ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
61.

Navyše by potom vznikalo riziko, že Únia bráni v prístupe k informáciám osobám v tretích krajinách. Keby orgán v Únii mohol nariadiť odstránenie odkazu na celosvetovej úrovni, vyslalo by to osudový signál smerom k tretím krajinám, ktoré by taktiež mohli nariadiť odstránenie odkazu podľa svojich vlastných zákonov. Predstavme si, že by tretie krajiny z akéhokoľvek dôvodu vykladali niektoré zo svojich práv tak, že by bránili osobám nachádzajúcim sa v členskom štáte Únie pristupovať k požadovaným informáciám. Existovalo by reálne riziko znižovania úrovne, na škodu slobody prejavu v európskom a celosvetovom meradle. ( 33 )
28.

Takéto obmedzenie výnimky by podľa mňa nemalo byť problematické z hľadiska jeho súladu s vyššie uvedeným ustanovením smernice 2001/29. Ratio legis tejto výnimky totiž vyplýva zo skutočnosti, že niekedy je mimoriadne ťažké alebo dokonca nemožné, informovať o bežných udalostiach bez toho, aby sa reprodukovalo alebo verejne sprístupnilo dielo chránené autorskými právami. To platí najmä v dvoch rôznych situáciách. Prvá situácia spočíva v tom, že predmetné dielo môže byť samo osebe predmetom určitej udalosti, napríklad vtedy, ak táto udalosť pozostáva z otvorenia výstavy umeleckých diel alebo koncertu. Spravodajstvo o takejto udalosti, a teda informácie poskytnuté verejnosti v súvislosti s touto udalosťou, by boli značne ochudobnené, keby nebolo možné sprístupniť aspoň výňatky z diel, ktorých sa udalosť týkala. Druhá situácia nastáva vtedy, keď môže byť dielo videné alebo vypočuté náhodne počas určitej udalosti. Často uvádzaným príkladom je hudba, ktorá sprevádza oficiálnu ceremóniu. V takýchto prípadoch je teda odôvodnené poskytnúť autorovi spravodajstva právo rozmnožovať a voľne sprístupniť dielo, pretože v prípade bežnej udalosti by nebolo rozumné už z dôvodu nedostatku času od neho vyžadovať, aby získal súhlas autora príslušného diela. Okrem toho by tento autor mohol v rámci výkonu svojho výlučného práva veľmi ľahko odmietnuť vydať súhlas, čím by sa spochybnilo právo verejnosti na informácie o danej udalosti.
97.

Pokiaľ ide o druhý aspekt, zo znenia článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2003/109 vyplýva, že štátny príslušník tretej krajiny „nie [je] naďalej oprávnen[ý] ponechať si postavenie osoby s dlhodobým pobytom… v prípade neprítomnosti na území [EÚ] za obdobie dvanástich po sebe nasledujúcich mesiacov.“ Po uplynutí tohto času bude mať rovnaké postavenie ako akýkoľvek iný štátny príslušník tretej krajiny, ktorý sa usiluje (opätovne) vstúpiť do Európskej únie. ( 59 )Ex hypothesi, na základe skutkových okolností prejednávanej veci (pán Çoban je na 45 % až 55 % práceneschopný), taká osoba nebude môcť využiť preferenčné zaobchádzanie poskytované tureckému štátnemu príslušníkovi, ktorý chce (opätovne) vstúpiť na pracovný trh členského štátu podľa asociačnej dohody (a v žiadnom prípade by nemala rovnocenné práva EÚ na voľný pohyb s právami občana EÚ). ( 60 )
23.

Za týchto okolností Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd, Holandsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. a) Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že dotknutá osoba môže spochybniť zákonnosť rozhodnutia inštitúcie Únie, ktoré má byť vykonané vnútroštátnymi orgánmi, s odkazom na porušenie podstatných formálnych náležitostí, porušenie Zmlúv alebo zneužitie právomoci? 1. b) Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie v spojení s článkom 4 ods. 3 ZEÚ vykladať v tom zmysle, že inštitúcie Únie, ktoré sú zapojené do prijímania rozhodnutia, ktorého platnosť bola napadnutá v konaní pred vnútroštátnym súdom, sú povinné poskytnúť tomuto súdu na jeho žiadosť všetky dostupné informácie, ktoré zohľadnili alebo mali zohľadniť pri prijatí daného rozhodnutia? 1. c) Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že právo na účinný prostriedok nápravy zahŕňa aj to, že súd komplexne preskúma, či sú splnené podmienky uplatnenia článku 13 nariadenia (ES) č. 1225/2009? Konkrétne, vedie článok 47 Charty najmä k tomu, že súd má právomoc v plnom rozsahu posúdiť, či bol skutkový stav zistený úplne a či primerane odôvodňuje príslušné právne účinky? Vedie článok 47 Charty aj k tomu, že súd má právomoc v plnom rozsahu posúdiť, či skutočnosti, ktoré údajne neboli zohľadnené pri prijatí rozhodnutia, ale ktoré by pravdepodobne ovplyvnili právne účinky spojené so zisteným skutkovým stavom, mali byť zohľadnené? 2. a) Má sa slovné spojenie ‚príslušné informácie‘ uvedený v článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009 vykladať v tom zmysle, že zahŕňa aj stanovisko nezávislého dovozcu tovarov, ktoré sú predmetom prešetrovania v zmysle tohto ustanovenia, usadeného v Európskej únii, k zisteniam Komisie, ak Komisia informovala tohto dovozcu o prešetrovaní, ten Komisii poskytol požadované informácie a k zisteniam Komisie zaujal stanovisko hneď, ako mu na to bola poskytnutá príležitosť? 2. b) V prípade kladnej odpovede na otázku 2. a): Môže sa tento dovozca odvolávať na porušenie článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009, ak ním poskytnuté stanovisko nebolo predložené poradnému výboru uvedenému v tomto ustanovení najmenej desať pracovných dní pred zasadnutím tohto výboru? 2. c) V prípade kladnej odpovede na otázku 2. b): Má porušenie článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009 za následok, že toto rozhodnutie je protiprávne a nemožno ho uplatniť?“
V skutočnosti stanovy CONI priznávajú tomuto subjektu niekoľko právomocí nad športovými organizáciami, ako sú FIG a FISE. Preto stanovy CONI stanovujú, že jeho národný kongres musí schváliť prognózu a účtovnú závierku týchto športových zväzov ( 33 ) a vymenovať audítorov zastupujúcich CONI. ( 34 ) Na rozdiel od tvrdení Komisie tieto právomoci nemožno podľa môjho názoru považovať za rovnocenné s vymenovaním vedúcich zamestnancov zo strany CONI do FIG a FISE. ( 35 ) Pokiaľ ide o samotné vecné právomoci, predmetná právomoc schvaľovať účtovnú závierku a menovať audítorov predmetných športových organizácií ( 36 ) by sa za normálnych okolností nepovažovala za právomoc kontrolovať alebo inak významne ovplyvňovať všeobecnú politiku samotných organizácií. Bolo by to iné, ak by napríklad tieto právomoci zašli ďalej a zahrnuli právomoc schvaľovať alebo (podľa okolností) vetovať konkrétne plány výdavkov zo strany FIG alebo FISE. Zatiaľ čo nakoniec prináleží vnútroštátnemu súdu, aby túto skutočnosť overil, zdá sa, že v uzneseniach o návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa tento súd domnieva, že právomoci schvaľovať účtovnú závierku každého športového zväzu a vymenovať audítorov, ktoré má CONI, predstavujú štandardnú audítorskú právomoc. ( 37 ) Z tohto pohľadu tieto audítorské právomoci samy osebe nepredstavujú ukazovateľ kontroly na účely odseku 20.15 prílohy A k nariadeniu o ESA. ( 38 ) V tomto kontexte by som poznamenal, pod podmienkou potvrdenia tejto skutočnosti vnútroštátnym súdom, že zatiaľ čo ročná účtovná závierka národných športových zväzov podlieha schváleniu CONI, v prípade negatívneho stanoviska tohto subjektu je to národné zhromaždenie športového zväzu, ktoré musí nakoniec schváliť túto účtovnú závierku. ( 39 ) V každom prípade, tak ako to uviedol FIG, ako aj zástupca Talianskej republiky na pojednávaní, toto ešte viac podčiarkuje čisto kontrolný charakter tejto externej kontroly.
42.

Presnejšie, ak by Súdny dvor odpovedal v tom zmysle, že nariadenie č. 651/2014 sa vzťahuje na dotknutú schému pomoci, a teda uvedená schéma je oslobodená od notifikačnej povinnosti, vnútroštátny súd sa predbežne domnieva, že by to znamenalo, že dotknutá schéma pomoci skutočne nadobudla účinnosť 1. februára 2011, ako stanovil rakúsky zákonodarca. ( 16 ) Keďže táto schéma pomoci sa nevzťahuje na podniky poskytujúce služby, akým je Dilly’s Wellnesshotel, žiadosť o vrátenie dane by teda bola tomuto podniku zamietnutá.
64.

Prenatal však nemohla napadnúť toto rozhodnutie a/alebo jeho oznámenie španielskym colným orgánom. Na to, aby Prenatal mohla napadnúť list/oznámenie adresované niekomu inému, musela by preukázať, že bola listom priamo ( 59 ) a osobne dotknutá ( 60 ). Vo vzťahu k priamej dotknutosti neviem, aký právny účinok mal list „o vrátení“ na situáciu spoločnosti Prenatal. Colné orgány si ponechali svoje právo posúdiť spis, ktorý im bol predložený, aj keď bol dočasne pozastavený. ( 61 ) Takisto nevidím dôvod, na základe ktorého by mohla Prenatal tvrdiť, že je osobne dotknutá listom o vrátení: možnosť, že by sa ďalší obchodníci ocitli v podobnej situácii, je zjavná. Okrem toho vrátenie spisu Komisiou nie je rozhodnutím vymedzeným v článku 4 ods. 5 colného kódexu, keďže táto definícia sa uplatňuje len na akty „colného orgánu“, ktorý je definovaný v článku 4 ods. 3 ako „orgán, ktorý je okrem iného zodpovedný za uplatňovanie colných predpisov“. V súvislosti s colným kódexom Komisia nie je zodpovedná za „uplatňovanie colných predpisov“.
56.

Z dôvodov uvedených v bodoch 91 až 97 svojich súbežných návrhov vo veci Komisia/Spojené kráľovstvo súhlasím s tým, že členský štát, ktorý má s dotknutým ZKÚ osobitné vzťahy, má skutočne v každom prípade všeobecnú zodpovednosť za prijatie všetkých primeraných opatrení na zabránenie a monitorovanie porušení práva EÚ, ktoré môžu vyplynúť zo správania (aktov alebo opomenutí) v rámci režimu pridruženia. Ako som však tiež vysvetlil v uvedených návrhoch, od tohto všeobecného konštatovania treba ešte prejsť pomerne dlhou cestou argumentovania, kým človek dospeje (ak vôbec) k záveru, že tento členský štát zároveň automaticky nesie finančnú zodpovednosť za sumy uvedené Komisiou, ktoré mali byť vypočítané a poskytnuté ako vlastné zdroje Európskej únie v inom členskom štáte. Znamenalo by to tiež automaticky, že Komisia môže prostredníctvom konania podľa článku 258 ZFEÚ požadovať platbu za akékoľvek tvrdené porušenia rozhodnutí o ZKÚ od členských štátov, ktoré majú osobitné vzťahy so ZKÚ, bez ohľadu na povahu tohto porušenia a/alebo postupy riešenia sporov upravené v príslušných režimoch pridruženia? Vyžadovalo by si potom právo EÚ v podstate úplné znovuzavedenie priamej správy zo strany členského štátu, s ktorým majú „osobitné vzťahy“?
148.

Okrem toho, že by bol tento záver ťažko zlučiteľný so samotným znením smernice Eurovignette, bol by tiež v rozpore s dvoma všeobecne uznávanými dogmami dopravnej politiky Únie: náklady spojené s využívaním dopravnej infraštruktúry by mali byť založené na zásadách „používateľ platí“ a „znečisťovateľ platí“ ( 80 ). Bol by to nelogický záver, pretože by znamenal, že všetky členské štáty, ktoré zaviedli také systémy po 1. januári 1958 (alebo po dátume ich pristúpenia k Spoločenstvu/Únii), porušili a naďalej porušujú článok 92 ZFEÚ.
61.

Po druhé Súdny dvor rozhodol, že „v rozsudku [z 19. septembra 1995,] Rygaard[ ( 41 )], situácia, v akej určitý podnik prevádza na iný podnik niektoré zo svojich diel s cieľom ich dokončenia, pričom tomuto podniku poskytne len niektorých zamestnancov a zariadenia na zabezpečenie vykonania nedokončeného diela, nepatrí do pôsobnosti smernice [77/187]. Táto situácia sa však líši od situácie prejednávanej veci v tom, že AMS bola poverená subdodávateľským zabezpečením splnenia zmlúv o dielo v celom rozsahu. Okrem toho v bode 21 rozsudku [z 19. septembra 1995], Rygaard[ ( 42 )] Súdny dvor ďalej uviedol, že prevod diela s cieľom jeho dokončenia by patril do pôsobnosti [tejto] smernice, ak by bol sprevádzaný prevodom organizovaného súboru prvkov umožňujúceho vykonávanie činností alebo určitých činností prevádzajúceho podniku stabilným spôsobom. Okolnosť, že ACC subdodávateľsky zverila výkon vrtných prác spoločnosti AMS, nestačí na vylúčenie uplatňovania [uvedenej] smernice, ak sa zistilo, že pri transakcii získala spoločnosť AMS od spoločnosti ACC zoskupené prostriedky, ktoré jej umožňovali trvale vykonávať vrtnú činnosť v uhoľných baniach Prince of Wales“ ( 43 ).
37.

Čo je však možno trochu viac spochybniteľné, je spôsob, akým bola takáto lehota, ktorá v praxi obmedzuje alebo dokonca zbavuje niektorých účastníkov práva na prístup k spravodlivosti, stanovená na vnútroštátnej úrovni. Obmedzenia základných práv a podobne aj podmienky prístupu k spravodlivosti by okrem spĺňania iných požiadaviek mali byť stanovené v zákone. Táto požiadavka zahŕňa určité štandardy, pokiaľ ide o kvalitu takéhoto zákona, vrátane toho, aby bol prístupný dotknutým osobám a zostavený s dostatočnou presnosťou a predvídateľnosťou. ( 13 ) Aj keď tieto štandardy nie sú také isté ako napríklad kritériá zaisťovania cudzincov s cieľom ich presunu do iného členského štátu, čo v skutočnosti predstavuje pozbavenie osobnej slobody, a ktoré môžu byť preto stanovené iba záväznými ustanoveniami so všeobecnou pôsobnosťou (prostredníctvom písomných právnych predpisov, nie judikatúry), ( 14 ) naozaj by sa mohlo spochybniť, do akej miery by k neúspechu odsúdená história článku 21 ods. 2 zákona č. 554/2004 spĺňala uvedené požiadavky, a to najmä tie požiadavky, ktoré sa týkajú predvídateľnosti.
72.

V tejto súvislosti ak by išlo o kuriéra prepojeného s telefónnou spoločnosťou, mal by byť schopný prispieť na poslednú chvíľu k rozptýleniu pochybností, ktoré by mohli znepokojovať spotrebiteľa; napríklad tým, že mu poskytne in situ modely vzorových zmlúv, alebo mu ponúkne možnosť zopakovať návštevu potom, ako sa spotrebiteľ s nimi oboznámi. Rovnako by sa malo zaručiť, že v žiadnom prípade sa podpis nebude vynucovať od spotrebiteľa s upozornením, že jeho odmietnutie alebo oneskorené podpísanie by mohlo viesť k prevzatiu určitej zodpovednosti alebo menej výhodných budúcich zmluvných podmienok.
113.

Počas rokovaní v Rade predsedníctvo zohľadnilo skutočnosť, že mnohé členské štáty nesúhlasili so zmenou kategórie pre poloautomatické strelné zbrane. ( 99 ) Dňa 8. júna 2016 bol preto predložený pozmenený text, ktorý členským štátom umožnil obnoviť povolenie pre strelnú zbraň, ktorá bola predtým zaradená do kategórie B a ktorá bola teraz preradená do kategórie A. Tento text bol ďalej revidovaný a začlenený do znenia smernice 2017/853. Článok 1 ods. 7 smernice 2017/853, tak ako bol prijatý, mení článok 7 smernice 91/477, okrem iného vložením článku 7 ods. 4 písm. a), ktorý členským štátom v podstate umožňuje rozhodnúť, že potvrdia, obnovia alebo predĺžia povolenia na poloautomatické strelné zbrane, ktoré boli zaradené do kategórie B a boli zákonným spôsobom nadobudnuté a zaevidované pred 13. júnom 2017.
11.

Pokiaľ ide konkrétne o Pakistan, na tomto druhom prešetrovaní sa zúčastnila spoločnosť Kolachi, jediný výrobca bicyklov v Pakistane. Z tohto prešetrovania vyplynulo, že Kolachi nevyrábala bicyklové diely v Pakistane, ale kupovala ich na Srí Lanke a v Číne na účely montáže bicyklov v Pakistane. ( 7 ) Väčšinu dodávateľov spoločnosti Kolachi tvorili spoločnosti so sídlom na Srí Lanke, ktoré boli súčasťou skupiny, ku ktorej patrila uvedená spoločnosť – pričom majiteľom tejto skupiny bola osoba čínskeho pôvodu – a v prípade ktorých sa už konštatovalo, že sa zúčastnili na činnostiach spočívajúcich v obchádzaní antidumpingového cla uloženého Úniou na dovoz čínskych bicyklov. ( 8 ) Prešetrovanie tiež ukázalo, že jednak dodávateľ, od ktorého Kolachi nakupovala najviac (93 %) bicyklových dielov používaných pri jej montážnych činnostiach v Pakistane, teda spoločnosť Flying Horse Pvt Ltd, bola sprostredkovateľom, ktorý nakupoval významný objem týchto dielov od výrobcu bicyklových dielov so sídlom na Srí Lanke, a jednak týmto výrobcom nebol nikto iný než spoločnosť Great Cycles Pvt Ltd, jedna z uvedených spoločností prepojených so spoločnosťou Kolachi. Z prešetrovania vyplynulo, že väčšinu dielov dovezených zo Srí Lanky a nakúpených u spoločnosti Flying Horse vyrobila spoločnosť Great Cycles, pričom pri ich výrobe použila v značnej miere čínske materiály. Komisia tiež konštatovala existenciu súboru anomálií, ktoré vyvolávali pochybnosti o vzťahoch medzi spoločnosťami Flying Horse a Kolachi. ( 9 )
60.

Na tento účel z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd sa v prvom rade pýta, či sa má označenie krajiny pôvodu stanovené právnymi predpismi v oblasti poľnohospodárstva považovať za lex specialis vo vzťahu k pravidlu zákazu uvádzania do omylu, takže tento zákaz by nebol uplatniteľný na účely určenia krajiny pôvodu (tretia prejudiciálna otázka). V prípade, ak by Súdny dvor odpovedal na túto otázku v tom zmysle, že označenie krajiny pôvodu stanovené právnymi predpismi v oblasti poľnohospodárstva sa uplatňuje súbežne so zákazom uvádzania do omylu, vnútroštátny súd sa ďalej pýta, či je možné doplniť vysvetľujúce informácie s cieľom zabrániť uvedeniu spotrebiteľa do omylu v zmysle citovaných ustanovení (štvrtá prejudiciálna otázka). ( 27 )
35.

Táto otázka sa týkala investícií, ktoré už SAT realizovala pri výstavbe diaľnice a očakávaných investícií do roku 2028, spolu s celkovými investíciami, z ktorých by údajne SAT nemala primeraný výnos, ak by bola koncesia ukončená v roku 2028. Talianska vláda vo svojej odpovedi Súdnemu dvoru z 3. októbra 2018 vysvetlila, že: i) V rokoch 2009 až 2017 SAT investovala 253,136 milióna eur do dvoch úsekov diaľnice z Ceciny (Rosignano) do San Pietro in Palazzi a z Tarquina Sud do Civitavecchie, ktoré boli odvtedy otvorené pre dopravu. ii) V hospodárskom a finančnom pláne z roku 2011 sa na základe zmluvy z roku 2009 predpokladalo, že SAT bude investovať 3411,7 milióna eur na dokončenie diaľnice do roku 2028, z čoho 253,136 milióna eur, ktoré boli uvedené vyššie, malo pokryť prácu plánovanú na obdobie rokov 2009 až 2015. Ak by bola zmluva ukončená v roku 2028, SAT by v období od roku 2028 do roku 2046 nenadobudla očakávaných 1135,7 milióna eur. iii) V hospodárskom a finančnom pláne z roku 2016, na základe záväzkov navrhnutých Talianskom Komisii v priebehu konania pred podaním žaloby, by celková investícia, ktorú mala SAT do roku 2023 realizovať, dosiahla 1400 miliónov eur. Keďže už bolo investovaných 253,136 milióna eur, ostalo ešte investovať 1146,86 miliónov eur. Ak by bola zmluva ukončená v roku 2028 (čo je jeden z dátumov ukončenia koncesie, ktoré Taliansko navrhlo v priebehu konania pred podaním žaloby), ( 15 ) SAT by v rokoch 2028 až 2038 nenadobudla očakávaných 505,185 milióna eur.
83.

Uverejnenie tejto správy je vynikajúcim ukazovateľom toho, že postupy kontroly a preskúmania predpokladané inštitucionálnymi dojednaniami Únie fungujú tak, ako by mali. Nič, čo som uviedla v týchto návrhoch, by sa nemalo chápať ako návrh, že normotvorný orgán Únie by mal byť ľahostajný a nemal by venovať pozornosť, ak sa poukazuje na potenciálne riziká pre zdravie ľudí a zvierat a životné prostredie, používaniu pokročilých chemických prípravkov v poľnohospodárstve. Skutočnosť, že sú predkladané odporúčania navrhujúce, že by existujúce predpisy bolo možné prospešne zlepšiť, nemusí nevyhnutne znamenať, že existujúce predpisy sú natoľko vadné, že by mali byť zrušené. Väčšinu právnych predpisov je možné zlepšiť a nariadenie o POR pravdepodobne nepredstavuje výnimku z tohto všeobecného pravidla. Po podrobnom preskúmaní nariadenia s prihliadnutím na položené prejudiciálne otázky som dospela k záveru, že nevykazuje zjavnú vadu a že v dôsledku toho sa nenastoľuje otázka jeho platnosti.
25.

Nebolo by napríklad možné považovať uplatnenie vyhlásení o vzdaní sa práva, ktoré by umožňovali zápis ochranných známok zložených výlučne z opisných prvkov alebo prvkov bez rozlišovacej spôsobilosti ( 19 ), za prípustné, keďže by išlo o rozpor s článkom 3 ods. 1 písm. c) a b) smernice 2008/95. Všeobecnejšie, vzhľadom na to, že funkciou vyhlásenia o vzdaní sa práva je umožniť zápis ochrannej známky, ktorú možno zapísať ako celok, ale ktorá však obsahuje prvky, ktoré, ak by sa zohľadnili samostatne, by nebolo možné zapísať, použitie vyhlásenia o vzdaní sa práva, v dôsledku ktorého by sa povolilo prekonať absolútne dôvody zamietnutia zápisu ochrannej známky, by bolo v rozpore jednak s uvedenou funkciou, jednak s ustanoveniami smernice 2008/95. Rovnako nemožno uznať vyhlásenie o vzdaní sa práva, ktoré by sa týkalo rozlišovacích prvkov prihlásenej ochrannej známky. Takéto vyhlásenie o vzdaní sa práva by bolo nielen v rozpore s pravidlami smernice 2008/95, ktorými sa stanovujú požiadavky získania ochrannej známky, ale neoprávnene by obmedzovalo aj rozsah ochrany poskytnutej ochrannej známke, pričom cieľom smernice bolo zabezpečiť jednotný charakter predmetnej ochrany. ( 20 )
38.

Nebolo by totiž dôvodné, aby ustanoveniam smernice o odpadoch, ktoré majú zaručiť, aby sa odpady zhodnocovali alebo zneškodňovali bez ohrozenia zdravia ľudí a bez použitia postupov alebo metód, ktoré by mohli poškodiť životné prostredie, podliehali tovary, látky alebo predmety, ktoré chce ich držiteľ za výhodných podmienok hospodársky využiť alebo uviesť na trh, a to bez ohľadu na akékoľvek zhodnotenie. Vzhľadom na povinnosť vykladať pojem odpad extenzívne však treba priradiť túto argumentáciu k situáciám, v ktorých ďalšie použitie predmetného tovaru alebo látky nie je iba možné, ale je isté, a to bez toho, aby sa najskôr musel uplatniť niektorý z postupov zhodnocovania odpadov podľa smernice o odpadoch. ( 14 )
78.

Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy sa domnievam, že Súdny dvor by mal odpovedať na otázky, ktoré položil Bundespatentgericht (Spolkový patentový súd, Nemecko) a Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [Odvolací súd (Anglicko Wales) (občianskoprávne oddelenie)] takto: Dvojdielne kritérium uvedené v bode 57 rozsudku z 25. júla 2018, Teva UK a i. (C‑121/17, EU:C:2018:585), a v jeho výrokovej časti sa vzťahuje na výrobky pozostávajúce z jedinej účinnej zložky a tiež aj na výrobky zložené z viacerých účinných zložiek. Pojem „samotná podstata vynálezcovskej činnosti“ týkajúca sa patentu sa neuplatňuje a nemá význam v kontexte článku 3 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá. Článok 3 písm. a) nariadenia č. 469/2009 nebráni udeleniu dodatkového ochranného osvedčenia pre účinnú zložku, ktorá je zahrnutá vo funkčnej definícii alebo Markushovom vzorci za predpokladu splnenia dvojdielneho kritéria uvedeného v bode 57 rozsudku z 25. júla 2018, Teva UK a i. (C‑121/17, EU:C:2018:585), a vo výrokovej časti uvedeného rozsudku. Dvojdielne kritérium uvedené v bode 57 rozsudku z 25. júla 2018, Teva UK a i. (C‑121/17, EU:C:2018:585), a vo výrokovej časti uvedeného rozsudku sa musí uplatňovať z pohľadu odborníka a na základe stavu techniky ku dňu podania patentovej prihlášky alebo ku dňu vzniku práva prednosti základného patentu. Prvá časť dvojdielneho kritéria uvedená v bode 57 rozsudku z 25. júla 2018, Teva UK a i. (C‑121/17, EU:C:2018:585), a vo výrokovej časti uvedeného rozsudku nie je splnená a DOO nie je možné udeliť pre výrobok, ak z pohľadu odborníka a na základe stavu techniky ku dňu podania patentovej prihlášky alebo ku dňu vzniku práva prednosti základného patentu patentové nároky patentu týkajúce sa tohto výrobku nie sú nevyhnutné na riešenie technického problému zverejneného v patente. Druhá časť dvojdielneho kritéria uvedená v bode 57 rozsudku z 25. júla 2018, Teva UK a i. (C‑121/17, EU:C:2018:585), a vo výrokovej časti uvedeného rozsudku vyžaduje, aby bolo zistené, že odborník by bol schopný odvodiť daný výrobok, a to so zreteľom na všetky informácie obsiahnuté v patente a na základe stavu techniky ku dňu podania prihlášky patentu alebo ku dňu vzniku práva prednosti predmetného patentu. Nie je to tak v prípade, ak vzhľadom na všetky informácie uvedené v patente odborník nedokáže rozpoznať výrobok alebo základný prvok výrobku na základe stavu techniky ku dňu podania prihlášky patentu alebo ku dňu vzniku práva prednosti predmetného patentu.