Keywords

Summary



Keywords

Voľný pohyb kapitálu – Obmedzenia – Daňová právna úprava – Daň z príjmov právnických osôb

(Článok 63 ZFEÚ; Dohoda o EHP, článok 40)

Summary

Členský štát, ktorý oslobodenie od dane z príjmov spoločností vyhradí výlučne pre dôchodkové fondy so sídlom na jeho území, si nesplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 63 ZFEÚ a článku 40 Dohody o Európskom hospodárskom priestore.

Z dôvodu takejto vnútroštátnej úpravy je totiž prípadná investícia cudzozemského dôchodkového fondu do tuzemskej spoločnosti menej atraktívna ako investícia, ktorú by mohol uskutočniť tuzemský dôchodkový fond. Účinkom tohto rozdielneho zaobchádzania je odradenie cudzozemských dôchodkových fondov od investovania do tuzemských spoločností a odradenie tuzemských sporiteľov od investovania do takýchto dôchodkových fondov.

Takéto obmedzenie voľného pohybu kapitálu nie je odôvodnené cieľom vychádzajúcim z potreby zachovať koherenciu vnútroštátneho daňového systému, pretože z právneho hľadiska nie je dostatočne preukázaný priamy vzťah medzi dotknutou daňovou výhodou a kompenzáciou tejto výhody vo forme stanoveného daňového odvodu, keďže priamy charakter tohto vzťahu sa musí posudzovať vzhľadom na cieľ spornej právnej úpravy.

Okrem toho, hoci je oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb protiváhou za to, že dôchodkové fondy dodržiavajú prísne požiadavky v oblasti riadenia, činnosti, kapitalizácie a finančnej zodpovednosti stanovené smernicou 2003/41 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia a vnútroštátnou právnou úpravou, predmetné obmedzenie nemôže byť odôvodnené potrebou kontrolovať dodržiavanie týchto požiadaviek, a teda zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, ak vnútroštátna právna úprava dôchodkovému fondu vôbec neumožňuje predložiť dôkaz, že spĺňa uvedené požiadavky, ktoré by mu umožnili využiť oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb. Nemožno totiž byť vopred vylúčiť, aby dôchodkové fondy so sídlom v inom členskom štáte mohli predložiť relevantné dôkazy, ktoré by vnútroštátnym daňovým orgánom umožnili jednoznačne a presne preveriť, či v štáte svojho sídla spĺňajú podmienky rovnocenné s tými, ktoré stanovuje vnútroštátna právna úprava.

Absolútne znemožnenie toho, aby mohli cudzozemské dôchodkové fondy využiť oslobodenie priznané tuzemským dôchodkovým fondom, v každom prípade nemožno považovať za proporcionálne ani vzhľadom na údajné ťažkosti dotknutého členského štátu, pokiaľ ide o získanie relevantných informácií a vymáhanie daňových dlhov.

Po prvé, pokiaľ ide o dôchodkové fondy so sídlom v inom členskom štáte, smernica 77/799 o vzájomnej pomoci príslušných úradov členských štátov v oblasti priamych daní, ako aj smernica 2008/55 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení totiž vnútroštátnym orgánom poskytuje rámec na spoluprácu a pomoc, ktorý im umožňuje získať informácie vyžadované v zmysle vnútroštátnej právnej úpravy, ako aj prostriedky na vymoženie prípadných daňových dlhov od cudzozemských dôchodkových fondov. Po druhé, pokiaľ ide o dôchodkové fondy so sídlom v členskom štáte EHP, hoci sa citované mechanizmy neuplatňovali v čase rozhodujúcich skutočností, sporná právna úprava sa v každom prípade nemôže považovať za primeranú, ak nepodmieňuje využívanie oslobodenia od dane z príjmov právnických osôb existenciou dvojstrannej zmluvy o pomoci medzi dotknutým členským štátom a členskými štátmi EHP, ktorá by umožňovala spoluprácu a pomoc zodpovedajúce tým, ktoré sa uplatňujú medzi členskými štátmi Únie. Okrem toho na zaistenie vymoženia daňových dlhov bolo možné uvažovať o opatreniach, ktoré by obmedzovali voľný pohyb kapitálu menej ako sporná právna úprava, ako sú povinnosť vopred predložiť potrebné finančné záruky za zaplatenie týchto dlhov.

(pozri body 30, 36, 37, 46, 48 – 50, 52 a výrok)