19.

V napadnutom rozsudku sa v súvislosti s tretím žalobným dôvodom Al-Aqsa uvádzalo v podstate toto ( 24 ): „164 Súd prvého stupňa… zdôraznil, že Rada… nemôže ignorovať neskorší vývoj tohto vyšetrovania alebo trestného stíhania… … 168 V rozsudku Sison II[ ( 25 )] Súd prvého stupňa… zvažoval možnosť, že vyšetrovanie polície alebo informačnej služby sa uzavrie bez toho, aby bolo predmetom súdneho konania, pretože nebolo možné získať dostatok dôkazov… Súd prvého stupňa zdôraznil, že by nebolo prípustné, aby Rada nezohľadnila také poznatky, ktoré sú súčasťou všetkých relevantných údajov, ktoré treba pri posudzovaní tejto situácie zohľadniť… Ak by sa rozhodlo inak, znamenalo by to poskytnúť Rade a členským štátom mimoriadnu právomoc zmraziť finančné prostriedky dotknutej osoby na dobu neurčitú bez akéhokoľvek súdneho preskúmania a bez ohľadu na výsledok prípadných vykonaných súdnych konaní. 169 Rovnaké úvahy treba použiť, pokiaľ je vnútroštátne správne opatrenie, ktoré smeruje k zmrazeniu aktív alebo zákazu organizácie, ktorá je považovaná za teroristickú, stiahnuté jeho autorom alebo zrušené súdnym rozhodnutím… 170 V prejednávanej veci je pritom nesporné, že Sanctieregeling bolo zrušené 3. augusta 2003, teda takmer ihneď po nadobudnutí účinnosti pôvodného opatrenia Spoločenstva o zmrazení finančných prostriedkov žalobkyne 28. júna 2003. 171 V tomto ohľade je pravda, že napadnuté rozhodnutie[ ( 26 )] vzbudzuje dojem, že sa nezakladá na Sanctieregeling, ale len na rozhodnutí o nariadení predbežného opatrenia… v prejednávanej veci však nie je možné zohľadniť rozhodnutie o nariadení predbežného opatrenia izolovane a bez súčasného prihliadnutia na Sanctieregeling. 172 Treba preto uznať, že od zrušenia Sanctieregeling v holandskom právnom poriadku nemôže už rozhodnutie o nariadení predbežného opatrenia, ktoré, ako bolo práve pripomenuté, tvorí s týmto nariadením neoddeliteľný celok, platne slúžiť ako základ opatrenia Spoločenstva o zmrazení finančných prostriedkov žalobkyne. 173 Sudca rozhodujúci o nariadení predbežného opatrenia totiž týmto rozhodnutím jednoducho odmietol predbežne pozastaviť účinky Sanctieregeling. Sanctieregeling pritom prestalo definitívne vyvolávať akýkoľvek právny účinok okamihom svojho zrušenia. V dôsledku toho musí to isté nevyhnutne platiť pre právne účinky rozhodnutia o nariadení predbežného opatrenia, keďže toto rozhodnutie obsahuje len predbežné posúdenie, bez toho, aby bolo dotknuté konanie, v ktorom sa bude rozhodovať vo veci samej. 174 Všeobecný súd sa v tomto ohľade ďalej domnieva, že rozhodnutie o nariadení predbežného opatrenia nemôže vyvolávať právne účinky oddeliteľné od právnych účinkov Sanctieregeling výhradne na účely výkonu nariadenia č. 2580/2001, teda účinkov, ktoré by v prejednávanej veci pretrvávali napriek zrušeniu Sanctieregeling v holandskom práve. S celkovou štruktúrou tohto nariadenia, ktorá sa vyznačuje prevahou, ktorú musia mať prvky vnútroštátneho konania pri posúdení Rady, by okrem toho bolo nezlučiteľné, aby Sanctieregeling, ktoré už nevyvoláva nijaký účinok v holandskom právnom poriadku, naďalej vyvolávalo nepriamo a natrvalo právne účinky v právnom poriadku Spoločenstva, a to prostredníctvom rozhodnutia o nariadení predbežného opatrenia. 175 To platí tým skôr, že rozhodnutie o nariadení predbežného opatrenia vydané na základe návrhu žalobkyne predstavuje náhodnú udalosť vo vzťahu k Sanctieregeling. Z odôvodnenia Sanctieregeling totiž vyplýva, že bolo prijaté ‚za predpokladu prijatia rozhodnutia Spoločenstva‘ a že malo byť zrušené ‚nadobudnutím účinnosti takého rozhodnutia‘… Podľa vysvetlení podaných Holandským kráľovstvom na pojednávaní vychádzalo toto zrušenie výlučne zo snahy holandskej vlády vyvarovať sa prekrývania vnútroštátneho opatrenia a opatrenia Spoločenstva týkajúceho sa zmrazenia finančných prostriedkov žalobkyne. Z toho vyplýva, že Sanctieregeling bolo v každom prípade zrušené bezprostredne po prijatí pôvodného opatrenia Spoločenstva o zmrazení finančných prostriedkov žalobkyne bez ohľadu na to, či posledná uvedená podala alebo nepodala návrh na začatie konania o nariadení predbežného opatrenia alebo konania vo veci samej. 176 Taký mechanizmus tiež nezohľadňuje celkovú štruktúru nariadenia č. 2580/2001, ktoré podmieňuje prijatie opatrenia Spoločenstva na zmrazenie finančných prostriedkov buď začatím a aktívnym pokračovaním vnútroštátneho konania týkajúceho sa priamo a predovšetkým uloženia preventívneho alebo represívneho opatrenia voči dotknutej osobe na základe boja proti terorizmu a z dôvodu jej účasti na terorizme…, alebo vydaním a vykonaním rozhodnutia o odsúdení dotknutej osoby za také činy. 177 V uvedenom prípade je pritom rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov prijaté najskôr na vnútroštátnej úrovni odôvodnené ‚do prijatia rozhodnutia Spoločenstva‘ a opatrenie Spoločenstva je odôvodnené prijatím vnútroštátneho rozhodnutia, ktoré je ihneď zrušené. Taký mechanizmus sa nevyhnutne pohybuje v bludnom kruhu. 178 Bez toho, aby sa Rada mohla naďalej opierať o rozhodnutie o nariadení predbežného opatrenia, musela vyvodiť logický dôsledok zo zrušenia vnútroštátneho opatrenia na zmrazenie finančných prostriedkov tým, že konštatovala, že vo vnútroštátnom práve už neexistuje ‚základ’, ktorý z právneho hľadiska dostatočne odôvodňuje zachovanie rovnocenného opatrenia Spoločenstva, a to bez ohľadu na prípadné súdne žaloby podané proti zrušenému vnútroštátnemu opatreniu. … 180 Za okolností prejednávanej veci, ktoré sa vyznačujú predovšetkým zrušením Sanctieregeling, treba naopak uznať, že Rada pri pravidelnom preskúmaní situácie osoby na základe článku 1 ods. 6 spoločnej pozície 2001/931 a článku 2 ods. 3 nariadenia č. 2580/2001 prekračuje medze svojej voľnej úvahy, keď s konečnou platnosťou ponecháva žalobkyňu na spornom zozname len z dôvodu, že rozhodnutie sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežného opatrenia nie je v holandskom súdnictve spochybnené v súdnom odvolacom konaní o predbežnom opatrení alebo v súdnom konaní vo veci samej, zatiaľ čo správne rozhodnutie, o pozastavenie ktorého účinkov bol medzitým tento sudca požiadaný, jeho autor zrušil. 181 To platí tým skôr, že ako uviedla žalobkyňa na pojednávaní bez toho, aby tomu ostatní účastníci konania odporovali, od zrušenia Sanctieregeling a okrem vykonania napadnutého rozhodnutia vo vnútroštátnom práve už príslušné holandské orgány, správne či súdne, nepodnikli nijaké kroky smerujúce k uloženiu trestnej alebo hospodárskej sankcie žalobkyni na základe boja proti terorizmu a z dôvodu jej účasti na terorizme. … 184 Za týchto okolností nie je potrebné rozhodnúť o návrhu na určenie protiprávnosti nariadenia č. 2580/2001 podanom na základe článku 241 ES (pozri v tomto zmysle rozsudok Al-Aqsa [I], body 66 a 67; pozri tiež rozsudok Súdneho dvora z 20. mája 2008, Komisia/Rada, C-91/05, Zb. s. I-3651, bod 111).“