Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Poskytnutie podmienečného oslobodenia od pokút pred prijatím konečného rozhodnutia Komisie – Rozsah

[Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23; oznámenie Komisie 2002/C 45/03, bod 8 písm. a) a b), bod 11 písm. a) až c), body 15, 16, 18 a 19]

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Úplné oslobodenie – Podmienky

[Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23; oznámenie Komisie 2002/C 45/03, bod 11 písm. a)]

3. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rešpektovanie práva na obhajobu – Oznámenie o výhradách – Dočasná povaha

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 27 ods. 1)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Poskytnutie podmienečného oslobodenia od pokút pred prijatím konečného rozhodnutia Komisie – Odmietnutie Komisie poskytnúť konečné oslobodenie – Porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery – Neexistencia

(Článok 81 ES; oznámenie Komisie 2002/C 45/03, bod 11)

5. Akty inštitúcií – Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených pri porušení pravidiel hospodárskej súťaže – Akt, ktorý má mať vonkajšie účinky – Rozsah

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Porušenia považované za veľmi závažné len na základe ich samotnej povahy

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Článok 253 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23)

8. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Prístup k spisu – Povinnosť Komisie sprístupniť interné dokumenty – Neexistencia

(Článok 81 ES)

Summary

1. Keď Komisia dostane žiadosť o oslobodenie od pokút podľa oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov, preskúma dôkazy predložené dotknutým podnikom na podporu uvedenej žiadosti, aby overila, či tento podnik spĺňa podmienky stanovené v bode 8 písm. a) alebo v bode 8 písm. b) oznámenia o spolupráci. Ak je tento podnik prvým podnikom, ktorý tieto podmienky spĺňa, Komisia mu písomne poskytne podmienečné oslobodenie od pokút.

Poskytnutím podmienečného oslobodenia od pokút sa teda vytvára osobitné procesné postavenie v priebehu správneho konania v prospech podniku spĺňajúceho podmienky stanovené v bode 8 oznámenia o spolupráci, čo vyvoláva určité právne účinky. Toto podmienečné oslobodenie však nie je nijako porovnateľné s konečným oslobodením od pokút, ktoré sa poskytne až na konci správneho konania.

Presnejšie, poskytnutie podmienečného oslobodenia od pokút svedčí jednak o tom, že dotknutý podnik ako prvý splnil podmienky uvedené v bode 8 písm. a) alebo b) oznámenia o spolupráci, takže Komisia nezaujme stanovisko k iným žiadostiam, kým nerozhodne o jeho žiadosti o oslobodenie od pokút, a jednak dáva uvedenému podniku záruku, že mu Komisia poskytne oslobodenie od pokút, ak na konci správneho konania dospeje k záveru, že tento podnik splnil podmienky uvedené v bode 11 písm. a) až c) oznámenia o spolupráci.

Až na konci správneho konania v rámci prijatia konečného rozhodnutia Komisia oslobodí v tomto rozhodnutí podnik, ktorému bolo poskytnuté podmienečné oslobodenie, od pokút v pravom zmysle slova, alebo ho od pokút neoslobodí. Práve v tomto momente sa skončia aj účinky procesného postavenia vyplývajúceho z podmienečného oslobodenia od pokút. Konečné oslobodenie od pokút sa však poskytne, len ak uvedený podnik spĺňal počas celého správneho konania a až do prijatia konečného rozhodnutia všetky tri kumulatívne podmienky stanovené v bode 11 písm. a) až c) oznámenia o spolupráci.

Zo systému stanoveného v oznámení o spolupráci teda vyplýva, že podniku, ktorý žiada o oslobodenie od pokút, sa do prijatia konečného rozhodnutia neposkytne oslobodenie od pokút v pravom zmysle slova, ale sa mu len prizná procesné postavenie, ktoré môže na konci správneho konania viesť k oslobodeniu od pokút, ak sú požadované podmienky splnené.

(pozri body 113 – 115, 117, 118)

2. Poskytnutie úplného oslobodenia od pokút predstavuje výnimku zo zásady osobnej zodpovednosti podniku za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, ktorá je odôvodnená cieľom odhaľovania, vyšetrovania, sankcionovania a odrádzania od dopúšťania sa praktík, ktoré predstavujú najzávažnejšie obmedzenia hospodárskej súťaže. Za týchto okolností je teda logické požadovať, aby podnik, ktorý žiada o oslobodenie od pokút, výmenou za poskytnutie úplného oslobodenia od pokút spolupracoval s Komisiou pri vyšetrovaní porušenia, ktorého sa dopustil, pričom táto spolupráca musí byť podľa samotného znenia bodu 11 písm. a) oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov „plná, trvalá a účinná“.

Z označenia spolupráce za „úplnú“ vyplýva, že aby mu oslobodenie mohlo byť priznané, spolupráca žiadateľa o oslobodenie od pokút s Komisiou musí byť úplná, absolútna a bezvýhradná. Označenie tejto spolupráce za „trvalú“ a „účinnú“ znamená, že táto spolupráca musí trvať počas celého správneho konania a že musí byť v zásade okamžitá.

Navyše zníženie pokuty na základe oznámenia o spolupráci môže byť odôvodnené len vtedy, ak poskytnuté informácie a všeobecnejšie správanie predmetného podniku môžu byť v danej súvislosti považované za preukazujúce skutočnú spoluprácu z jeho strany. Ako totiž vyplýva zo samotného pojmu spolupráca použitého v texte oznámenia o spolupráci, zníženie pokuty na základe uvedeného oznámenia môže byť priznané jedine vtedy, ak konanie dotknutého podniku svedčí o takom duchu spolupráce. To platí o to viac v prípade spolupráce, ktorá je nevyhnutná na odôvodnenie priznania úplného oslobodenia od pokút, pretože oslobodenie od pokút predstavuje ešte priaznivejšie zaobchádzanie než obyčajné zníženie pokuty.

Pojem „plná, trvalá a účinná“ spolupráca, ktorý odôvodňuje poskytnutie úplného oslobodenia od pokút, teda znamená, že spolupráca musí byť skutočná a úplná a musí sa vyznačovať skutočným duchom spolupráce.

V tejto súvislosti podnik, ktorý chce dosiahnuť úplné oslobodenie od pokút na základe svojej spolupráce pri vyšetrovaní, nemôže neinformovať Komisiu o rozhodujúcich skutočnostiach, o ktorých sa dozvedel a ktoré môžu, i keď len potenciálne, ovplyvniť priebeh správneho konania a účinnosť vyšetrovania vedeného Komisiou. Ozajstná a úplná spolupráca teda znamená, že dotknutý podnik počas celého správneho konania včas informuje Komisiu o všetkých rozhodujúcich okolnostiach, ktoré môžu mať negatívny vplyv na riadny priebeh vyšetrovania a na účinné odhalenie a potrestanie daného kartelu. Táto informačná povinnosť je dôležitejšia, ak sa uvedená okolnosť týka vzťahov medzi daným podnikom a ostatnými účastníkmi kartelu, a ešte dôležitejšia, ak Komisia s týmto podnikom výslovne už predtým v rámci správneho konania prerokovala, že takáto okolnosť môže prípadne nastať.

Posúdenie toho, či sa subjekt správal tak, že toto správanie bolo výrazom ducha skutočnej spolupráce, možno vykonať len s ohľadom na okolnosti existujúce v okamihu, keď sa toto správanie uskutočnilo. Vzhľadom na „trvalú“ povahu vyžadovanej spolupráce, ktorá musí byť poskytovaná počas celého konania, totiž akékoľvek správanie v rozpore s duchom skutočnej spolupráce už samo osebe stačí na konštatovanie porušenia povinnosti spolupráce. Akákoľvek okolnosť, ku ktorej došlo po uvedenom správaní, nemôže teda odôvodniť také porušenie.

Z toho vyplýva, že prípadné konštatovanie ex post , že správanie, ktorým sa porušila povinnosť spolupráce, nemalo negatívne účinky, nemožno použiť na ospravedlnenie tohto správania.

(pozri body 125 – 130, 132 – 134)

3. V oblasti hospodárskej súťaže Komisia môže v konečnom rozhodnutí, ktorým ukladá pokutu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, upraviť tvrdenia, ktoré boli uvedené v oznámení o výhradách, ak rozhodnutie dodržiava právo účastníkov konania na obhajobu a nepripisuje dotknutým osobám iné porušenia, než sú porušenia uvedené v oznámení o výhradách, a obsahuje len skutočnosti, ku ktorým sa dotknuté osoby mali možnosť vyjadriť.

(pozri bod 176)

4. Právo dovolávať sa zásady ochrany legitímnej dôvery predpokladá splnenie troch podmienok. Po prvé dotknutej osobe musia byť správnymi orgánmi poskytnuté presné, bezpodmienečné a súhlasné záruky pochádzajúce z oprávnených a spoľahlivých zdrojov. Po druhé, tieto záruky musia byť spôsobilé vyvolať legitímnu dôveru u tej osoby, ktorej sú určené. Po tretie, poskytnuté záruky musia byť v súlade s platnými predpismi.

V rámci správneho konania pre porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Únie sa podnik, ktorý podal na Komisiu žiadosť o oslobodenie od pokút, nemôže dovolávať nijakých presných, bezpodmienečných a súhlasných záruk toho, že mu na konci správneho konania bude poskytnuté konečné oslobodenie od pokút. V súlade s bodom 19 oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov Komisia totiž až v okamihu prijatia konečného rozhodnutia posúdi, či sú podmienky uvedené v bode 11 uvedeného oznámenia splnené. Z toho vyplýva, že Komisia nemôže v štádiu pred prijatím konečného rozhodnutia poskytnúť dotknutému podniku nijaké presné záruky o priznaní konečného oslobodenia.

Okrem toho Komisia nie je povinná informovať žiadateľov o oslobodenie o tom, že musia dodržiavať povinnosti vyplývajúce z oznámenia o spolupráci, a najmä povinnosť spolupráce, pretože samo oznámenie jasne uvádza dôsledky takého porušenia.

(pozri body 190 – 193)

5. Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO predstavujú nástroj určený na spresnenie kritérií – pri dodržiavaní právnych predpisov vyššej právnej sily –, ktoré Komisia mieni uplatniť pri výkone svojej diskrečnej právomoci v oblasti stanovenia výšky pokút, ktorú jej priznáva článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003. Uvedené usmernenia nepredstavujú právny základ rozhodnutia, ktorým sa ukladajú pokuty, pretože toto rozhodnutie sa zakladá na nariadení č. 1/2003, ale stanovujú všeobecným a abstraktným spôsobom metodológiu, ktorú sa Komisia zaviazala uplatňovať pri stanovení výšky pokút uložených týmto rozhodnutím, a v dôsledku toho zabezpečujú právnu istotu podnikov.

Hoci usmernenia nemôžu byť kvalifikované ako právna norma, ktorú musí správny orgán v každom prípade dodržať, vyjadrujú určité pravidlo správania, ktoré ukazuje, ako sa má v praxi postupovať, a od ktorého sa správny orgán nemôže v konkrétnom prípade odkloniť bez uvedenia dôvodov.

Obmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktoré si sama stanovila prijatím usmernení, však nie je nezlučiteľné so zachovaním širokej miery voľnej úvahy Komisie. Skutočnosť, že Komisia v usmerneniach spresnila svoj prístup k hodnoteniu závažnosti porušenia, totiž nevylučuje, aby ju hodnotila ucelene, v závislosti od všetkých relevantných okolností vrátane skutočností, ktoré nie sú výslovne uvedené v usmerneniach.

(pozri body 217 – 219)

6. Podľa metódy stanovenej v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO sa pri posudzovaní závažnosti porušenia berie do úvahy samotná povaha porušenia, jeho konkrétny dopad na trh, ak je merateľný, a veľkosť relevantného geografického trhu.

Tieto tri aspekty hodnotenia závažnosti porušenia však nemajú rovnakú dôležitosť pri celkovom posúdení. Povaha porušenia má zásadný význam, a to najmä pri kvalifikácii porušenia ako „veľmi závažného“. Konkrétny dopad na trh ani veľkosť geografického trhu naopak nepredstavujú skutočnosti potrebné na kvalifikáciu porušenia za veľmi závažné v prípade horizontálnych kartelov, ktoré sa predovšetkým týkajú určenia cien. Horizontálne kartely, ktoré sa predovšetkým týkajú určenia cien, môžu byť kvalifikované ako „veľmi závažné“ len na základe ich samotnej povahy bez toho, aby bola Komisia povinná preukázať konkrétny dopad porušenia na trh, a bez toho, aby malý rozsah dotknutého geografického trhu bránil takejto kvalifikácii.

Na posúdenie závažnosti porušenia je rozhodujúce vedieť, či členovia kartelu urobili všetko, čo bolo v ich možnostiach na dosiahnutie konkrétneho účinku svojich úmyslov. To, čo sa stalo potom, pokiaľ ide o ceny skutočne dosiahnuté na trhu, mohlo byť ovplyvnené inými faktormi mimo kontroly členov kartelu, pričom členovia kartelu nemôžu využívať vo svoj prospech nezávislé faktory, ktoré skrížili ich plány, a urobiť z nich skutočnosti odôvodňujúce zníženie pokuty.

Od Komisie nemožno požadovať, aby v prípade, že vykonávanie kartelu je preukázané, systematicky dokazovala, že dohody skutočne umožnili dotknutým podnikom dosahovať vyššiu úroveň transakčných cien, alebo v prípade nákupných kartelov, nižšiu ako je tá, ktorá by existovala bez kartelu. Bolo by neprimerané požadovať takéto dokazovanie, ktoré by si vyžadovalo značné zdroje, keďže by boli potrebné hypotetické výpočty na základe ekonomických modelov, ktorých presnosť môže súd len ťažko overiť a ktorých neomylnosť nie je vôbec dokázaná.

Rozsah geografického trhu navyše nie je autonómnym kritériom v tom zmysle, že za „veľmi závažné“ by mohli byť kvalifikované iba porušenia týkajúce sa väčšiny členských štátov. Na základe Zmluvy, nariadenia č. 1/2003, ani usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO nie je možné dospieť k záveru, že za „veľmi závažné“ môžu byť kvalifikované iba geograficky veľmi rozsiahle obmedzenia. Okrem toho dohody alebo zosúladené postupy, ktorých predmetom je predovšetkým určovanie nákupných cien a rozdelenie si vykupovaných množstiev, môžu byť kvalifikované ako veľmi závažné už na základe svojej povahy, a to bez toho, aby sa tieto správania museli vyznačovať osobitným geografickým rozsahom. Z toho vyplýva, že veľkosť dotknutého geografického trhu, aj keby bol malý, v zásade nebráni kvalifikácii zisteného porušenia ako „veľmi závažného“.

(pozri body 220, 222 – 224, 226, 248 – 250, 277, 279)

7. V rámci určovania pokút z dôvodu porušenia práva hospodárskej súťaže je povinnosť odôvodnenia splnená, ak Komisia vo svojom rozhodnutí uvedie kritériá posúdenia, ktoré jej umožnili posúdiť závažnosť a dĺžku trvania porušenia. Čo sa týka rozhodnutia, ktorým sa ukladajú pokuty viacerým podnikom, rozsah povinnosti odôvodnenia musí byť posúdená najmä s ohľadom na skutočnosť, že závažnosť porušení musí byť stanovená na základe veľkého množstva skutočností, akými sú osobitné okolnosti prípadu, jeho kontext a odstrašujúci účinok pokút, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré nutne musia byť vzaté do úvahy.

V prípade horizontálnych kartelov, ktoré sa predovšetkým týkajú určenia cien, konkrétny dopad na trh nepredstavuje skutočnosť, ktorá by bola potrebná na to, aby porušenie mohlo byť označené za veľmi závažné, a Komisia teda nie je povinná zohľadniť závažnosť porušenia pri určení pokút. Okolnosť, že Komisia neodôvodnila nezohľadnenie kritéria, ktoré nebola povinná zohľadniť a o ktorom sa domnievala, že ho v prejednávanej veci nebolo potrebné zohľadniť, nemôže pritom spôsobiť porušenie povinnosti odôvodnenia, pokiaľ ide o určenie pokuty.

(pozri body 282, 284)

8. Komisia nie je povinná sprístupniť počas správneho konania v oblasti hospodárskej súťaže interné dokumenty inštitúcie. Okrem toho v priebehu konania pred súdom Únie môžu byť interné dokumenty Komisie sprístupnené žalobcom len vtedy, ak z vážnych indícií, ktoré musí predložiť dotknutá osoba, vyplýva, že si to vyžadujú výnimočné okolnosti daného prípadu. Obmedzenie prístupu k interným dokumentom je odôvodnené potrebou zabezpečiť dobré fungovanie dotknutej inštitúcie v oblasti trestania porušení pravidiel hospodárskej súťaže.

(pozri bod 313)