ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
II - 374*INFORMÁCIE O NEUVEREJNENÝCH ROZHODNUTIACH
Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 25. októbra 2011 —  
DMA Die Marketing Agentur a Hofmann/Rakúsko
(vec T-472/11  R)
„Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Zastavenie konania“
Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Predbežné opatrenia — Predchádzajúce 
zamietnutie žaloby vo veci samej — Návrh, ktorý sa stal bezpredmetným — Zastavenie konania (článok 279 ZFEÚ) (pozri body 3, 4)
Predmet
Návrh na odklad núteného výkonu rozsudku Oberster Gerichtshof (rakúsky Najvyšší 
súd) z 15. septembra 2005 vo veci sp. zn. 4 Ob 145/05k.
Výrok
1. Konanie o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia sa zastavuje.
2. DMA Die Marketing Agentur GmbH a Axel Hofmann znášajú svoje vlastné 
trovy konania.
R
ozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 26. októbra 2011 —  
Bayerische Asphaltmischwerke/ÚHVT — Koninklijke  
BAM Groep (bam)
(vec T-426/09)
„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej 
ochrannej známky Spoločenstva BAM — Skoršia národná obrazová ochranná 
známka BAM — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — 
Neexistencia podobnosti tovarov — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) 
č. 207/2009“
II - 375*INFORMÁCIE O NEUVEREJNENÝCH ROZHODNUTIACH
Ochranná známka Spoločenstva  — Definícia a  nadobudnutie ochrannej známky 
Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo 
služby — Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady 
č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 61, 62)
Predmet
Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 11. augusta 
2009 (vec R 1005/2008-2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe a Koninklijke BAM Groep NV
Výrok
1. Žaloba sa zamieta.
2. Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe znáša 
svoje vlastné trovy konania a  je povinná nahradiť trovy konania, ktoré v y-
nalo
žili Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzo -
ry) (ÚHVT) a Koninklijke BAM Groep NV, vrátane nutných výdavkov, kt o-
ré Koninklijke BAM Groep NV vynaložila na účely konania pred odvolacím 
senátom.
R
ozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 26. októbra 2011 —  
Intermark/ÚHVT — Natex International (NATY’S)
(vec T-72/10)
„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej 
ochrannej známky Spoločenstva NATY’S — Skoršia obrazová ochranná známka 
Spoločenstva Naty — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — 
Podobnosť tovarov — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 — 
Čiastočné zamietnutie námietky“
29

Navyše na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, však nemožno vyvodiť z bodu 56 už citovaného rozsudku Comitato „Venezia vuole vivere“ a i./Komisia, že by Súdny dvor bez pochybnosti potvrdil, že by vymáhanie zvýhodnenia bolo podmienkou sine qua non pre to, aby mohol byť žalobca považovaný za osobne dotknutého. Súdny dvor v tomto bode skutočne potvrdzuje, že príkaz na vymáhanie pomoci sa týka individuálne už všetkých príjemcov predmetnej schémy v rozsahu, v akom sú od prijatia sporného rozhodnutia vystavení riziku, že zvýhodnenia, ktoré získali, budú od nich vymáhané, pričom ich právna situácia je tým dotknutá bez toho, aby bolo potrebné skúmať ďalšie podmienky týkajúce sa prípadov, keď k rozhodnutiu Komisie nie je priložený príkaz na vymáhanie. Taktiež v tom istom bode spresňuje, že možnosť, že zvýhodnenia, ktoré boli vyhlásené za protiprávne, nebudú neskôr vymáhané od ich príjemcov, nevylučuje, že títo príjemcovia sú považovaní za osobne dotknuté subjekty. Súdny dvor sa teda obmedzuje na konštatovanie, že príkaz na vymáhanie pomoci obsiahnutý v spornom rozhodnutí postačuje na individualizáciu dotknutých prijímateľov bez toho, aby bolo potrebné skúmať, či tento príkaz bude mať účinky na vnútroštátnej úrovni.
28

Pokiaľ ide o dodržanie lehoty na podanie žaloby v tejto veci, žalobkyne v odpovedi na opatrenie Všeobecného súdu na zabezpečenie priebehu konania v podstate tvrdia, že z ich korešpondencie s Komisiou od 3. februára do 18. apríla 2011 a najmä zo záväzkov vyjadrených a obnovených v týchto súvislostiach zo strany Komisie prijať hneď, ako to bude možné, výslovné rozhodnutie, vyplýva, že sa mohli oprávnene domnievať, že za dátum implicitného rozhodnutia sa nemá považovať uplynutie stanovenej lehoty 4. februára 2011, ale neskorší dátum, a to podľa nich 22. apríl 2011.
8

Komisia ukončila konanie, pokiaľ ide o nadobudnutie podielov, ktoré sa uskutočnilo v Európskej únii, rozhodnutím 2011/5/ES z 28. októbra 2009 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 7, 2011, s. 48). Toto rozhodnutie vyhlasuje spornú schému, ktorú tvorí daňová výhoda umožňujúca španielskym spoločnostiam odpísať goodwill, ktorý vznikol z nadobudnutia podielov v zahraničných podnikoch, ak sa uplatňuje na nadobudnutia podielov v spoločnostiach so sídlom v Únii, za nezlučiteľnú so spoločným trhom. Komisia ponechala otvorené konanie, pokiaľ ide o nadobudnutie podielov uskutočnené mimo Únie, pričom španielske orgány sa zaviazali predložiť nové dôkazy o prekážkach týkajúcich sa cezhraničných fúzií mimo Únie.
41

V každom prípade podľa článku 2 stanov žalobcu je jeho úlohou viesť a podporovať v záujme jeho členských podnikov, ktorí sú spracovateľmi mlieka a mliečnych výrobkov, sporové a nesporové konania týkajúce sa najmä námietok proti zápisu označení pôvodu do registra podľa pravidiel Únie. Bod 3 vnútorného rokovacieho poriadku žalobcu, ktorý bol prijatý v nadväznosti na uvedené stanovy, spresňuje, že žalobca „vstupuje do konania iba vtedy, keď jeho členovia podajú žiadosť o zápis do registra alebo o zamietnutie/odmietnutie zápisu do registra“. V prejednávanej veci je však nesporné, ako vyplýva z vyhlásenia o námietke podaného na nemeckých úradoch a zo žaloby podanej žalobcom na Všeobecný súd, že členovia žalobcu, ktorí podali žiadosti o zamietnutie alebo odmietnutie zápisu do registra prostredníctvom žalobcu, sú výrobcami alebo distribútormi eidamu. Výrobcovia mlieka, ktorí sú prípadne členmi žalobcu, nepodali v tejto súvislosti námietku proti zápisu dotknutého CHZO do registra. Z toho vyplýva, že žalobca v nijakom prípade nemôže vstúpiť do konania pred Všeobecným súdom na účely zastupovania záujmov niektorých svojich členov, ktorí nepodali žiadosť o zamietnutie alebo odmietnutie zápisu dotknutého CHZO do registra.
41

V každom prípade podľa článku 2 stanov žalobcu je jeho úlohou viesť a podporovať v záujme jeho členských podnikov, ktorí sú spracovateľmi mlieka a mliečnych výrobkov, sporové a nesporové konania týkajúce sa najmä námietok proti zápisu označení pôvodu do registra podľa pravidiel Únie. Bod 3 vnútorného rokovacieho poriadku žalobcu, ktorý bol prijatý v nadväznosti na uvedené stanovy, spresňuje, že žalobca „vstupuje do konania iba vtedy, keď jeho členovia podajú žiadosť o zápis do registra alebo o zamietnutie/odmietnutie zápisu do registra“. V prejednávanej veci je však nesporné, ako vyplýva z vyhlásenia o námietke podaného na nemeckých úradoch a zo žaloby podanej žalobcom na Všeobecný súd, že členovia žalobcu, ktorí podali žiadosti o zamietnutie alebo odmietnutie zápisu do registra prostredníctvom žalobcu, sú výrobcami alebo distribútormi goudy. Výrobcovia mlieka, ktorí sú prípadne členmi žalobcu, nepodali v tejto súvislosti námietku proti zápisu dotknutého CHZO do registra. Z toho vyplýva, že žalobca v nijakom prípade nemôže vstúpiť do konania pred Všeobecným súdom na účely zastupovania záujmov niektorých svojich členov, ktorí nepodali žiadosť o zamietnutie alebo odmietnutie zápisu dotknutého CHZO do registra.
59

V každom prípade článok 263 piaty odsek ZFEÚ nie je takej povahy, aby spochybnil súdnu právomoc Všeobecného súdu, ako je zakotvená v článku 263 prvom odseku druhej vete ZFEÚ (pozri body 49 a 52 vyššie). Akýkoľvek opačný výklad by totiž mohol ohroziť jasné rozdelenie, na strane jednej, zákonodarnej a výkonnej moci, a na strane druhej, zákonodarnej moci, z ktorého vychádzajú články 13 ZEÚ až 19 ZEÚ, rovnako ako aj povinnosť súdu Únie zabezpečiť „dodržiavanie práva pri výklade a uplatňovaní zmlúv“ ako to požaduje článok 19 ods. 1 druhá veta ZEÚ. Je to tak o to viac, že znenie článku 122 ods. 2 nariadenia o ochranných známkach č. 207/2009, podľa ktorého Komisia „vyžaduje zmenu alebo anulovanie všetkých protiprávnych [aktov] uvedených v odseku 1“, predpokladá zo strany tejto inštitúcie konštatovanie protiprávnosti, a preto skutočné posúdenie zákonnosti aktov predsedu ÚHVT, obdobne ako v prípade posúdenia súdom. Rovnako časť odseku 3 prvej vety uvedeného článku, podľa ktorej „členské štáty a každá priamo a osobne zainteresovaná osoba môže oznámiť Komisii každý [akt]… s tým, aby Komisia preskúmala zákonnosť takéhoto počínania“, preukazuje, že normotvorca Únie mal v úmysle zveriť Komisii právomoc kontroly, ktorá je obdobná právomoci súdu na základe článku 230 druhého a štvrtého odseku ES. Hoci z hľadiska uvedeného normotvorcu v okamihu prijatia článku 122 nariadenia o ochranných známkach č. 207/2009 ešte mohlo ísť o to, že taká právomoc kontroly zákonnosti prenesená na Komisiu vypĺňa prípadnú medzeru v systéme súdnej ochrany podľa Zmluvy, uvedená právomoc v každom prípade stratila dôvod existencie po nadobudnutí účinnosti článku 263 prvého odseku druhej vety ZFEÚ (pozri bod 56 vyššie).
Právomoci sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení sa obmedzujú na výkon súdneho preskúmania v súvislosti so správnymi aktmi, ktoré už Komisia prijala, a nevzťahujú sa na posúdenie otázok, o ktorých táto inštitúcia ešte nerozhodla. Takáto právomoc by totiž predstavovala prejudikovanie rozhodnutia vo veci samej a zámenu správneho a súdneho konania, čo je nezlučiteľné so systémom rozdelenia právomocí medzi Komisiu a súd Európskej únie. Sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení teda môže zabrániť Komisii vykonávať jej správne právomoci predtým, ako prijala konečný akt, ktorého výkonu chce žalobca zabrániť, iba za výnimočných okolností.

Preto je neprípustný návrh na nariadenie predbežného opatrenia, ktorého predmetom je jednak odklad výkonu budúceho rozhodnutia Komisie, ktorým sa zamieta žiadosť o dôverné zaobchádzanie s rozhodnutím Komisie, ktoré sa týka konania o uplatnení článku 81 ES, v rozsahu, v akom by toto rozhodnutie umožňovalo na základe nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie prístup k celému textu uvedeného rozhodnutia, a jednak príkaz Komisii, aby taký prístup neposkytla.

(pozri body 17, 18)
Uznesenie Všeobecného súdu (siedma komora) z 9. septembra 2013 – Planet/Komisia

(vec T‑489/12)

„Arbitrážna doložka — Šiesty rámcový program v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít — Zmluvy týkajúce sa projektov Ontogov, FIT a RACWeb — Oprávnené náklady — Nedostatok záujmu na konaní — Neprípustnosť“

1. Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Záujem na konaní — Nevyhnutnosť skutočne existujúceho záujmu — Posúdenie v čase podania žaloby — Podmienka, ktorú treba dodržať v rámci všetkých žalôb podaných na súd Únie — Záujem vzťahujúci sa na budúce a neisté situácie — Vylúčenie (články 263 ZFEÚ, 272 ZFEÚ a článok 340 prvý odsek ZFEÚ) (pozri body 31, 32, 48)

2. Žaloba o neplatnosť — Žaloba, ktorá sa v skutočnosti týka sporu zmluvnej povahy — Nedostatok právomoci súdu Únie — Neprípustnosť — Zmena kvalifikácie žaloby — Vylúčenie [články 256 ZFEÚ, 263 ZFEÚ, 272 ZFEÚ a 288 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 44 ods. 1 písm. c)] (pozri body 51 – 54)

Predmet

Žaloba podľa článku 272 ZFEÚ a článku 340 prvého odseku ZFEÚ, ktorou sa žiada určiť po prvé, že odmietnutie Komisie pripustiť ako oprávnené náklady určité sumy poskytnuté pred vykonaním zmlúv „Ontology enabled E‑Gov Service Configuration (Ontogov)“, „Fostering self‑adaptive e‑government service improvement using semantic technologies (FIT)“ a „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)“ uzavretých v rámci šiesteho rámcového programu v oblasti výskumu, technologického vývoja a demonštračných aktivít, ktoré prispievajú k realizácii európskeho priestoru výskumu a inovácií (2002 – 2006), predstavuje porušenie zmluvných povinností zo strany Komisie, a po druhé, že tieto sumy predstavujú oprávnené náklady a žalobkyňa ich nemusí vrátiť

Výrok

1. Žaloba sa zamieta ako neprípustná.
49

Za týchto podmienok sa riziko uvádzané Helénskou republikou, že okamžité spätné získanie sporných platieb v gréckom poľnohospodárskom odvetví môže spustiť demonštrácie, ktoré sa môžu zvrhnúť na násilie, nejaví výlučne hypotetické ani teoretické alebo neurčité. Nemožno totiž ignorovať možnosť, že proces vrátenia sporných platieb by určité kruhy verejne použili ako príklad nespravodlivosti spáchanej na poľnohospodárskej vrstve a že v súčasnej situácii plnej silných emócií by taká verejná diskusia vyvolala násilné demonštrácie, pričom nie je rozhodujúce, ktorá skupina obyvateľstva by mohla byť pôvodcom násilia, ktoré by si vyžiadalo ešte väčšie nasadenie poriadkových síl. Pritom je zrejmé, že narušenie verejného poriadku spôsobené takými demonštráciami a excesmi, ku ktorým – ako ukázali nedávne dramatické udalosti – by mohlo dôjsť, by spôsobili vážnu a nenapraviteľnú ujmu, na ktorú sa môže Helénska republika oprávnene odvolávať.
28

Tieto úvahy nevyvracia okolnosť, že ani samotné skutočné uverejnenie sporných informácií by pravdepodobne nespôsobilo, že by žalobkyne boli zbavené záujmu na konaní, pokiaľ ide o zrušenie napadnutého rozhodnutia. Dôvod toho je najmä ten, že akýkoľvek odlišný výklad, ktorý by prípustnosť žaloby podmieňoval sprístupnením alebo nesprístupnením namietaných údajov Komisiou, by Komisii dovoľoval vyhnúť sa súdnemu preskúmaniu odkazom na už vzniknutú situáciu (fait accompli), ktorá by nastala tým, že Komisia údaje sprístupní, aj keby to bolo protiprávne (pozri v tomto zmysle rozsudok Všeobecného súdu z 12. októbra 2007, Pergan Hilfsstoffe für industrielle Prozesse/Komisia, T-474/04, Zb. s. II-4225, body 39 až 41). Toto formálne zachovanie záujmu na konaní na účely sporu vo veci samej však nedokáže zabrániť tomu, aby zrušujúci rozsudok vydaný po uverejnení predmetných informácií nemal už žiadny potrebný účinok pre žalobkyne.
34

V prípade, ak by bol návrh na odklad výkonu rozhodnutia prijatý, Komisia by sporné dokumenty nemohla poskytnúť High Court, kým by Všeobecný súd v rámci konania vo veci samej nevydal rozsudok. Vedľajší účastník konania sa však domnieva, že ak by Všeobecný súd rozhodol v prospech Komisie, ale vydal by svoj rozsudok po tom, čo High Court prijal svoje rozhodnutie, bol by pripravený o dokumenty potrebné pre svoj návrh a odklad výkonu by znamenal pre žalobkyňu výhodu z účinkov konečného rozsudku vydaného v jej prospech, zatiaľ čo Všeobecný súd by zamietol žalobu vo veci samej ako nedôvodnú.
30

So zreteľom na vyššie uvedené treba vychádzať z toho, že zamietnutie prejednávanej žiadosti o právnu pomoc iba z dôvodu, že žiadateľ nepredložil povolenie vnútroštátneho orgánu stanovené v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 765/2006, napriek tomu, že žiadosť o poskytnutie právnej pomoci spĺňa podmienky stanovené rokovacím poriadkom, ako sú pripomenuté v bode 14 vyššie, by predstavovalo zásah do základného práva, ktorým je právo na účinný prostriedok nápravy.
V kontexte vecí týkajúcich sa verejného obstarávania treba zohľadniť zvláštnu úlohu, ktorú má konanie o nariadení predbežných opatrení. Pritom treba zobrať do úvahy aj právny rámec, ktorý európsky normotvorca zaviedol pre verejné obstarávanie realizované verejnými obstarávateľmi členských štátov. Ako stanovuje odôvodnenie 40 delegovaného nariadenia č. 1268/2012 o pravidlách uplatňovania nariadenia č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, hmotnoprávne pravidlá verejného obstarávania by mali konkrétne vychádzať zo smernice 2004/18/ES o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby.

Okrem toho, ako uvádzajú odôvodnenia 1 až 3 smernice 89/665 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, na zabezpečenie účinného uplatňovania týchto predpisov považoval normotvorca za potrebné zaviesť súbor procesných pravidiel, ktoré by poskytovali rýchle opravné prostriedky v štádiu, keď protiprávne konanie ešte možno zmysluplne napraviť. Vzhľadom na krátke trvanie konaní o verejnom obstarávaní je úlohou sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení, ktorú mu normotvorca stanovil podľa článku 2 ods. 1 smernice 89/665, zabezpečiť, aby predbežné opatrenia boli dostupné v prípadoch verejných obstarávaní spadajúcich do právomoci členských štátov, a to bez ohľadu na to, či už bola skôr podaná žaloba. Ako ďalej vyplýva z odôvodnení 2, 3 a 5 a z článku 2 ods. 1 smernice 89/665, predbežné opatrenia sú v osobitnom kontexte verejného obstarávania považované nielen za prostriedok na prerušenie verejného obstarávania, ale prinajmenšom v rovnakej miere za prostriedok nápravy zjavného protiprávneho konania, o ktorom by sa inak rozhodovalo v konaní vo veci samej.

Hoci také úvahy nemôžu spochybniť uplatniteľnosť článku 104 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, ktorým sa vykonávajú články 278 ZFEÚ a 279 ZFEÚ a podľa ktorého sa požaduje, aby bola hlavná žaloba podaná pred podaním návrhu na predbežné opatrenie, treba ich zohľadniť z dôvodu, že účelom predbežných opatrení podľa hlavy III rokovacieho poriadku, rovnako ako na vnútroštátnej úrovni, je v prípadoch verejného obstarávania zabezpečiť účinnú súdnu ochranu, pokiaľ ide o uplatniteľnosť pravidiel verejného obstarávania vzťahujúcich sa na inštitúcie a orgány Únie, ktoré v podstate vychádzajú zo smernice 2004/18. S tým súvisí skutočnosť, že hoci sudca rozhodujúci o predbežných opatreniach v zásade nie je povinný vykonať v konaní o nariadení predbežných opatrení tak dôkladné posúdenie ako v konaní vo veci samej, nemožno tento záver vykladať tak, že dôkladné posúdenie je absolútne zakázané.

V dôsledku toho treba preskúmať, či žalobkyne predložili dostatočné dôkazy preukazujúce splnenie podmienky fumus boni iuris ich tvrdení v tom zmysle, že vzniká vážne podozrenie, že napadnuté rozhodnutie v oblasti verejného obstarávania je po právnej stránke nesprávne.

(pozri body 18 – 23)
Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 16. októbra 2013 – Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi/Komisia

(vec T-462/13 R)

„Predbežné opatrenie — Štátna pomoc — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie, ako aj zrušenie zostávajúcich platieb — Návrh na odklad výkonu — Neexistencia naliehavosti“

1. Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Odklad výkonu — Predbežné opatrenia — Podmienky nariadenia — Fumus boni iuris — Naliehavosť — Vážna a nenapraviteľná ujma — Kumulatívna povaha — Zváženie všetkých dotknutých záujmov — Voľná úvaha sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení (článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 ZFEÚ a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 104 ods. 2) (pozri body 15-17)

2. Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Odklad výkonu — Predbežné opatrenia — Podmienky nariadenia — Naliehavosť — Vážna a nenapraviteľná ujma — Dôkazné bremeno — Rozhodnutie Komisie nariaďujúce vymáhanie štátnej pomoci — Situácia, ktorá môže vážne ohroziť plnenie úloh služby vo verejnom záujme územnou jednotkou spravujúcou sa verejným právom — Nedostatok (články 278 ZFEÚ a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 104 ods. 2) (pozri body 23, 24)

3. Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Odklad výkonu — Predbežné opatrenia — Podmienky nariadenia — Naliehavosť — Rozhodnutie Komisie nariaďujúce vymáhanie štátnej pomoci — Rozhodnutie adresované členskému štátu a nie príjemcovi — Zohľadnenie vnútroštátnych vykonávacích opatrení — Opatrenia, ktoré nie sú záväzné — Neexistencia naliehavosti (články 278 ZFEÚ, 279 ZFEÚ a článok 288 štvrtý odsek ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 104 ods. 2) (pozri body 29-31, 39)

4. Konanie o nariadení predbežného opatrenia — Odklad výkonu — Podmienky nariadenia — Naliehavosť — Vážna a nenapraviteľná ujma — Rozhodnutie nariaďujúce vymáhanie štátnej pomoci — Existencia opravných prostriedkov pred vnútroštátnym súdom proti vnútroštátnym vykonávacím opatreniam — Právomoc súdu Únie zohľadniť tieto opravné prostriedky v rámci meritórneho posúdenia návrhu na nariadenie predbežného opatrenia — Neexistencia nenapraviteľnosti (článok 278 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 104 ods. 2) (pozri body 34-36)

Predmet

Návrh na odklad výkonu článkov 3 a 4 rozhodnutia Komisie C(2013) 3204 final z 19. júna 2013 týkajúceho sa štátnej pomoci SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) poskytnutej Španielskom na podporu digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených oblastiach a v menej obývaných oblastiach (s výnimkou Castilla-La Mancha)

Výrok

1. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.
2.

Európskej komisii sa ukladá povinnosť zakázať EFSA, aby uverejnil verziu častí preskúmania (Peer Review Report) a záverečného dodatku týkajúceho sa účinnej látky fosfonátov draselných, ktorá je podrobnejšia než verzia obsahujúca utajované skutočnosti obsiahnuté v liste spoločností Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd a Luxembourg Industries Ltd z 25. februára 2013, zahrnuté do prílohy A 3 hlavnej žaloby.