ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Odôvodnenia 3, 4, 8, 9, 12, 23, 24, 33 a 39 smernice 2011/95 znejú takto: „(3) Európska Rada na svojom osobitnom zasadnutí v Tampere dňa 15. a 16. októbra 1999 súhlasila s postupom na vytvorenie spoločného európskeho azylového systému na základe plného a komplexného uplatňovania Ženevského dohovoru… (4) Ženevský dohovor… [predstavuje] základný kameň pre medzinárodný právny režim na ochranu utečencov. … (8) Európska rada v Európskom pakte o prisťahovalectve a azyle, ktorý bol prijatý 15. a 16. októbra 2008, poukázala na skutočnosť, že medzi členskými štátmi pretrvávajú výrazné rozdiely v poskytovaní ochrany, a vyzvala na prijatie nových iniciatív vrátane návrhu na vytvorenie jednotného azylového konania so spoločnými zárukami s cieľom zavŕšiť budovanie spoločného európskeho azylového systému stanoveného v Haagskom programe [prijatom Európskou radou 4. novembra 2004, ktorý stanovuje ciele, ktoré sa majú realizovať v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v rokoch 2005 – 2010], a poskytnúť tak vyššiu úroveň ochrany. (9) V Štokholmskom programe [prijatom v roku 2010] Európska rada zopakovala svoj záväzok vytvoriť najneskôr do roku 2012 spoločný priestor ochrany a solidarity založený na spoločnom konaní o azyle a jednotnom postavení pre osoby pod medzinárodnou ochranou v súlade s článkom 78 [ZFEÚ]. (12) Hlavným cieľom tejto smernice je na jednej strane zaistiť, aby členské štáty uplatňovali spoločné kritériá pre identifikáciu osôb, ktoré skutočne potrebujú medzinárodnú ochranu, a na druhej strane zaistiť, aby bola k dispozícii minimálna úroveň výhod pre tieto osoby vo všetkých členských štátoch. … (23) Mali by sa stanoviť normy pre vymedzenie postavenia utečenca a jeho obsah s cieľom usmernenia príslušných vnútroštátnych orgánov členských štátov pri uplatňovaní Ženevského dohovoru. (24) Je potrebné zaviesť spoločné kritériá pre uznanie žiadateľov o azyl ako utečencov v zmysle článku 1 Ženevského dohovoru. … (33) Mali by sa stanoviť tiež normy pre vymedzenie doplnkovej ochrany a jej obsahu. Doplnková ochrana by mala byť doplnková a dodatočná k ochrane utečenca ustanovenej v Ženevskom dohovore. … (39) Pri reagovaní na výzvu štokholmského programu týkajúcu sa zavedenia jednotného postavenia utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a s výnimkou odchýlok, ktoré sú nevyhnutné a objektívne odôvodnené, by sa mali osobám s postavením doplnkovej ochrany poskytnúť rovnaké práva a výhody, aké majú utečenci podľa tejto smernice, a mali by byť viazané na rovnaké podmienky oprávnenosti.“
17

V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd pýta, či je možné zaťažiť spotrebiteľa, ktorý už uzatvoril zmluvu, dodatočnými nákladmi súvisiacimi s použitím skráteného telefónneho čísla za vyššiu sadzbu ako základnú sadzbu, pokiaľ si spotrebiteľ vybral tento komunikačný kanál, hoci súbežne mu bola daná možnosť využiť číslo za základnú sadzbu. Pokiaľ by totiž tieto dodatočné náklady mal znášať obchodník, mohlo by to podľa vnútroštátneho súdu viesť k situácii, že obchodníci by prestali ponúkať skrátené telefónne čísla všetkým spotrebiteľom, čo by išlo nad rámec požiadaviek stanovených v článku 21 smernice 2011/83 a nad rámec cieľa sledovaného touto smernicou. Okrem toho zostáva nevyriešená otázka, v akom rozsahu má obchodník informovať spotrebiteľa o existencii čísla za základnú sadzbu a rozdieloch v cenách volaní, ak spotrebiteľ využije skrátené telefónne číslo za vyššiu sadzbu pre otázky nesúvisiace s uzatvorenou zmluvou.
47

Odvolateľka v bodoch 83 až 96 a 113 až 123 napadnutého rozsudku tvrdí, že Všeobecný súd skúmal len to, či mohli dotknuté výrobky v zásade predstavovať povrchovú vzorku, a že v bode 133 tohto rozsudku prevzal všeobecné konštatovanie odvolacieho senátu, podľa ktorého všeobecná skúsenosť dokazuje, že povrchové vzorky sú charakteristické nekonečnosťou rôznych dizajnov. Toto konštatovanie totiž nenahrádza určenie noriem a zvykov dotknutého sektora pre každú kategóriu dotknutého výrobku, a to o to viac, že výrobky ako „lekárske prístroje a nástroje“, „sedlársky tovar“ alebo „obuv“ by nemohli byť pripojené ku kategórii rovnakých výrobkov.
17

Článok 158b toho zákonníka stanovuje: „1. Od 1. augusta 2010 sa zriaďuje a spravuje v rámci Národnej agentúry daňovej správy register hospodárskych subjektov v rámci Spoločenstva, ktorý zahŕňa všetky zdaniteľné osoby a nezdaniteľné právnické osoby uskutočňujúce transakcie v rámci Spoločenstva, konkrétne: a) dodania tovaru v rámci Spoločenstva uskutočnené v Rumunsku v súlade s článkom 132 ods. 1 písm. a) a oslobodené od dane v súlade s článkom 143 ods. 2 body a) a d); b) neskoršie dodania tovaru uskutočnené v rámci trojstranných transakcií uvedených v článku 132a ods. 5 v členskom štáte dodania tovaru a deklarované ako dodania tovaru v rámci Spoločenstva označené kódom T v Rumunsku; c) poskytovanie služieb v rámci Spoločenstva – konkrétne služieb v pôsobnosti ustanovení článku 133 ods. 2 – zdaniteľnými osobami usadenými v Rumunsku v prospech zdaniteľných osôb neusadených v Rumunsku, ale usadených v Spoločenstve, iných než sú plnenia oslobodené od DPH v členskom štáte, v ktorom majú tieto osoby postavenie zdaniteľných osôb; d) nadobudnutia zdaneného tovaru v rámci Spoločenstva uskutočnené v Rumunsku na základe ustanovení článku 132a; e) nadobúdanie služieb v rámci Spoločenstva – konkrétne služieb v pôsobnosti ustanovení článku 133 ods. 2 – uskutočnené v prospech zdaniteľných osôb usadených v Rumunsku, vrátane právnických osôb, ktoré nie sú zdaniteľnými osobami a sú identifikované pre DPH v súlade s článkami 153 alebo 153a, zdaniteľnými osobami neusadenými v Rumunsku, ale usadenými v Spoločenstve, ktorých príjemca je povinný zaplatiť daň v súlade s článkom 150 ods. 2. … 3. Osoby identifikované pre DPH v súlade s článkami 153 a 153a musia požiadať o zápis do registra hospodárskych subjektov v rámci Spoločenstva, ak zamýšľajú uskutočniť jednu alebo viacero transakcií v rámci Spoločenstva uvedených v odseku 1, a to ešte pred vykonaním týchto transakcií. … 10. Príslušný daňový orgán ex offo vymaže z registra hospodárskych subjektov v rámci Spoločenstva: a) zdaniteľné osoby a nezdaniteľné právnické osoby uvedené na zozname platiteľov vyhlásených za nečinných, v súlade so zákonom; …“
10

Pani Löberová s bydliskom vo Viedni (Rakúsko) investovala do certifikátov celkovú sumu 28648,43 eura prostredníctvom dvoch rozdielnych rakúskych bánk, jednej so sídlom v Salzburgu (Rakúsko) a druhej so sídlom v Grazi (Rakúsko).
18

Tento výklad je podporený judikatúrou Súdneho dvora, z ktorej vyplýva, že čiastočná náhrada „ceny letenky“ uvedená v článku 10 ods. 2 písm. a) až c) nariadenia č. 261/2004 v prípade, ak letecký dopravca umiestni cestujúceho do triedy nižšej, než je trieda, do ktorej si tento cestujúci kúpil letenku, musí byť stanovená jedine vzhľadom na „nevyhnutné“ zložky uvedenej ceny v tom zmysle, že je potrebné ich zaplatiť, aby bolo možné prijať ako protihodnotu služby poskytované leteckým dopravcom (rozsudok z 22. júna 2016, Mennens, C‑255/15, EU:C:2016:472, bod 36).
27

JQ podal proti tomuto prepusteniu žalobu na Arbeitsgericht (Pracovný súd, Nemecko) tvrdiac, že uzavretie nového manželstva nepredstavuje platný dôvod uvedeného prepustenia. Podľa JQ bolo jeho prepustenie v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania, keďže podľa GrO 1993 by nové uzavretie manželstva primára patriaceho k evanjelickej cirkvi alebo nepatriaceho k žiadnej cirkvi nemalo žiadne dôsledky na jeho pracovnoprávny vzťah so spoločnosťou IR.
101

Okrem toho Primed Halberstadt po dohode so spoločnosťou Broncho‑Air Medizintechnik podala správnu žalobu proti rozhodnutiu o zákaze z 23. septembra 1997, čo by neurobila, pokiaľ by pomôcka Inhaler bola dobrovoľne stiahnutá z trhu. Toto rozhodnutie a správna žaloba podaná proti nemu by teda mali robiť obsolentným vyhlásenie uvedené v liste z 22. mája 1997.
17

Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že O.K. Trans Praha, spoločnosť založená podľa českého práva, podala na Okresní soud Praha – západ (Česká republika) návrh na vydanie európskeho platobného rozkazu proti spoločnosti Catlin Innsbruck GmbH, spoločnosti so sídlom v Rakúsku, ktorej právnym nástupcom je Catlin Europe so sídlom v Kolíne nad Rýnom (Nemecko).
33

Vláda Spojeného kráľovstva tvrdí, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný z dôvodu hypotetickej povahy položených otázok. Totiž aj v prípade, že by záväzky systému T&N boli ocenené bez ohľadu na maximálny limit stanovený vo vnútroštátnej právnej úprave, aktíva tohto systému by presahovali chránené záväzky, takže PPF by neniesol zodpovednosť za uvedený systém, ktorý by naďalej riadili jeho správcovia. V prípade neexistencie priamej horizontálnej uplatniteľnosti článku 8 smernice 2008/94 by pán Hampshire mohol uplatniť svoje nároky len tak, že by náhradu požadoval od štátu, čo však nie je predmetom žaloby vo veci samej.
3

Nariadenie Rady (ES) č. 479/2008 z 29. apríla 2008 o spoločnej organizácii trhu s vínom, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 3/2008 a zrušujú nariadenia (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (Ú. v. EÚ L 148, 2008, s. 1), vo svojom odôvodnení 11 stanovovalo: „Jedným z kľúčových opatrení oprávnených na vnútroštátne podporné programy by mala byť propagácia a uvádzanie vín Spoločenstva na trh v tretích krajinách. Činnosti v oblasti reštrukturalizácie a konverzie by mali byť aj naďalej zahrnuté vzhľadom na ich pozitívny štrukturálny vplyv na sektor vína. Podporu by malo byť možné poskytnúť aj na investície v sektore vína, ktoré sú zamerané na zlepšenie ekonomickej výkonnosti samotných podnikov. …“
4

Všeobecné pravidlá na interpretáciu KN, ktoré sú uvedené v prvej časti oddiele I bode A tejto nomenklatúry, predovšetkým stanovujú: „Zatrieďovanie tovaru do [KN] sa riadi nasledujúcimi zásadami: 1. Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam a kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení. … 6. Na právne účely sa zatriedenie tovaru do podpoložiek položky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis podľa vyššie uvedených pravidiel, pod podmienkou, že porovnateľné sú len podpoložky rovnakej úrovne. Na účely tohto pravidla sa tiež používajú poznámky k triedam a kapitolám, ak kontext nevyžaduje inak.“
13

Článok 503 ods. 1 občianskeho zákonníka stanovuje, že každý kto riadi akékoľvek vozidlo na pozemných komunikáciách a používa ho pre vlastnú potrebu, a to aj v prípade, ak by jeho používanie zveril inej osobe, zodpovedá za škodu spôsobenú týmto vozidlom, a to aj v prípade, že vozidlo nie je súčasťou premávky.
40

Ako to v podstate uviedla generálna advokátka v bode 54 svojich návrhov, akty, ktorých prijatie je takto upravené, sa vo všeobecnosti týkajú fungovania medzinárodných orgánov zriadených na základe Dohody o partnerstve. Z toho vyplýva, že oblasť, do ktorej patrí napadnuté rozhodnutie, treba posudzovať so zreteľom na Dohodu o partnerstve v jej celom rozsahu [pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. októbra 2017, Komisia/Rada (Revidovaná Lisabonská zmluva), C‑389/15, EU:C:2017:798, bod 64, a analogicky stanovisko 2/15 (Dohoda o voľnom obchode so Singapurom) zo 16. mája 2017, EU:C:2017:376, bod 276, ako aj citovanú judikatúru].
18

Komisia v článku 1 sporného rozhodnutia konštatovala, že nasledujúce podniky sa zúčastnili na jedinom a pokračujúcom porušení článku 101 ods. 1 ZFEÚ a článku 53 Dohody o EHP v odvetví čipov pre karty pokrývajúcom EHP: – odvolateľka od 24. septembra 2003 do 31. marca 2005„z dôvodu jej koordinácie so skupinami Samsung a Renesas“ [článok 1 písm. a)], – skupina Philips od 26. septembra 2003 do 9. septembra 2004 [článok 1 písm. b)], – skupina Renesas od 7. októbra 2003 do 8. septembra 2005 [článok 1 písm. c)] a – skupina Samsung od 24. septembra 2003 do 8. septembra 2005 [článok 1 písm. d)].
29

Súdny dvor taktiež spresnil, že pokiaľ ide o rozhodnutie o návrate a o prípadné rozhodnutie o odsune, ochrana spätá s právom na účinný opravný prostriedok a tiež so zásadou zákazu vyhostenia alebo vrátenia musí byť zabezpečená tak, že sa žiadateľovi o medzinárodnú ochranu prizná právo na účinný opravný prostriedok s automatickým odkladným účinkom aspoň pred jedným súdnym orgánom. Okrem toho je úlohou členských štátov zabezpečiť plnú účinnosť opravného prostriedku proti rozhodnutiu o zamietnutí žiadosti o medzinárodnú ochranu pozastavením všetkých účinkov rozhodnutia o návrate počas lehoty na podanie tohto opravného prostriedku, a ak bol tento opravný prostriedok podaný, do rozhodnutia o ňom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. júna 2018, Gnandi, C‑181/16, EU:C:2018:465, body 56, 58 a 61 a citovanú judikatúru, ako aj uznesenie z 5. júla 2018, C a i., C‑269/18 PPU, EU:C:2018:544, bod 50).
10

Odôvodnenia 2, 4, 10, 11, 13, 16 a 22 smernice 2007/23 uvádzajú: „(2) Tieto zákony, právne predpisy a správne opatrenia, ktoré často kladú prekážky obchodu v rámci Spoločenstva, by sa mali harmonizovať tak, aby bol zaručený voľný pohyb pyrotechnických výrobkov na vnútornom trhu a súčasne sa zabezpečila vysoká úroveň ochrany ľudského zdravia a bezpečnosti a ochrana spotrebiteľov a profesionálnych konečných užívateľov. … (4) Smernica Rady 96/82/ES z 9. decembra 1996 o kontrole nebezpečenstiev veľkých havárií s prítomnosťou nebezpečných látok [Ú. v. ES L 10, 1997, s. 13; Mim. vyd. 05/002, s. 410] stanovuje bezpečnostné požiadavky na zariadenia, v ktorých sa nachádzajú výbušniny vrátane pyrotechnických látok. … (10) Používanie pyrotechnických výrobkov, a najmä používanie zábavnej pyrotechniky podlieha značne rozdielnym kultúrnym zvyklostiam a tradíciám v rôznych členských štátoch. Je preto potrebné umožniť členským štátom prijať vnútroštátne opatrenia na obmedzenie používania alebo predaja určitých tried zábavnej pyrotechniky širokej verejnosti z dôvodov verejnej bezpečnosti. (11) Je vhodné zaviesť základné bezpečnostné požiadavky na pyrotechnické výrobky s cieľom ochrániť spotrebiteľov a predísť nehodám. … (13) V prípadoch, keď sú splnené základné bezpečnostné požiadavky, by nemalo byť možné, aby členské štáty zakázali, obmedzili alebo zabránili voľnému pohybu pyrotechnických výrobkov. Táto smernica by sa mala uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté vnútroštátne právne predpisy týkajúce sa povolení, ktoré vydávajú výrobcom, distribútorom a dovozcom členské štáty. … (16) V súlade s ‚novým prístupom k technickej harmonizácii a normalizácii‘ by sa na pyrotechnické výrobky vyrobené v súlade s harmonizovanými normami mala uplatňovať domnienka zhody so základnými bezpečnostnými požiadavkami tejto smernice. … (22) Členské štáty by mali stanoviť pravidlá o sankciách uplatniteľných v prípade porušenia ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré bolo prijaté v súlade s touto smernicou, a zabezpečiť, aby sa tieto pravidlá vykonali. Sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce.“
17

Vnútroštátny súd uvádza, že rozhoduje o odvolaní podanom X proti rozsudku rechtbank (súd), ktorým bola potvrdená povinnosť uložená tomuto žalobcovi vrátiť predmetné príspevky. V tejto súvislosti uvádza, že podľa vnútroštátneho súdu závisí otázka, či mal X počas obdobia, keď prebiehalo prvostupňové a odvolacie konanie začaté proti rozhodnutiu z 1. júla 2011, právo na tieto príspevky, od odkladného účinku týchto opravných prostriedkov. Automatický odkladný účinok žaloby v prvostupňovom konaní stanovený v holandskom práve tak priznáva X nárok na tieto príspevky. Vzhľadom však na to, že holandské právo nestanovuje automatický odkladný účinok v prípade odvolacieho konania a že ani X nepožiadal voorzieningenrechter (sudca rozhodujúci o predbežnom opatrení) na Raad van State (Štátna rada) o vydanie predbežných opatrení, tento súd sa domnieva, že X by mal počas odvolacieho konania nárok na tieto isté príspevky, len ak by právo Únie vyžadovalo, aby malo odvolanie automatický odkladný účinok.
(26)

Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá o sankciách uplatňovaných v prípadoch porušenia tohto nariadenia a zabezpečiť ich vykonanie. Tieto sankcie musia byť účinné, primerané, odrádzajúce a nediskriminačné. Medzi spoločný súbor opatrení, ktoré majú členské štáty k dispozícii, by mala patriť aj možnosť znehybnenia vozidla v prípade zistenia závažného porušenia predpisov. Ustanoveniami obsiahnutými v tomto nariadení týkajúcimi sa sankcií alebo konaní by nemali byť dotknuté vnútroštátne predpisy týkajúce sa dôkazného bremena.“
37

Pokiaľ ide v prvom rade o zásadu ekvivalencie, vnútroštátny súd poznamenáva, že podmienky, ktorými vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej podmieňuje možnosť pripustiť vstup združenia na ochranu spotrebiteľa do konania ako vedľajšieho účastníka, sú v prípade, ak sa žaloba podáva výlučne na základe vnútroštátneho práva, priaznivejšie než vtedy, ak sa podáva na základe práva Únie. Totiž zatiaľ čo vo veci, ktorá neobsahuje prvky týkajúce sa práva Únie, spor vzniká, v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou, v deň podania žaloby na súde, v dôsledku čoho je vedľajší účastník konania oprávnený vstúpiť do konania od jeho začatia, v konaní vo veci samej, ktoré sa týka práva Únie, je naopak zrejmé, že spor vzniká až v okamihu, keď spotrebiteľ podá odpor proti platobnému rozkazu, v dôsledku čoho dotknuté združenie na ochranu spotrebiteľa môže vstúpiť do konania ako vedľajší účastník až po podaní odporu.
86

Súdny dvor totiž rozhodol, že prvá podmienka Altmark vyžaduje určiť nielen to, či prijímajúci podnik bol skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme, ale aj to, či sú tieto záväzky jasne definované vo vnútroštátnom práve. Táto podmienka sleduje cieľ transparentnosti a právnej istoty, ktorý si vyžaduje splnenie minimálnych kritérií spočívajúcich v existencii jedného alebo viacerých aktov verejnej moci, ktoré dostatočne jasne vymedzujú aspoň povahu, trvanie a rozsah záväzkov služby vo verejnom záujme, ktoré prislúchajú podnikom povereným plnením týchto záväzkov. Ak by chýbala jasná definícia takýchto objektívnych kritérií, nebolo by možné preskúmať, či konkrétna činnosť môže spadať pod pojem SVHZ (rozsudok z 26. apríla 2018, Cellnex Telecom a Telecom Castilla‑La Mancha/Komisia, C‑91/17 P a C‑92/17 P, neuverejnený, EU:C:2018:284, bod 44, ako aj citovaná judikatúra).
3

Odôvodnenia 20, 21, 29 a 30 nariadenia č. 1370/2007 stanovujú: „(20) Ak sa orgán verejnej moci rozhodne zveriť poskytovanie služieb všeobecného záujmu tretej osobe, musí poskytovateľa služieb vo verejnom záujme vybrať v súlade s právom [Únie] v oblasti verejných zákaziek a koncesií, ako sa ustanovuje v článkoch 43 až 49 [Z]mluvy, a v súlade so zásadami transparentnosti a rovnosti zaobchádzania. Ustanovenia tohto nariadenia sa predovšetkým nedotýkajú povinností uplatniteľných na orgány verejnej moci podľa smerníc o verejnom obstarávaní, ak zmluvy o službách vo verejnom záujme patria do rozsahu ich pôsobnosti. (21) Mala by sa zaručiť účinná právna ochrana, a to nielen pri zadávaní zmlúv, v rozsahu pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb [(Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 19)] a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby [(Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132)], ale tiež v prípade iných zmlúv zadaných na základe tohto nariadenia. Je potrebné, aby bol účinný postup revízie podľa potreby porovnateľný s príslušnými postupmi ustanovenými v smernici Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác [(Ú. v. ES L 395, 1989, s. 33; Mim. vyd. 06/001, s. 246)] a v smernici Rady 92/13/EHS z 25. februára 1992, ktorou sa koordinujú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia o uplatňovaní právnych predpisov Spoločenstva, o postupoch verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore [(Ú. v. EÚ L 76, 1992, s. 14; Mim. vyd. 06/001, s. 315)]. … (29) Na účely zadávania zmlúv o službách vo verejnom záujme s výnimkou núdzových opatrení a zmlúv o službách vo verejnom záujme týkajúcich sa malých vzdialeností by príslušné orgány mali prijať opatrenia potrebné na zverejnenie skutočnosti, že majú v úmysle zadať takéto zmluvy, najmenej jeden rok vopred, aby mohli potenciálni poskytovatelia služieb vo verejnom záujme na tento zámer reagovať. (30) Priame zadávanie zmlúv o službách vo verejnom záujme by malo podliehať zvýšenej transparentnosti.“
70

Podľa odvolateliek v prejednávanej veci Všeobecný súd nemohol potvrdiť zamietnutie sťažnosti, keďže predmetné porušenie sa týkalo územia viacerých členských štátov a odvolateľky nemali k dispozícii žiadnu účinnú ochranu pred vnútroštátnym orgánom na ochranu hospodárskej súťaže. Ako Komisia uznala na pojednávaní pred Všeobecným súdom, platí to o to viac v prípade, keď nie je možné podať žalobu proti odmietnutiu UOKiK začať konanie, čo mohlo nepriaznivo ovplyvniť články 101 a 102 ZFEÚ, pričom Všeobecný súd to opomenul vziať do úvahy.
41

V tejto súvislosti, ako generálny advokát uviedol v bode 48 svojich návrhov, ak by pôvodná voľba práva konajúceho súdu uskutočnená oprávneným podľa článku 4 ods. 3 Haagskeho protokolu implikovala, že v rámci ďalšieho konania začatého na návrh povinného na príslušnom orgáne v mieste jeho obvyklého pobytu sa uplatňuje tento istý právny poriadok, umožňovalo by to obchádzanie minimálnej vekovej hranice stanovenej v článku 8 ods. 3 Haagskeho protokolu, ako aj ostatných ochranných ustanovení tohto článku 8.
61

Ak by totiž nebolo umožnené vnútroštátnemu súdu nahradiť nekalú podmienku, bez ktorej by dotknutá zmluva nemohla zostať v platnosti, ustanovením vnútroštátneho práva dispozitívnej povahy, tento súd by bol nútený vyhlásiť zmluvu za neplatnú v celom rozsahu. To by mohlo vystaviť spotrebiteľa obzvlášť škodlivým dôsledkom, keďže takéto vyhlásenie neplatnosti má v zásade za následok, že dochádza k okamžitej splatnosti nesplatenej časti úveru vo výške, ktorá by mohla prekročiť finančné možnosti spotrebiteľa, a z toho dôvodu by viedla k potrestaniu skôr spotrebiteľa než veriteľa, ktorý by v dôsledku tejto skutočnosti nebol odrádzaný od toho, aby do zmlúv, ktoré navrhuje, vkladal takéto podmienky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. apríla 2014, Kásler a Káslerné Rábai, C‑26/13, EU:C:2014:282, body 83 a 84).
34

Okrem toho predpoklad, že kvalita výkonov novoprijatých učiteľov zamestnaných na dobu určitú je nižšia než kvalita výkonov úspešných uchádzačov výberových konaní, zrejme nie je zlučiteľná s rozhodnutím vnútroštátneho zákonodarcu v plnej miere uznať odpracované roky počas prvých štyroch rokov ich výkonu povolania učiteľov zamestnaných na dobu určitú. Ak by sa potvrdil takýto predpoklad, pre vnútroštátne orgány by to znamenalo organizovať výberové konania dostatočne často na to, aby sa mohli naplniť potreby prijímania do zamestnania. Zdá sa však, že to tak nie je, pretože z pripomienok predložených Súdnemu dvoru žalobkyňou vo veci samej vyplýva, že výberové konania na prijatie do zamestnania sa organizujú iba sporadicky, pričom posledné sa uskutočnili v rokoch 1999, 2012 a 2016. Takáto situácia, ktorú musí preveriť vnútroštátny súd, sa javí ako ťažko zlučiteľná so stanoviskom, ktoré predložila talianska vláda, podľa ktorej výkony učiteľov zamestnaných na dobu určitú sú nižšej kvality než výkony učiteľov zamestnaných na dobu neurčitú, ktorí boli prijatí do zamestnania prostredníctvom výberového konania.
46

Treba však konštatovať, že taký výklad, ktorý by znamenal, že set‑top boxy s komunikačnou funkciou sa majú zaradiť do podpoložky 85287113 KN, a to aj keď neumožňujú naladiť špeciálny kanál alebo nosný kmitočet a konverziu vysokofrekvenčných televíznych signálov na signály použiteľné prístrojmi na záznam či reprodukciu obrazu alebo monitormi, nie je možný, pretože, ako vyplýva z bodu 42 tohto rozsudku, by to bolo v rozpore so znením KN, a teda v rozpore s vôľou normotvorcu Únie.