ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Po skončení platnosti študijného víza, ktoré mu udelili írske orgány, pán M. podal 21. mája 2008 žiadosť o azyl na Office of the Refugee Applications Commissionner (Úrad komisára pre žiadosti o azyl) ( 4 ). Po zamietnutí tejto žiadosti pán M. podal 31. decembra 2008 žiadosť o doplnkovú ochranu, ktorá bola 24. septembra 2010 tiež zamietnutá. Minister for Justice, Equality and Law Reform konštatoval, že vzhľadom na závažné pochybnosti o hodnovernosti jeho tvrdení nemožno preukázať, že v prípade vrátenia do krajiny pôvodu by mu hrozilo vážne bezprávie, čo by odôvodňovalo poskytnutie doplnkovej ochrany.
43.

Príloha II časť I nariadenia č. 1371/2007 výslovne odkazuje na akékoľvek „činnosti, ktoré môžu narušiť spoje alebo spôsobiť ich meškanie“. Ako zdôraznila poľská vláda, oslabilo by to práva cestujúcich, čo by bolo v rozpore s cieľom nariadenia č. 1371/2007, ktorým je dosiahnuť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľa (pozri odôvodnenie 2), keby meškania a výluky vlakov nepatrili medzi tieto „činnosti“. Okrem toho by bolo v rozpore s cieľmi nariadenia č. 1371/2007, keby tieto informácie boli úmyselne poskytnuté až po tom, ako sa cestujúci dostal do stanice, kde by chcel nastúpiť na ďalší prípoj, a tu by na obrazovke po prvýkrát uvidel, že jeho prípoj má meškanie.
50.

Toto tvrdenie nie je samozrejme rozhodujúce a mohlo by sa použiť aj v opačnom zmysle – ak by chcel zákonodarca uplatňovanie smernice obmedziť iba na výrobky určené na medicínske účely, mohol túto skutočnosť konkretizovať, ako to urobil v súvislosti s počítačovým programom. Aj v tomto prípade je však podľa môjho názoru najzaujímavejšou skutočnosťou odkaz na vôľu výrobcu – to potvrdzuje, že objektívne skutočnosti charakterizujúce výrobok nie sú jediným faktorom, ktorý je možné zobrať do úvahy na účel určenia, či predmetný výrobok spadá do rozsahu pôsobnosti smernice.
19.

Všeobecný súd pripomenul relevantnú judikatúru a zdôraznil, že súd nemôže dospieť k záveru, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukázala existenciu daného porušenia, ak pochybnosť v tomto ohľade naďalej trvá, najmä v rámci žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia ukladajúceho pokutu, a to v súlade so zásadou prezumpcie neviny zakotvenou v článku 6 ods. 2 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd ( 8 ). Zamietol výhradu vznesenú E.ON Energie, ktorá bola založená na údajnej analógii s judikatúrou týkajúcou sa zosúladených postupov, podľa ktorej stačí, aby podnik uviedol argumentáciu, ktorá stavia skutočnosti uvedené Komisiou na účely záveru o existencii porušenia do iného svetla, a uviedol, že táto judikatúra sa neuplatňuje, pretože Komisia sa opiera o priame dôkazy. V bode 56 napadnutého rozsudku preto Všeobecný súd vysvetlil, že „ak sa Komisia opiera o dôkazy, ktoré sú v zásade dostatočné na preukázanie existencie porušenia…, prináleží dotknutému podniku z hľadiska práva dostatočne preukázať jednak existenciu okolnosti, na ktorú sa odvoláva, a jednak, že táto okolnosť spochybňuje dôkaznú hodnotu[ ( 9 )] dôkazov, o ktoré sa opiera Komisia“.
27.

Ak by sme teda vychádzali len z francúzskej verzie, mohli by sme dospieť k záveru, že možnosť podania žiadosti o informácie nie je časovo obmedzená. Vzhľadom na to, že nie je možné vyvodiť jasný záver len na základe týchto rozdielov, je však potrebné preskúmať predmetné ustanovenie v jeho kontexte s prihliadnutím najmä na jeho cieľ. ( 11 )
56.

V opačnom prípade by sa javilo ako zložité, ak by sa zdaniteľné osoby sústavne odvolávali na práve prebiehajúci kalendárny rok. Ak by to bolo tak, zdaniteľná osoba by v čase poskytovania služby nevedela a nemohla vedieť, či uskutoční plnenie oslobodené od dane, pokiaľ by nepoznala podiel nákladov znášaných v priebehu daného roka.
24.

Na základe znenia a vývoja článku 32 nariadenia č. 44/2001, ako aj všeobecnej štruktúry a cieľov tohto nariadenia Samskip GmbH pripomína, že by bolo v rozpore s cieľom vytvorenia jednotného európskeho justičného priestoru len všeobecné vylúčenie rozhodnutia, ktoré by boli kvalifikované ako „rozsudky o prípustnosti“ na základe buď práva členského štátu pôvodu, alebo práva členského štátu, v ktorom sa o uznanie žiada, z pôsobnosti článkov 32 a 33 tohto nariadenia. Aj keď si podľa Samskip GmbH možno položiť otázku, či sa predbežné procesné rozhodnutia, akým je príkaz určený účastníkovi konania dostaviť sa osobne pred súd alebo rozhodnutie ukladajúce opatrenie na vykonanie dokazovania, môžu považovať za „rozsudky“ v zmysle článkov 32 a 33 nariadenia č. 44/2001, nemá táto otázka praktický význam, lebo takéto rozhodnutia nemôžu mať cezhraničné záväzné účinky. Naopak, rozhodnutie, ktorým sa deklaruje návrh za neprípustný z dôvodu nedostatku právomoci súdu, ktorý vec prejednával, a ukončuje konanie, môže vyvolať cezhraničné účinky, a musí byť teda uznané. V opačnom prípade by žalobca mohol ignorovať toto rozhodnutie a podať znovu žalobu pred súdom iného členského štátu, čo by bolo v rozpore s cieľom nariadenia č. 44/2001, ktorým je predchádzanie dvojitým alebo súbežným konaniam, ako aj potenciálne rozporuplným rozhodnutiam.
52.

V prvom rade, ako už bolo uvedené v bode 49 týchto návrhov, ak má vnútroštátny súd pochybnosti o zákonnosti rozhodnutia, má možnosť položiť prejudiciálnu otázku týkajúcu sa platnosti rozhodnutia Komisie. Ak by však rozhodnutie bolo určené konkrétnej osobe, táto osoba by musela napadnúť jeho platnosť podaním žaloby na Všeobecnom súde. ( 25 ) V takom prípade – o aký ide v prejednávanej veci – by vnútroštátny súd mal možnosť prerušiť konanie až do vydania konečného rozhodnutia súdov Únie. Vyplýva to z článku 16 ods. 1 citovaného nariadenia č. 1/2003, ktorý stanovuje, že keď vnútroštátne súdy môžu prijať „rozhodnuti[a], ktoré by boli v rozpore s rozhodnutím, ktoré Komisia zamýšľa prijať v konaní, ktoré začala“, majú „posúdiť, či je nevyhnutné prerušiť príslušné konanie“. Ak by teda Rechtbank mal pochybnosti o platnosti rozhodnutia a navyše by zistil, že toto rozhodnutie je predmetom konania pred súdmi Únie, prerušenie vnútroštátneho konania by zabránilo akémukoľvek riziku rozporu rozhodnutí vydaných súdmi Únie a belgickým súdom.
29.

V tejto veci zákon o odpustení dlhov umožňuje odpustiť dlhy dlžníkom, pri ktorých nemožno predpokladať, že ich v blízkej budúcnosti uhradia, a ktorých osobné pomery a finančná situácia preukazujú, že je odôvodnené priznať im odpustenie dlhov. Ak by bolo priznanie tejto podpory podmienené bydliskom vo Švédsku, osoba, ktorej by mohli byť dlhy odpustené, by sa nemohla presťahovať do iného členského štátu, aby sa tam zamestnala. Prekážka voľného pohybu pracovníkov preto vyplýva zo skutočnosti, že podmienka bydliska môže dlžníka odradiť od presťahovania sa do iného členského štátu, aby sa tam zamestnal. Z rovnakého dôvodu je dlžník (ako pán Radziejewski), ktorý sa odsťahoval zo Švédska do iného členského štátu, aby tam vykonával prácu, znevýhodnený len na základe toho, že vykonal svoje právo na voľný pohyb.
103.

Rada by som ešte niečo dodala. Právna zástupkyňa Nemecka na pojednávaní použila príklad ukradnutej husi. Tvrdila, že keby bol tento členský štát požiadaný vykonať európsky zatykač v súvislosti s uvedeným trestným činom, za ktorý by vydávajúci členský štát ukladal trest odňatia slobody jeden až šesť rokov, výkon zatykača by bol odmietnutý. Zastávala názor, že takéto odmietnutie by bolo odôvodnené na základe doktríny proporcionality, a v súvislosti s tým sa v konaní pred Súdnym dvorom odvolávala na článok 49 ods. 3 Charty, podľa ktorého „prísnosť trestov nesmie byť neprimeraná trestnému činu“. Súdny dvor ešte musí rozhodnúť o výklade tohto článku. V kontexte dohovoru ESĽP rozhodol, že kým otázky týkajúce sa primeraného trestania v zásade väčšinou nepatria do oblasti pôsobnosti Dohovoru, trest, ktorý je „značne neprimeraný“, by mohol predstavovať nežiaduce zaobchádzanie, ktoré je v rozpore s článkom 3, avšak toto kritérium je splnené iba za „mimoriadnych a ojedinelých okolností“ ( 62 ). Bolo by zaujímavé diskutovať o výklade, ktorý sa má poskytnúť článku 49 ods. 3 Charty vzhľadom na výklad ustanovení článku 3 Dohovoru poskytnutý ESĽP. Touto otázkou sa však nebudem zaoberať, a to z jednoduchého dôvodu, pretože nevznikla v prejednávanom prípade. Aj keby sa predpokladalo, že takýto prístup vykonávajúcich súdnych orgánov v Nemecku by predstavoval nesplnenie povinnosti tohto členského štátu dodržiavať záväzky podľa rámcového rozhodnutia, neodôvodňovalo by to, na účely piatej otázky, odmietnutie vykonávajúceho členského štátu vykonať európsky zatykač vydaný v Nemecku.
24.

Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či v prípade, že by uvedené uzatvorenie predstavovalo okolnosť presahujúcu rámec mimoriadnych okolností, avšak ako také by neoslobodzovalo leteckého dopravcu od jeho povinnosti poskytnúť starostlivosť cestujúcim, ktorých let bol zrušený, sú články 5 a 9 tohto nariadenia neplatné v rozsahu, v akom sú v rozpore so zásadami proporcionality a zákazu diskriminácie, so zásadou „spravodlivého vyváženia záujmov“ zakotvenou v Montrealskom dohovore, ako aj s článkami 16 a 17 Charty.
32.

V prílohe II zákona o utečencoch z roku 1996 je uvedené, že Refugee Appeals Tribunal sa skladá z predsedu a z riadnych členov, ktorých Minister for Justice, Equality and Law Reform so súhlasom Minister for Finance považuje za nevyhnutných na rýchle vybavenie vecí prejednávaných na Refugee Appeals Tribunal a každý z nich musí mať pred vymenovaním aspoň päťročnú prax ako barrister alebo solicitor. Členov Refugee Appeals Tribunal menuje Minister for Justice, Equality and Law Reform. Každý riadny člen je vymenovaný na trojročné funkčné obdobie za podmienok, ktoré určuje Minister for Justice, Equality and Law Reform pri jeho menovaní, ak táto príloha nestanovuje inak. Predseda Refugee Appeals Tribunal vykonáva svoju funkciu na základe písomnej zmluvy o výkone funkcie upravujúcej podmienky, ktoré v prípade potreby môže stanoviť Minister for Justice, Equality and Law Reform so súhlasom Minister for Finance. Každý riadny člen poberá odmenu, náhrady a sú mu preplácané náklady, o čom v prípade potreby rozhoduje Minister for Justice, Equality and Law Reform so súhlasom Minister for Finance.
78.

Hoci existujú určité rozdiely medzi úvahami, ktoré uviedli tieto dva súdy, z uvedených rozhodnutí v podstate vyplýva, že právo na krátke spravodajstvo by sa nemalo poskytovať bezodplatne, a teda že by sa zaň mala zaplatiť primeraná odplata alebo poskytnúť primeraná protihodnota. Z tohto hľadiska sa majú zohľadniť náklady na nadobudnutie výhradných práv. Tieto dva súdy tiež uvádzajú, že takáto protihodnota by nemala byť stanovená na takej úrovni, ktorá by bránila právu odvysielať krátke spravodajstvo.
20.

Vnútroštátny súd poukazuje na to, že O.P.A.P. rozšírila svoju činnosť do zahraničia. Ako sa totiž uvádza v odôvodnenom stanovisku z 28. februára 2008, ktoré zaslala Komisia Európskych spoločenstiev Helénskej republike, O.P.A.P. v súlade s dohodou medzi Gréckom a Cyprom založila k 31. marcu 2005 na Cypre už 206 stávkových kancelárií. O.P.A.P. založila v roku 2003 spoločnosť s názvom O.P.A.P. Kiprou Ltd a v roku 2004 spoločnosť s názvom O.P.A.P. International Ltd, od roku 2003 vlastní 90 % akcií spoločnosti O.P.A.P. Glory Ltd a 20 % spoločnosti Glory Technology Ltd a v roku 2004 založila v Grécku spoločnosť s názvom O.P.A.P. Parokhis Ipiresion A.E.
25.

Nie som si tým síce istý, ale zdá sa mi, že Všeobecnému súdu išlo o to, aby v týchto dvoch rozsudkoch, a to v napadnutom rozsudku a v už citovanom rozsudku Pegler/Komisia dospel ku konzistentnému riešeniu. Keď totiž zrušil článok 1 sporného rozhodnutia, pokiaľ ide o účasť spoločnosti Pegler na protiprávnom správaní v období od 31. decembra 1988 do 29. októbra 1993 ( 12 ), zdá sa mi, že považoval za neprijateľné neurobiť to isté v súvislosti so spoločnosťou Tomkins, lebo sa domnieval, že jej zodpovednosť ako materskej spoločnosti nemôže ísť nad rámec zodpovednosti jej dcérskej spoločnosti Pegler. ( 13 )
51.

Možno predpokladať, že ak by chcel normotvorca uviesť aj lekárske vybavenie na veterinárne použitie, ako je to v prípade farmaceutických výrobkov uvedených v kategórii 3, výslovne by ho zahrnul do kategórie 4. Preto je zrejmé, že uplatnenie zníženej sadzby DPH na lekárske pomôcky, materiál, vybavenie a zariadenia používané na diagnostikovanie a liečenie chorôb zvierat nie je v súlade so smernicou o DPH.
13.

Dňa 9. mája 2001 sa spoločnosť 3D I rozhodla, že za kapitálový zisk vyplývajúci z uvedenej transakcie zaplatí taliansku náhradnú daň so sadzbou vo výške 19 % v súlade s článkom 1 ods. 1 a článkom 4 ods. 2 legislatívneho dekrétu č. 358/1997, a to namiesto bežnej sadzby vo výške 33 % platnej podľa príslušných talianskych daňových predpisov. Spoločnosť 3D I sa tým vzdala režimu daňovej neutrality upraveného v článku 2 ods. 2 legislatívneho dekrétu č. 544/1992. Na základe posledného uvedeného ustanovenia by bola spoločnosť 3D I oslobodená od povinnosti platiť daň z kapitálového zisku, ktorý vznikol v okamihu prevodu, tak ako to vyžaduje článok 2 smernice 90/434 v spojení s jej článkom 4. Náhradná daň, ktorú spoločnosť 3D I zaplatila talianskym daňovým orgánom, predstavovala 5732298000 lír, teda 2960484,85 eura.
16.

Hazem Kamel Ismail žil so svojou rodinou v utečeneckom tábore Ein el-Hilweh. Počas ozbrojených bojov medzi islamistickou skupinou Fatah a skupinou Jund el-Sham chceli extrémisti pre svoje operácie používať strechu jeho domu. Po tom, ako to nedovolil, sa mu vojaci vyhrážali a považovali ho za nepriateľského agenta. Keďže nepatril do žiadnej organizácie, ktorú by mohol zmobilizovať na svoju ochranu, opustil so svojou rodinou utečenecký tábor a odišiel do Bejrútu. Tam sa však necítili byť v bezpečí, a preto utiekli do Maďarska. Tu predložili potvrdenie Palestínskeho ľudového výboru o tom, že museli opustiť utečenecký tábor Ein el-Hilweh z dôvodu bezpečnosti a vyhrážok radikálnych islamistov, ako aj fotografie ich zničeného domu. BAH mu nepriznal postavenie utečenca, ale rodine poskytol subsidiárnu ochranu.
31.

Ak predajcovia na diaľku predávali priamo zákazníkom ako tretím osobám, ako tvrdila vláda Spojeného kráľovstva, bolo by v prvom rade jasné, že „provízie“ poskytnuté obchodnému zástupcovi za nákupy zákazníkov ako tretích osôb nemôžu predstavovať v prípade predaja tovaru predajcami na diaľku zákazníkom ako tretím osobám vrátenie protiplnenia. V tomto prípade by bolo irelevantné, že predajcovia na diaľku napokon prijali len katalógovú cenu zaplatenú zákazníkmi ako tretími osobami zníženú o „provízie“ vyplatené obchodným zástupcom. Súdny dvor opakovane rozhodol, že v situácii, v ktorej je do platobného procesu zapojená tretia osoba, ktorá si na základe toho ponechá časť kúpnej ceny zaplatenej kupujúcim, je základ dane za plnenie predajcu poskytované kupujúcemu aj napriek tomu tvorený plnou kúpnou cenou. ( 7 ) Nič iné nemôže platiť ani v tomto prípade, a to ani keď si obchodný zástupca časť kúpnej ceny zaplatenej zákazníkom priamo neponechal, ale mu bola vyplatená dodatočne.
46.

Ak sa rozhodne, že platba by nemala byť schválená, zdá sa, že K. Antonopoulosovi to nebude brániť v tom, aby sa domáhal náhrady škody od správnych súdov, ktoré nebudú viazané rozhodnutím, a azda ju aj získal. ( 28 ) Zdá sa teda, že akýkoľvek nárok na odmenu, ktorý K. Antonopoulos môže mať, nie je nijako záväzne ovplyvnený nepriaznivým rozhodnutím Elegktiko Synedrio. Za týchto okolností by sa mohlo javiť rozumné domnievať sa, že len samotným správnym súdom, ktorých rozhodnutia by boli konečné a záväzné voči všetkým stranám, prináleží predložiť návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor. To však neplatí v opačnom prípade – t. j. komisár sa nemôže tiež obrátiť na správne súdy, aby rozhodli o neschválení výdavkov napriek tomu, že sekcia rozhodla inak. ( 29 ) Ak sekcia rozhodne, že výdavky musia byť schválené, jej rozhodnutie komisár nemôže napadnúť a samotná podstata sporu nasvedčuje, že ani ministerstvo, ani K. Antonopoulos sa nebudú snažiť ho napadnúť. V tomto prípade sa prijme konečné a právne záväzné rozhodnutie a nebude existovať žiadna možnosť podať opravný prostriedok na akýkoľvek iný súdny orgán, či už formou odvolania alebo prostredníctvom akéhokoľvek iného druhu konania – a preto, keby sa Elegktiko Synedrio nepovažoval za vnútroštátny súdny orgán, neexistovala by žiadna možnosť podať návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor. ( 30 )
9.

Na doplnenie je potrebné pripomenúť vysvetlenia v odôvodneniach 1, 6, 8, 14, 15, 22 a 34 nariadenia č. 1/2003: „(1) Na vytvorenie systému, ktorý zabezpečí nerušenú hospodársku súťaž na [vnútornom] trhu, sa musia články 81 a 82 Zmluvy uplatňovať v [Únii] účinne a jednotne. … … (6) Aby bolo zabezpečené účinné uplatňovanie súťažných pravidiel [Únie], orgány hospodárskej súťaže členských štátov by mali pri ich uplatňovaní užšie spolupracovať. Na tento účel by mali byť oprávnené uplatňovať právo [Únie]. … (8) Aby sa zabezpečilo účinné uplatňovanie súťažných pravidiel [Únie] a primerané fungovanie mechanizmu spolupráce obsiahnutého v tomto nariadení, je potrebné zaviazať orgány hospodárskej súťaže a súdy členských štátov, aby uplatňovali aj články 81 [ES] a 82 [ES] tam, kde uplatňujú vnútroštátne súťažné právo na dohody a postupy, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. Aby sa vytvorili podmienky pre dohody, rozhodnutia a zosúladené postupy združení podnikov v rámci vnútorného trhu, je tiež… potrebné stanoviť vzťah medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi a súťažným právom [Únie].Na tento účel je potrebné zabezpečiť, aby uplatňovanie vnútroštátneho súťažného práva na dohody, rozhodnutia a zosúladené postupy v zmysle článku 81 ods. 1 [ES] nemohlo viesť k zákazu dohôd, rozhodnutí a zosúladených postupov, ak nie sú zakázané podľa súťažného práva [Únie]. … … (14) Vo výnimočných prípadoch, keď si to vyžaduje verejný záujem [Únie] môže byť pre Komisiu účelné prijať rozhodnutie deklaratívneho charakteru, v ktorom stanoví, že zákaz podľa článku 81 [ES] alebo článku 82 [ES] neplatí, aby sa vysvetlil právny stav a zabezpečilo jednotné uplatňovanie práva v [Únii], najmä vzhľadom na nové typy dohôd alebo postupov, ktoré neboli riešené v existujúcom precedentnom práve a administratívnom postupe. (15) Komisia a orgány hospodárskej súťaže by mali spoločne vytvoriť sieť verejných orgánov, ktoré v úzkej spolupráci uplatňujú pravidlá hospodárskej súťaže [EÚ]. … … (22) Aby sa zabezpečila zhoda so zásadami právnej istoty a jednotným použitím súťažných pravidiel [Únie] v systéme paralelných právomocí, musí sa zabrániť sporným rozhodnutiam. … … (34) Zásady stanovené v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] uplatňované… určili centrálnu úlohu orgánom [Únie]. Táto centrálna úloha by mala byť zachovaná pri súčasnej užšej spolupráci členských štátov pri uplatňovaní súťažných pravidiel [Únie]. … …“
48.

V rozsahu, v akom vnútroštátny súd žiada o usmernenie týkajúce sa otázky, či podmienka bydliska na účely zaradenia do evidencie je v rozpore s článkom 45 ZFEÚ, nie je potrebné posúdiť, či jednoduchá požiadavka zaradenia do evidencie je sama osebe prekážkou. Vzhľadom na to, že Luxembursko trvá na tom, že predmetné vnútroštátne opatrenie neukladá podmienku bydliska, a vzhľadom na to, že členské štáty, ktoré predložili vyjadrenia, preskúmali toto opatrenie, ako by išlo o jednoduchú podmienku zaradenia do evidencie, musím toto stanovisko podporne zvážiť.
67.

Zavedenie jednotného súdneho rozhodnutia uplatniteľného vo všetkých členských štátoch by sa tak stalo komplikovanejším, pretože celková suma pohľadávky by bola rozčlenená na rôzne zložky, čo by vyžadovalo existenciu veľkého množstva súdnych rozhodnutí spojenú s nárastom počtu súdnych sporov, s predĺžením lehôt a so zvýšením nákladov, a to by malo za následok sťaženie vymáhania dlžných súm, prinajmenšom z dôvodu, že by bolo potrebné začať veľký počet konaní namiesto jedného.
5.

Odôvodnenia 31 až 33 smernice o povolení stanovujú: „(31) Systémy pre správne poplatky by nemali skresliť súťaž alebo vytvoriť prekážky pre prístup na trh. … (32) Okrem správnych poplatkov, poplatky za používanie môžu byť ukladané za používanie rádiových frekvencií a čísel ako nástroja na zabezpečenie optimálneho použitia takýchto zdrojov. Takéto poplatky by nemali prekážať rozvoju novátorských služieb a súťaže na trhu. Táto smernica je použiteľná bez toho, aby bol dotknutý účel, na ktorý sú použité poplatky na práva za používanie. Takéto poplatky môžu byť napríklad používané na financovanie činností národných regulačných orgánov, ktoré nemôžu byť pokryté správnymi poplatkami. Tam, kde v prípade súťažných alebo porovnávacích výberových postupov poplatky za práva na používanie rádiových frekvencií pozostávajú úplne alebo čiastočne z jednorazovej sumy, platobné úpravy by mali zabezpečiť, aby takéto poplatky v praxi neviedli k výberu na základe kritérií nesúvisiacich s cieľom zabezpečenia optimálneho použitia rádiových frekvencií. … (33) Môže byť potrebné, aby členské štáty zmenili a doplnili práva, podmienky, postupy, sadzby a poplatky vzťahujúce sa na všeobecné povolenie a práva na používanie tam, kde je to objektívne odôvodnené. Takéto zmeny a doplnenie by mali byť riadne oznámené všetkým zainteresovaným stranám dávajúc im vopred dostatočnú príležitosť, aby vyjadrili svoje stanoviská k takýmto návrhom na zmenu alebo doplnenie.“
51.

Komisia totiž v písomných podaniach predložených v tomto konaní poukazovala len na nezlučiteľnosť článku 575 H a vnútroštátnej administratívnej praxe s článkom 34 ZFEÚ. Predmet tohto druhého žalobného dôvodu je zhodný s predmetom prvého žalobného dôvodu, ale žalobkyňa vôbec nevysvetlila, do akej miery vytýkané správanie prekračuje rozsah pôsobnosti smernice 92/12. Vzhľadom na to, že články 8 a 9 predstavujú úplnú harmonizáciu danej oblasti, Súdny dvor by mohol preskúmať druhý žalobný dôvod len v prípade existencie konania Francúzskej republiky nad rámec vecnej pôsobnosti uvedenej smernice. Komisia však nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by preukazoval správanie Francúzskej republiky, ktoré by prekračovalo rámec smernice 92/12, a teda by podliehalo článku 34 ZFEÚ.
Na konštatovanie obmedzenia na základe cieľa na poistnom trhu by podľa môjho názoru bolo potrebné preukázať, že medzi poisťovňami Allianz a Generali existovala protisúťažná horizontálna dohoda alebo aspoň zosúladený postup zameraný na vylúčenie konkurentov z trhu, pričom tento postup by obmedzoval hospodársku súťaž na základe svojho cieľa. Také je navyše zrejme stanovisko, ktoré Komisia navrhuje vo svojich písomných pripomienkach, keď konštatuje, že v prejednávanom prípade by mohol existovať zosúladený postup medzi poisťovňami najmä vzhľadom na to, že to, že podmienky zmlúv, ktoré Allianz uzavrela so združením GÉMOSZ a individuálne s predajcami a ktoré Generali individuálne uzavrela s predajcami, sú zhodné.
Ak v konaní týkajúcom sa „zmluvných vecí“ na účely článku 5 ods. 1 písm. a) nariadenia vznikne spor o mieste plnenia záväzku, ktorý je predmetom žaloby, domnievam sa, že vnútroštátny súd by mal najprv posúdiť námietku žalovaného v tejto súvislosti. Ak je táto námietka zjavne dôvodná, mal by odmietnuť právomoc, ibaže by bolo zrejmé, že existujú iné, náležite podložené dôvody, na základe ktorých by mohol rozhodnúť prejednávanú vec. Pokiaľ je to potrebné, mal by ďalej posúdiť dôvod, na ktorom žalobca zakladá svoje tvrdenie týkajúce sa právomoci. Ak je tento dôvod zjavne neopodstatnený, vnútroštátny súd by mal odmietnuť zaoberať sa prejednávanou vecou. Ak je ťažšie zistiť skutočný stav (čo je častejší prípad), súd by mal určiť, či žalobca jednoznačne preukázal uplatniteľnosť relevantného ustanovenia nariadenia. Ak konštatuje, že táto uplatniteľnosť bola preukázaná, môže prijať právomoc.
53.

Predstaviteľné by napríklad bolo posudzovanie vplyvov na životné prostredie, ktoré nesprávne vylučuje to, že projekt do okolia vypúšťa určité jedovaté látky. Ak členovia dotknutej verejnosti z tohto dôvodu nestihnú vykonať prevenčné opatrenia, neskôr však pre tieto emisie vzniknú škody, mohlo by to založiť zodpovednosť štátu. To isté by muselo platiť, ak sa nevykoná nevyhnutné posudzovanie vplyvov na životné prostredie, ktoré by verejnosť o týchto rizikách informovalo. V takýchto prípadoch je nesprávne uplatnenie smernice 85/337 adekvátnou príčinou neskoršej škody.