37

V bodoch 28 až 42 už citovaného rozsudku Budějovický Budvar bol spor vo veci samej zhrnutý takto: „28 Budvar uvádza na trh pivo, najmä pod ochrannou známkou Budějovický Budvar a Budweiser Budvar, a vyváža pivo s názvom ‚Budweiser Budvar‘, predovšetkým do Rakúska. 29 Ammersin uvádza na trh najmä pivo s názvom American Bud vyrábané v pivovare Anheuser-Busch, pričom toto pivo kupuje od spoločnosti Josef Sigl KG (ďalej len ‚Josef Sigl‘), so sídlom v Obertrume (Rakúsko), ktorá je výlučným dovozcom uvedeného piva do Rakúska. 30 Návrhom na začatie konania, podaným 22. júla 1999, požiadal Budvar vnútroštátny súd, aby spoločnosti Ammersin nariadil nepoužívať na rakúskom území v rámci jej obchodnej činnosti označenie Bud alebo podobné označenia vyvolávajúce pravdepodobnosť zámeny v súvislosti s pivom alebo podobnými výrobkami alebo vo vzťahu k týmto výrobkom okrem prípadu, že ide o výrobky spoločnosti Budvar. Táto spoločnosť okrem toho navrhla zrušenie všetkých označení, ktoré sú v rozpore s uvedeným zákazom, predloženie účtov a zverejnenie rozsudku. Súčasťou žaloby bol aj návrh na prijatie predbežných opatrení. 31 Žaloba spoločnosti Budvar vo svojej podstate spočíva na dvoch samostatných právnych základoch. 32 Po prvé Budvar tvrdí, že ochranná známka American Bud zapísaná ako ochranná známka spoločnosti Anheuser-Busch je podobná jej vlastným prioritným ochranným známkam, ktoré požívajú v Rakúsku ochranu, teda ochranným známkam Budweiser, Budweiser Budvar a Bud, čo vedie k pravdepodobnosti zámeny v zmysle právnej úpravy proti nekalej súťaži. 33 Po druhé Budvar uvádza, že používanie označenia American Bud pre pivo pochádzajúce z iného štátu, ako je Česká republika, je v rozpore s ustanoveniami dvojstranného dohovoru, lebo označenie Bud uvedené v prílohe B dvojstrannej dohody predstavuje podľa článku 6 uvedeného dohovoru chránené označenie, ktoré je z tohto dôvodu vyhradené českým výrobkom. 34 Vnútroštátny súd nariadil 15. októbra 1999 predbežné opatrenia, ktoré navrhoval Budvar. 35 Oberlandesgericht Wien (Rakúsko) nevyhovel žalobe, ktorú spoločnosť Ammersin podala proti týmto opatreniam, a odvolanie podané na Oberster Gerichtshof (Rakúsko) bolo zamietnuté. Keďže konanie o nariadení predbežného opatrenia sa skončilo, v súčasnosti o veci samej rozhoduje HandelsgerichtWien. 36 Vnútroštátny súd poukazuje na to, že predtým ako Budvar podal žalobu vo veci samej, podal už na Landesgericht Salzburg (Rakúsko) z hľadiska predmetu aj právneho základu rovnakú žalobu, ale proti Josefovi Siglovi. 37 V tejto paralelnej veci Landesgericht Salzburg uznesením nariadil navrhované predbežné opatrenia, pričom Oberlandesgericht Linz (Rakúsko) nevyhovel odvolaniu, ktoré bolo proti tomuto uzneseniu podané. Uznesením z 1. februára 2000 Oberster Gerichtshof zamietol opravný prostriedok ‚Revision‘ proti uzneseniu vydanému v odvolacom konaní a potvrdil predbežné opatrenia. 38 Vnútroštátny súd poukazuje na to, že uvedené uznesenie Oberster Gerichtshof je vo svojej podstate založené na nasledujúcich úvahách. 39 Oberster Gerichtshof, ktorý svoje preskúmanie obmedzil na dôvod založený na dvojstrannom dohovore, usúdil, že zákaz navrhovaný v súvislosti so žalovaným Josefom Siglom môže predstavovať prekážku voľnému pohybu tovaru v zmysle článku 28 ES. 40 Dospel však k záveru, že táto prekážka je v súlade s článkom 28 ES, lebo ochrana označenia Bud, tak ako vyplýva z dvojstranného dohovoru, spadá do pôsobnosti ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva v zmysle článku 30 ES. 41 Podľa vnútroštátneho súdu Oberster Gerichtshof rozhodol, že označenie Bud je ‚jednoduchým zemepisným označením alebo nepriamym údajom o pôvode‘, teda označením, ktoré nepredpokladá, že sú dodržiavané záruky spájané s označením pôvodu, akými sú dodržiavanie noriem kvality alebo zhotovenia pri výrobe, ktoré sú stanovené a kontrolované príslušnými orgánmi, alebo osobitné vlastnosti výrobku. Označeniu Bud okrem toho prináleží ‚absolútna ochrana‘, teda ochrana bez ohľadu na akúkoľvek pravdepodobnosť zámeny alebo uvedenie do omylu. 42 Vnútroštátny súd s ohľadom na tvrdenia prednesené pred ním usúdil, že existuje primeraná pochybnosť, pokiaľ ide o odpovede na otázky práva Spoločenstva vyplývajúce z veci samej, a to najmä preto, lebo judikatúra Súdneho dvora neumožňuje určiť, či údaje o zemepisnom pôvode nazývané ‚jednoduché‘, z ktorých nevyplýva nebezpečenstvo uvedenia do omylu, spadajú tiež do pôsobnosti ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva v zmysle článku 30 ES.“