NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

LAILA MEDINA

prednesené 3. marca 2022 ( 1 )

Vec C‑659/20

ET

proti

Ministerstvu životního prostředí

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Článok 267 ZFEÚ – Ochrana druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín reguláciou obchodu s nimi – Nariadenia (ES) č. 338/97 a (ES) č. 865/2006 – Výnimky zo zákazu komerčných aktivít – V zajatí narodené a odchované exempláre živočíšnych druhov – Pojem ‚chovný rodičovský pár‘ – Stanovenie rodičovstva chovného rodičovského páru“

Úvod

1. „Voľne žijúce živočíchy rastliny sú vo svojich prekrásnych a mnohotvárnych formách nenahraditeľnou súčasťou prírodných systémov krajiny, ktoré musia by chránené pre súčasnú generáciu aj pre budúce generácie.“ Toto základné vyhlásenie je uvedené v preambule Dohovoru o medzinárodnom obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a rastlín (ďalej len „dohovor CITES“) ( 2 ).

2. Dohovor CITES je medzinárodná zmluva o ochrane životného prostredia, ktorej cieľom je ochrana určitých druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín pred ich nadmerným využívaním medzinárodným obchodom. Komentátori ho označujú za „pravdepodobne najúspešnejšiu zo všetkých medzinárodných zmlúv týkajúcich sa ochrany voľne žijúcich rastlín a živočíchov“, pričom však pripúšťajú, že „nepochybne sa stále vyskytujú isté problémy“ ( 3 ). Najmä nezákonný obchod s voľne žijúcimi živočíchmi a rastlinami „je naďalej veľmi znepokojujúci“ ( 4 ). Hodnota celosvetového nezákonného obchodu sa podľa niektorých odhadov pohybuje v rozmedzí od 7 do 23 miliárd amerických dolárov (USD) ročne. ( 5 ) Z najnovšej správy OSN o trestnej činnosti súvisiacej s voľne žijúcimi živočíchmi a rastlinami vyplýva, že táto trestná činnosť predstavuje „celosvetový, lukratívny – s vysokým dopytom, ktorý spôsobuje nárast cien – a mimoriadne rozšírený obchod“ ( 6 ). V správe sa zdôrazňuje prepojenie medzi globálnou zdravotnou krízou a nezákonným využívaním voľne žijúcich živočíchov a rastlín a ukončenie tejto trestnej činnosti považuje za „nevyhnutnú súčasť obnovy lepšieho stavu po kríze COVID‑19“ ( 7 ).

3. Tieto všeobecné úvahy budem mať na pamäti pri analýze návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud (Česká republika). Tento návrh sa týka výkladu dvoch nariadení Únie, ktorých cieľom je ochrana druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín a zabezpečenie ich zachovania prostredníctvom regulácie medzinárodného obchodu s exemplármi týchto druhov, a to nariadenia Rady (ES) č. 338/97 ( 8 ) a nariadenia Komisie (ES) č. 865/2006 ( 9 ).

4. Nariadenie č. 338/97 stanovuje určité výnimky pre exempláre živočíšnych druhov narodených a odchovaných v zajatí, ktoré sú uvedené v prílohe A uvedeného nariadenia. V prejednávanej veci ide predovšetkým o to, či môžu príslušné výkonné orgány pri zisťovaní, či sa na určité exempláre môže vzťahovať výnimka zo zákazu obchodovania s exemplármi živočíšnych druhov odchovaných v zajatí, overiť pôvod chovného rodičovského páru aj vtedy, ak toto overenie presahuje rámec exemplárov, ktoré chovateľ nadobudol zákonným spôsobom. Vo svojej analýze mám v úmysle preukázať, že by výkonné orgány pri určovaní, či sa má udeliť výnimka, mali mať právomoc takto postupovať.

Právny rámec

Medzinárodné právo

Dohovor CITES

5. Cieľom dohovoru CITES je chrániť určité ohrozené druhy voľne žijúcich živočíchov a rastlín reguláciou medzinárodného obchodu. Dohovor stanovuje špecifické pravidlá ochrany rôznych druhov, ktoré sú rozdelené do troch kategórií zodpovedajúcich trom prílohám dohovoru, a to podľa to, do akej miery sú ohrozené vyhubením.

6. Tento dohovor, ktorého zmluvnou stranou sa Európska únia stala 8. júla 2015, sa v Európskej únii začal vykonávať od 1. januára 1984 na základe nariadenia Rady (EHS) č. 3626/82 ( 10 ). Toto nariadenie bolo zrušené nariadením č. 338/97.

7. V prílohe I dohovoru CITES sú uvedené najohrozenejšie druhy, pre ktoré platia najprísnejšie pravidlá ochrany. Podľa článku II ods. 1 dohovoru CITES možno obchod s exemplármi týchto druhov povoľovať len za „výnimočných okolností“.

8. Podľa článku II ods. 2 písm. a) dohovoru CITES príloha II tohto dohovoru obsahuje „všetky druhy, ktoré, aj keď nie sú bezprostredne ohrozené vyhubením, by sa nimi mohli stať, keby obchod s exemplármi týchto druhov nebol podriadený prísnym opatreniam zabraňujúcim takému ich využívaniu, ktoré je nezlučiteľné s ich prežitím“. Požiadavky na dovoz druhov uvedených v prílohe II sú menej prísne v porovnaní s požiadavkami, ktoré sa uplatňujú na druhy uvedené v prílohe I.

9. V článku VII ods. 4 dohovoru CITES sa stanovuje, že na exempláre druhov živočíchov zaradených do prílohy I, vychovaných v zajatí na obchodné účely, sa hľadí tak, akoby to boli exempláre druhov zaradených do prílohy II.

Právo Únie

Nariadenie č. 338/97

10. V článku 1 nariadenia č. 338/97 sa uvádza, že jeho cieľom je chrániť druhy voľne žijúcich živočíchov a rastlín a zaručiť ich ochranu reguláciou obchodu s nimi. Uvádza sa v ňom tiež, že sa uplatňuje v súlade s cieľmi, zásadami a ustanoveniami dohovoru CITES.

11. Článok 2 tohto nariadenia obsahuje tieto definície: „… g) ‚výkonný orgán‘ znamená vnútroštátny správny orgán ustanovený v prípade členského štátu v súlade s článkom 13 ods. 1 písm. a)… … s) ‚druh‘ znamená druh, jeho poddruh alebo jeho populáciu; t) ‚exemplár‘ znamená akéhokoľvek živočícha alebo rastlinu, či už neživého alebo živého, z druhov uvedených v prílohe A až D… …“

12. Článok 8 nariadenia č. 338/97 stanovuje: „1. Zakazuje sa kúpa, ponuka na kúpu, nadobudnutie na komerčné účely, vystavovanie na verejnosti na komerčné účely, využitie na komerčný zisk a predaj, držba na predaj, ponuka na predaj alebo preprava na účely predaja exemplárov druhov uvedených v prílohe A. … 3. V súlade s požiadavkami iných právnych predpisov spoločenstva o ochrane voľne žijúcich živočíchov a rastlín možno udeliť výnimky zo zákazu uvedeného v ods. 1 vydaním potvrdenia výkonným orgánom členského štátu, v ktorom sa exempláre nachádzajú, osobitne pre každý jednotlivý prípad, ak exempláre: …. d) sú exemplármi živočíšneho druhu narodenými a odchovanými v zajatí alebo umelo vypestovanými exemplármi rastlinného druhu, alebo sú časťami, alebo derivátmi takýchto exemplárov;… …“

Nariadenie č. 865/2006

13. Článok 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 obsahuje túto definíciu: „‚chovný rodičovský pár‘ znamená všetky živočíchy chovného zariadenia, ktoré sa používajú na reprodukciu;“

14. Článok 54 nariadenia č. 865/2006 s názvom „Exempláre živočíšnych druhov narodené a odchované v zajatí“ stanovuje: „Bez toho, aby bol dotknutý článok 55, exemplár živočíšneho druhu sa považuje za exemplár narodený a odchovaný v zajatí, len ak sa príslušný výkonný orgán po konzultácii s príslušným vedeckým orgánom príslušného členského štátu presvedčil, že sú splnené nasledujúce kritériá: … 2) chovný rodičovský pár bol zostavený v súlade s príslušnými právnymi ustanoveniami platnými v čase jeho nadobudnutia a spôsobom, ktorý neohrozuje prežitie príslušného druhu vo voľnej prírode; …“

Skutkový stav, konanie a prejudiciálne otázky

15. Žalobca je chovateľom papagájov. Dňa 21. januára 2015 požiadal o udelenie výnimky zo zákazu obchodovania pre päť exemplárov papagája ara hyacintová (Anodorhynchus hyacinthius) narodených v roku 2014 z jeho odchovu. Tento druh je uvedený v prílohe A nariadenia č. 338/97 a v prílohe I dohovoru CITES. Príslušný výkonný orgán nevyhovel žiadosti na základe stanoviska príslušného vedeckého orgánu.

16. Na účely svojho posúdenia dospel príslušný výkonný orgán k týmto zisteniam o pôvode posudzovaných papagájov. Prarodičia týchto papagájov (ďalej len „prarodičovské exempláre“) boli dovezení istým uruguajským štátnym príslušníkom do Bratislavy (Slovensko) v júni 1993 za podozrivých okolností. Prarodičovské exempláre následne previezol FU autom do Českej republiky. Na hraniciach auto zastavili colníci a na základe správneho rozhodnutia zhabali FU prarodičovské exempláre. Toto správne rozhodnutie však Vrchní soud v Praze (Česká republika) zrušil v roku 1996.

17. Výkonné orgány vrátili prarodičovské exempláre FU, ktorý ich potom požičal GV. GV v roku 2000 odchoval rodičov predmetných papagájov (ďalej len „rodičovské exempláre“), a následne vrátil prarodičovské exempláre FU, a ten ich následne odovzdal ZOO Zlín (Zlín, Česká republika). Žalobca získal rodičovské exempláre od GV v roku 2000. Platnosť prevodu vlastníctva k rodičovským exemplárom na žalobcu nie je spochybnená.

18. Vedecký orgán posudzoval, či sa na rodičovské exempláre vzťahuje výnimka zo zákazu obchodovania s exemplármi živočíšnych druhov odchovaných v zajatí v súlade s podmienkami stanovenými v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006. Podľa tohto ustanovenia musí byť chovný rodičovský pár zostavený „v súlade s príslušnými právnymi ustanoveniami platnými v čase jeho nadobudnutia a spôsobom, ktorý neohrozuje prežitie príslušného druhu vo voľnej prírode“. Vedecký orgán odporučil, aby sa výnimka neudelila. Podľa jeho názoru boli v registračných dokumentoch prarodičovských exemplárov nezrovnalosti a okrem toho neboli poskytnuté žiadne informácie o pôvode rodičovských exemplárov.

19. Na základe stanoviska vedeckého orgánu príslušný výkonný orgán odmietol udeliť výnimku povoľujúcu obchodovanie s predmetnými exemplármi. Žalobca podal proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na Ministerstvo životního prostředí (Česká republika). V odvolaní uviedol, že došlo k nesprávnemu výkladu pojmu „chovný rodičovský pár“. Podľa jeho názoru tento pojem zahŕňa len rodičovské exempláre a ich potomkov. Výkonné orgány teda nemali právomoc overovať pôvod prarodičovských exemplárov. Ministerstvo životního prostředí odvolanie zamietlo s tým, že pre posúdenie, či bol chovný rodičovský pár zostavený v súlade s príslušnými pravidlami, je rozhodujúci spôsob nadobudnutia prvého rozmnožujúceho sa páru. Vzhľadom na to, že žalobca nebol schopný preukázať pôvod prarodičovských exemplárov, nebolo možné udeliť výnimku povoľujúcu obchodovanie s predmetnými exemplármi.

20. Žalobca napadol rozhodnutie Ministerstva životního prostředí žalobou podanou na Krajský soud v Hradci Králové (Česká republika). V rozsudku vydanom týmto súdom sa uvádza, že obchodovanie s papagájmi druhu Anodorhynchus je zakázané a môže byť povolené len za výnimočných okolností stanovených v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, čo však neboli okolnosti, v ktorých sa nachádzal žalobca. Uvedený súd zdôraznil, že v čase nadobudnutia prarodičovských exemplárov už v Českej republike platil dohovor CITES a bol implementovaný do vnútroštátneho práva. Súd dospel k záveru, že podľa právnych predpisov, ktorými sa vykonáva dohovor CITES, je preskúmanie pôvodu chovného rodičovského páru prípustné a môže sa rozšíriť aj na exempláre prarodičov. Pojem „chovný rodičovský pár“ definovaný nariadením č. 865/2006 teda podľa súdu zahŕňa všetky tri generácie papagájov.

21. Proti rozsudku Krajského soudu v Hradci Králové podal žalobca kasačnú sťažnosť na Nejvyšší správní soud, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania. Podľa žalobcu bola vec napadnutým rozsudkom nesprávne právne posúdená v tom, že podľa názoru súdu pojem „chovný rodičovský pár“ zahŕňa predmetné rodičovské a prarodičovské exempláre. Žalobca tvrdí, že mu takýto výklad ukladá neprimerané dôkazné bremeno. Okrem toho tvrdí, že je nesprávny vzhľadom na rozsah pojmu „chovný rodičovský pár“. Tento pojem podľa tvrdenia žalobcu zahŕňa všetky živočíchy umiestnené v jednom chovnom zariadení, a nie ich predkov chovaných v iných zariadeniach alebo inými chovateľmi. Žalobca tiež tvrdí, že napadnutým rozhodnutím sa zasiahlo do jeho vlastníckeho práva a jeho legitímnej dôvery, keďže rodičovské exempláre nadobudol zákonným spôsobom.

22. Ministerstvo životního prostředí vo svojom vyjadrení ku kasačnej sťažnosti žalobcu poukázalo na znenie článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, v ktorom sa používa pojem „zostavenie“ chovného rodičovského páru. Pojem „zostavenie“ celkom jednoznačne smeruje do minulosti, a teda na začiatok chovnej línie. Ďalej Ministerstvo životního prostředí uviedlo, že definícia chovného rodičovského páru je druhoradá a na účely udelenia výnimky je podstatný spôsob zostavenia páru. V súvislosti s otázkou dôkazného bremena Ministerstvo životního prostředí uviedlo, že nie je neprimerané, lebo vlastník by musel pôvod chovného rodičovského páru preukazovať len vtedy, ak by mal v úmysle obchodovať s ďalšími generáciami. Výkonné orgány skúmajú pôvod chovného rodičovského páru v súlade s ustálenou praxou v Európskej únii. Opačný prístup presadzovaný žalobcom naopak uľahčuje legalizáciu chovných rodičovských párov odchovaných z exemplárov získaných z voľnej prírody. Pokiaľ ide o vlastnícke právo, Ministerstvo životního prostředí poznamenalo, že zákonné vlastníctvo prarodičovských exemplárov a ich potomkov nie je spochybňované. Vlastnícke právo žalobcu teda nie je porušené, ale iba obmedzené.

23. Vnútroštátny súd uvádza, že v prejednávanej veci je rozhodujúce, či definícia „chovného rodičovského páru“ v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 zahŕňa všetky živočíchy, ktoré sa v určitom chovnom zariadení používajú na reprodukciu. Ak by Súdny dvor použil extenzívny výklad tejto definície v tom zmysle, že zahŕňa prarodičovské exempláre, ktoré žalobca nemá v držbe, druhá prejudiciálna otázka stráca význam.

24. Ak by sa však Súdny dvor priklonil k reštriktívnemu výkladu pojmu „chovný rodičovský pár“ v tom zmysle, že by bol obmedzený iba na exempláre v konkrétnom chovnom zariadení, potom bolo by potrebné odpovedať na druhú prejudiciálnu otázku. Touto druhou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či pojem „zostavenie“ chovného rodičovského páru uvedený v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 zahŕňa len zákonné nadobudnutie dotknutých exemplárov, alebo či zahŕňa aj začiatok chovnej línie.

25. V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd domnieva, že výklad, podľa ktorého pojem „zostavenie“ zahŕňa začiatok chovnej línie dotknutých exemplárov, bráni legalizácii „pochybných“ chovov prostredníctvom „nepoctivých“ prevodov. Na druhej strane vnútroštátny súd konštatuje, že „nepoctivý“ prevod v rámci Únie nie je možný. Domnieva sa totiž, že podľa aktuálne platného legislatívneho rámca bez získania výnimky nie je možné legálne nadobudnúť exempláre živočíchov uvedených v prílohe A nariadenia č. 865/2006. Okrem toho, ak by bolo povolené preskúmanie celej chovnej línie, zaťažovalo by to majiteľov chránených živočíchov nereálnymi požiadavkami, ktoré by ich nútili preukázať zákonnosť dlhej a neurčitej genealogickej línie.

26. Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či je možné zohľadniť individuálne okolnosti, akými sú zákonné nadobudnutie rodičovských exemplárov žalobcom a legitímnu dôvera, že bude môcť obchodovať s potomkami aspoň v Českej republike. Vnútroštátny súd v tejto súvislosti poznamenáva, že aj keby sa v čase nadobudnutia v Českej republike uplatňoval dohovor CITES, vykonávacia vnútroštátna právna úprava nevyžadovala vydanie potvrdenia v prípade vnútroštátneho prevodu. Okrem toho prísnejšia právna úprava Únie, ktorá vyžaduje vydanie takéhoto potvrdenia v prípade prevodu v rámci Únie, ako aj v rámci toho istého členského štátu, sa v čase prevodu rodičovských exemplárov neuplatňovala.

27. Za týchto okolností Nejvyšší správní soud rozhodol prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Sú súčasťou ‚chovného rodičovského páru‘ v zmysle nariadenia Komisie (ES) č. 865/20061 exempláre, ktoré sú rodičmi exemplárov chovaných príslušným chovateľom, hoci ich tento chovateľ nikdy nevlastnil, ani nemal v držbe? 2. Pokiaľ je odpoveď na prvú otázku taká, že rodičovské exempláre nie sú súčasťou chovného rodičovského páru, sú príslušné výkonné orgány oprávnené pri skúmaní splnenia podmienky podľa článku 54 bodu 2 [nariadenia č. 865/2006], spočívajúcej v legálnom zostavení rodičovského páru, ktorý zároveň neohrozuje prežitie voľne žijúcich exemplárov, preverovať pôvod týchto rodičovských exemplárov, a na základe neho posudzovať, či bol chovný rodičovský pár zostavený v súlade s pravidlami uvedenými v článku 54 bode 2 tohto nariadenia? 3. Možno pri skúmaní splnenia podmienky podľa článku 54 bodu 2 nariadenia Komisie (ES) č. 865/2006, spočívajúcej v legálnom zostavení rodičovského páru, ktorý zároveň neohrozuje prežitie voľne žijúcich exemplárov, zohľadňovať ďalšie okolnosti veci (ako sú najmä dobrá viera pri prevode exemplárov a legitímna dôvera, že s ich prípadnými potomkami bude možné obchodovať, prípadne aj menej prísna zákonná úprava účinná v Českej republike pred pristúpením k Európskej únii)?“

Analýza

O prvej otázke

28. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či pojem „chovný rodičovský pár“ v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 zahŕňa rodičov exemplárov chovaných príslušným chovateľom, ktoré tento chovateľ nikdy nevlastnil, ani nemal v držbe.

29. V tejto súvislosti na úvod poznamenávam, že kvalifikácia exemplárov živočíchov ako „narodených a odchovaných v zajatí“ má významné vplyvy na ich postavenie z hľadiska ich ochrany. Zatiaľ čo podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 338/97 je totiž obchodovanie s exemplármi druhov uvedených v prílohe A tohto nariadenia zakázané, článok 8 ods. 3 písm. d) tohto nariadenia stanovuje, že na exempláre určitého živočíšneho druhu narodené a odchované v zajatí sa môže vzťahovať výnimka zo zákazu obchodovania (ďalej len „výnimka pre exempláre odchované v zajatí“). Príslušný výkonný orgán vydá v tomto zmysle potvrdenie (ďalej len „potvrdenie o predajnej výnimke“).

30. Článok 54 nariadenia č. 865/2006 stanovuje niekoľko podmienok, po ktorých splnení bude výkonný orgán považovať exempláre za narodené a odchované v zajatí. Konkrétne podľa článku 54 ods. 2 uvedeného nariadenia musí byť tento orgán presvedčený, že „chovný rodičovský pár bol zostavený v súlade s príslušnými právnymi ustanoveniami platnými v čase jeho nadobudnutia a spôsobom, ktorý neohrozuje prežitie príslušného druhu vo voľnej prírode“.

31. V prejednávanej veci je nesporné, že rodičia exemplárov nadobudnutých žalobcom (inými slovami prarodičia najmladšej generácie papagájov) nespĺňajú podmienky stanovené v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006. Prarodičovské exempláre boli totiž odchytené vo voľnej prírode a do Českej republiky boli dovezené za podozrivých okolností. Žalobca však tvrdí, že pojem „chovný rodičovský pár“ by nemal zahŕňať exempláre, ktoré tento chovateľ nikdy nevlastnil, ani nemal v držbe vo svojom chovnom zariadení. Podľa jeho názoru by výkonné orgány mali skúmať podmienky na udelenie výnimky zo zákazu obchodovania iba z hľadiska právneho postavenia exemplárov držaných vo vlastnom chovnom zariadení.

32. V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd pýta na rozsah pojmu „chovný rodičovský pár“ v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006. Ak by sa tento pojem mal vykladať v tom zmysle, že zahŕňa všetky exempláre použité na účely chovu tejto línie bez ohľadu na zariadenie, v ktorom sú umiestnené, potom nie je potrebné zaoberať sa ďalšími dvoma otázkami. Pri skúmaní zostavenia chovného rodičovského páru podľa článku 54 ods. 2 uvedeného nariadenia musia výkonné orgány už z povahy veci zohľadniť ich rodičovstvo.

33. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora je na účely výkladu určitého ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou. ( 11 )

34. Pokiaľ ide o znenie článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006, pojem „chovný rodičovský pár“ je v ňom definovaný ako „všetky živočíchy chovného zariadenia, ktoré sa používajú na reprodukciu“.

35. Vnútroštátny súd, ako aj Európska komisia vo svojich pripomienkach tvrdia, že znenie definície „chovného rodičovského páru“ zahŕňa výlučne živočíchy, ktoré sú umiestnené v konkrétnom chovnom zariadení. Táto definícia sa totiž týka živočíchov umiestnených v určitom chovnom zariadení a nie v akomkoľvek chovnom zariadení.

36. Takýto výklad podporuje aj porovnanie rôznych jazykových verzií. Francúzska verzia používa výraz „un établissement d’élévage“, španielska verzia „un establecimiento“, nemecká verzia „einem Zuchtbetrieb“ a lotyšská verzia „dzīvnieki audzētavā“ ( 12 ).

37. Jazykový výklad však nie je jednoznačný, lebo niektoré iné jazykové verzie článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 naznačujú, že pojem „chovný rodičovský pár“ označuje všetky živočíchy nachádzajúce sa v chovnom „procese“. ( 13 ) Okrem toho Slovenská republika sa domnieva, že pojem „operation“ použitý v anglickej verzii odkazuje skôr na „reprodukčný proces“ než na konkrétne chovné zariadenie.

38. Vzhľadom na zjavný nesúlad medzi rovnako autentickými jazykovými verziami článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006, je potrebné preskúmať kontext, do ktorého patrí toto ustanovenie, ako aj ciele sledované týmto ustanovením a právnou úpravu, ktorej je súčasťou. ( 14 )

39. Pokiaľ ide o kontext článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006, treba pripomenúť, že ako vyplýva z odôvodnenia č. 1 tohto nariadenia, jeho cieľom je okrem iného zabezpečiť úplný súlad s stanoveniami dohovoru CITES. Na účely výkladu tohto nariadenia je preto potrebné zohľadniť ustanovenia dohovoru CITES, vrátane rezolúcií prijatých Konferenciou zmluvných strán dohovoru CITES (ďalej len „rezolúcie Konferencie zmluvných strán“), ktoré prispievajú k objasneniu výkladu ustanovení tohto dohovoru. ( 15 )

40. V tejto súvislosti by som uviedla nasledujúce skutočnosti. Na jednej strane definícia pojmu „chovný rodičovský pár“ podľa nariadenia č. 865/2006 je takmer totožná s definíciou prijatou rezolúciou Konferencie zmluvných strán 10.16. V tejto rezolúcii sa uvádza: „the ‚breeding stock‘ of an operation means the ensemble of the animals in the operation that are used for reproduction“ ( 16 ). Použitie určitého člena „the“ pred podstatnými menami „animals“ (živočíchy) a „operation“ (zariadenie) zjavne naznačuje, že pojem „chovný rodičovský pár“ by sa mal chápať tak, že zahŕňa všetky živočíchy používané na reprodukciu v konkrétnom chovnom zariadení, a nie všetky živočíchy používané na reprodukciu rôznymi chovateľmi v neurčitom počte zariadení.

41. Na druhej strane podľa podmienok rezolúcie Konferencie zmluvných strán 12.10 ( 17 ) môže byť „zariadenie“ zaregistrované v súlade s postupom, ktorý stanovuje, len ak je možné v ňom odchované exempláre kvalifikovať ako „odchované v zajatí“ v súlade s ustanoveniami rezolúcie Konferencie zmluvných strán 10.16. ( 18 ) Znenie skôr uvedenej rezolúcie a jej príloh dostatočne jasne naznačuje, že zariadenie pre chov v zajatí nie je možné chápať ako „proces“ ( 19 ).

42. Pre úplnosť môže byť užitočné uviesť, že aj v iných oblastiach práva, konkrétne v poľnohospodárskom práve Únie, sa pojem „breeding operation“ chápe podobne. Nariadenie (EÚ) 2016/1012 ( 20 ) definuje pojem „breeding operation“ („chovateľský podnik“) ako „každé združenie chovateľov, organizácia chovateľov, súkromný podnik pôsobiaci v uzavretom systéme chovu alebo verejný orgán“.

43. Pri zohľadnení kontextu nariadenia č. 865/2006 sa teda potvrdzuje výklad, že pojem „chovný rodičovský pár“ v zmysle článku 1 ods. 3 tohto nariadenia zahŕňa všetky živočíchy v konkrétnom chovnom zariadení. Tento pojem nezahŕňa rodičov exemplárov odchovaných určitým chovateľom, ktorých tento chovateľ nevlastnil, ani ich nemal v držbe.

44. Pokiaľ ide o cieľ sledovaný článkom 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 a o právnu úpravu, ktorej je súčasťou, tieto tiež svedčia v prospech reštriktívnejšieho výkladu pojmu „chovný rodičovský pár“. Vymedzenie rozsahu tohto pojmu má totiž vplyv na určenie predmetu hodnotenia uskutočňovaného výkonnými orgánmi, keď posudzujú, či bol chovný rodičovský pár zostavený v súlade s podmienkami stanovenými v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006. Predmet hodnotenia by mal byť určitý, presný a konkrétny.

45. Aj za predpokladu, že by sa prijal výklad navrhnutý Slovenskou republikou, že anglický výraz „breeding operation“ označuje „proces“, quod non, je pre mňa z tohto hľadiska jasné, že by takýto proces nemohol byť neobmedzený, ale mal by sa chápať ako proces s určitými hranicami v rámci konkrétneho zariadenia.

46. Slovenská republika však tvrdí, že by zohľadnenie celkového cieľa sledovaného nariadením č. 865/2006, ktorým je ochrana ohrozených druhov, malo viesť k odlišnému záveru. Podľa môjho názoru cieľ sledovaný nariadením nemôže viesť k takému výkladu pojmu „chov rodičovského páru“, ktorý by bol nezlučiteľný s významom takého pojmu v legislatívnom kontexte, ktorého je súčasťou. V každom prípade mnou navrhovaný výklad pojmu „chovný rodičovský pár“ neohrozuje dosahovanie cieľa ochrany ohrozených druhov. Ako ďalej vysvetlím v rámci druhej a tretej prejudiciálnej otázky, tento cieľ sa zohľadňuje na účely uznania právomoci príslušného výkonného orgánu preskúmať rodičovstvo chovného rodičovského páru pri určovaní, či sa na určitý exemplár živočíšneho druhu vzťahuje výnimka pre exempláre odchované v zajatí.

47. Vzhľadom na uvedené skutočnosti som dospela k záveru, že pojem „chovný rodičovský pár“ v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia č. 865/2006 zahŕňa všetky živočíchy umiestnené v konkrétnom chovateľskom zariadení. Tento pojem ako taký teda nezahŕňa rodičov exemplárov chovaných určitým chovateľom, ktorých tento chovateľ nevlastnil, ani nemal v držbe.

O druhej a tretej otázke

48. Svojou druhou a treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta jednak, či má príslušný výkonný orgán právomoc preverovať pôvod chovného rodičovského páru, aby sa ubezpečil, že bol v zmysle článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 zostavený zákonne a spôsobom, ktorý nepoškodzuje prežitie dotknutých druhov vo voľnej prírode. Na druhej strane sa pýta, či sú v rámci tohto posúdenia rozhodujúce konkrétne okolnosti veci, ako je dobrá viera chovateľa a jeho legitímna dôvera, že s potomkami bude povolené obchodovať, ako aj menej prísna právna úprava účinná v Českej republike pred jej vstupom do Európskej únie.

49. Ako sa pokúsim preukázať vo svojej analýze, výkonné orgány by mali mať právomoc preverovať pôvod chovného rodičovského páru. V situácii, keď nie sú presvedčené o splnení podmienok stanovených v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, by tieto orgány mali mať právomoc odmietnuť udeliť výnimku zo zákazu obchodovania. Vzhľadom na všeobecné pravidlo zákazu obchodovania s ohrozenými druhmi sa domnievam, že by výkonné orgány mali mať k dispozícii všetky prostriedky na prešetrenie prípadov, pri ktorých sa vyskytujú rizikové faktory, a nemali by ich ignorovať.

a) O právomoci výkonného orgánu stanoviť rodičovstvo chovného rodičovského páru

50. Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora ( 21 ) je na účely výkladu určitého ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou.

51. Po prvé, pokiaľ ide o znenie článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, je potrebné uviesť, že toto ustanovenie používa pojem „zostavenie“ chovného rodičovského páru, ktorý je pomerne široký. Možno ho teda chápať tak, že zahŕňa skúmanie udalostí, ktoré nastali v minulosti, konkrétne rodičovstvo exemplárov.

52. Po druhé, pokiaľ ide o kontext tohto ustanovenia, je dôležité pripomenúť, že článok 8 ods. 1 nariadenia č. 338/97 stanovuje všeobecné pravidlo, ktoré zakazuje akékoľvek komerčné využívanie exemplárov druhov uvedených v prílohe A tohto nariadenia. Výnimky stanovené v článku 8 ods. 3 tohto nariadenia, vrátane výnimky týkajúcej sa exemplárov živočíšnych druhov narodených a odchovaných v zajatí, môžu byť udelené osobitne v jednotlivých prípadoch. Zákaz obchodovania s ohrozenými druhmi je odrazom základnej zásady uvedenej v dohovore CITES, podľa ktorej obchod s exemplármi druhov ohrozených vyhubením možno povoľovať len „za výnimočných okolností“ ( 22 ). Vzhľadom na to, že zákaz obchodovania s ohrozenými druhmi je pravidlom a neuplatnenie tohto zákazu pre druhy narodené v zajatí predstavuje výnimku z tohto pravidla, táto výnimka sa musí vykladať reštriktívne.

53. Ďalej článok 8 ods. 3 písm. d) nariadenia č. 338/97 povoľuje, ale nevyžaduje výnimky zo zákazu, ktorý stanovuje. ( 23 ) Z tohto ustanovenia jednoznačne vyplýva, že udelenie výnimky pre exempláre odchované v zajatí je pre členské štáty len možnosťou. ( 24 )

54. V tejto súvislosti je dôležité zdôrazniť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že pokiaľ ide o druhy uvedené v prílohe A nariadenia č. 338/97, členské štáty môžu na svojom území stanoviť všeobecný zákaz akéhokoľvek komerčného využívania exemplárov narodených a odchovaných v zajatí. ( 25 ) Ak je to tak, malo by a fortiori platiť, že hneď ako sú povolené výnimky zo zákazu obchodovania s uvedenými druhmi, výkonné orgány majú široký priestor na voľnú úvahu, pokiaľ ide o spôsoby, ktoré použijú na preskúmanie, či sa na exempláre môže vzťahovať výnimka.

55. Nakoniec je potrebné pripomenúť, že podľa článku 55 nariadenia č. 865/2006 je na uvážení príslušného výkonného orgánu, či bude požadovať analýzu vzoriek v prípadoch, ak bude na účely článku 54 považovať za potrebné stanoviť rodičovstvo exemplára pomocou analýzy krvi alebo iného tkaniva. Toto ustanovenie podporuje záver, že výkonné orgány majú právomoc preskúmať rodičovstvo chovného rodičovského páru, aby mohli dospieť k záveru v súvislosti so splnením podmienok stanovených v článku 54 ods. 2 tohto nariadenia.

56. Po tretie, pokiaľ ide o cieľ nariadenia č. 865/2006, je potrebné pripomenúť, že sa týmto nariadením vykonáva nariadenie č. 338/97. Cieľom režimu ochrany exemplárov druhov uvedených v prílohách A a B nariadenia č. 338/97 je zaistiť čo najúplnejšiu ochranu voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín reguláciou obchodu s nimi v súlade s cieľmi, zásadami a ustanoveniami dohovoru CITES. ( 26 ) Výklad, podľa ktorého majú výkonné orgány právomoc preskúmať rodičovstvo exemplárov v rámci žiadosti o potvrdenie o predajnej výnimke, prispieva k dosiahnutiu cieľa sledovaného týmito nariadeniami.

57. Podľa môjho názoru je tiež mimoriadne vhodné pripomenúť, že podmienky na kvalifikáciu exemplára živočíšneho druhu ako narodeného a odchovaného v zajatí, ktoré sú uvedené v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, zodpovedajú podmienkam uvedeným v odseku 2 písm. b) bode ii) časti A rezolúcie Konferencie zmluvných strán 10.16. Táto rezolúcia bola prijatá z dôvodu obáv z toho, že „obchodovanie s exemplármi deklarovanými ako odchované v zajatí je naďalej z veľkej časti v rozpore s dohovorom CITES a s rezolúciami Konferencie zmluvných strán a môže ohrozovať prežitie voľne žijúcich populácií dotknutých druhov“. Výklad, podľa ktorého majú výkonné orgány právomoc preverovať pôvod chovného rodičovského páru, je v súlade so zámermi Konferencie zmluvných strán dohovoru CITES posilniť ochranu exemplárov odchovaných v zajatí.

58. Akýkoľvek iný výklad by bol nevyhnutne v rozpore s vyššie uvedenými cieľmi. Ako vo svojich písomných pripomienkach zdôraznili vnútroštátny súd, Európska komisia, Česká republika a Slovenská republika, je nutné zabrániť riziku ľahkej „legalizácii“ alebo „praniu“ exemplárov, s ktorými sa obchoduje nezákonným spôsobom. Chovateľovi by totiž stačilo získať potomkov exemplára odchyteného vo voľnej prírode, aby obchodovanie s nimi bolo v súlade s právnymi predpismi. ( 27 ) Z tohto hľadiska nepovažujem za presvedčivé tvrdenie vnútroštátneho súdu, že „nepoctivý“ prevod v rámci Únie nie je možný.

59. Vzhľadom na vyššie uvedené sa domnievam, že výkonné orgány majú právomoc preskúmať rodičovstvo chovného rodičovského páru na účely zisťovania jeho zostavenia v zmysle článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006.

b) O praktických aspektoch a dôkaznom bremene v otázke stanovenia rodičovstva chovného rodičovského páru

60. V tejto fáze je dôležité vysporiadať sa s obavami vnútroštátneho súdu z praktických aspektov preskúmania rodičovstva chovného rodičovského páru zo strany výkonných orgánov. Tieto pochybnosti sa do určitej miery zhodujú s tvrdeniami, ktoré žalobca uviedol vo svojich písomných pripomienkach.

61. Súhlasím s Českou republikou a Komisiou, ktoré vo svojich písomných pripomienkach a v odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom uvádzajú, že toto preskúmanie výkonnými orgánmi môže siahať až do okamihu, kedy boli prvé exempláre získané z voľnej prírody. Ako sa uvádza v bode 51 vyššie, pojem „zostavenie“ chovného rodičovského páru použitý v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 je veľmi široký. Do jeho rozsahu je teda možné zahrnúť aj preskúmanie celej chovnej línie až po exempláre odobraté z voľnej prírody. Okrem toho, ako správne uvádza Komisia vo svojej odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom, pojem „rodičovstvo“ použitý v článku 55 nariadenia č. 865/2006 je širší ako pojem „rodičia“ použitý v článku 54 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia. Pojem „rodičovstvo“ teda podľa všetkého naznačuje, že výkonné orgány by mali mať právomoc rozšíriť svoje prešetrovanie až na okamih, kedy boli exempláre odobraté z voľnej prírody, ako to bolo v prípade predmetných prarodičovských exemplárov.

62. Doba, ktorá by mohla uplynúť od odobratia zakladateľskej populácie z voľnej prírody, nie je podľa môjho názoru rozhodujúca za okolností, keď plánovaná činnosť zahŕňa obchod. Nariadenie č. 338/97 už stanovuje konkrétnu situáciu, v ktorej môžu výkonné orgány rozhodnúť o udelení výnimky vzhľadom na plynutie času. Táto situácia sa týka „spracovaných exemplárov, ktoré boli nadobudnuté pred viac ako 50 rokmi“ ( 28 ) v zmysle článku 2 písm. w) nariadenia č. 338/97. Predmetné exempláre však nespadajú do pôsobnosti predmetného ustanovenia.

63. Žalobca tvrdí, že požiadavka preukázať legitímnosť celej chovnej línie vedie k neprimeranému dôkaznému bremenu. O tom nie som presvedčená.

64. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, ako bolo uvedené v bode 30 vyššie, že článok 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 stanovuje dve podmienky pre zostavenie chovného rodičovského páru, ktoré musia posúdiť výkonné orgány. Prvá sa týka zostavenia chovného rodičovského páru „v súlade s príslušnými právnymi ustanoveniami, platnými v čase jeho nadobudnutia“ (ďalej len„zistenie o zákonnom nadobudnutí“). Druhá sa týka zostavenia chovného rodičovského páru „spôsobom, ktorý neohrozuje prežitie príslušného druhu vo voľnej prírode“ (ďalej len „zistenie o absencii ohrozenia“). Zisťovanie týchto dvoch aspektov nie je prepojené iba s otázkou, či sa majú exempláre považovať za narodené a odchované v zajatí; odrážajú všeobecný prístup k regulácii obchodu stanovenej nariadením č. 338/97 a dohovorom CITES. ( 29 )

65. V rámci zisťovania vykonávaného výkonnými orgánmi podľa článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 je dôležité uviesť, že preskúmanie rodičovstva sa javí byť bežnou praxou, ako to vo svojich písomných pripomienkach zdôraznili Česká republika a Európska komisia.

66. Česká republika a Európska komisia v podstate vysvetľujú, že chovatelia nemusia systematicky preukazovať legitimitu celého rodičovstva chovného rodičovského páru. Výkonné orgány vykonávajú posúdenie rizík v závislosti od okolností každého prípadu. ( 30 ) Pri vykonávaní takéhoto posúdenia by „stupeň rizika pre daný druh (riziko ohrozenia, zapojenie do nezákonného obchodu atď.)“ mal byť „rozhodujúci pre stupeň preverenia“ ( 31 ). Európska komisia vo svojej písomnej odpovedi na otázku Súdneho dvora uvádza určité príklady relevantných ukazovateľov rizík, ktorým by výkonné orgány mali venovať osobitnú pozornosť. Medzi takéto ukazovatele rizík patria: náhly nárast alebo významný objem obchodu s exemplármi, o ktorých bolo deklarované, že sú chované v zajatí; exempláre deklarované ako odchované v zajatí zo zariadení, ktorých ročná úroveň produkcie presahuje úroveň, ktorú je možné očakávať na základe veľkosti rodičovskej populácie a reprodukčného potenciálu predmetných druhov; exempláre, ktorých veľkosť a stav nie je v súlade s poskytnutými údajmi o reprodukcii; alebo pochybnosti o zákonnom pôvode zakladateľskej populácie, ktorú bolo možné nadobudnúť predtým, ako sa krajina, v ktorej sa nachádza, stala zmluvnou stranou dohovoru CITES. Európska komisia tiež uviedla, že v súčasnosti spolupracuje s členskými štátmi na vypracovaní usmernenia s príslušnými príkladmi ukazovateľov rizík.

67. Európska komisia tiež poukázala na to, že pri posudzovaní, či má byť vydané potvrdenie o predajnej výnimke, výkonné orgány zohľadňujú požiadavky na historický dokumentačný reťazec. ( 32 ) Toto preskúmanie zahŕňa dokumentáciu o zákonnosti nadobudnutia chovného rodičovského páru. V tejto súvislosti sa nezdá neprimerané požadovať od chovateľa, aby bol schopný preukázať zákonnosť nadobudnutia na základe chovateľských záznamov. Európska komisia navyše v odpovedi na otázku Súdneho dvora vysvetlila, že ak táto dokumentácia neexistuje, je možné preukázať zákonnosť historického dokumentačného reťazca inými prostriedkami.

68. Treba tiež mať na pamäti, že pokiaľ ide o exempláre druhov uvedených v prílohe B nariadenia č. 338/97, Súdny dvor rozhodol, že určenie dôkazov, ktoré môžu preukázať, že podmienka zákonného nadobudnutia týchto exemplárov bola splnená, je vecou príslušných výkonných orgánov členských štátov. ( 33 ) Domnievam sa, že rovnaká argumentácia by sa mala analogicky uplatniť na exempláre druhov uvedených v prílohe A toho istého nariadenia, pričom je potrebné zohľadniť skutočnosť, že toto nariadenie nespresňuje, aké dôkazy môžu preukázať zákonné nadobudnutie týchto exemplárov.

69. Pokiaľ ide o rozhodný okamih pre zistenie týkajúce sa zákonného nadobudnutia, zo znenia článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006 vyplýva, že výkonné orgány by mali zohľadňovať právne predpisy, ktoré sa uplatňovali v čase nadobudnutia každého exemplára v súlade s tým, ako prechádzajú z jednej generácie na ďalšiu generáciu. Pokiaľ ide o rozhodný okamih na zistenie absencie ohrozenia, je potrebné konštatovať, že v tomto ustanovení nie je osobitne určený. Vzhľadom na to, že nie je stanovený rozhodný okamih, mohol by byť referenčný bod rovnaký ako pri zistení o zákonnom nadobudnutí, t. j. dátum nadobudnutia pôvodných exemplárov. Zistenie o absencii ohrozenia je však pomerne široké a môže zahŕňať množstvo spôsobov posúdenia. ( 34 ) Zdá sa, že povaha príslušného určenia je viac zlučiteľná so zohľadnením vývoja druhu v priebehu určitého obdobia namiesto konkrétneho dátumu. Z tohto pohľadu sa zdá vhodnejšie vyhnúť sa stanoveniu limitov. Súhlasila by som preto s prístupom, ktorý zaujala Komisia v odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom, a síce že pre vyslovenie platného zistenia musia mať výkonné orgány možnosť zohľadniť stav druhu v čase posúdenia. Takýto výklad zabezpečí, že „zistenia o absencii ohrozenia sú založené na najlepších dostupných vedeckých informáciách“ ( 35 ).

70. V súvislosti s posúdeniami vykonávanými týmito orgánmi by som na záver poznamenala, že musia byť v každom prípade v súlade so zásadou práva Únie týkajúcou sa riadnej správy, ktorá zahŕňa požiadavky, ktoré musia členské štáty splniť pri vykonávaní práva Únie. Medzi týmito požiadavkami má mimoriadny význam povinnosť odôvodnenia rozhodnutí prijímaných vnútroštátnymi výkonnými orgánmi, keďže adresátom týchto rozhodnutí umožňuje brániť ich práva a rozhodnúť sa pri plnej znalosti veci, či je užitočné podať súdny prostriedok nápravy proti takým rozhodnutiam. Táto povinnosť je tiež nevyhnutná na to, aby sa umožnilo súdom vykonať preskúmanie zákonnosti uvedených rozhodnutí, a teda predstavuje jednu z podmienok účinnosti súdneho preskúmania zaručeného článkom 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“). ( 36 ) V prejednávanej veci žiadna skutočnosť uvedená v spise nepreukazuje porušenie povinnosti odôvodnenia alebo akúkoľvek inú nezrovnalosť v postupe príslušného výkonného orgánu. Tento orgán odmietol udeliť výnimku z obchodovania s predmetnými exemplármi na základe odporúčania vedeckého orgánu, aby sa táto výnimka neudelila.

71. Vzhľadom na vyššie uvedené sa domnievam, že uznanie právomoci príslušného výkonného orgánu preskúmať pôvod exemplárov pri posudzovaní, či má byť vydané potvrdenie o predajnej výnimke, nepredstavuje pre chovateľov uloženie neprimeraného dôkazného bremena.

c) Relevantnosť osobitných okolností prejednávanej veci pre posúdenie podmienok stanovených v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006

72. V poslednom bode svojej analýzy sa budem zaoberať problematikou nastolenou treťou otázkou vnútroštátneho súdu v súvislosti s relevantnosťou konkrétnych okolností veci na posúdenie podmienok stanovených v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006. Podľa vnútroštátneho súdu k takýmto osobitným okolnostiam patrí (údajná) legitímna dôvera chovateľa v súvislosti s jeho právom obchodovať s potomkami prarodičovských exemplárov, jeho dobrá viera v zákonnosť ich nadobudnutia, a menej prísna právna úprava účinná v Českej republike pred vstupom do Európskej únie.

73. Podľa môjho názoru žiadna z vyššie uvedených okolností sama osebe neodôvodňuje, aby výkonný orgán zaujal zhovievavejší prístup a udelil výnimku umožňujúcu obchodovanie s predmetnými exemplármi.

74. Predovšetkým podmienky stanovené v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006, ktoré musia výkonné orgány posúdiť, aby mohli exempláre kvalifikovať ako narodené a odchované v zajatí, sa nevzťahujú na chovateľa, ale na zostavenie chovného rodičovského páru. Okrem toho musia byť tieto podmienky splnené kumulatívne. Aj za predpokladu, že by výkonné orgány dospeli k záveru, že zostavenie chovného rodičovského páru bolo v čase nadobudnutia zákonné, tento záver sám osebe nestačí na udelenie výnimky. Čo je dôležitejšie, ako som už uviedla vyššie, ( 37 ) na to, aby výkonný orgán platne prijal záver o absencii ohrozenia, musí zohľadniť aktualizované dôkazy o stave predmetného druhu.

75. Za týchto podmienok sa domnievam, že existencia menej prísneho legislatívneho rámca účinného v čase nadobudnutia chovného rodičovského páru pred vstupom krajiny do Európskej únie ( 38 ) nie je dôvodom na to, aby výkonný orgán udelil výnimku zo zákazu obchodovania s predmetnými exemplármi. Taktiež je potrebné poukázať na skutočnosť, že v čase nadobudnutia predmetných exemplárov sa dohovor CITES v Českej republike uplatňoval. Okrem toho žalobca netvrdil, že sa na predmetné exempláre vzťahuje výnimka týkajúca sa „exemplárov z doby pred dohovorom“, t. j. exemplárov zaradených druhov nadobudnutých skôr, než sa na ne začal uplatňovať dohovor CITES. ( 39 )

76. Pokiaľ ide konkrétne o údajnú legitímnu dôveru chovateľa, dohovor CITES „v žiadnom smere“ nebráni zmluvným stranám prijať prísnejšie vnútroštátne predpisy týkajúce sa podmienok obchodovania s druhmi uvedenými v prílohe I tohto dohovoru „alebo ich úplne zakázať“ ( 40 ). Obchodníci by preto nemali byť oprávnení očakávať, že legislatívny rámec zostane rovnaký, keď sa rozhodnú obchodovať s exemplármi, na ktoré sa vzťahuje všeobecné pravidlo stanovujúce zákaz, ktoré je uvedené v dohovore CITES. Chovatelia musia naopak preukázať vynaloženie náležitej starostlivosti, keď majú v úmysle vykonávať takúto obchodnú činnosť. ( 41 )

77. Vnútroštátny súd sa pýta, či skutočnosť, že žalobca nemôže obchodovať s predmetnými exemplármi, zasahuje do jeho vlastníckeho práva v zmysle článku 17 Charty. Podľa ustálenej judikatúry ( 42 ) vlastnícke právo však nie je absolútne právo, ale musí byť zohľadnené so zreteľom na jeho funkciu v spoločnosti. Preto možno prijať obmedzenia pri výkone tohto práva pod podmienkou, že tieto obmedzenia účinne zodpovedajú cieľom všeobecného záujmu, pričom nie sú so zreteľom na sledovaný cieľ neprimeraným a neznesiteľným zásahom do samotnej podstaty práva, ktoré je takto zaručené. Pokiaľ ide o vyššie uvedené ciele všeobecného záujmu, ochrana voľne žijúcich živočíchov a rastlín je súčasťou týchto cieľov, ( 43 ) a teda môže odôvodňovať obmedzenie výkonu vlastníckeho práva. Pokiaľ ide o zásadu proporcionality, stačí uviesť, že nariadenia č. 338/97 a č. 865/2006 zabezpečujú rovnováhu medzi požiadavkami vlastníckeho práva a požiadavkami spojenými s ochranou voľne žijúcich rastlín a živočíchov. Na základe uvedeného sa domnievam, že vlastnícke právo žalobcu nebolo porušené.

78. Taktiež je potrebné zdôrazniť, že žalobcovi bolo dovolené ponechať si exempláre a nebola mu uložená žiadna správna ani trestná sankcia. Nezdá sa teda, že by prejednávaná vec vyžadovala dodatočnú analýzu z hľadiska dodržania zásady proporcionality.

79. Žalobca však tvrdí, že jeho chovateľská činnosť má priaznivý vplyv na životné prostredie. Podľa jeho názoru obchodovanie s exemplármi odchovanými v zajatí vedie k zníženiu dopytu po nezákonnom nadobúdaní exemplárov odchytených vo voľnej prírode. Podľa môjho názoru je to nepodložené tvrdenie. V článku 8 ods. 3 písm. f) nariadenia č. 338/97 sa konkrétne uvádza, že výnimka zo zákazu obchodovania sa môže udeliť, ak exempláre „sú určené pre chov alebo pestovanie s cieľom ochrany daného druhu“. Zo spisu však nevyplýva a ani sa pred Súdnym dvorom netvrdilo, že by chovateľ požiadal výkonné orgány o udelenie výnimky na základe tohto ustanovenia. V každom prípade, ako uviedla Česká republika vo svojej písomnej odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom, toto ustanovenie predpokladá, že plánovaná činnosť má konkrétny prínos pre zachovanie uvedených druhov, ako napríklad účasť na záchranných programoch zoologických záhrad alebo vrátenie exemplárov do voľnej prírody.

80. Moja posledná poznámka sa týka relevantnosti doby, ktorá uplynula od odobratia zakladateľskej populácie z voľnej prírody. Ako som sa zmienila v bode 62 vyššie, táto skutočnosť by nemala byť sama osebe rozhodujúca v prípade, ak výkonné orgány na základe posúdenia rizika dospeli k záveru, že výnimka nebude udelená. Všeobecné pravidlo zákazu komerčných aktivít s exemplármi uvedenými v zozname nie je časovo obmedzené. Pre úplnosť ešte raz zdôrazňujem, že v prejednávanej veci nejde o trestné konanie; ak by to tak bolo, uplatnil by sa inštitút premlčania. Okrem toho z pohľadu občianskeho práva je potrebné uviesť, že zákonnosť nadobudnutia predmetných exemplárov nie je spochybňovaná.

81. Vzhľadom na vyššie uvedené sa nedomnievam, že by konkrétne okolnosti veci, ktoré uviedol vnútroštátny súd, boli relevantné v kontexte, keď výkonné orgány preskúmavajú podmienky stanovené v článku 54 ods. 2 nariadenia č. 865/2006.

Návrh

82. Vzhľadom na uvedené skutočnosti navrhujem, aby sa na položené otázky odpovedalo takto: 1. Pojem „chovný rodičovský pár“ v zmysle článku 1 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 865/2006 zo 4. mája 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá týkajúce sa vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 338/97, zmenené nariadením Komisie (EÚ) 2015/870 z 5. júna 2015, zahŕňa všetky živočíchy chované v konkrétnom chovateľskom zariadení. Tento pojem nezahŕňa rodičov exemplárov odchovaných daným chovateľom, ktorých tento chovateľ nevlastnil, ani ich nemal v držbe. 2. Príslušný výkonný orgán je oprávnený overovať pôvod chovného rodičovského páru, aby sa uistil, že bol v zmysle článku 54 ods. 2 nariadenia Komisie (ES) č. 865/2006 zostavený zákonne a spôsobom, ktorý neohrozuje prežitie dotknutých druhov vo voľnej prírode. Na účely tohto posúdenia nie sú rozhodujúce konkrétne okolnosti veci, ako je dobrá viera chovateľa a jeho legitímna dôvera, že s potomkami bude povolené obchodovať, ako aj menej prísna právna úprava účinná v Českej republike pred vstupom tejto krajiny do Európskej únie.

( 1 ) Jazyk prednesu: angličtina.

( 2 ) Podpísaný vo Washingtone (Spojené štáty americké) 3. marca 1973 (Zbierka dohovorov Organizácie spojených národov, zv. 993, č. I‑14537).

( 3 ) BOWMAN, M.: A Tale of Two CITES: Divergent Perspectives upon the Effectiveness of the Wildlife Trade Convention. In: Review of European, Comparative & International Environmental Law, zv. 22, 2013, s. 228, ktorý obsahuje citácie z DAVIES, P. In: BOWMAN, M., DAVIES, P., REDGWELL, C.: Lyster’s International Wildlife Law. 2 vyd., Cambridge : Cambridge University Press, 2010, s. 484 a 533.

( 4 ) Ako je potvrdené v rezolúcii Konferencie strán 11.3. „Compliance and enforcement“ (Dodržiavanie a vymáhanie).

( 5 ) NELLEMANN, C. a kol.: The Rise of Environmental Crime – A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development and Security. A UNEP‑Interpol Rapid Response Assessment, UNEP, 2016, s. 7.

( 6 ) Úrad pre drogy a kriminalitu Organizácie spojených národov, World Wildlife Crime Report 2020: Trafficking in protected species, Organizácia spojených národov, New York, 2020, s. 3.

( 7 ) Tamže.

( 8 ) Nariadenie Rady z 9. decembra 1996 o ochrane druhov voľne žijúcich živočíchov a rastlín reguláciou obchodu s nimi (Ú. v. ES L 61, 1997, s. 1; Mim. vyd. 15/003, s. 61), zmenené nariadením Komisie (EÚ) č. 1320/2014 z 1. decembra 2014 (Ú. v. EÚ L 361, 2014, s. 1).

( 9 ) Nariadenie Komisie zo 4. mája 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá týkajúce sa vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 338/97, zmeneného nariadením Komisie (EÚ) 2015/870 z 5. júna 2015 (Ú. v. EÚ L 142, 2015, s. 3).

( 10 ) Nariadenie Rady z 3. decembra 1982 o uplatňovaní Dohovoru o medzinárodnom obchode s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a rastlín v Spoločenstve [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 384, 1982, s. 1).

( 11 ) Rozsudok z 8. decembra 2020, Staatsanwaltschaft Wien (Sfalšované prevodné príkazy) (C‑584/19, EU:C:2020:1002, bod 49).

( 12 ) Kurzívou zvýraznila generálna advokátka.

( 13 ) Odkazujem konkrétne na slovinskú, grécku a chorvátsku verziu.

( 14 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. marca 2021, A (C‑950/19, EU:C:2021:230, body 37 a 38).

( 15 ) Pozri analogicky rozsudok z 12. mája 2021, Hauptzollamt B (Kaviár jeseterotvarých rýb) (C‑87/20, EU:C:2021:382, body 30 a 31).

( 16 ) Rezolúcia Konferencie zmluvných strán 10.16. bod 1 písm. c) („chovným rodičovským párom“ určitého zariadenia sa rozumie súhrn živočíchov v zariadení, ktoré sú používané na reprodukciu).

( 17 ) Táto rezolúcia má názov „Registration of operations that breed Appendix‑I animal species in captivity for commercial purposes“ (Registrácia zariadení, ktoré chovajú druhy živočíchov uvedené v prílohe I v zajatí na obchodné účely). V Európskej únii nebola vykonaná, čo znamená, že registrácia zariadení pre chov v zajatí na obchodné účely na Sekretariáte CITES nie je podmienkou na obchodovanie v Európskej únii. Túto rezolúciu je však možné použiť ako referenčný dokument pre pochopenie pojmu „chovné zariadenie“.

( 18 ) Rezolúcia Konferencie zmluvných strán 12.10, bod 5 písm. a).

( 19 ) Napríklad príloha 1 rezolúcie Konferencie zmluvných strán 12.10 uvádza, aké informácie má výkonný orgán poskytnúť Sekretariátu o zariadeniach, ktoré sa majú zaregistrovať a ktoré zahŕňajú názov alebo meno a adresu vlastníka a správcu zariadenia pre chov v zajatí, dátum zriadenia a opis objektov, v ktorých je chov umiestnený. Príloha 3 tej istej rezolúcie stanovuje vzorový formulár žiadosti, v ktorom sa okrem iného vyžaduje uvedenie kontaktných údajov vlastníka a správcu zariadenia pre chov v zajatí.

( 20 ) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1012 z 8. júna 2016 o zootechnických a genealogických podmienkach na plemenitbu čistokrvných plemenných zvierat, hybridných plemenných ošípaných a ich zárodočných produktov a na obchodovanie s nimi a ich vstup do Únie a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 652/2014, smernice Rady 89/608/EHS a 90/425/EHS a zrušujú určité akty v oblasti plemenitby zvierat („nariadenie o plemenitbe zvierat“) (Ú. v. EÚ L 171, 2016, s. 66).

( 21 ) Pozri poznámku pod čiarou 11.

( 22 ) Článok II ods. 1 dohovoru CITES.

( 23 ) Rozsudok z 23. októbra 2001, Tridon (C‑510/99, EU:C:2001:559 bod 34,).

( 24 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. októbra 2001, Tridon (C‑510/99, EU:C:2001:559, bod 30).

( 25 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. októbra 2001, Tridon (C‑510/99, EU:C:2001:559, bod 41).

( 26 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. septembra 2014, Sofija Zoo (C‑532/13, EU:C:2014:2140 bod 34).

( 27 ) Pozri LIEBERMAN, S.: Procedures used by the United States of America in making CITES non‑detriment finding. In: ROSSER, A., HAYWOOD, M.: Guidance for CITES Scientific Authorities: Checklist to Assist in Making Non‑detriment findings for Appendix II Exports. IUCN – The World Conservation Union, Gland, Švajčiarsko, a Cambridge, Spojené kráľovstvo, 2002, s. 32, ktorý v súvislosti s postupmi používanými v Spojených štátoch poznamenáva: „there are… all‑too‑many cases where animals may themselves be bred in captivity, but the founder stock was not obtained legally, and therefore export of even the progeny would be detrimental to the survival of the species (in that it increases demand and facilitates detrimental trade)“.

( 28 ) Článok 8 ods. 3 písm. b).

( 29 ) Pozri článok 5 ods. 2 písm. a) a b) nariadenia č. 338/1997 a článok IV odsek 2) písm. a) a b) dohovoru CITES, pokiaľ ide o podmienky vydania vývozného povolenia pre druhy uvedené v zozname. Pozri tiež rezolúciu Konferencie zmluvných strán 18.7 „Zistenia o zákonnom nadobudnutí“ a rezolúciu Konferencie zmluvných strán 16.7 „Zistenia o absencii ohrozenia“.

( 30 ) Konkrétne v kontexte zistenia o zákonnom nadobudnutí na účely vývozu druhov uvedených v zozname dohovoru CITES je v rezolúcii Konferencie zmluvných strán 18.7 pojem „posúdenie rizika“ definovaný ako „vyhodnotenie pravdepodobnosti, že určitý exemplár druhu uvedeného v zozname dohovoru CITES nebol nadobudnutý legálnym spôsobom“.

( 31 ) LIEBERMAN, S.: c. d., s. 30.

( 32 ) Konkrétne v kontexte zistenia o zákonnom nadobudnutí na účely vývozu druhov uvedených v zozname dohovoru CITES je v rezolúcii Konferencie zmluvných strán 18.7 definovaný pojem „historický dokumentačný reťazec“ ako: „chronologická dokumentácia transakcií v rozsahu, v akom je to možné, a v súlade s príslušnými zákonmi a záznamami, ktorá zaznamenáva odobratie exemplára z voľnej prírody a následné vlastníctvo tohto exemplára“.

( 33 ) Rozsudok zo 16. júla 2009, Rubach (C‑344/08, EU:C:2009:482 bod 27).

( 34 ) Pozri rezolúciu Konferencie zmluvných strán 16.7 (Rev. CoP17) „Závery o absencii ohrozenia“.

( 35 ) Rezolúcia Konferencie zmluvných strán 14.2 „Strategická vízia CITES: 2008‑2013“, Cieľ 1.5.

( 36 ) Rozsudok zo 7. septembra 2021, Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras (C‑927/19, EU:C:2021:700, bod 120).

( 37 ) Bod 69.

( 38 ) Pozri súvisiace vysvetlenia vnútroštátneho súdu v bode 26 vyššie.

( 39 ) Výnimka pre exempláre z doby pred dohovorom je uvedená v článku 8 ods. 3 písm. a) nariadenia č. 338/97. Pozri DAVIES, P.: c. d., s. 510.

( 40 ) Článok XIV ods. 1 písm. a) dohovoru CITES.

( 41 ) Úplne inou otázkou je, či by výkonné orgány prípadne mali stanoviť prechodné opatrenia, ktoré by umožnili obchodníkom prispôsobiť sa. Žalobca však netvrdil, že by došlo k narušeniu jeho legitímnej dôvery z takéhoto dôvodu.

( 42 ) Pozri rozsudok z 15. januára 2013, Križan a i. (C‑416/10, EU:C:2013:8, bod 113).

( 43 ) Pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. júna 2008, Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a Andibel (C‑219/07, EU:C:2008:353 bod 27).