ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
75

Rovnako je potrebné odmietnuť argumentáciu Rady, podľa ktorej nie je priamo dotknuté právne postavenie žalobcu, keďže opatrenie zavedené týmito ustanoveniami týkajúce sa prístupu na kapitálový trh sa uplatňujú výlučne na subjekty so sídlom v Únii. Hoci je pravda, že tieto ustanovenia obsahujú zákazy, ktoré platia v prvom rade pre úverové inštitúcie a iné finančné inštitúcie so sídlom v Únii, cieľom a účinkom týchto zákazov je priamo ovplyvniť subjekty, ako je žalobca, ktorých hospodárska činnosť sa obmedzuje z dôvodu, že sa voči nim uplatňujú tieto opatrenia. Je samozrejmé, že uplatňovanie uvedených opatrení prislúcha subjektom so sídlom v Únii, keďže akty prijaté inštitúciami Únie sa v zásade nemajú uplatňovať mimo územia Únie. To však neznamená, že subjekty dotknuté ustanoveniami týkajúcimi sa prístupu na kapitálový trh nie sú priamo dotknuté reštriktívnymi opatreniami, ktoré sa voči nim uplatňujú. Zákaz pre subjekty Únie vykonávať určité druhy transakcií so subjektmi so sídlom mimo Únie sa totiž rovná zákazu pre tieto subjekty vykonávať dotknuté transakcie so subjektmi Únie. Prijatie názoru Rady by v tejto súvislosti navyše viedlo k záveru, že dokonca aj v prípade zmrazenia individuálnych finančných prostriedkov nie sú osoby na zozname, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, priamo dotknuté takýmito opatreniami, keďže ich uplatňovanie prislúcha v prvom rade členským štátom Únie a fyzickým alebo právnickým osobám, na ktoré sa vzťahuje ich právomoc.
134

V prvom rade sa žalobkyňa domnieva, že zápis jej obchodného mena do zoznamov uvedených v napadnutých aktoch je neprimeraný vo vzťahu k akémukoľvek legitímnemu cieľu. Zahrnutie do zoznamov uvedených v týchto aktoch údajne nie je v súlade s legitímnym cieľom reštriktívnych opatrení prijatých vzhľadom na konanie Ruskej federácie, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine. Okrem iného sa údajne netvrdilo, že podporovala financovanie procesu tvorby politík alebo rozhodnutí súvisiacich s týmto konaním, ani že zohrávala úlohu v tomto procese. Žalobkyňa ďalej tvrdí, že podporuje ukrajinské hospodárstvo tým, že poskytuje kapitál a dodatočnú likviditu svojim zákazníkom nachádzajúcim sa na Ukrajine. Napadnuté akty by sa mali vykladať ako akty, ktoré majú vyvolať tlak na konanie Ruskej federácie, ktorým destabilizuje situáciu na Ukrajine, a nie väčší tlak na podniky alebo občanov bez súvisu so situáciou na Ukrajine. Žalobkyňa sa teda domnieva, že pokiaľ ide o zaradenie mien alebo názvov týchto osôb a subjektov do napadnutých aktov, rozhodujúca by mala byť súvislosť medzi osobami alebo subjektmi vymenovanými v uvedených aktoch a činnosťou ruskej vlády na Ukrajine.
53

Takisto treba odmietnuť argumentáciu Rady, podľa ktorej nie je priamo dotknuté právne postavenie žalobkyne, keďže opatrenia stanovené napadnutými aktmi sa uplatňujú jedine na subjekty so sídlom v Únii. Hoci je pravda, že napadnuté akty obsahujú zákazy, ktoré platia v prvom rade pre úverové inštitúcie a iné finančné inštitúcie so sídlom v Únii, cieľom a účinkom týchto zákazov je priamo sa dotknúť subjektov, ako je žalobkyňa, ktorým sa obmedzuje hospodárska činnosť z dôvodu, že sa voči nim uplatňujú tieto opatrenia. Je samozrejmé, že uplatňovanie uvedených opatrení prislúcha subjektom so sídlom v Únii, keďže akty prijaté inštitúciami Únie sa v zásade nemajú uplatňovať mimo územia Únie. To však neznamená, že subjekty dotknuté napadnutými aktmi nie sú priamo dotknuté reštriktívnymi opatreniami, ktoré sa voči nim uplatňujú. Zákaz pre subjekty Únie vykonávať určité druhy transakcií so subjektmi so sídlom mimo Únie sa totiž rovná zákazu pre tieto subjekty vykonávať dotknuté transakcie so subjektmi Únie. Prijatie názoru Rady by v tejto súvislosti navyše viedlo k záveru, že dokonca aj v prípade zmrazenia individuálnych finančných prostriedkov nie sú osoby na zozname, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, priamo dotknuté takýmito opatreniami, keďže ich uplatňovanie prislúcha v prvom rade členským štátom Únie a fyzickým alebo právnickým osobám, na ktoré sa vzťahuje ich právomoc.
47

Po prvé v bodoch 36 až 38 rozhodnutia o začatí konania Komisia výslovne upozornila grécke orgány na možný nesúlad poplatku za záruku vo výške 1 %, ktorého cieľom bola odplata za opatrenie č. 2, s trhovými podmienkami vzhľadom na bod 3.2 oznámenia o zárukách, ako aj na skutočnosť, že záruka z roku 2008 pokrývala viac ako 80 % zostatku zaručeného úveru, a to jeho 100 %, takže existenciu pomoci nebolo možné vylúčiť [pozri bod 3.2 písm. c) uvedeného oznámenia]. Komisia v bode 37 rozhodnutia o začatí konania spresnila, že nemá k dispozícii nijaký údaj o zodpovedajúcej referenčnej hodnote pre podobné poplatky za záruku na finančnom trhu (the Commission has no indication of the corresponding guarantee premium benchmark that could be found in the financial market for similar guarantees) a ako Všeobecný súd už uviedol v bode 97 rozsudku z 1. februára 2018, Larko/Komisia (T‑423/14, EU:T:2018:57), zastávala názor, že ročný poplatok vo výške 1 % na prvý pohľad neodrážal riziko nesplatenia zaručených úverov zo strany spoločnosti Larko vzhľadom na jej veľké finančné ťažkosti, a najmä na jej vysoký pomer dlhu k vlastnému kapitálu aj existenciu záporného vlastného kapitálu (However, an annual guarantee premium of 1 % does not prima facie appear to reflect the risk of default for the guaranteed loans, given the significant financial difficulties of Lar[k]o, and in particular its high debt to equity ratio and its negative equity).
181

Podľa menšiny hlasov v rozhodcovskom rozsudku predovšetkým rozhodnutie prijaté väčšinou hlasov pripúšťa, že systémová marginálna cena ako taká neodráža skutočné náklady žalobkyne a nepoužíva sa výlučne na účely stanovenia týchto nákladov, ale uvedená vážená cena slúži tiež ako prostriedok na tarifikáciu objemu energie dodávaného žalobkyni tretími stranami. Metóda navrhnutá žalobkyňou rozdeľuje náklady na dodávky medzi odberateľov na základe množstva energie odobratého každým odberateľom za každú hodinu, čo je založené práve na špecifickosti systému. Podľa tejto metódy by sa veľkoodberateľom účtovala nižšia cena ako odberateľom, ktorí odoberajú energiu len v čase špičky, keďže náklady na dodávky energie by sa rozložili na väčší počet hodín. Táto metóda je teda plne v súlade so zásadami stanovenými v rozhodnutí RAE č. 692/2011, s kritériami rozhodcovskej zmluvy a so zámermi zmluvných strán. Ide o metódu založenú na nákladoch, ktorá po prvé zohľadňuje profil každého odberateľa, najmä ich diagram odberu a faktor zaťaženia, po druhé presnejšie odráža skutočné náklady na dodávky energie (výrobné náklady, náklady na výmenu, primeraný zisk), po tretie nevedie k cenám, ktoré by bránili vstupu nových konkurentov na trh, čo by nastalo, keby tvorba cien vychádzala z najlacnejšieho zdroja energie, a po štvrté zohľadňuje skutočnosť, že dopyt po energii pretrváva u vedľajšieho účastníka konania spolu s inými odberateľmi počas každej hodiny dňa (body 231 a 232 uvedeného rozsudku).
89

Je pravda, že Súdny dvor rozhodol, že aj keď nie je potrebné držať sa reštriktívneho výkladu pojmu informácie „týkajúce sa emisií do životného prostredia“, tento pojem sa zároveň nemôže vzťahovať na ľubovoľnú informáciu, ktorá by mala akúkoľvek väzbu, hoci aj priamu, s emisiami do životného prostredia. Ak by sa totiž uvedený pojem vykladal tak, že zahŕňa aj takéto informácie, v značnej časti by tým vyčerpal obsah pojmu „informácie o životnom prostredí“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 1367/2006. Takýto výklad by taktiež pripravil o akýkoľvek potrebný účinok možnosť, ktorú stanovuje článok 4 ods. 2 prvá zarážka nariadenia č. 1049/2001, aby mohli inštitúcie odmietnuť zverejnenie informácií o životnom prostredí z dôvodu, že by sa takým zverejnením zasiahlo do ochrany obchodných záujmov konkrétnej fyzickej alebo právnickej osoby a ohrozila by sa rovnováha, ktorú chcel normotvorca Únie zabezpečiť medzi cieľom transparentnosti a ochranou týchto záujmov. Predstavovalo by to tiež aj neprimeraný zásah do ochrany služobného tajomstva zaručeného článkom 339 ZFEÚ (rozsudok z 23. novembra 2016, Komisia/Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe, C‑673/13 P, EU:C:2016:889, bod 81).
520

Ďalej treba pripomenúť, že je pravda, že judikatúra pripúšťa, že materskej spoločnosti môže byť uložená vyššia pokuta než jej dcérskej spoločnosti, hoci je aj zodpovednosť materskej spoločnosti čisto odvodená od zodpovednosti dcérskej spoločnosti. Môže to tak však byť jedine v prípade existencie faktora individuálne charakterizujúceho správanie, ktoré sa uvedenej materskej spoločnosti vytýka (pozri judikatúru citovanú v bode 499 vyššie). Ak pritom Komisia tak, ako je to v prejednávanej veci, na účely posúdenia závažnosti porušenia, ktorého sa podnik dopustil, a výpočtu pokuty, ktorá má byť tomuto podniku uložená, vychádza z obratu dcérskej spoločnosti, obrat materskej spoločnosti, ak by aj bol značne vyšší než obrat dcérskej spoločnosti, nie je okolnosťou, ktorá by mohla individuálne charakterizovať správanie materskej spoločnosti pri dopúšťaní sa porušenia pripisovaného podniku, pričom zodpovednosť materskej spoločnosti je v tejto súvislosti čisto odvodená od zodpovednosti jej dcérskej spoločnosti. Okrem toho len samotné konštatovanie obratu je skutkovou okolnosťou, ktorá nemôže individualizovať správanie materskej spoločnosti. Komisia tak na to, aby odôvodnila uplatnenie osobitného koeficientu na žalobkyňu na účely odstrašenia, nemohla vziať do úvahy obrat žalobkyne.
Nie je možné dospieť k záveru, že Komisia je povinná zaradiť zdravotné tvrdenia, v súvislosti s ktorými bola podaná žiadosť, do zoznamu povolených tvrdení v zmysle článku 13 ods. 3 nariadenia č. 1924/2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách, len z dôvodu, že Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) vydal pozitívne stanoviská. Naopak, aj keď podľa odôvodnenia 17 tohto nariadenia by vedecké odôvodnenie malo byť hlavným aspektom, na ktorý sa prihliada pri používaní zdravotných tvrdení, musí Komisia pri rozhodovaní v zmysle článku 18 ods. 4 nariadenia č. 1924/2006 prihliadať na všetky príslušné ustanovenia právnej úpravy Únie a na ostatné legitímne faktory, ktoré sú relevantné pre posudzovanú otázku. Skutočnosť, že Komisia nie je povinná držať sa rozhodnutia EFSA, okrem toho potvrdzuje článok 18 ods. 5 tohto nariadenia, podľa ktorého je povolenie zdravotného tvrdenia možné aj vtedy, ak EFSA vydá zamietavé stanovisko k zahrnutiu tohto tvrdenia do zoznamu uvedeného v článku 13 ods. 3 tohto nariadenia.

Nemožno účinne spochybniť, že všeobecne prijaté zásady výživy a zdravia, ktoré berie Komisia do úvahy, predstavujú legitímny a relevantný faktor na účely odpovede na otázku, či možno zdravotné tvrdenia povoliť v zmysle nariadenia č. 1924/2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách. Zohľadnenie týchto zásad totiž zabezpečuje vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov. Relevantnosť všeobecne prijatých zásad výživy a zdravia na účely posúdenia, či možno zdravotné tvrdenie povoliť, bola napokon zdôraznená aj normotvorcom Únie v odôvodnení 18 nariadenia č. 1924/2006, podľa ktorého by sa zdravotné tvrdenie nemalo uvádzať, ak nie je v súlade s týmito zásadami.

Ak v rámci žiadosti o zápis zdravotného tvrdenia do zoznamu povolených tvrdení uvedeného v článku 13 ods. 3 nariadenia č. 1924/2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách Európsky úrad pre bezpečnosť potravín vydá stanovisko, v zmysle ktorého musí byť potravina významným zdrojom glukózy, aby mohla byť dotknutým zdravotným tvrdením označená, Komisia sa nedopustí nijakej chyby, keď dospeje k záveru, že použitie tohto zdravotného tvrdenia by podporilo konzumáciu cukru. Ako sa totiž konštatuje v odôvodnení 10 uvedeného nariadenia, potraviny, ktoré sú propagované prostredníctvom tvrdení, môžu spotrebitelia vnímať ako potraviny s výživovými, fyziologickými alebo inými zdravotnými výhodami v porovnaní s podobnými alebo inými výrobkami, do ktorých sa takéto živiny a iné látky nepridávajú. Spotrebiteľov to môže viesť k výberu, ktorý priamo ovplyvní ich celkový príjem jednotlivých živín a iných látok spôsobom, ktorý by odporoval vedeckým odporúčaniam v danej oblasti. Ako teda vyplýva z odôvodnenia 19 nariadenia č. 1924/2006, výživové a zdravotné tvrdenia majú pozitívny účinok na vnímanie potravín.

(pozri bod 55)
Rozsudok Všeobecného súdu (samosudca) z 19. februára 2016 – Infinite Cycle Works/ÚHVT – Chance Good Ent. (INFINITY)

(vec T‑30/15)

„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva INFINITY — Skoršia slovná ochranná známka Spoločenstva INFINI — Relatívny dôvod zamietnutia — Pravdepodobnosť zámeny — Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“

1. Ochranná známka Spoločenstva — Postup preskúmavania — Žaloba pred súdom Únie — Právomoc Všeobecného súdu — Opätovné preskúmanie skutkových okolností vzhľadom na dôkazy predložené po prvýkrát v konaní pred ním — Vylúčenie (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 65) (pozri bod 16)

2. Ochranná známka Spoločenstva — Postup preskúmavania — Žaloba pred súdom Únie — Právomoc Všeobecného súdu — Preskúmanie zákonnosti rozhodnutí odvolacích senátov (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 65) (pozri body 23, 60)

3. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou — Kritériá posúdenia [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 27 – 31, 54)

4. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou — Slovné ochranné známky INFINITY a INFINI [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 33, 34, 55, 56)

5. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Podobnosť medzi dotknutými tovarmi alebo službami — Kritériá posúdenia [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri bod 38)

6. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Podobnosť medzi dotknutými ochrannými známkami — Kritériá posúdenia [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 46, 47)

7. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou — Nepatrná rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky — Vplyv [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri bod 58)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. októbra 2014 (vec R 2308/2013‑2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Chance Good Ent. Co., Ltd, a Infinite Cycle Works Ltd

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
Ratio legis, z ktorého vychádza uplatňovanie takýchto všeobecných domnienok, je spojené s kategorickou nevyhnutnosťou zaistiť riadne fungovanie dotknutých konaní a zaručiť, aby neboli ohrozené ich ciele. Uznanie všeobecnej domnienky teda môže byť založené na nezlučiteľnosti prístupu k dokumentom niektorých konaní s riadnym priebehom týchto konaní, ako aj na nebezpečenstve, ktoré by sa im privodilo, pričom všeobecné domnienky umožňujú zachovanie integrity priebehu konania obmedzením zasahovania tretích osôb. Uplatnenie osobitných pravidiel stanovených právnym aktom týkajúcim sa konania vedeného pred inštitúciou Únie, pre ktorého potreby boli predložené požadované dokumenty, je jedným z kritérií, ktoré môžu opodstatniť uznanie všeobecnej domnienky.

Na účely výkladu výnimky z práva na prístup k dokumentom uvedenej v článku 4 ods. 2 tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie je potrebné uznať existenciu všeobecnej domnienky, podľa ktorej by zverejnenie dokumentov správneho spisu vyšetrovania vedeného Európskym úradom pre boj proti podvodom (OLAF) v zásade ohrozilo ochranu cieľov vyšetrovania OLAF‑u. Všeobecný prístup na základe uvedeného nariadenia k dokumentom nachádzajúcim sa v spise OLAF‑u, hoci vyšetrovanie OLAF‑u stále prebieha, by v zásade ohrozilo riadny priebeh vyšetrovania. To isté platí, ak má OLAF skončiť vyšetrovanie.

Príslušný právny rámec uplatňujúci sa na OLAF, t. j. nariadenie č. 883/2013 o vyšetrovaniach vykonávaných OLAF‑om, totiž v zásade vylučuje právo na prístup dotknutých osôb k spisu OLAF‑u. Iba v prípade, ak orgány, ktorým bola určená záverečná správa, majú v úmysle prijatie aktov spôsobujúcich ujmu dotknutým osobám, musia tieto orgány v súlade s procesnými pravidlami, ktoré sa na ne vzťahujú, poskytnúť prístup k záverečnej správe OLAF‑u, aby umožnili týmto osobám uplatnenie ich práva na obhajobu. V dôsledku toho by poskytnutie prístupu širokej verejnosti k spisom OLAF‑u alebo záverečným správam OLAF‑u závažne narušilo režim zavedený nariadením č. 883/2013.

(pozri body 33, 36, 37)
Pokiaľ sa Komisia rozhodne odchýliť sa od všeobecných metód uvedených v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, ktorými sa sama obmedzila pri výkone svojej diskrečnej právomoci v súvislosti so stanovením pokút, pričom sa opiera o bod 37 týchto usmernení, tieto požiadavky odôvodnenia sú nastolené o to výraznejšie. V tejto súvislosti usmernenia vyjadrujú konvenčné pravidlá postupu, ktorých sa Komisia musí vo svojej praxi pridŕžať a od ktorých sa nemôže v individuálnom prípade odkloniť bez udania dôvodov, ktoré by boli v súlade najmä so zásadou rovnosti zaobchádzania. Toto odôvodnenie teda musí byť o to presnejšie, že bod 37 usmernení sa obmedzuje na všeobecný odkaz na „konkrétne okolnosti danej veci“ a ponecháva tak Komisii širokú mieru voľnej úvahy na to, aby pristúpila k výnimočnej úprave základných súm pokút dotknutých podnikov. V takomto prípade má totiž dodržanie záruk, ktoré právny poriadok Únie stanovuje pre správne konania, vrátane povinnosti odôvodnenia, Komisiou o to zásadnejší význam.

Z toho vyplýva, že pokiaľ Komisia stanovuje pokuty uložené dotknutým podnikom v rámci konania o urovnaní na základe bodu 37 usmernení, je povinná vysvetliť dostatočne jasne a presne spôsob, akým chce využiť svoju voľnú úvahu, vrátane rôznych skutkových a právnych okolností, ktoré v tejto súvislosti zohľadnila. Konkrétne vzhľadom na jej povinnosť dodržať zásadu rovnosti zaobchádzania pri stanovení výšky pokút táto povinnosť odôvodnenia zahŕňa všetky relevantné okolnosti vyžadované na to, aby sa mohlo posúdiť, či sa dotknuté podniky, ktorých základné sumy pokút boli znížené, nachádzali alebo nenachádzali v podobných situáciách, či sa s týmito situáciami zaobchádzalo rovnako alebo nerovnako a či prípadné rovnaké alebo nerovnaké zaobchádzanie s uvedenými situáciami bolo objektívne odôvodnené.

Rovnako si Komisia nesplní povinnosť odôvodnenia, ak neuvedie dôvody, prečo uplatnila na uvedené podniky rozdielne sadzby zníženia, a to najmä vtedy, ak sa tieto sadzby zreteľne vyznačujú výraznými rozdielmi vo vzťahu k celkovému obratu každého z uvedených podnikov a odchýlky nie je možné vysvetliť len tým, že Komisia chcela znížiť všetky základné sumy na percentuálnu hodnotu nachádzajúcu sa pod uvedenou hornou hranicou 10 % celkového obratu.

(pozri body 48, 49, 52)
Rozsudok Všeobecného súdu (šiesta komora) zo 6. decembra 2016 –

Groupe Go Sport/EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(vec T‑703/15)

„Ochranná známka Európskej únie – Námietkové konanie – Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie GO SPORT – Skoršie národné slovné ochranné známky GO – Čiastočné zamietnutie zápisu námietkovým oddelením – Oneskorené predloženie vyjadrenia, ktorým sa vysvetľujú dôvody odvolania – Neprípustnosť odvolania podaného na odvolací senát – Článok 60 nariadenia (ES) č. 207/2009 – Článok 49 ods. 1 nariadenia (ES) č. 2868/95“

1. Ochranná známka Európskej únie–Konania pred inštanciami Úradu–Zaslanie oznámení Úradu–Oznámenie telefaxom–Neúplné alebo nečitateľné zaslanie (nariadenie Komisie č. 2868/95, článok 1 pravidlo 80 ods. 2) (pozri body 61 – 63)

2. Ochranná známka Európskej únie–Procesné ustanovenia–Lehoty–Preklúzia–Výnimky–Povinnosť obozretnosti a náležitej starostlivosti (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 60; nariadenie Komisie č. 2868/95, článok 1 pravidlo 49 ods. 3) (pozri bod 68)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu EUIPO z 22. septembra 2015 (vec R 569/2015‑2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Design Go a Groupe Go Sport

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
Ustanovenia článkov 256 a 263 ZFEÚ stanovujú, že Všeobecný súd skúma zákonnosť aktov orgánov, úradov alebo agentúr Únie, ktoré zakladajú právne účinky voči tretím osobám, pokiaľ sú splnené podmienky prípustnosti, pričom prihliada najmä ku skutočnosti, že žaloby musia byť podané v lehote dvoch mesiacov buď od uverejnenia aktu, alebo od jeho oznámenia žalobcovi, alebo ak akt nebol uverejnený ani oznámený, odo dňa, keď sa o ňom žalobca dozvedel. Prípustnosť je pritom jedným z prvkov preskúmania žaloby, ktorý patrí do právomoci súdu, a to tým viac, že ju musí preskúmať ex offo.

(pozri bod 42)
2.

EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Fruit of the Loom, Inc.