ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
49

Ako uviedol generálny advokát v bode 33 svojich návrhov, ak by sa mal uprednostniť výklad zastávaný príslušným rumunským daňovým orgánom, ktorý je zhrnutý v bode 24 tohto rozsudku, znamenalo by to, že etanol určený na výrobu takýchto esencií by bol oslobodený od spotrebnej dane, zatiaľ čo etanol už obsiahnutý v týchto esenciách nie. Viedol by k nekoherentnému záveru, podľa ktorého etanol, ktorý bol oslobodený od spotrebnej dane vo fáze, keď bol určený na použitie pri výrobe esencií, by opäť tejto dani podliehal hneď, ako by bol použitý na výrobu tých istých esencií. Takýto záver by neumožnil dosiahnuť cieľ, ktorým je vylúčenie vplyvu spotrebných daní na etanol používaný na výrobu esencií na prípravu nealkoholických nápojov s obsahom alkoholu nepresahujúcim 1,2 % objemu.
3

Odôvodnenia 1 až 3 a 9 smernice 2008/7 znejú: „(1) Smernica Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania [(Ú. v. ES L 249, 1969, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11)] bola niekoľkokrát zásadne zmenená a doplnená. Vzhľadom na to, že sa majú vykonať ďalšie zmeny a doplnenia, by sa smernica mala v záujme jasnosti rekodifikovať. (2) Nepriame dane z navyšovania kapitálu, menovite kapitálová daň (poplatky z kapitálových vkladov do spoločností), kolkové poplatky z cenných papierov, ako aj daň z reštrukturalizačných operácií bez ohľadu na to, či v dôsledku týchto operácií došlo k navýšeniu kapitálu, umožňujú vznik diskriminácie, dvojitého zdanenia a rozdielností, ktoré sú v rozpore s voľným pohybom kapitálu. To isté platí v prípade iných nepriamych daní s rovnakými vlastnosťami ako kapitálová daň a kolkové poplatky z cenných papierov. (3) Preto je v záujme vnútorného trhu harmonizovať právne predpisy o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu s cieľom čo možno najviac eliminovať faktory, ktoré môžu narúšať podmienky hospodárskej súťaže alebo predstavovať prekážku voľného pohybu kapitálu. … (9) Okrem kapitálovej dane by sa nemali ukladať iné nepriame dane. V prvom rade by sa nemal vyberať kolkový poplatok z cenných papierov, bez ohľadu na pôvod daných cenných papierov a bez ohľadu na to, či ide o vlastný kapitál spoločnosti alebo jeho úverový kapitál.“
18

Okrem toho vnútroštátny súd poznamenáva po prvé to, že podľa judikatúry Súdneho dvora založenej na rozsudkoch z 2. júna 2016, Polihim‑SS (C‑355/14, EU:C:2016:403), a zo 7. novembra 2019, Petrotel‑Lukoil (C‑68/18, EU:C:2019:933), je v rozpore s právom Únie a najmä so zásadou proporcionality sankcionovať porušenie formálnych požiadaviek, ktoré stanovuje vnútroštátne právo, odmietnutím poskytnúť daňové zvýhodnenie stanovené smernicou 2003/96 a po druhé to, že podľa jeho vlastnej judikatúry žiadosť o oslobodenie od dane z energie „nie je hmotnoprávnou podmienkou, ale len formálnou podmienkou nároku na oslobodenie od dane“. To by podľa uvedeného súdu mohlo svedčiť v tom zmysle, že podanie žiadosti po uplynutí lehoty nebráni zdaneniu energetického výrobku podľa jeho skutočného použitia, v predmetnom prípade ako vykurovacieho paliva na podnikateľské účely. V uvedenom prípade sa tento súd prikláňa k názoru, že pokiaľ neuplynula lehota na vyrubenie dane upravená v § 169 daňového poriadku, príslušný orgán nemôže odmietnuť nárok na oslobodenie od dane alebo daňovú úľavu z dane energie, ak sú splnené hmotnoprávne podmienky stanovené na tento účel.
21

Pokiaľ ide o spôsob poskytovania osobitných korekčných prostriedkov, vnútroštátny súd tvrdí, že hoci je pravda, že smernica 90/270 výslovne odkazuje len na poskytnutie týchto prostriedkov zamestnávateľom, podobný výsledok by sa dosiahol, ak by zamestnávateľ nahradil zamestnancovi náklady na kúpu takéhoto prostriedku. Takéto riešenie by tiež malo výhodu v tom, že zamestnancovi by sa umožnilo včas prijať opatrenia potrebné na nápravu svojho zraku.
35

Okrem toho je vzhľadom na článok 110 ZFEÚ irelevantné, že motorové vozidlá, ktoré boli po prvýkrát prihlásené do evidencie v inom členskom štáte a potom vo Fínsku, v prípade ktorých bolo vrátenie tejto dane pri ich konečnom vývoze z Fínska do iného členského štátu zamietnuté, za uplatnenia obmedzenia vrátenia uvedenej dane pri vývoze na vozidlá nie staršie ako desať rokov, boli zo štatistického hľadiska prihlásené do evidencie vo Fínsku počas kratšieho obdobia než motorové vozidlá prihlásené do evidencie od prvého razu vo Fínsku, ktorých konečný vývoz do iného členského štátu pri uplatnení tohto obmedzenia nedáva právo na vrátenie tej istej dane.
46

Okrem toho, keďže zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, ani z odpovede vnútroštátneho súdu týkajúcej sa zotrvávania na svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania nevyplýva, že by žalobkyňa vo veci samej vzala svoju žalobu späť alebo že by jej nároky boli v celom rozsahu uspokojené, čím by sa spor stal bezpredmetným, nie je zjavné, že by sa problém opísaný v návrhu na začatie prejudiciálneho konania stal hypotetickým, a preto je odpoveď na položené otázky zrejme naďalej nevyhnutná na vyriešenie uvedeného sporu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. decembra 2022, Caisse régionale de Crédit mutuel de Loire‑Atlantique et du Centre Ouest, C‑600/21, EU:C:2022:970, bod 25).
23

V tejto súvislosti v rozpore s tým, čo tvrdí rakúska vláda a Európska komisia, skutočnosť, že keď už sa raz požadovaná subvencia poskytne, umožní to považovať predmetné súkromné vzdelávacie zariadenie za zariadenie financované z verejných zdrojov, ktoré už ako také nevykonáva hospodársku činnosť v zmysle judikatúry pripomenutej v bodoch 20 a 21 tohto rozsudku, nemá žiadny vplyv na účely určenia, či situácia, o akú ide vo veci samej, patrí do pôsobnosti práva Únie. Dôležité je totiž len to, aby sa súkromné vzdelávacie zariadenie, pre ktoré sa subvencia žiada, mohlo považovať za zariadenie vykonávajúce hospodársku činnosť v čase podania tejto žiadosti (pozri analogicky rozsudok z 11. septembra 2007, Schwarz a Gootjes‑Schwarz, C‑76/05, EU:C:2007:492, bod 44).
108

V prípade, že by uvedený súd s ohľadom na výklad práva Únie, ktorý by Súdny dvor poskytol po skončení prípadného konania o návrhu na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, dospel k záveru, že predmetné opatrenia na rozdelenie bremena sú v celom rozsahu alebo čiastočne nezákonné, Talianskej republike by v prípade, že by jej už táto nezákonnosť neumožňovala splniť všetky záväzky prijaté voči Komisii pri vykonávaní notifikovanej pomoci v súlade so schválením poskytnutým v napadnutom rozhodnutí, prináležalo notifikovať nové opatrenia na základe článku 108 ods. 3 ZFEÚ, pretože inak by bola povinná, tak ako vyplýva z bodov 84 až 86 tohto rozsudku, vrátiť pomoc, ktorá už bola vyplatená na základe tohto rozhodnutia.
46

Na to, aby bol takýto režim v súlade s podstatnými charakteristikami nepovinného dôvodu vylúčenia stanoveného v článku 57 ods. 4 písm. g) smernice 2014/24 a so zásadou proporcionality, musí byť upravený tak, aby sa pred zápisom do zoznamu nespoľahlivých dodávateľov hospodárskeho subjektu, ktorý je členom skupiny, ktorej bola zadaná ukončená verejná zákazka, podrobne posúdili všetky relevantné dôkazy predložené týmto hospodárskym subjektom na preukázanie toho, že jeho zápis do tohto zoznamu by bol vzhľadom na jeho individuálne konanie neodôvodnený.
76

Vzhľadom na to, že členovia predsedníctva mali v prípade, že si to želali, len možnosť nahliadnuť do uvedených dokumentov, avšak ako vyplýva z bodu 143 napadnutého rozsudku, Parlament nepreukázal, že by túto možnosť využili v súvislosti so spisom pána Carbajo Ferrera, Všeobecný súd správne rozhodol, že je potrebné určiť, vzhľadom na správu o pohovoroch, či bol menovací orgán riadne informovaný poradným výborom o odbornej praxi pána Carbajo Ferrera. Táto výhrada je teda nedôvodná.
31

Vo veci samej sa však pravidlá týkajúce sa činností výstavby, modernizácie, údržby a opráv železničnej infraštruktúry, ktoré neboli uvedené v súťažných podkladoch, podľa neho vzťahujú na úspešného uchádzača až v štádiu plnenia dotknutej zákazky. Okrem toho je počet schválených hospodárskych subjektov pre niektoré z činností v rámci tejto zákazky obmedzený. Povinnosť označiť ich za subdodávateľov by teda výrazne znížila hospodársku súťaž, pričom by zvýšila administratívnu záťaž účastníkov verejného obstarávania dotknutého vo veci samej, čo by mohlo byť v rozpore so zásadou proporcionality. Vnútroštátny orgán sa preto pýta, či je nevyhnutné systematicky vyžadovať od uchádzačov, aby v okamihu predloženia ponuky označili svojich prípadných subdodávateľov bez ohľadu na to, aké významné sú činností, ktorými budú poverení v rámci uvedenej zákazky, v akej fáze plnenia tej istej zákazky budú títo subdodávatelia vystupovať, alebo aj aká je pravdepodobnosť, že budú potrební.
29

Hoci však článok 32 ods. 4 tohto delegovaného nariadenia stanovuje, že registračný systém musí obsahovať aplikačné programové rozhrania, ktoré umožňujú veľkoobchodným distribútorom alebo osobám, ktoré majú povolenie alebo sú oprávnené vydávať lieky verejnosti, odosielať pomocou softvéru do registračného systému požiadavky na účely overenia pravosti špecifického identifikátora a ich deaktivácie v registračnom systéme, a tiež umožňujú príslušným vnútroštátnym orgánom prístup do tohto registračného systému, a napriek tomu, že sú tieto rozhrania zmienené v článku 35 uvedeného delegovaného nariadenia, toto delegované nariadenie neukladá vo vzťahu k týmto rozhraniam žiadnu osobitnú povinnosť nad rámec skutočnosti, že tieto nástroje musia umožňovať subjektom v odvetví liekov a vnútroštátnym orgánom prístup do daného registračného systému.
9

Podľa odôvodnenia 7 smernice 2004/27: „V dôsledku vedeckého a technického pokroku by sa mali objasniť definície a pôsobnosť smernice 2001/83/ES, aby sa dosiahla vysoká úroveň kvality, bezpečnosti a účinnosti liekov na humánne použitie. Na účely zohľadnenia nových liečebných postupov, ako aj vzrastajúceho počtu tzv. ‚hraničných‘ výrobkov medzi odvetvím liekov a ostatnými odvetviami by sa mala upraviť definícia výrobku ‚liek‘ tak, aby sa zabránilo akýmkoľvek pochybnostiam o uplatniteľných právnych predpisoch v prípadoch, keď výrobok, plne zodpovedajúci definícii lieku, môže zodpovedať aj definícii iného regulovaného výrobku. Táto definícia by mala bližšie určiť typ potenciálneho pôsobenia lieku na fyziologické funkcie. Tento zoznam účinkov umožní zahrnúť aj také lieky, ktoré sa používajú pri génovej terapii, rádiofarmaceutických výrobkov, ako aj niektorých výrobkov určených na lokálne použitie. Okrem toho by sa vzhľadom na charakteristiky farmaceutických právnych predpisov mali prijať opatrenia na ich uplatňovanie. S rovnakým cieľom, týkajúcim sa objasnenia situácie, je potrebné v prípadoch, keď určitý výrobok vyhovuje definícii lieku, ale mohol by vyhovovať aj definícii iného regulovaného výrobku, na účely odstránenia pochybností a zabezpečenia právnej istoty, výslovne stanoviť, ktorými predpismi sa treba riadiť. Ak výrobok jednoznačne vyhovuje definícii inej kategórie výrobkov, predovšetkým potravín, potravinových doplnkov, zdravotníckych pomôcok, biocidov alebo kozmetických prípravkov, nemala by sa táto smernica na ne uplatňovať. Ďalej je vhodné zlepšiť súlad terminológie farmaceutických právnych predpisov.“
3

Odôvodnenia 1 až 3, 6, 28 a 31 nariadenia č. 528/2012 stanovujú: „(1) Biocídne výrobky sú potrebné na ochranu proti organizmom, ktoré sú škodlivé pre zdravie ľudí alebo zvierat, a na ochranu proti organizmom, ktoré zapríčiňujú poškodenie prírodných alebo vyrobených materiálov. Biocídne výrobky však môžu vzhľadom na svoje vnútorné vlastnosti a s nimi súvisiaci spôsob použitia predstavovať riziko pre ľudí, zvieratá a životné prostredie. (2) Biocídne výrobky by sa nemali sprístupňovať na trhu ani používať, ak nie sú autorizované v súlade s týmto nariadením. Ošetrené výrobky by sa nemali uvádzať na trh, ak nie sú všetky účinné látky obsiahnuté v biocídnych výrobkoch, ktorými boli ošetrené alebo ktoré sú ich súčasťou, schválené v súlade s týmto nariadením. (3) Účelom tohto nariadenia je zlepšiť voľný pohyb biocídnych výrobkov v Únii, pričom sa zabezpečí vysoká úroveň ochrany zdravia ľudí a zvierat, ako aj životného prostredia. Osobitná pozornosť by sa mala venovať zraniteľným skupinám, akými sú tehotné ženy a deti. Toto nariadenie by malo vychádzať zo zásady predbežnej opatrnosti, aby sa zaistilo, že výroba účinných látok a biocídnych výrobkov a ich sprístupňovanie na trhu nevyvolá škodlivé účinky na zdravie ľudí alebo zvierat alebo neprijateľné účinky na životné prostredie. Mali by sa stanoviť pravidlá schvaľovania účinných látok a sprístupňovania biocídnych výrobkov na trhu a ich používania vrátane pravidiel vzájomného uznávania autorizácií, ako aj pravidiel paralelného obchodu, aby sa v čo najväčšej miere odstránili prekážky obchodu s biocídnymi výrobkami. … (6) Z hľadiska hlavných zmien, ktoré by sa mali uskutočniť v platných pravidlách, je nariadenie vhodným právnym nástrojom, ktorým sa nahradí smernica 98/8/ES [Európskeho parlamentu a Rady zo 16. februára 1998 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh (Ú. v. ES L 123, 1998, s. 1; Mim. vyd. 03/023, s. 3)] s cieľom ustanoviť jasné, podrobné a priamo uplatniteľné pravidlá. Nariadenie je okrem toho zárukou, že právne požiadavky sa budú v celej Únii vykonávať v rovnakom čase a harmonizovaným spôsobom. … (28) Na zabezpečenie toho, aby sa na trhu sprístupňovali len biocídne výrobky, ktoré sú v súlade s relevantnými ustanoveniami tohto nariadenia, by sa na biocídne výrobky mala vzťahovať buď autorizácia príslušných orgánov na sprístupňovanie na trhu a používanie na území členského štátu alebo jeho časti, alebo autorizácia Komisie na sprístupňovanie na trhu a používanie v Únii. … (31) Je potrebné ustanoviť spoločné zásady hodnotenia a autorizácie biocídnych výrobkov, aby sa zabezpečil harmonizovaný prístup príslušných orgánov.“
49

V tejto súvislosti Súdny dvor vo veci, v ktorej bola ponuka vylúčená z verejného obstarávania pred uplynutím lehoty na prebratie relevantnej smernice a predtým, ako bola táto smernica zahrnutá do vnútroštátneho práva, rozhodol, že uplatnenie tejto smernice by bolo v rozpore so zásadou právnej istoty, keďže rozhodnutie, proti ktorému sa namieta porušenie práva Únie, bolo prijaté pred týmto dátumom (rozsudok z 15. októbra 2009, Hochtief a Linde‑Kca‑Dresden, C‑138/08, EU:C:2009:627, body 28 a 29, ako aj citovaná judikatúra).
4

Odôvodnenia 8, 24, 32 a 33 nariadenia č. 1107/2009 znejú takto: „(8) Účelom tohto nariadenia je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí, zvierat a životného prostredia a zároveň zabezpečiť konkurencieschopnosť poľnohospodárstva Spoločenstva. … Mala by sa uplatňovať zásada predbežnej opatrnosti a toto nariadenie by malo zabezpečiť, aby výrobné odvetvie preukázalo, že látky alebo prípravky vyrobené alebo uvedené na trh nemajú žiadne škodlivé účinky na zdravie ľudí alebo zvierat ani žiadny neprijateľný účinok na životné prostredie. … (24) Ustanoveniami upravujúcimi autorizáciu sa musí zabezpečiť vysoká úroveň ochrany. Najmä pri udeľovaní autorizácií na prípravky na ochranu rastlín by sa cieľ ochrany zdravia ľudí a zvierat a životného prostredia mal uprednostniť pred cieľom zlepšiť rastlinnú výrobu. Pred uvedením prípravkov na ochranu rastlín na trh by sa preto malo preukázať, že prinášajú zjavný úžitok pre rastlinnú výrobu a nemajú žiadny škodlivý účinok na zdravie ľudí alebo zvierat vrátane zdravia zraniteľných skupín ani žiadny neprijateľný účinok na životné prostredie. … (32) Vo výnimočných prípadoch by sa členským štátom malo umožniť autorizovať prípravky na ochranu rastlín, ktoré nespĺňajú podmienky stanovené v tomto nariadení, ak je to potrebné z dôvodu nebezpečenstva pre rastlinnú výrobu alebo ekosystémy alebo ich ohrozenia, ktoré nemožno zastaviť žiadnymi inými primeranými prostriedkami. Takéto dočasné autorizácie by sa mali preskúmať na úrovni Spoločenstva. (33) Právne predpisy Spoločenstva o osivách zabezpečujú voľný pohyb osiva v Spoločenstve, ale neobsahujú osobitné ustanovenia o osive ošetrenom prípravkami na ochranu rastlín. Takéto ustanovenie by sa preto malo zahrnúť do tohto nariadenia. Ak ošetrené osivo predstavuje závažné riziko pre zdravie ľudí alebo zvierat alebo pre životné prostredie, členské štáty by mali mať možnosť prijať ochranné opatrenia.“
29

Za týchto okolností Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy w Warszawie (Okresný súd hlavného mesta Varšava) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Má sa článok 3 ods. 1 písm. a) a c) [smernice 2000/78] vykladať v tom zmysle, že umožňuje vylúčiť z pôsobnosti smernice Rady č. 2000/78/ES – a v dôsledku toho vylúčiť aj uplatnenie sankcií zavedených do vnútroštátneho práva na základe článku 17 [tejto smernice] – slobodu výberu zmluvnej strany, pokiaľ daný výber nie je založený na pohlaví, rase, etnickom pôvode alebo štátnej príslušnosti, v prípade, keď by prejavom diskriminácie malo byť odmietnutie uzavretia občianskoprávnej zmluvy, na základe ktorej by mala byť poskytovaná práca fyzickou osobou vykonávajúcou prácu na vlastný účet, ak by uvedené odmietnutie bolo založené na sexuálnej orientácii potenciálnej zmluvnej strany?“
31

Po tretie uvedený výklad by bol v rozpore s cieľom invalidného dôchodku, ktorý v rozsahu, v akom predstavuje opatrenie sociálnej ochrany, spočíva v náhrade straty príjmu utrpenej zamestnancom z dôvodu jeho trvalej neschopnosti vykonávať svoju pracovnú pozíciu. Tvrdenie, že zamestnanec by sa mohol považovať za invalidného na výkon práce v EIB, ale schopného vykonávať rovnocennú prácu mimo EIB, by bolo v zjavnom rozpore s týmto cieľom. Takýto výklad by mal navyše vážne dôsledky pre finančnú rovnováhu dôchodkového systému EIB a spôsoboval by problémy pri využívaní a správe verejných prostriedkov.
18

Minister hospodárstva a financií zastáva názor, že jeho návrhy spadajú do vecnej pôsobnosti nariadenia č. 1215/2012. Vzhľadom na to, že predmetom podanej žaloby je ochrana francúzskeho verejného hospodárskeho poriadku, sa totiž domnieva, že rozhodovanie o tejto žalobe musí byť vyhradené francúzskemu súdu. Pokiaľ ide o použitie vyšetrovacích právomocí, ktorými disponuje, považuje za nevyhnutné odlíšiť fázu vyšetrovania od fázy súdneho konania a tvrdí, že kritériom uplatniteľnosti nariadenia č. 1215/2012 je použitie týchto dôkazných prostriedkov a spôsob ich získania. Nakoniec dodáva, že jeho žaloba spadá do rámca vzťahu rovnosti so žalovanými spoločnosťami, keďže sa naňho takisto vzťahujú pravidlá občianskeho súdneho poriadku platné pre všetkých účastníkov konania.
7

Od 10. júla 2017 článok 1 bod 1 písm. b) nariadenia Komisie (EÚ) 2017/1084 zo 14. júna 2017, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 651/2014 (Ú. v. EÚ L 156, 2017, s. 1), nahradil článok 1 ods. 3 písm. a) až c) nariadenia č. 651/2014 týmito ustanoveniami: „Toto nariadenie sa neuplatňuje na: a) pomoc poskytovanú v odvetví rybolovu a akvakultúry podľa nariadenia [č. 1379/2013] s výnimkou pomoci na podporu vzdelávania, pomoci pre MSP na uľahčenie prístupu k financovaniu, pomoci v oblasti výskumu a vývoja, pomoci na inovácie pre MSP, pomoci na znevýhodnených pracovníkov a pracovníkov so zdravotným postihnutím, regionálnej investičnej pomoci v najvzdialenejších regiónoch a schém regionálnej prevádzkovej pomoci; … c) pomoc poskytovanú v sektore spracovania a marketingu poľnohospodárskych výrobkov, a to v týchto prípadoch: i) ak je výška pomoci stanovená na základe ceny alebo množstva takýchto výrobkov kúpených od prvovýrobcov alebo umiestnených na trh príslušnými podnikmi; ii) ak je pomoc podmienená tým, že má byť čiastočne alebo úplne postúpená prvovýrobcom.“
22

HF, srbský štátny príslušník, bol 20. januára 2022 predbežne zadržaný v Nemecku na základe červeného obežníka vydaného Medzinárodnou organizáciou kriminálnej polície (Interpol) na žiadosť orgánov Spojených štátov amerických, pričom tieto orgány žiadajú vydanie HF na účely trestného stíhania za trestné činy spáchané v období od septembra 2008 do decembra 2013. Tento červený obežník bol vydaný na základe zatýkacieho rozkazu, ktorý vydal 4. decembra 2018 United States District Court for the District of Columbia (Federálny súd Spojených štátov amerických pre dištrikt Columbia).
7

V odôvodneniach 5, 7, 8, 10, 19, 25 a 40 až 42 smernice 2012/13 sa uvádza: „(5) V článku 47 [Charty] a článku 6 [EDĽP] je upravené právo na spravodlivý proces. Článok 48 ods. 2 [C]harty zaručuje dodržiavanie práv na obhajobu. … (7) Aj keď sú všetky členské štáty stranami EDĽP, skúsenosti ukazujú, že táto skutočnosť sama osebe nezabezpečuje vždy dostatočný stupeň dôvery v systémy trestného súdnictva ostatných členských štátov. (8) Posilňovanie vzájomnej dôvery si vyžaduje podrobné pravidlá na ochranu procesných práv a záruk vyplývajúcich z [C]harty a z EDĽP. … (10) Spoločné minimálne pravidlá by mali viesť k vyššej dôvere v systémy trestného súdnictva všetkých členských štátov, čo by následne malo viesť k efektívnejšej justičnej spolupráci v atmosfére vzájomnej dôvery. Uvedené spoločné minimálne pravidlá by sa mali ustanoviť v oblasti informácií v trestnom konaní. … (19) Príslušné orgány by mali podozrivú alebo obvinenú osobu bez meškania buď ústne, alebo písomne informovať o [ich] právach…. Aby sa umožnilo praktické a efektívne vykonávanie uvedených práv, tieto informácie by sa mali poskytnúť včas v priebehu konania a najneskôr pred prvým úradným výsluchom podozrivej alebo obvinenej osoby…. … (25) Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa podozrivej alebo obvinenej osobe poskytli informácie v súlade s touto smernicou v prípade potreby spolu s prekladom alebo tlmočením do jazyka, ktorému rozumie, v súlade so štandardmi stanovenými v smernici [2010/64]. … (40) Táto smernica ustanovuje minimálne pravidlá. Členské štáty môžu rozšíriť práva upravené v tejto smernici, aby sa vyššia úroveň ochrany poskytla aj v situáciách, ktorými sa táto smernica výslovne nezaoberá. Úroveň ochrany by nemala byť nikdy nižšia, ako sú štandardy stanovené v EDĽP, ako ich v judikatúre vykladá Európsky súd pre ľudské práva. (41) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady, ktoré boli uznané najmä v [C]harte. Cieľom tejto smernice je najmä podpora práva na slobodu, práva na spravodlivý proces a práva na obhajobu. Podľa toho by sa mala aj implementovať. (42) Ustanovenia tejto smernice, ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP, by sa mali vykladať a vykonávať v súlade s týmito právami, ako ich vykladá judikatúra Európskeho súdu pre ľudské práva.“