ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

ANG sa obrátila na Korkein hallinto-oikeus (Najvyšší správny súd) so žalobou proti tomuto rozhodnutiu. Podľa uvedeného súdu z rozsudkov z 1. októbra 1998, Holandsko/Komisia (C-27/94, Zb. s. I-5581), a zo 6. marca 2001, Holandsko/Komisia (C-278/98, Zb. s. I-1501), vyplýva, že vývozné colné vyhlásenie musí byť predložené vopred vo forme originálu dokumentu a že vyhlásenie zaslané faxom nemôže byť v zásade považované za postačujúce. V prípade, ak by colná kontrola zistila nesprávne údaje, predmetný podnikateľský subjekt by mohol vystaviť iné vyhlásenie so správnymi informáciami. Uvedený súd však tvrdí, že v konaní vo veci samej sa vývozné colné vyhlásenie zasielané faxom pred nakládkou zhoduje s originálom vývozného colného vyhlásenia zaslaným následne a že vnútroštátne orgány nemajú nijaké podozrenie, pokiaľ ide o existenciu potenciálne podvodného konania, keďže zaslanie faxom vyplynulo z nedorozumenia, ku ktorému došlo v súvislosti s poradenstvom zo strany príslušných colných orgánov. Preto pokiaľ by konanie vo veci samej bolo posudzované vzhľadom na vnútroštátne právo, ANG by skutočne nebolo možné odmietnuť vyplatenie náhrady. Okrem toho zásady proporcionality a správneho úradného postupu, ktoré predstavujú všeobecné zásady práva Spoločenstva, by mohli mať v tomto kontexte dopad na konanie vo veci samej.
14

Komisia pripomína, že článok 216 colného kódexu sa vzťahuje na tovar „pochádzajúci zo Spoločenstva“. Obrátenie colného statusu vyplývajúceho z článku 115 ods. 3 tohto kódexu by viedlo k tomu, že operácia typu vývoz/dovoz by nemohla byť prirovnávaná k vývozu tovaru do tretej krajiny, s ktorou existuje dohoda o preferenčných clách. Okrem toho skutočnosť, že článok 216 ods. 2 tohto kódexu stanovuje, že colný dlh vzniká v okamihu prijatia vývozného colného vyhlásenia colnými orgánmi, naznačuje, že toto ustanovenie sa očividne neuplatní na operáciu typu vývoz/dovoz. Vzhľadom na túto právnu domnienku by talianske orgány nesmeli vydať potvrdenie EUR.1 pre ryžu pochádzajúcu zo Spoločenstva, ktorá mala byť vyvezená do Maďarska, ale naopak mali by túto ryžu považovať za ryžu pochádzajúcu z Thajska, ktorá sa vyváža do Maďarska v colnom režime aktívneho zošľachťovacieho styku vývoz/dovoz.
30

Za predpokladu, že by Súdny dvor považoval za potrebné odpovedať na prvú položenú otázku, Komisia tvrdí, že rozdiel medzi žalobou, ktorá má zmluvný základ, a žalobou, ktorá má mimozmluvný základ, nevylučuje uplatnenie článku 6 bodu 1 nariadenia č. 44/2001, ale môže byť vzatý do úvahy vnútroštátnym súdom v rámci posúdenia podmienky vychádzajúcej z existencie stupňa spojitosti medzi žalobami odôvodňujúcimi skutočnosť, že tie budú skúmané a rozhodnuté v rovnakom čase, a tak predísť možnosti nezlučiteľných rozsudkov, ak by sa o veci rozhodovalo v samostatných konaniach.
1.

členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zákaz prepustenia pracovníčok v zmysle článku 2 počas obdobia od začiatku tehotenstva do konca materskej dovolenky stanovenej v článku 8 ods. 1 okrem výnimočných prípadov nesúvisiacich s ich stavom, ktoré povoľujú vnútroštátne právne predpisy a/alebo vnútroštátna prax a kde to je uplatniteľné, pod podmienkou, že na to dá súhlas príslušný orgán;
55

Okrem toho, ako uviedla táto vláda, ak by zdaniteľná osoba — s cieľom preniesť bremeno dane, ktorú je povinná zaplatiť vo vzťahu k svojim vlastným činnostiam, na nasledujúcu etapu výrobného a distribučného procesu — zahrnula toto bremeno do svojej predajnej ceny, základ HIPA by v dôsledku toho zahŕňal daň samotnú, takže HIPA by sa vypočítala zo sumy stanovenej z predajnej ceny, ktorá by zahŕňala predpokladanú daň na úhradu (pozri analogicky rozsudok Banca Popolare di Cremona, už citovaný, bod 33).
60

Z uvedeného musí byť vyvodený záver, že úkon, akým je definitívny zápis prevodu vlastníckeho práva k nehnuteľnosti do katastra nehnuteľností, je zakázaný na základe článku 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, pretože ak by sa pripustil, malo by to za následok sprístupnenie ekonomických zdrojov v prospech osoby zaradenej na zozname uvedenom v prílohe I tohto nariadenia, čím by jej bolo umožnené získať finančné prostriedky, tovar alebo služby.
30

Podľa Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen z toho vyplýva, že ak je predpokladaná hodnota zmluvy už od začiatku protiprávne stanovená príliš nízko, osoba, voči ktorej sa uplatňuje preklúzia, stráca nielen právo namietať výber postupu verejného obstarávania alebo uskutočnený odhad hodnoty zmluvy, ale aj právo namietať akékoľvek ďalšie porušenia práva, na ktoré – ak by sa posudzovali samostatne – by sa nevzťahovali účinky preklúzie a ktorých preskúmanie by bolo možné, ak by bol verejný obstarávateľ postupoval v súlade s právnou úpravou.
7

Článok 43 ods. 1 a 2 CIRS, v znení vyplývajúcom zo zákona č. 109 B z 27. decembra 2001 (Diário da República I, séria B, č. 298, z 27. decembra 2001) stanovuje: „1. Hodnota príjmov kvalifikovaných ako ostatné príjmy zodpovedá rozdielu medzi ziskom a stratou dosiahnutým v tom istom roku, ktorý sa vypočíta v súlade s nasledujúcimi článkami. 2. Rozdiel podľa predchádzajúceho odseku sa bez ohľadu na to, či je kladný alebo záporný, zohľadní len do výšky 50 %, ak ide o prevody uvedené v článku 10 ods. 1 písm. a), c) a d), ktoré uskutočnili rezidenti. …“
25

Tiež konštatuje, že nebol uvedený žiaden dôvod, ktorý by opodstatňoval neuskutočnenie odhadu dosahov, a že nebola predložená žiadna informácia, ktorá by preukázala, že dotknuté činnosti priemyselnej a živnostenskej výstavby by nemohli mať významné účinky na chránené územie.
22

V tomto ohľade vnútroštátny súd poukazuje na to, že nebolo zistené, že by žalobca vo veci samej uviedol väčšiu výmeru úhorovanej plochy, ako uviesť mal, alebo že by túto plochu využíval protiprávne. Okrem toho vnútroštátny súd upresňuje, že požadovaná plocha nepresahuje 33 % plôch podniku, na ktoré bola podaná žiadosť o kompenzačné platby. V dôsledku toho požadovaná plocha môže byť v zásade predmetom pomoci.
23

Za týchto okolností Korkein hallinto­-oikeus rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. a) Uplatní sa nariadenie… č. 2201/2003… na výkon všetkých častí rozhodnutia, o aké ide vo veci samej, ak toto rozhodnutie formou jediného rozhodnutia, prijatého v rámci ústanovení verejného práva o ochrane detí, nariaďuje okamžité prevzatie dieťaťa a jeho umiestnenie mimo vlastnej rodiny do pestúnskej starostlivosti? b) V prípade, ak to tak nie je, je nariadenie [č. 2201/2003] vzhľadom na jeho článok 1 ods. 2 písm. d) uplatniteľné len na časť rozhodnutia, ktoré sa týka umiestnenia mimo vlastnej rodiny do pestúnskej starostlivosti? c) Uplatní sa v poslednom uvedenom prípade nariadenie [č. 2201/2003] na rozhodnutie o umiestnení zahrnuté do rozhodnutia o prevzatí do starostlivosti, hoci samotné rozhodnutie o prevzatí do starostlivosti, s ktorým súvisí rozhodnutie o umiestnení, podlieha právnym predpisom dotknutých členských štátov o vzájomnom uznávaní a vykonateľnosti rozsudkov a správnych rozhodnutí, ktoré predmetné členské štáty harmonizovali v rámci vzájomnej spolupráce? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, písm. a), vzhľadom na skutočnosť, že nariadenie [č. 2201/2003] neuvádza vyššie uvedené harmonizované právne predpisy o uznávaní a vykonateľnosti rozhodnutí o umiestnení, patriace do oblasti verejného práva, ktoré boli harmonizované na podnet Rady severských krajín, a uvádza len dohovor prijatý v oblasti občianskeho práva, je možné napriek tomu uplatniť na prevzatie dieťaťa do starostlivosti vyššie uvedené harmonizované právne predpisy, ktoré sa týkajú priameho uznávania a vykonateľnosti správnych rozhodnutí v rámci spolupráce správnych orgánov? 3. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, písm. a), a zápornej odpovede na druhú otázku, je nariadenie [č. 2201/2003] uplatniteľné z časového hľadiska na vec samú, ak sa zohľadnia jeho články 72 a 64 ods. 2 nariadenia, ako aj vyššie uvedené harmonizované právne predpisy severských krajín upravujúce rozhodnutia o prevzatí, ktoré patria do verejného práva, pokiaľ švédske orgány prijali ich rozhodnutie o okamžitom prevzatí do starostlivosti, ako aj o umiestnení v pestúnskej starostlivosti 23. februára 2005 a toto rozhodnutie bolo predložené na potvrdenie länsrätt 25. februára 2005, ktorý ho potvrdil 3. marca 2005?“
24

V napadnutom rozsudku však tým, že vylúčil z pôsobnosti tejto výnimky prácu vykonávanú pre iný dotknutý členský štát prostredníctvom autonómnych oblastí, nerozpoznal dôvod existencie uvedeného ustanovenia a okrem iného založil diskrimináciu medzi úradníkmi, ktorí vykonávali prácu pre tento štát prostredníctvom ústrednej správy v rámci stáleho zastúpenia, úradníkmi, ktorým je priznaný nárok na príspevok na expatriáciu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2005, Hosman-Chevalier/Komisia, T-72/04, Zb. s. II-3265, bod 40), a úradníkmi, ktorí vykonávajú prácu prostredníctvom správy autonómnej oblasti. V oboch situáciách totiž úradník nevytvoril trvalú väzbu so štátom, kde je miesto výkonu práce pred tým, než vstúpil do služobného pomeru v Spoločenstvách z dôvodu dočasného charakteru jeho pridelenia do tejto krajiny. To, čo je nakoniec dôležité, je trvalý alebo dočasný charakter väzieb vytvorených úradníkom so štátom, kde je jeho miesto výkonu práce.
23

V napadnutom rozsudku však tým, že vylúčil z pôsobnosti tejto výnimky prácu vykonávanú pre iný dotknutý členský štát prostredníctvom autonómnych oblastí, nerozpoznal dôvod existencie uvedeného ustanovenia a okrem iného založil diskrimináciu medzi úradníkmi, ktorí vykonávali prácu pre tento štát prostredníctvom ústrednej správy v rámci stáleho zastúpenia, úradníkmi, ktorým je priznaný nárok na príspevok na expatriáciu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2005, Hosman-Chevalier/Komisia, T-72/04, Zb. s. II-3265, bod 40), a úradníkmi, ktorí vykonávajú prácu prostredníctvom správy autonómnej oblasti. V oboch situáciách totiž úradník nevytvoril trvalú väzbu so štátom, kde je miesto výkonu práce pred tým, než vstúpil do služobného pomeru v Spoločenstvách z dôvodu dočasného charakteru jeho pridelenia do tejto krajiny. To, čo je nakoniec dôležité, je trvalý alebo dočasný charakter väzieb vytvorených úradníkom so štátom, kde je jeho miesto výkonu práce.
22

V napadnutom rozsudku však tým, že vylúčil z pôsobnosti tejto výnimky prácu vykonávanú pre dotknutý členský štát prostredníctvom autonómnych oblastí, nerozpoznal dôvod existencie uvedeného ustanovenia a okrem iného založil diskrimináciu medzi úradníkmi, ktorí vykonávali prácu pre tento štát prostredníctvom ústrednej správy v rámci stáleho zastúpenia, úradníkmi, ktorým je priznaný nárok na príspevok na expatriáciu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. septembra 2005, Hosman-Chevalier/Komisia, T-72/04, Zb. s. II-3265, bod 40), a úradníkmi, ktorí vykonávajú prácu prostredníctvom správy autonómnej oblasti. V oboch situáciách totiž úradník nevytvoril trvalú väzbu so štátom, kde je miesto výkonu práce pred tým, než vstúpil do služobného pomeru v Spoločenstvách z dôvodu dočasného charakteru jeho pridelenia do tejto krajiny. To, čo je nakoniec dôležité, je trvalý alebo dočasný charakter väzby vytvorenej úradníkom so štátom, kde je jeho miesto výkonu práce.
3

Článok 17 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/10/ES z 26. februára 1998 o uplatňovaní služieb otvorenej siete (ONP) na hlasový telefón a o univerzálnej službe pre telekomunikácie v súťažnom prostredí [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 101, s. 24) stanovuje zásady tvorby cien takto: „1. Bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia článku 3 týkajúce sa prijateľnosti taríf alebo ustanovenia článku 6, dbajú národné regulačné orgány o to, aby subjekty poskytujúce hlasové telefónne služby a s významným postavením na trhu alebo subjekty označené podľa článku 5, ktoré majú významné postavenie na trhu, dodržiavali ustanovenia tohto článku. 2. Tarify za používanie pevnej verejnej telefónnej siete a za služby poskytované prostredníctvom tejto siete musia byť v súlade so základnými zásadami nákladového orientovania cien uvedenými v prílohe II smernice 90/387/EHS. 3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 7 ods. 3 smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 97/33/ES ‹z 30. júna 1997 o prepojení v telekomunikáciách v súvislosti so zabezpečením univerzálnej služby a interoperability prostredníctvom uplatňovania princípov otvorenej siete (ONP) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 199, s. 32)›, sú tarify za prístup k pevnej verejnej telefónnej sieti a za používanie tejto siete nezávislé od spôsobu použitia uplatneného užívateľmi s výnimkou prípadov, keď požadujú iné služby alebo doplnkové služby. 4. Tarify doplnkových služieb súvisiacich s poskytnutím pripojenia k pevnej verejnej telefónnej sieti a so službami poskytovanými prostredníctvom pevnej verejnej telefónnej siete musia byť, v súlade s právom Spoločenstva, dostatočne oddelené, aby užívateľ nebol povinný platiť za tie doplnkové služby, ktoré nie sú pre požadovanú službu nevyhnutné. 5. Zmeny taríf nadobudnú platnosť až po uplynutí primeranej doby od upozornenia verejnosti, ktorú stanoví národný regulačný orgán. 6. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 3 týkajúce sa prijateľnosti cien, členský štát môže oprávniť svoj národný regulačný orgán, aby neuplatňoval odseky 1, 2, 3, 4 alebo 5 tohto článku v určitej zemepisnej oblasti, v ktorej bolo zistené účinné fungovanie hospodárskej súťaže na trhu služieb poskytovaných prostredníctvom pevných verejných telefónnych sietí.“ [neoficiálny preklad]
3

Článok 4 smernice nazvaný „Ďalšie dôvody zamietnutia alebo vyhlásenie neplatnosti týkajúce sa konfliktu so skoršími právami“ stanovuje: „1. Ochranná známka nebude zapísaná do registra a ak už bola zapísaná, musí byť vyhlásená za neplatnú: a) ak je táto ochranná známka zhodná so skoršou ochrannou známkou a tovary alebo služby, pre ktoré je táto ochranná známka podaná, alebo pre ktoré je zapísaná, sú zhodné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je chránená táto skoršia ochranná známka; b) ak existuje z dôvodu totožnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a totožnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje, pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie so skoršou ochrannou známkou. 2. ‚Skoršími ochrannými známkami‘ v zmysle odseku 1 sú: … d) ochranné známky, ktoré v deň podania prihlášky ochrannej známky, prípadne ku dňu priority uplatnenej vo vzťahu k prihláške ochrannej známky, sú v členskom štáte všeobecne známe v tom zmysle ako pojem ‚všeobecne známe‘ používa článok 6 bis Parížskeho dohovoru. … 4. Každý členský štát môže ďalej stanoviť, že ochranná známka nebude zapísaná, alebo, ak už je zapísaná, môže byť vymazaná, ak a v tom rozsahu, v akom: … b) práva k nezapísanej ochrannej známke alebo k inému označeniu používanému v obchodnom styku boli získané pred dňom podania prihlášky neskoršej ochrannej známky alebo pred dňom priority nárokovanej vo vzťahu k prihláške neskoršej ochrannej známky, a táto nezapísaná ochranná známka alebo iné označenie poskytuje svojmu majiteľovi právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky; …“
5

V článku 7 tej istej smernice, ktorý sa nachádza v kapitole 3 nazvanej „Harmonizácia služieb, ktoré môžu byť vyhradené“, sa stanovuje: „1. V rozsahu potrebnom na zabezpečenie spravovania [zachovania — neoficiálny preklad] univerzálnych služieb, medzi služby, ktoré môže každý členský štát vyhradiť pre poskytovateľa (poskytovateľov) univerzálnych služieb, patrí vyberanie, rozdeľovanie, preprava a doručovanie vnútroštátnej korešpondencie, či už ide o zrýchlené doručovanie, alebo nie, cena ktorých je menšia ako päťnásobok verejnej sadzby za korešpondenciu v prvej hmotnostnej triede najrýchlejšej štandardnej kategórie v prípade, že takáto kategória existuje, za predpokladu, že táto korešpondencia váži menej ako 350 gramov. … 2. V rozsahu potrebnom na zabezpečenie spravovania [zachovania — neoficiálny preklad] univerzálnych služieb, môžu byť medzinárodné zásielky a priama pošta naďalej vyhradené v rámci cenových a hmotnostných limitov uvedených v odseku 1. 3. Ako ďalšie opatrenie smerom k dokončeniu vnútorného trhu poštových služieb, Európsky parlament a Rada do 1. januára 2000, bez dotknutia kompetencie Komisie, rozhodnú o ďalšej postupnej a riadenej liberalizácii trhu poštových služieb, predovšetkým vzhľadom na liberalizáciu medzinárodných zásielok a priamej pošty, ako aj ďalšie hodnotenie cenových a hmotnostných limitov, s účinnosťou od 1. januára 2003, pričom budú brať do úvahy rozvoj, a to predovšetkým hospodársky, sociálny a technický rozvoj, ku ktorému došlo do tohto dňa, a taktiež budú brať do úvahy finančnú rovnováhu poskytovateľa (poskytovateľov) univerzálnych služieb vzhľadom na ďalšie sledovanie plnenia cieľov tejto smernice. …“
31

Súdny dvor sa však domnieval, že tento zákaz bol odôvodnený v zmysle článku 36 zmluvy EHS (zmenený na článok 36 Zmluvy ES, ďalej zmenený, teraz článok 30 ES), keďže sa dotýkal ochrany zdravia a života ľudí. Súdny dvor totiž v bodoch 19 a 20 už citovaného rozsudku Ortscheit konštatoval, že uvedený zákaz má zachovať výnimočnú povahu individuálneho dovozu nepovolených liekov s cieľom zabrániť tomu, aby zásadná požiadavka vnútroštátneho povolenia stanovená nemeckou právnou úpravou nebola systematicky obchádzaná, a to vzhľadom na to, že ak by lieky nepovolené v Nemecku mohli byť v tejto krajine predmetom reklamy, existovalo by nebezpečenstvo, že výrobcovia, ktorí povolili lieky v členskom štáte s menej prísnejšími požiadavkami, by ich následne na základe individuálnych objednávok vyvolaných reklamnými kampaňami dovážali do Nemecka. Súdny dvor došiel k záveru, že zákaz reklamy formulovaný v § 8 HWG je teda nevyhnutným predpokladom účinnosti vnútroštátneho systému povoľovania.
32

Miera voľnej úvahy takto priznaná členským štátom, ktorá v prípade spoločností uvedených v odseku 1 tohto článku neexistuje, teda môže viesť k tomu, že určitý subjekt sa v jednom členskom štáte kvalifikuje ako kapitálová spoločnosť, hoci v inom to tak nebude. V prípade takéhoto rozdielu v kvalifikácii by premiestnenie skutočného sídla vedenia subjektu spadalo do pôsobnosti článku 4 ods. 1 písm. g) smernice 69/335.
„1.

Landeshauptmann je povinný oznámiť spolkovému ministerstvu životného prostredia, mládeže a rodiny potenciálne znečistené oblasti. Ministerstvo spolupracuje so spolkovým ministerstvom hospodárstva a spolkovým ministerstvom poľnohospodárstva a lesného hospodárstva pri určení, odhadovaní a hodnotení potenciálne znečistených oblastí, a pokiaľ sú na určenie, odhadovanie a hodnotenie potenciálne znečistených oblastí, ako aj na zaradenie do priorít potrebné dodatočné prieskumy, zabezpečí ich podľa miery dostupných prostriedkov (§ 12 ods. 2) Landeshauptmann. Údaje a poznatky získané z prieskumu je potrebné poskytnúť Umweltbundesamt [spolkovému úradu pre životné prostredie], ktorý ich vyhodnotí a zapíše do registra potenciálne znečistených oblastí (§ 11 ods. 2 bod 2).
40

Ak by sa v rámci súbežného dovozu PUT viazal na samotný dovezený prípravok a nie na osobu dovozcu, spočívalo by na samotnom dovozcovi vykonať potrebné overenia. Pritom umožniť podnikateľom bez akejkoľvek predchádzajúcej kontroly sprístupniť tretím osobám alebo použiť prípravok na ochranu rastlín, ktorý už bol predmetom zjednodušeného postupu PUT, by mohlo zvýšiť riziko nesprávneho alebo nevhodného použitia tohto prípravku. Na jednej strane by totiž nebolo zaručené, že dovozcovia vykonajú spoľahlivé preskúmania s cieľom zistiť, či a na základe akých podmienok môže byť prípravok na ochranu rastlín, ktorý bol predmetom súbežného dovozu, uvedený na trh na základe PUT vydaného pre iný prípravok. Na druhej strane by takisto nemohlo byť príslušnými orgánmi dotknutého členského štátu účinne kontrolované dodržiavanie prísnych pravidiel týkajúcich sa označovania a balenia prípravkov na ochranu rastlín, ktoré majú za cieľ najmä zabezpečiť správne použitie tohto prípravku.
18

Tovary uvedené v prihláške patria do tried 29, 30 a 32 Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú podľa jednotlivých tried tomuto opisu: — trieda 29: „papriky, paradajkový pretlak, mlieko a mliečne výrobky, jogurt, kyslá smotana, oleje a jedlé tuky“, — trieda 30: „korenie, pochutiny, horčica, výrobky na báze horčice, majonéza, výrobky na báze majonézy, ocot, výrobky na báze octu, nápoje vyrábané s použitím octu, remulády, chuťové prísady, arómy a esencie na potravinárske použitie, kyselina citrónová, kyselina jablčná, kyselina vínna slúžiaca na výrobu potravín, spracovaný chren, kečup a prípravky na báze kečupu, ovocné kaše, šalátové omáčky, šalátové krémy“, — trieda 32: „ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirup a iné prípravky na výrobu nápojov“.
12

Do 1. júla 2003 pani Bucher bývala so svojimi rodičmi v Bone (Nemecko). Potom sa presťahovala so svojím druhom do bytu v Dürene (Nemecko), ktoré označila za svoje hlavné bydlisko a z ktorého na účely štúdia dochádzala do Heerlenu.
35

Ako to poznamenal generálny advokát v bode 51 svojich návrhov, základnou otázkou v rámci tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania je určiť, či článok 12 ods. 1 písm. a) smernice 69/335 umožňuje členským štátom zdaniť prevody cenných papierov vrátane prípadu, ak spoločnosť, ktorá je príjemcom týchto cenných papierov, odovzdáva ako protihodnotu svoje vlastné akcie bez toho, aby tomu bránil článok 12 ods. 1 písm. c) tejto smernice. Inými slovami, ide o určenie, či písmeno a) článku 12 ods. 1 smernice 69/335 má byť považované za osobitné ustanovenie vo vzťahu k písmenu c) toho istého článku 12 ods. 1, z dôvodu čoho by prvé uvádzané ustanovenie malo prednosť pred druhým v situáciách, ktoré špeciálne upravuje.
37

Napokon, tak ako už Súdny dvor rozhodol v už citovanom rozsudku Norbury Developments, odlišný výklad jednej z výnimiek stanovených šiestou smernicou, podľa ktorého by členský štát síce mohol ponechať existujúcu výnimku v platnosti, pričom by ju však nesmel postupne rušiť, by bol v rozpore s cieľom tejto smernice spočívajúcim v zrušení výnimiek z nej. Takýto výklad by navyše ohrozil jednotné uplatnenie šiestej smernice, keďže členský štát by mohol byť nútený, aby ponechal v platnosti všetky výnimky existujúce ku dňu nadobudnutia platnosti uvedenej smernice, aj keď by postupné zavedenie režimu upraveného touto smernicou do dotknutej oblasti považoval zároveň za možné, primerané a želateľné (pozri v tomto zmysle rozsudok Norbury Developments, už citovaný, bod 20).
6

Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že pán Grønfeldt sa ako akcionár podieľal na základnom imaní dvoch spoločností podľa dánskeho práva, a to 2,1 % podielom v spoločnosti Navision Software A/S a 2,5 % podielom v spoločnosti WISEhouse Denmark A/S.
66

Domnieva sa, že všetky členské štáty, ktoré pristúpili k Únii 1. mája 2004, konali v dobrej viere, keď zavádzali pravidlá Spoločenstva, ktoré v tom čase neboli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie. A ak by sa vzhľadom na zmysel tohto rozsudku mali zrušiť z toho vyplývajúce správne rozhodnutia pre neexistujúci právny základ, spôsobilo by to veľkých počet návrhov na zrušenie, ako aj významné finančné dôsledky, a to nielen pre rozpočty členských štátov, ale aj pre rozpočet Únie.