ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
39.

Nesúhlasím s tvrdením spoločnosti Fendt, že článok 30 smernice 2003/96 zrušuje len ustanovenia pôvodných smerníc, ktoré patria do jeho pôsobnosti, a že článok 8 ods. 1 písm. a) smernice 92/81 je preto naďalej účinný. Znenie článku 30 je jasné a bezpodmienečné. Jeho jediným prirodzeným významom je to, že smernice 92/81 a 92/82 sú zrušené v celosti. Ak by zákonodarca chcel vylúčiť niektoré ustanovenia týchto smerníc zo zrušenia, mohlo sa to jednoducho urobiť vymenovaním v článku 30 smernice 2003/96 tých ustanovení, ktoré nemajú byť zrušené. Jedinou otázkou, ktorú pôvodne článok 30 ponechal nezodpovedanú, bolo to, ako v iných právnych predpisoch Spoločenstva vykladať odkazy na zrušené smernice. Úprava dopĺňajúca druhý odsek článku 30 túto neistotu odstránila. ( 18 )
10.

Dánska spoločnosť Olicom pri dovoze sieťového vybavenia, najmä Go kariet, ktorých sa týka vec sama, zaradila tieto karty ako vybavenie na ASÚ do položky 8473/71. Rovnako doviezla Go karty typu, ktorý mal výlučne funkciu LAN, a tiež ich zaradila do položky 8471. Komisia prijala dve nariadenia, a to nariadenie č. 1638/94 ( 15 ) a nariadenie č. 1165/95, ( 16 ) podľa ktorých sa predovšetkým vybavenie LAN vyrábané ako adaptéry, linkové adaptéry, prijímače a adaptérové karty má zaradiť do položky 8517 a nie do položky 8471, čo malo za následok zvýšenie uplatniteľného cla. Rozhodnutím zo 16. marca 1999 Told- og Skatteregion Helsingør (regionálny colný a daňový orgán v Helsingør) pristúpil k vymáhaniu cla a posteriori od spoločnosti Olicom v súvislosti s Go kartami. Olicom sa následne 16. júna 1999 odvolal proti tomuto rozhodnutiu.
39.

Aby poplatok spĺňal kritérium relevantnosti, musí nadväzovať na náklady, ktoré vznikli riadiacemu orgánu letiska pri sprístupňovaní tých zariadení, ktoré potrebuje poskytnúť dodávateľom a self-handlingovým užívateľom letiska. ( 15 ) Súhlasím však s názorom, ktorý vyjadril generálny advokát Léger vo svojich návrhoch vo veci Komisia/Nemecko, ( 16 ) že pri určovaní výšky poplatku je potrebné, aby bolo kritérium relevantnosti splnené takým spôsobom, že poplatok je skutočne vyrubovaný v súvislosti s prístupom k zariadeniam letiska. Ak by sa umožnilo, aby sa do tohto poplatku zahrnuli náklady, ktoré nesúvisia s nákladmi riadiaceho orgánu letiska za prístup k jeho infraštruktúram (napríklad náklady za údržbu infraštruktúr, ako to tvrdí portugalská vláda v prejednávanej veci), mohlo by to viesť k zmene týchto poplatkov na skryté poplatky za prístup na trh, čo by bolo v rozpore s článkom 16 ods. 3, ktorého výklad Súdny dvor uviedol vo svojom rozsudku Flughafen Hannover-Langenhagen. ( 17 )
6.

Podmienkou bolo okrem iného to, že projekt sa realizuje do 31. decembra 2000 a náklady, ktoré vzniknú pred 1. januárom 2000 a po 31. decembri 2000, nebudú môcť byť predmetom financovania. Rozhodnutím z 25. februára 2000 minister súhlasil so zmenou začiatku projektu z 1. januára 2000 na 1. novembra 1999. Navyše rozhodnutím z 12. decembra 2000 minister na žiadosť ROM-projecten predĺžil lehotu, do ktorej mohli byť oznámené vzniknuté náklady, a to až do 30. júna 2001.
35.

Pokiaľ by sme totiž dnes chceli bývalým letuškám priznať výhody daného osobitného systému bez toho, aby sme od nich súčasne požadovali uhradiť príspevky v rovnakej výške ako od ich mužských náprotivkov, dospeli by sme v konečnom dôsledku k nedôvodnej rovnosti zaobchádzania so značne odlišnými situáciami: obe skupiny osôb by poberali dôchodky vypočítané podľa výhodnejšieho osobitného systému, hoci vyššie príspevky do starobného dôchodkového poistenia by za túto výhodu predtým odvádzal iba mužský letecký personál. Do všeobecného systému starobných dôchodkov odvádzali v tom čase ich ženské náprotivky nižšie príspevky, a teda mali aj vyšší čistý príjem.
29.

V danom čase — teda v čase, keď boli použité predmety vyvážané žalobcom, a teda po tom, čo ich vytriedila a zatriedila Euro Tex — spadali použité predmety dotknuté v prejednávanej veci pod položku 6309 nomenklatúry HS: obnosené odevy a opotrebované textilné výrobky, ktoré vykazujú známky zjavného používania a sú predkladané v balíkoch, vreciach alebo v podobných obaloch. Na účely článku 2 ods. 1 písm. b) protokolu č. 4 by bol teda pôvod Spoločenstva priznaný len vtedy, ak by všetky materiály použité pri operáciách žalobkyne boli zaradené do inej položky, ako je položka 6309.
20.

Telefónica O2 Czech Republic, a.s. (predtým Český Telecom, a.s.), a Czech On Line, a.s., poskytujú telekomunikačné služby na českom trhu, na ktorom mala v čase, keď nastali okolnosti tohto prípadu, prvá uvedená spoločnosť významné postavenie. ( 9 )
10.

Pri posudzovaní závažnosti porušenia pravidiel sa musí brať do úvahy ich povaha, skutočný dosah na trh, tam, kde je ho možné merať, a veľkosť relevantného zemepisného trhu (bod 1 A prvý odsek usmernení). V tomto rámci sa porušenia triedia do troch kategórií, a to na „mierne priestupky [menej závažné porušenia — neoficiálny preklad]“, pri ktorých môže byť suma pokút medzi 1000 eur a 1 milión eur, „závažné priestupky [porušenia — neoficiálny preklad]“, pri ktorých môže byť táto suma od 1 milióna do 20 miliónov eur, ako aj „veľmi závažné priestupky [porušenia — neoficiálny preklad]“, pri ktorých táto suma presahuje 20 miliónov eur (bod 1 A druhý odsek prvá a tretia zarážka). V rámci každej z týchto kategórií, predovšetkým však pri vážnych a veľmi vážnych porušeniach, bude navrhované rozpätie pokút umožňovať uplatnenie diferencovaného prístupu k podnikom, podľa povahy nimi spáchaného porušenia (bod 1 A tretí odsek). Taktiež bude nevyhnutné brať do úvahy efektívnu ekonomickú kapacitu páchateľov porušenia, ktorou môžu spôsobiť značnú škodu iným prevádzkovateľom, najmä spotrebiteľom, tiež je nevyhnutné stanoviť pokutu na úroveň, ktorá zabezpečí, aby mala pokuta dostatočne odstrašujúci účinok (bod 1 A štvrtý odsek).
12.

Pani Walderdorff tvrdí, že § 6 ods. 1 bod 16 UStG sa týka práv, ktoré nie sú súčasťou nehnuteľnosti, ale môžu byť ako také predmetom prenájmu. Na právo na lov sa táto definícia nevzťahuje, keďže ho nemožno zriadiť ako nezávislé vecné právo, ktoré by bolo možné zapísať do katastra nehnuteľností ako také. Právo rybolovu však môže využívať niekto iný ako vlastník pozemku, v takomto prípade ide o vecné právo, ktoré je možné zapísať do katastra nehnuteľností. Je to preto právo k nehnuteľnosti v zmysle § 6 ods. 1 bodu 16 UStG.
59.

Ak by sa zásada rovnosti sústredila len na odmenu za hodiny, bežné alebo nadčasy, a ak by stačilo porovnať ich na základe druhu, nebolo by zistené nijaké porušenie, lebo v tomto prípade sú nadčasy odpracované pracovníkmi s kratším pracovným časom a pracovníkmi s pracovným časom v rozsahu ustanoveného pracovného času odmeňované podobným spôsobom.
28.

Ako správne zdôraznili vlády Nemecka a Francúzska, prevzatie do starostlivosti a umiestnenie vzájomne úzko súvisia, keďže niektoré právne poriadky ich nepovažujú za dve odlišné opatrenia. Prevzatie do starostlivosti môže byť nariadené samostatne iba ako ochranné opatrenie. Zvyčajne však predstavuje vedľajšie opatrenie k umiestneniu dieťaťa do pestúnskej starostlivosti alebo do zariadenia starostlivosti o dieťa. Umiestnenie dieťaťa proti vôli rodičov môže byť vykonané iba vtedy, ak príslušné orgány predtým prevezmú dieťa do starostlivosti. Ak by sa do pôsobnosti nariadenia začlenilo iba umiestnenie, ale nie prevzatie dieťaťa do starostlivosti, v praxi by to spôsobilo značné obtiaže. Súdna právomoc na účely prijatia týchto opatrení, ktoré sú vzájomne úzko spojené, by mohla stratiť svoj jednotný charakter, ak by bola upravená sčasti na základe vnútroštátneho práva a sčasti na základe naradenia č. 2201/2003.
20.

Súd prvého stupňa potvrdil zistenie odvolacieho senátu o neexistencii podobnosti medzi službami uvedenými v prihláške ochrannej známky v rámci tried 37 a 42 a službami, na ktoré sa vzťahuje skorší zápis a patria do triedy 42 (bod 67), a zároveň uviedol: „68 Po druhé odvolací senát nepochybil, keď konštatoval, že služby vymenované v prihláške ochrannej známky Spoločenstva triedy 38… sú so zreteľom na ich technickú povahu, spôsobilosť, ktorá sa vyžaduje pri ich ponúkaní, a na potreby spotrebiteľov, ktoré majú byť uspokojené, dostatočne odlišné v porovnaní so službami uvedenými v staršom zápise a patriacimi do triedy 41… Dôsledkom toho sa služby uvedené v prihláške ochrannej známky a patriace do triedy 38 vyznačujú nanajvýš nízkou podobnosťou so službami chránenými starším právom patriacimi do triedy 41. 69 Ďalej je potrebné odmietnuť tvrdenie žalobkyne, že všetky výrobky a služby uvedené v prihláške ochrannej známky Spoločenstva môžu byť viac-menej spájané s ‚počítačmi‘ a s ‚počítačovými programami‘ (trieda 9), na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka. Ako žalovaný správne uviedol, v dnešnej technologickej dobe sa takmer žiadny elektronický alebo numerický prístroj alebo zariadenie nezaobíde bez použitia počítača v akejkoľvek forme. Ak by sme pripustili podobnosť vo všetkých prípadoch, kde sa staršie právo vzťahuje na počítače a kde výrobky a služby prihlasovaného označenia môžu využívať počítače, istotne by sme prekročili rozsah ochrany, ktorý zákonodarca poskytol majiteľovi ochrannej známky. To by viedlo k situácii, že by zápis počítačových programov alebo počítačovej techniky bol spôsobilý prakticky vylúčiť neskorší zápis akéhokoľvek typu elektronických alebo digitálnych metód alebo služieb, ktoré využívajú tieto programy alebo túto techniku. Toto vylúčenie by v predmetnej veci vonkoncom nebolo zákonné, pretože prihláška ochrannej známky Spoločenstva je výhradne zameraná na telekomunikácie v ich rozličných podobách, zatiaľ čo skorší zápis ochrannej známky neodkazuje na žiadnu činnosť v tejto oblasti. Okrem toho, ako správne konštatoval odvolací senát, žalobkyni nič nebránilo požiadať o zápis ochrannej známky tiež pre telefóniu.“
46.

V krátkosti, akýkoľvek spôsob výkladu článku 27 ods. 1 rámcovej smernice a článok 16 ods. 1 písm. a) smernice o univerzálnej službe obsahuje súhrn povinností uložených operátorom predchádzajúcou právnou úpravou bez ohľadu na ich zdroj, alebo inými slovami, na nástroj, ktorý si každý členský štát zvolil pre rozvoj a vykonanie harmonizácie Spoločenstva. ( 25 ) Téza obhajovaná Deutsche Telekom by viedla k tomu, že podniky nachádzajúce sa v rovnakej faktickej situácii by sa riadili rozdielnymi systémami v závislosti od krajiny Spoločenstva, kde by vykonávali svoju činnosť, čo by bolo v rozpore so smernicami o telekomunikáciách a všeobecne so základmi práva Európskej únie.
8.

Vnútroštátny súd sa domnieval, že v prípade, ak by bol článok 18 ods. 1 písm. C) zákona 24/1998 v rozpore s podmienkami stanovenými v článku 7 ods. 2 smernice 97/67, nedodržanie španielskeho zákonného ustanovenia zo strany súkromných prevádzkovateľov by nemohlo viesť k uloženiu správnej sankcie.
30.

Rakúska vláda tvrdí, že daň je daňou za poskytnutie služby, konkrétne dlhodobého uloženia odpadu a za zavážanie alebo zarovnávanie terénu odpadom. Hoci uznáva, že daň nemusí byť ukladaná priamo na výrobky na to, aby patrila do pôsobnosti článku 90 ES, domnieva sa, že o tento prípad ide, len keď daň má okamžitý účinok na cenu výrobku. Daň nemá takýto účinok. Naopak, dodávateľ odpadu platí prevádzkovateľovi skládky poplatok, aby prevádzkovateľ skontroloval odpad, prijal to, čo je zlučiteľné s povolením pre skládku, a definitívne odpad uložil. Daň sa neukladá na výrobok, ktorý možno uviesť na trh a ktorý by sa mohol zdražiť ako výsledok diskriminačného zdanenia a ktorý by mohol byť pri predaji na vnútroštátnej úrovni znevýhodnený. Je to skôr nástroj politiky zdaňujúci akékoľvek opatrenie, ktoré definitívne končí cyklus výrobku.
12.

Článok 4 ods. 1 smernice vymenúva rôzne transakcie, ktoré podliehajú dani z vkladu. Patrí medzi ne i založenie kapitálovej spoločnosti. Článok 4 ods. 1 písm. g) tu tiež zaraďuje „transfer z členského štátu na iný členský štát registrovaného úradu podniku…, ktorého výkonné centrum manažmentu je v tretej krajine a ktorý sa považuje v tom členskom štáte na účely platenia kapitálovej dane za kapitálový podnik, ale nie je za taký považovaný v inom členskom štáte [premiestnenie skutočného sídla vedenia spoločnosti… z jedného členského štátu, v ktorom na účely výberu dane z vkladu nie je spoločnosť považovaná za kapitálovú spoločnosť, do druhého členského štátu, v ktorom je za takúto kapitálovú spoločnosť považovaná — neoficiálny preklad]“. Inak povedané, článok 4 ods. 1 písm. g) sa uplatňuje v prípade, že spoločnosť má svoje skutočné sídlo vedenia v členskom štáte, ktorý ju nepovažuje za „kapitálovú spoločnosť“, a rozhodne sa premiestniť toto sídlo vedenia do iného členského štátu, ktorý ju za kapitálovú spoločnosť považuje. Cieľový členský štát musí na toto premiestnenie nazerať rovnako, ako by nazeral na založenie kapitálovej spoločnosti na svojom území. Pokiaľ ide o premiestnenie skutočného sídla vedenia spoločnosti z jedného členského štátu do druhého, článok 4 ods. 1 písm. g) je zameraný na riešenie rozporu, ktorý môže vzniknúť z článku 3 ods. 2.
Pripomienky v prejednávaných konaniach ukazujú obavu, pokiaľ ide o dôsledky, ktoré vyplývajú z uvedenej tézy, pretože ako generálny advokát Geelhoed správne uviedol v návrhoch vo veci Hartmann ( 76 ), „s akoukoľvek voľbou odísť do iného členského štátu sú spojené tak určité znevýhodnenia, ako aj nadobudnutie nových výhod v dôsledku rozdielov v právnej úprave medzi dotknutými členskými štátmi…. Je úlohou občana Spoločenstva zvážiť tieto pre a proti pri uskutočňovaní svojho rozhodnutia, ale nemalo by to zahŕňať očakávanie rozšírenia nároku na akýkoľvek druh sociálnej výhody, ktorú jeho členský štát pôvodu môže poskytovať z odlišných politických dôvodov. … závisí to úplne od povahy dotknutých výhod. … Nemalo by sa prehliadať, že zmenou svojho bydliska do iného členského štátu sa môžu vytvoriť iné podoby nároku v hostiteľskom členskom štáte. Aby som parafrázoval nemeckú vládu na pojednávaní, keď sú členské štáty povinné neukladať žiadne obmedzenia svojim štátnym príslušníkom, ktorí si želajú presťahovať sa do iného členského štátu, nemusia im ani dávať odmenu za odchod“ (bod 86).
75.

Z týchto dvoch rozsudkov vyplýva, že písmená a) a b) tohto článku zachovávajú ich potrebný účinok, pretože ide o prevod cenných papierov alebo prevod nehnuteľného majetku alebo podniku. Pokiaľ by bol pripustený výklad, podľa ktorého by sa písmeno c) tohto článku použilo, ak by sa transakcia v prejednávanom prípade týkala obyčajného vkladu, viedlo by to k spochybneniu týchto dvoch rozsudkov, čo sa mi vidí nežiaduce.
25.

Výhody vyňatia pracovného pomeru z pôsobnosti DPH sú zjavné. Ak by neboli vyňaté, každý zamestnanec by musel byť zaregistrovaný na účely DPH a každý plat by musel byť zdanený. Zamestnávatelia poskytujúci zdaniteľné plnenia by si samozrejme mohli túto DPH odpočítať, ale bola by to značná záťaž pre tých, ktorí poskytujú oslobodené plnenia, pokiaľ by nebol zavedený kompenzačný systém, a takýto systém by sám osebe bol záťažou. Naopak, keď je pracovný pomer vyňatý z pôsobnosti DPH, náklady na takýto pracovný pomer tvoria časť hodnoty pridanej k plneniam na výstupe. Je tak automaticky zahrnutý v základe dane pri zdaňovaní týchto plnení, nemá však účinok z hľadiska DPH na plnenia na výstupe, ktoré sú od DPH oslobodené. Je tam zabezpečená okrem veľkej úspory v administratíve aj neutralita dane a jej všeobecné uplatnenie na zdaniteľné plnenia.
22.

Ako uviedla Belgická vláda a Komisia, výklad slova nájom použitý v článku 15 ods. 5 šiestej smernice v tom zmysle, že sa týka len celkového nájmu, by viedol k vážnym rozdielom pri posudzovaní prenájmov vzhľadom na DPH. Pri takomto prístupe by právo na oslobodenie nájmu od dane záviselo od rozmeru lode, pretože pri lodi malého rozmeru s využitím celého nákladného priestoru by bol nájom na prepravu rovnakého nákladu oslobodený od dane, a išlo by teda o celkový nájom, kým pri lodi väčšieho rozmeru by náklad využil len časť celkového nákladného priestoru a bol by považovaný za čiastočný nájom lode. Takéto rozdiely by ohrozili potrebný účinok článku 15 ods. 5 šiestej smernice.
35.

Nebezpečenstvo vzniku problémov spojených so zasahovaním správneho orgánu do dialógu medzi sudcami, o ktorom som hovoril v bodoch 75 až 79 návrhov De Coster, je zjavné. Bez ohľadu na súdnu a materiálnu právomoc tohto verejného orgánu pri skúmaní správneho rozhodnutia vydaného v nadväznosti na odpoveď Súdneho dvora na prejudiciálnu otázku, Verwaltungsgerichtshof sa môže domnievať, že prejudiciálny návrh bol zbytočný alebo že mal klásť dôraz na iný aspekt. Ak by nadobudol presvedčenie, že spor sa netýka výkladu alebo uplatňovania pravidiel tvoriacich súčasť právneho poriadku Spoločenstva, prejudiciálna otázka a energia vynaložená na jej zodpovedanie by boli zbytočné, s čím by súvisela aj strata legitimity Súdneho dvora vyplývajúca zo skutočnosti, že jeho rozsudky sa nedodržiavajú. Ak by usúdil, že prejudiciálna otázka mala byť sformulovaná inak, stal by sa väzňom znenia vyplývajúceho z položenej otázky a vydanej odpovede, a je pravdepodobné, že z dôvodu hospodárnosti konania by sa uspokojil so žiadosťou o radu, ktorá bola podaná v správnom rámci, a od počiatku s nedostatočnou odpoveďou, čo by znemožnilo uskutočnenie skutočného „dialógu medzi sudcami“.
33.

Súdny dvor sa v tomto rozsudku vyjadril v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania k niektorým otázkam vzneseným francúzskym Cour de cassation týkajúcim sa výkladu článku 5 bodov 1 a 3 a článku 6 bodu 1 Bruselského dohovoru. Prejudiciálne otázky boli položené v rámci sporu medzi niekoľkými poisťovacími spoločnosťami, ktoré vstúpili do práv a povinností francúzskej spoločnosti, ktorá bola príjemcom tovaru, ktorý sa poškodil pri námornej a pozemnej preprave z Melbourne do Rungis, a zmluvným prepravcom so sídlom v Sydney, holandským majiteľom lodi, ktorý uskutočnil námornú prepravu z Melbourne do Rotterdamu, a kapitánom lodi, ktorý mal bydlisko v Holandsku. Obchodný súd v Créteil, v ktorého obvode sa nachádza Rungis, teda miesto dodávky tovaru, vyhlásil, že má právomoc rozhodnúť iba o žalobe podanej poisťovateľmi proti austrálskemu prepravcovi, ale odmietol svoju právomoc, pokiaľ ide o ostatných žalovaných, v prospech súdov v Rotterdame, kde došlo k plneniam zo strany holandského majiteľa lode alebo súdov v Amsterdame, kde má posledný menovaný sídlo, alebo súdov v Sydney. Poisťovatelia tvrdili pred Cour de cassation, ktorému bola vec predložená po tom, čo bol rozsudok Obchodného súdu v Créteil potvrdený Cour d´appel v Paríži, že pokiaľ sa nezistí zmluvný vzťah medzi príjemcom tovaru na jednej strane a majiteľom lode, ako aj kapitánom lode na druhej strane, súdy rozhodujúce vo veci samej mali použiť hraničné ukazovatele stanovené v článku 5 bode 3 Bruselského dohovoru v oblasti mimozmluvnej zodpovednosti a nie článku 5 bode 1, ktorý sa vzťahuje iba na prípady, keď je predmetom sporu zmluvný vzťah. Žalobcovia subsidiárne uviedli, že predmetom žalôb proti jednotlivým žalovaným je tá istá doprava, a spor teda nie je možné rozdeliť.
29.

Prijatím tohto záveru vnútroštátny súd nevydáva konečné rozhodnutie v otázke, či podľa vnútroštátneho práva pojem „ktoré sa dali zistiť z oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania“ znamená, že nezrovnalosť musí byť možné zistiť zo samotného oznámenia. Zastáva názor, že ak tento pojem môže zahŕňať iné dokumenty, potom Lämmerzahl mala z podrobností uvedených v súťažných podkladoch zistiť, že prah bude prekročený. V každom prípade si to mala uvedomiť na základe vlastných výpočtov. Na druhej strane, ak má byť nezrovnalosť zistiteľná zo samotného oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, potom by samotná neexistencia akéhokoľvek náznaku rozsahu zmluvy predstavovala zistiteľnú nezrovnalosť, keďže takéto opomenutie by bolo v rozpore s § 17 ods. 1 bodom 2 písm. c) VOL/A. ( 17 ) Uchádzačovi by to takisto bránilo overiť si správnosť výberu konania a v prípade potreby proti nemu namietať.
50.

V konaní o preskúmaní zadávacieho konania, ako je to v prejednávanej veci, by mohol orgán príslušný na preskúmanie najskôr preskúmať akékoľvek sporné dôkazy a potom uložiť do spisu dostupnému všetkým účastníkom konania len také dôkazy, ktoré považuje za relevantné pre rozhodnutie vo veci. Dôkazy, ktoré by sa nenachádzali v spise, by sa nebrali do úvahy. S cieľom chrániť obchodné tajomstvo sa však niektoré dôkazy môžu uložiť do spisu v skrytej, skrátenej alebo inak upravenej podobe, ak sa príslušný súd alebo tribunál domnieva, že ich zverejnenie by vážne poškodilo oprávnené záujmy účastníka, ktorý žiadal o ochranu dôverných informácií.
20.

Nič to nemení na skutočnosti, že § 12 ods. 3 JuSchuG v podstate upravuje, pokiaľ ide o videonosiče, ktoré neboli podrobené vnútroštátnemu postupu kontroly a klasifikácie, či už boli dovezené, alebo nie, relatívny zákaz disponovania, a to zákaz, ktorý sa týka určitej kategórie potenciálnych nadobúdateľov (maloletých), ktorý je spojený vo vzťahu k rovnakým tovarom so zákazom predaja mimo obchodných priestorov, na iných predajných miestach, do ktorých zákazníci obvykle nevstupujú a podrobením predaja na dobierku obmedzujúcim podmienkam určeným na to, aby z neho boli vylúčení maloletí ako nadobúdatelia.
16.

Secretary of State zamietol tieto žiadosti. Toto zamietnutie odôvodnil tým, že študenti, ktorí pracujú na čiastočný úväzok, a osoby zamestnané ako „au pair“ sa nemôžu odvolávať na článok 6 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80. Žalobcovia sa proti rozhodnutiu o zamietnutí obrátili na súd. Administrative Court of the High Court of England and Wales vyhovel týmto žalobám a zrušil rozhodnutia Secretary of State s odôvodnením, že žalobcovia patria do rámca pôsobnosti článku 6 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80. Proti uzneseniam Administrative Court sa Secretary of State odvolal na Court of Appeal.
51.

Vývozcovia môžu využívať nárok na náhradu v rozsahu, v akom môžu preukázať, že uviedli dotknuté zvieratá na trh v tretej krajine a zároveň ich stiahli z trhu Spoločenstva. Priznanie náhrad vývozcom je protihodnotou príspevku, ktorým týmto konkrétnym plnením prispievajú k uskutočňovaniu cieľov politiky Spoločenstva. „Vylúčenie“ nároku na náhradu, keď nedošlo k uvedeniu zvierat na trh v tretej krajine, nie je v skutočnosti vylúčením súčasných práv alebo práv, ktoré sa potvrdzujú, ale je jednoducho nepriznaním ex novo práv, ktoré by vznikli len vtedy, keby k takémuto uvedeniu na trh došlo. Bez uvedenia zvierat na trh v tretej krajine by priznanie nároku na náhradu vývozcovi a ponechanie mu preddavku, ktorý mu bol vyplatený, bolo bezdôvodným prevodom zdrojov Spoločenstva. Rovnako by bolo bezdôvodné ponechať vývozcovi rozdiel medzi čiastkou, ktorá mu bola vyplatená ako preddavok na vývoz do tretej krajiny, a čiastkou, na ktorú má nárok za to, že nemohol z dôvodu vyššej moci vyviezť zvieratá do krajiny, pre ktorú sa začal vývoz, a že ich vyviezol do inej tretej krajiny, pre ktorú má Spoločenstvo stanovené nižšie náhrady.
18.

Žalobca v podstate tvrdí, že z dôvodu iba čiastočného započítania dane zo zahraničného majetku bolo tuzemské dedičstvo zdanené vyššou daňou ( 6 ) a že to predstavuje dvojité zdanenie v rozpore s článkom 293 ES. Uvádza, že nemecká daň z dedičstva z tuzemského majetku je vyššia ako daň, ktorá by sa uplatnila v prípade, ak by sa predmetný zahraničný majetok nachádzal v skutočnosti v Nemecku, a vzhľadom na to obmedzuje voľný pohyb kapitálu. ( 7 ) Žalobca napokon tvrdí, že na predmetné ustanovenia sa nemôže vzťahovať článok 58 ES, keďže boli prijaté po roku 1993 a v každom prípade by predstavovali skryté obmedzovanie v zmysle odseku 3 tohto článku. Neexistuje nijaká okolnosť, na základe ktorej by bolo možné odôvodniť pomerne menej výhodné zaobchádzanie s poľnohospodárskym a lesným majetkom nachádzajúcim sa v inom členskom štáte.