aj citovanú judikatúru).
8

Podľa listu ministerstva financií, ktorý predstavuje administratívny pokyn na účely výkladu právnej normy nezáväzný pre súdy: „§ 3a ods. 3 a § 3a ods. 4 bod 6 písm. a) UStG sa pri určení miesta v prípade správy aktív neuplatňuje. Nemožno sa ani priamo odvolávať na článok 56 ods. 1 písm. e) smernice Rady 2006/112/ES, podľa ktorého je miestom poskytovania služieb v určitých prípadoch, pokiaľ ide o ‚bankové, finančné a poistné transakcie‘, miesto, kde má odberateľ zriadené sídlo ekonomickej činnosti alebo stálu prevádzkáreň, pre ktoré sa služby poskytli. ‚Bankové, finančné a poistné transakcie‘ sú pojmami práva Únie a ako také by sa mali aj vykladať. Smernica 2006/112/ES – a do 31. decembra 2006 ani [šiesta smernica Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23)] – síce nedefinuje, aký je konkrétny význam týchto pojmov. Smernica 2006/112/ES však napriek tomu v článku 135 ods. 1 písm. a) až f)… obsahuje presné vyhlásenia o výklade týchto pojmov. Správa aktív v uvedených ustanoveniach nie je upravená. Z článku 56 ods. 1 písm. e) smernice 2006/112/ES… nevyplýva ani to, že by toto ustanovenie malo navyše zahŕňať aj ďalšie bankové, finančné a poisťovacie transakcie. ‚Správa aktív‘, ktorá sa považuje za jedno plnenie, podlieha dani. Oslobodenie od dane podľa § 4 ods. 8 písm. e) UStG neprichádza do úvahy, pretože správa aktív (správa portfólia) nepatrí k plneniam, ktoré sú zvýhodnené podľa uvedených predpisov. …“
14

Vnútroštátny súd zastáva názor, že nepresné znenie § 42 ods. 3 zákona o hazardných hrách môže byť v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania a povinnosťou transparentnosti, ktorá z nej vyplýva, pričom sa pýta, či takéto zákonné ustanovenie nie je potrebné na účely toho, aby sa miestnym orgánom priznala určitá voľnosť pri uplatňovaní režimu týkajúceho sa organizovania hazardných hier a plánovania územného a spoločenského rozvoja územného samosprávneho celku, čo by nebolo možné, ak by zákon obsahoval rigidnejšie kritériá.
45

Ako tvrdila poľská vláda, povolenie uplatnenia úpravy zdaňovania ziskovej prirážky v takej situácii, o akú ide vo veci samej, by malo za následok, že by DPH nebola úmerná cene použitého tovaru, ktorý zdaniteľný obchodník následne predal, a to aj vtedy, ak by podstatná časť dane zaplatenej na vstupe mohla byť odpočítaná inou zdaniteľnou osobou vo fáze predchádzajúcej uvedeniu na trh. Podobná situácia by bola v rozpore so zásadou uplatnenia všeobecnej DPH vyjadrenej v článku 1 ods. 2 smernice 2006/112.
21

Listom z 9. septembra 2009 príslušný cudzinecký úrad pre okres Wetterau (ďalej len „cudzinecký úrad“) upozornil žalobkyňu vo veci samej na to, že po odlúčení od manžela získala samostatné právo na pobyt platné jeden rok bez toho, aby podliehala povinnosti preukázať, že je schopná zabezpečiť živobytie pre seba a svoje deti. Bolo jej oznámené, že ak by od 4. júna 2010 bola aj naďalej odkázaná na sociálnu pomoc, podmienky platnosti jej práva na pobyt, ako aj práva na pobyt jej detí by sa už neoverovali a musela by opustiť nemecké územie. Jej právo na pobyt by mohlo ostať zachované iba pod podmienkou, ak by k tomuto dňu bola schopná samostatne zabezpečiť živobytie pre seba aj pre svoje deti.
34

V situácii, o akú ide vo veci samej, by to navyše viedlo k tomu, že by dotknutí cestujúci znášali ťažkosti a značné nepríjemnosti, ktoré sú typické pre odmietnutie nástupu do lietadla, hoci toto odmietnutie je pripísateľné v každom prípade iba dopravcovi, ktorý spôsobil omeškanie prvého letu, ktorý sám prevádzkoval, alebo sa nesprávne domnieval, že dotknutí cestujúci nebudú schopní dostaviť sa včas na nástup do lietadla na nasledujúci let, alebo predal letenky na nadväzujúce lety, pri ktorých bol čas na dostavenie sa na nástup do lietadla na nasledujúci let nedostatočný.
3

Odôvodnenia 1 a 7 až 10 nariadenia č. 1261/2007 sú formulované takto: „(1) Nariadenie Rady (ES) č. 320/2006… sa prijalo s cieľom umožniť najmenej konkurencieschopným výrobcom cukru, aby sa vzdali výroby v rámci svojich kvót. Vzdanie sa kvót podľa uvedeného nariadenia však nedosiahlo úrovne, ktorá sa pôvodne očakávala. … (7) Zdá sa, že by režim reštrukturalizácie prinášal lepšie výsledky, ak by boli pestovatelia schopní vzdať sa z vlastnej iniciatívy produkcie cukrovej repy alebo trstiny určenej na spracovanie na cukor podliehajúci kvóte. Z toho dôvodu by mali mať pestovatelia v hospodárskom roku 2008/2009 možnosť požiadať priamo o pomoc podľa článku 3 ods. 6 nariadenia (ES) č. 320/2006 za predpokladu, že prestanú dodávať cukrovú repu alebo trstinu do podnikov, s ktorými ich viazali zmluvy o dodávkach v predchádzajúcom hospodárskom roku. V dôsledku toho by mali členské štáty znížiť kvóty príslušným cukrovarníckym podnikom… (8) Aby nedochádzalo k ohrozeniu hospodárskej životaschopnosti príslušných cukrovarníckych podnikov žiadosťami pestovateľov o pomoc, malo by sa zníženie kvót obmedziť na 10 % kvóty pridelenej jednotlivým podnikom, čo zodpovedá percentuálnemu podielu z kvóty, ktorý môže členský štát prerozdeliť v každom hospodárskom roku v súlade s článkom 11 ods. 1 nariadenia (ES) č. 318/2006. (9) Pokiaľ sa kvóta cukrovarníckemu podniku zníži v dôsledku žiadostí pestovateľov o pomoc, mala by sa uvedenému podniku poskytnúť reštrukturalizačná pomoc podľa článku 3 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 320/2006. … (10) Cukrovarnícke podniky dotknuté žiadosťami pestovateľov o pomoc by mali mať do 31. januára predchádzajúceho príslušnému hospodárskemu roku právo podať žiadosť o reštrukturalizačnú pomoc v súlade s článkami 3 a 4 nariadenia (ES) č. 320/2006 za predpokladu, že sa vzdajú kvóty zodpovedajúcej aspoň rovnakej úrovni zníženia kvót, ku ktorému by došlo v dôsledku žiadostí o pomoc podaných pestovateľmi. V uvedenom prípade by žiadosť o pomoc pre cukrovarnícke podniky mala nahradiť žiadosti pestovateľov.“
42

Pokiaľ ide o otázku, či zľavnené cestovné, ktoré poskytujú niektoré rakúske spolkové krajiny, patrí do pôsobnosti zmlúv v zmysle článku 18 ods. 1 ZFEÚ, treba podotknúť, že Súdny dvor, poukazujúc na to, že prístup k odbornému vzdelávaniu patrí do pôsobnosti práva Únie, už konštatoval, že do jeho pôsobnosti spadajú aj vnútroštátne príspevky študentom poskytované na pokrytie ich životných nákladov, sociálne dávky zavedené vnútroštátnym nepríspevkovým systémom a príspevky nazývané „čakateľské“ stanovené vo vnútroštátnej právnej úprave, ktoré sú určené mladým nezamestnaným, ktorí si hľadajú prvé zamestnanie (pozri v tomto poradí rozsudky Bidar, už citovaný, bod 42; Grzelczyk, už citovaný, bod 46, ako aj D’Hoop, už citovaný, body 34 a 35).
25

Hoci za okolností vo veci samej podporuje začlenenie poskytnutia služby do nájomnej zmluvy existenciu jediného plnenia, treba poznamenať, že samotná skutočnosť, že plnenie je zahrnuté do nájomnej zmluvy, nemôže byť sama osebe určujúcou skutočnosťou v tejto veci. Aj v prípade, ak by nájomná zmluva upravovala zahrnutie plnení, ktoré by na základe svojej povahy vo vzťahu k hlavnému plneniu nájmu nehnuteľností nemohli byť objektívne považované za nerozlučné alebo za vedľajšie, ale boli by od tohto plnenia nezávislé, keďže vzťah týchto plnení s uvedeným hlavným plnením nie je prirodzený, nie sú tieto plnenia súčasťou jediného plnenia nájmu nehnuteľností oslobodeného od DPH. Vo veci samej, ako bolo konštatované v bode 23 tohto rozsudku, však využitie predmetných služieb pre nájomcu nepredstavuje samotný cieľ.
54

Ak by sa totiž na tento pojem vzťahovali aj právne úpravy členských štátov, kritérium, ktoré predstavuje, by mohlo byť predmetom rozporných definícií alebo výkladov zo strany dotknutých členských štátov a v prípade určitej osoby by mohlo viesť ku kumulatívnemu uplatneniu viacerých právnych úprav na tú istú činnosť. Takáto kumulácia by však mohla zaťažiť dotknutú osobu dvojitým príspevkom na sociálne zabezpečenie v súvislosti s tým istým príjmom a tak by penalizovala pracovníka, ktorý vykonal svoje právo na voľný pohyb, ako je zakotvené v práve Únie, čo by bolo v zjavnom rozpore s cieľmi nariadenia č. 1048/71.
22

Nariadenie Komisie (ES) č. 1560/2003 z 2. septembra 2003, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia č. 343/2003 (Ú. v. EÚ L 222, s. 3; Mim. vyd. 19/006, s. 200), vo svojom článku 8, nazvanom „Spolupráca pri prevozoch“, stanovuje: „1. Je povinnosťou zodpovedného členského štátu umožniť uskutočnenie prevozu žiadateľa o azyl čo najskôr, a zabezpečiť, aby sa mu v jeho ceste nebránili žiadne prekážky. Tento členský štát určí, ak to prichádza do úvahy, miesto na svojom území, na ktoré treba žiadateľa o azyl dopraviť, alebo na ktorom má byť odovzdaný príslušným orgánom, berúc do úvahy zemepisné obmedzenia a dopravné možnosti, ktoré má k dispozícii členský štát, uskutočňujúci prevoz. V žiadnom prípade sa nesmie uplatniť požiadavka, aby eskorta sprevádzala žiadateľa o azyl ďalej ako do miesta príchodu použitých medzinárodných dopravných prostriedkov, alebo aby členský štát, uskutočňujúci prevoz, uhradil dopravné náklady ďalej, ako do tohto miesta. 2. Členský štát, organizujúci prevoz, zabezpečuje dopravu žiadateľa o azyl a jeho eskorty a rozhodne, po porade so zodpovedným členským štátom, o čase príchodu a v prípadoch, v ktorých je to potrebné, o podrobnostiach odovzdania príslušným orgánom. Zodpovedný členský štát môže požadovať, aby bol vyrozumený tri pracovné dni vopred.“
64

Ako správne uvádza Európska komisia, bolo by v rozpore so zásadou proporcionality, ak by bol predávajúci osobou povinnou zaplatiť DPH len z toho dôvodu, že došlo k výmazu identifikačného čísla pre DPH nadobúdateľa z registra so spätnou účinnosťou.
45

Vzhľadom na tieto skutočnosti Bundesverwaltungsgericht rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky, ktoré sú formulované takmer rovnako ako vo veciach C-71/11 a C-99/11: „1. Má sa článok 9 ods. 1 písm. a) smernice… vykladať v tom zmysle, že nie každý zásah do slobody náboženského vyznania, ktorý je v rozpore s článkom 9 EDĽP, predstavuje čin prenasledovania v zmysle prvého z ustanovení…, ale že o závažné porušenie slobody náboženského vyznania ako jedného zo základných ľudských práv ide len vtedy, ak je zasiahnutá podstata tejto slobody? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: a) Je podstata slobody náboženského vyznania obmedzená na vyznávanie viery a jej prejavy v domácnosti a susedstve, alebo môže čin prenasledovania v zmysle článku 9 ods. 1 písm. a) smernice… spočívať aj v tom, že prejav viery na verejnosti predstavuje v krajine pôvodu hrozbu pre život, telesnú integritu alebo osobnú slobodu, a preto sa ho žiadateľ vzdá? b) Ak súčasťou podstaty slobody náboženského vyznania môžu byť aj určité náboženské prejavy na verejnosti: — postačuje v tomto prípade na to, aby išlo o závažné porušenie náboženskej slobody, ak žiadateľ z vlastného pohľadu považuje uvedené náboženské prejavy za nevyhnutné na zachovanie svojej náboženskej identity, — alebo je okrem toho potrebné, aby náboženské spoločenstvo, do ktorého žiadateľ patrí, pokladalo tieto náboženské prejavy za hlavnú súčasť svojej vierouky, — alebo môžu z iných okolností, napríklad zo všeobecných pomerov v krajine pôvodu, vyplynúť ďalšie obmedzenia? 3. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, ide o oprávnenú obavu pred prenasledovaním v zmysle článku 2 písm. c) smernice… v prípade, ak je isté, že žiadateľ po návrate do krajiny pôvodu bude vykonávať náboženské prejavy, ktoré nie sú súčasťou podstaty slobody náboženského vyznania, a tieto prejavy môžu viesť k ohrozeniu života, telesnej integrity alebo osobnej slobody, alebo možno od žiadateľa oprávnene očakávať, že sa v budúcnosti vzdá takýchto prejavov?“
10

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Ak členský štát (akým je Spojené kráľovstvo) započíta do základu dane zisky a straty spoločnosti, ktorá bola založená v inom členskom štáte, kde je tiež daňovým rezidentom (ako je Holandsko), a to v rozsahu, v akom sú zisky pripísateľné obchodnej činnosti, ktorú vykonáva holandská spoločnosť v Spojenom kráľovstve prostredníctvom stálej prevádzkarne v Spojenom kráľovstve, ide o obmedzenie slobody štátnych príslušníkov iného členského štátu usadiť sa v Spojenom kráľovstve podľa článku 49 ZFEÚ ([predtým] článok 43 ES), ak Spojené kráľovstvo zakazuje postúpenie strát vzniknutých v Spojenom kráľovstve stálej prevádzkarni usadenej v tomto členskom štáte, ktorá patrí spoločnosti nerezidentovi, na inú spoločnosť rezidenta, vo forme úľavy na dani pre skupinu, keď časť týchto strát alebo akákoľvek suma, ktorú do nich možno započítať, ‚sa zhoduje alebo je vyjadrená sumou, ktorá je na účely zahraničnej dane (v akomkoľvek období) odpočítateľná od ziskov spoločnosti alebo inej osoby dosiahnutých mimo územia Spojeného kráľovstva, alebo je voči nim iným spôsobom započítateľná‘, t. j. ak sa umožní postúpenie strát, ktoré vznikli v Spojenom kráľovstve stálej prevádzkarni usadenej v Spojenom kráľovstve iba v prípade, že v čase podania žiadosti je zrejmé, že nikdy nemôže dôjsť k odpočítaniu alebo započítaniu v inom štáte než v Spojenom kráľovstve (takže ani v inom členskom štáte, akým je napríklad Holandsko), pričom nepostačuje, že o úľavy na dani, ktoré sú dostupné v zahraničí, v skutočnosti nebolo požiadané, a pokiaľ sa v prípade postúpenia strát spoločnosti rezidenta, ktoré vznikli v Spojenom kráľovstve, neuplatňuje nijaká rovnocenná podmienka? 2. Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, môže byť toto obmedzenie odôvodnené: a) iba potrebou zamedziť dvojitému zohľadneniu strát alebo b) iba potrebou zachovať vyvážené rozdelenie daňových právomocí medzi členskými štátmi, alebo c) potrebou zachovať vyvážené rozdelenie daňových právomocí medzi členskými štátmi v spojení s potrebou zamedziť dvojitému zohľadneniu strát? 3. Ak je odpoveď na druhú otázku kladná, je také obmedzenie primerané takému odôvodneniu alebo odôvodneniam? 4. Ak akékoľvek obmedzenie práv holandskej spoločnosti nie je odôvodnené alebo rozsah obmedzenia nie je primeraný odôvodneniu, vyžaduje sa podľa práva… Únie od Spojeného kráľovstva, aby spoločnosti usadenej v Spojenom kráľovstve priznalo nápravu, akou je právo žiadať vo vzťahu k svojim ziskom úľavu na dani pre skupinu?“
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi DI. VI. Finanziaria di Diego della Valle & C. SapA (ďalej len „DIVI“), spoločnosťou založenou podľa talianskeho práva so sídlom v Taliansku, a luxemburskou daňovou správou, ktorého predmetom je odňatie nároku, ktorý jej bol poskytnutý, na zníženie dane z majetku z dôvodu premiestnenia sídla spoločnosti DA. DV. Family Holding Sàrl (ďalej len „DADV“) do iného členského štátu ako Luxemburského veľkovojvodstva.
74

Výklad článku 26a smernice 2001/18, ktorý by členským štátom umožňoval stanoviť podobný zákaz, by bol teda v rozpore so systémom zavedeným nariadením č. 1829/2003 a smernicou 2002/53, systémom, ktorého cieľom je zabezpečiť okamžitý voľný pohyb výrobkov povolených na úrovni Spoločenstva a registrovaných v spoločnom katalógu po tom, čo boli zohľadnené požiadavky ochrany zdravia a životného prostredia v priebehu povoľovacieho konania a postupu registrácie.
19

Predseda Súdneho dvora zamietol uzneseniami zo 16. apríla 2012 návrhy na vstup Krajowej Izby Radcόw Prawnych (Národná komora právnych poradcov) a Association européenne des juristes d’entreprise do konania ako vedľajších účastníkov konania na podporu návrhov PUKE a Poľskej republiky doručené do kancelárie Súdneho dvora 29. novembra 2011, ako aj rovnaký návrh Law Society of England and Wales doručený 2. decembra 2011.
(10)

Dožiadanie o vykonanie dôkazu by sa malo vybaviť urýchlene. Ak nemožno dožiadanie vybaviť do 90 dní od doručenia dožiadania dožiadanému súdu, tento súd by mal o tom informovať dožadujúci súd s uvedením dôvodov, ktoré bránia rýchlemu vybaveniu dožiadania.
24

Pán Lopes Da Silva Jorge naopak navrhuje, aby vnútroštátny súd zamietol výkon európskeho zatykača a nariadil výkon jeho trestu odňatia slobody vo Francúzsku. V tejto súvislosti pán Lopes Da Silva Jorge najmä tvrdí, že jeho vydanie portugalským súdnym orgánom by bolo v rozpore s článkom 8 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950. Toto vydanie by predstavovalo neprimeraný zásah do jeho práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života, keďže býva vo Francúzsku so svojou manželkou francúzskej štátnej príslušnosti a je v tomto členskom štáte zamestnaný ako regionálny cestný vodič na základe pracovnej zmluvy na dobu neurčitú, ktorú uzavrel s francúzskym podnikom. Pán Lopes Da Silva Jorge s poukázaním na už citovaný rozsudok Wolzenburg tiež uvádza, že článok 695-24 trestného poriadku v rozsahu, v akom obmedzuje dôvod umožňujúci odmietnutie výkonu stanovený v článku 4 bode 6 rámcového rozhodnutia 2002/584 len na francúzskych štátnych príslušníkov, predstavuje nesprávne prebratie uvedeného právneho predpisu, pretože toto rámcové rozhodnutie umožňuje tiež uplatnenie tohto dôvodu na osoby s trvalým pobytom na území vykonávajúceho členského štátu. Z toho možno navyše vyvodiť diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti v zmysle článku 18 ZFEÚ, pretože rozdielne zaobchádzanie, ktoré toto vnútroštátne ustanovenie zavádza medzi francúzskymi štátnymi príslušníkmi a štátnymi príslušníkmi iných členských štátov, nie je objektívne odôvodnené.
38

V danom prípade je nesporné, že podľa belgickej právnej úpravy zrážkovej dani z hnuteľného majetku podliehajú dividendy a podiely na zisku vyplácané spoločnosťou so sídlom v Belgicku tak investičným spoločnostiam so sídlom v tomto členskom štáte, ako aj investičným spoločnostiam so sídlom v inom členskom štáte. Pokiaľ však ide o dividendy a podiely na zisku rozdelené investičným spoločnostiam so sídlom v Belgicku, tieto príjmy sú ako príjmy z kapitálového a hnuteľného majetku oslobodené od dane z príjmu spoločností podľa článku 185a ZDP 1992. Okrem toho článok 304 ods. 2 druhý pododsek ZDP 1992 umožňuje započítať zrážkovú daň z hnuteľného majetku s daňou z príjmu spoločností, ktorú sú tieto investičné spoločnosti povinné zaplatiť, respektíve vrátiť rozdiel prevyšujúci 2,50 eura v prípade, ak hodnota zrážkovej dane presiahla hodnotu dane, ktorá mala byť skutočne zaplatená. To isté platí podľa článku 304 ods. 2 piateho pododseku ZDP 1992 aj v prípade investičných spoločností nerezidentov, ktoré ale podliehajú dani z príjmov nerezidentov v súlade s článkom 233 ZDP 1992, teda v prípade spoločností so stálou prevádzkarňou v Belgicku. Z toho vyplýva, že investičné spoločnosti rezidenti by nemuseli byť zaťažené nijakým daňovým bremenom vyplývajúcim zo zrážkovej dane z hnuteľného majetku, ktorej podliehajú príjmy z kapitálového a hnuteľného majetku, ktoré poberajú od belgických spoločností.
2

Tieto návrhy boli podané v rámci dvoch sporov, a to medzi Daimler AG (ďalej len „Daimler“) so sídlom v Nemecku a Widex A/S (ďalej len „Widex“) so sídlom v Dánsku proti Skatteverket, švédskemu daňovému orgánu vo veci zákonnosti rozhodnutí tohto orgánu o zamietnutí ich žiadostí o vrátenie dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) zaplatenej vo Švédsku pri nadobudnutí tovarov alebo služieb.
22

Tento účel by bol ohrozený, ak by sa na preukázanie používania zapísanej ochrannej známky vyžadovala dodatočná podmienka, podľa ktorej by odlišná forma, v ktorej sa táto ochranná známka používa, nemohla byť sama osebe predmetom zápisu ako ochranná známka. Zápis nových foriem ochrannej známky totiž umožňuje v prípade potreby predpokladať zmeny, ku ktorým môže dôjsť vo vyobrazení ochrannej známky, a tiež ju prispôsobiť realite vývoja na trhu.
3

Podľa odôvodnení 11, 13, 14, 16, 17 a 61 nariadenia č. 1698/2005: „(11) Na zabezpečenie trvalo udržateľného rozvoja vidieckych oblastí je potrebné zamerať sa na obmedzený počet hlavných cieľov na úrovni Spoločenstva, ktoré sa týkajú konkurencieschopnosti v poľnohospodárstve a lesnom hospodárstve, manažmentu krajiny a životného prostredia, kvality života a diverzifikácie činností v týchto oblastiach so zohľadnením rozmanitosti situácií, od odľahlých vidieckych oblastí, ktoré sa vyľudňujú a upadajú, po prímestské vidiecke oblasti pod narastajúcim tlakom mestských centier. … (13) Na dosiahnutie cieľa zlepšiť konkurencieschopnosť odvetví poľnohospodárstva a lesného hospodárstva je dôležité vypracovať jasné stratégie rozvoja zamerané na posilnenie a prispôsobenie ľudského potenciálu, fyzického potenciálu a kvality poľnohospodárskej produkcie. (14) Pokiaľ ide o ľudský potenciál, mal by sa sprístupniť súbor opatrení pre vzdelávanie, informovanie a šírenie vedomostí, začatie činnosti mladých poľnohospodárov, predčasný odchod do dôchodku poľnohospodárov a poľnohospodárskych pracovníkov, využitie poradenských služieb poľnohospodármi a držiteľmi lesov a zriaďovania riadiacich, podporných a poradenských služieb pre farmy, ako aj poradenských služieb pre lesné hospodárstvo. … (16) Poskytovanie osobitných výhod mladým poľnohospodárom im môže pomôcť na začiatku podnikania, ako aj pri štrukturálnej úprave ich podnikov po začatí činnosti. Opatrenie na podporu pri začatí činnosti by sa malo podmieniť vypracovaním podnikateľského zámeru ako nástroja, ktorý zabezpečí postupný rozvoj činností nového poľnohospodárskeho podniku. (17) Cieľom predčasného odchodu do dôchodku v poľnohospodárstve by mala byť významná štrukturálna zmena prevedených podnikov prostredníctvom opatrenia na podporu začatia činnosti mladých poľnohospodárov podľa požiadaviek tohto opatrenia alebo prevodom podniku s cieľom rozšíriť ho so zreteľom na skúsenosti získané počas vykonávania predchádzajúcich systémov Spoločenstva v tejto oblasti. … (61) V súlade so zásadou subsidiarity, a ak výnimky nestanovujú inak, oprávnenosť výdavkov by mali upravovať príslušné vnútroštátne pravidlá.“