ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (piata komora)

z 12. júla 2018 ( *1 )

„Štátna pomoc – Pomoc zamýšľaná Spojeným kráľovstvom na podporu pre jadrovú elektráreň Hinkley Point C – Rozdielová zmluva, dohoda ministra a úverová záruka – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za zlučiteľnú s vnútorným trhom – Článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ – Cieľ verejného záujmu – Podpora jadrovej energie – Potreba zásahu štátu – Oznámenie o zárukách – Určenie prvku pomoci – Proporcionalita – Investičná pomoc – Prevádzková pomoc – Právo predložiť pripomienky – Verejné obstarávanie – Povinnosť odôvodnenia“

Vo veci T‑356/15,

Rakúska republika, v zastúpení: pôvodne C. Pesendorfer a M. Klamert, neskôr G. Hesse a M. Fruhmann, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci H. Kristoferitsch, advokát,

žalobkyňa,

ktorú v konaní podporuje:

Luxemburské veľkovojvodstvo, v zastúpení: D. Holderer, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci P. Kinsch, avocat,

vedľajší účastník konania,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorú v konaní podporujú:

Česká republika, v zastúpení: M. Smolek, T. Müller a J. Vláčil, splnomocnení zástupcovia,

Francúzska republika, v zastúpení: pôvodne G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, neskôr D. Colas a J. Bousin, splnomocnení zástupcovia,

Maďarsko, v zastúpení: pôvodne M. Fehér a M. Bóra, neskôr B. Sonkodi, neskôr A. Steiner, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci P. Nagy, advokát, a napokon A. Steiner,

Poľská republika, v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca,

Rumunsko, v zastúpení: pôvodne R. Radu a M. Bejenar, neskôr M. Bejenar a C.‑R. Canţăr, splnomocnení zástupcovia,

Slovenská republika, v zastúpení: B. Ricziová, splnomocnená zástupkyňa,

a

Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, v zastúpení: pôvodne C. Brodie a S. Brandon, neskôr C. Brodie, S. Simmons a M. Holt, neskôr C. Brodie, S. Simmons a D. Robertson, neskôr C. Brodie a D. Robertson, neskôr C. Brodie a napokon C. Brodie a Z. Lavery, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci T. Johnston, barrister, a A. Robertson, QC,

vedľajší účastníci konania,

ktorej predmetom je návrh založený na článku 263 ZFEÚ na zrušenie rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/658 z 8. októbra 2014 o opatrení pomoci SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), ktorú Spojené kráľovstvo zamýšľa zaviesť na podporu pre jadrovú elektráreň Hinkley Point C (Ú. v. EÚ L 109, 2015, s. 44), v ktorom Komisia konštatovala, že táto pomoc je zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, a povolila jej poskytnutie,

VŠEOBECNÝ SÚD (piata komora),

v zložení: predseda komory D. Gratsias, sudcovia A. Dittrich (spravodajca) a P. G. Xuereb,

tajomník: N. Schall, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní 5. októbra 2017,

vyhlásil tento

Rozsudok

I. Okolnosti predchádzajúce sporu

1 Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska oznámilo 22. októbra 2013 opatrenia na podporu bloku C jadrovej elektrárne Hinkley Point (ďalej len „Hinkley Point C“). Príjemcom oznámených opatrení je spoločnosť NNB Generation Company Limited (ďalej len „NNBG“), dcérska spoločnosť spoločnosti EDF Energy plc (ďalej len „EDF“).

2 Európska komisia 18. decembra 2013 rozhodla začať konanie vo veci formálneho zisťovania oznámených opatrení. Toto rozhodnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie7. marca 2014 (Ú. v. EÚ C 69, 2014, s. 60).

3 Komisia 8. októbra 2014 prijala rozhodnutie (EÚ) 2015/658 o opatrení pomoci SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), ktorú Spojené kráľovstvo zamýšľa zaviesť na podporu pre jadrovú elektráreň Hinkley Point C (Ú. v. EÚ L 109, 2015, s. 44, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).

4 Opatrenia oznámené Spojeným kráľovstvom sú opísané v bode 2 napadnutého rozhodnutia.

5 Prvým oznámeným opatrením, ktoré je opísané v bode 2.1 napadnutého rozhodnutia, je rozdielová zmluva. Ide o nástroj, ktorý má zabezpečiť stabilitu cien pri predajoch elektrickej energie spoločnosti NNBG počas fázy prevádzky Hinkley Point C. V zmluve je stanovené, že NNBG bude predávať elektrickú energiu vyrobenú v tomto bloku na trhu. Výška príjmov spoločnosti NNBG však bude stabilizovaná rozdielovou zmluvou. Na tento účel bude realizačná cena, pôvodne vypočítaná na základe predpokladaných stavebných a prevádzkových nákladov spoločnosti NNBG a zahŕňajúca primeraný zisk, porovnaná s referenčnou cenou, ktorá bude zodpovedať váženému priemeru veľkoobchodných cien stanovených Spojeným kráľovstvom pre všetkých prevádzkovateľov podporovaných rozdielovou zmluvou a ktorá bude odrážať trhové ceny. V prípade spoločnosti NNBG je relevantnou referenčnou cenou trhová cena základného odberu, ktorá platí pre všetkých výrobcov elektriny pre základný odber. Keď bude referenčná cena nižšia ako realizačná cena, NNBG dostane kompenzačnú platbu zodpovedajúcu rozdielu medzi týmito dvomi cenami. Toto právo na kompenzačnú platbu bude obmedzené maximálnou hranicou produkcie. Naopak, keď bude referenčná cena vyššia ako realizačná cena, bude NNBG povinná zaplatiť rozdiel medzi týmito dvomi cenami druhému účastníkovi rozdielovej zmluvy (ďalej len „zmluvný partner spoločnosti NNBG“). Zmluvným partnerom spoločnosti NNBG bude Low Carbon Contracts Company Ltd, subjekt, ktorý bude financovaný na základe právnej povinnosti zaväzujúcej solidárne všetkých licencovaných dodávateľov elektrickej energie. Budú zavedené dva mechanizmy podielu na zisku, z ktorých prvý sa týka výrobných nákladov a druhý miery návratnosti vlastných zdrojov. Budú určené dva dátumy novej kalkulácie prevádzkových nákladov, z ktorých prvý nastane po 15 rokoch a druhý po 25 rokoch od dátumu spustenia prvého reaktora.

6 Rozdielová zmluva upravuje za určitých podmienok kompenzáciu pre NNBG v prípade určitých zmien právnych predpisov. Okrem toho za určitých podmienok dostane NNBG kompenzáciu, ak dôjde k predčasnému odstaveniu jadrovej elektrárne Hinkley Point z politických dôvodov a v prípade problémov súvisiacich s poistením jadrovej zodpovednosti za škodu. V týchto prípadoch budú môcť tak investori spoločnosti NNBG, ako aj Spojené kráľovstvo požiadať o prevod spoločnosti NNBG na vládu Spojeného kráľovstva a uvedeným investorom bude vyplatená kompenzácia.

7 Druhým oznámeným opatrením, ktoré je opísané v bode 2.3 napadnutého rozhodnutia, je dohoda medzi ministrom pre energetiku a zmenu klímy Spojeného kráľovstva a investormi spoločnosti NNBG (ďalej len „dohoda ministra“). Táto dohoda dopĺňa rozdielovú zmluvu. Stanovuje, že ak po predčasnom odstavení jadrovej elektrárne Hinkley Point z politických dôvodov zmluvný partner spoločnosti NNBG nebude vyplácať investorom spoločnosti NNBG kompenzačné platby, dohodnutú kompenzáciu zaplatí investorom tento minister. Táto zmluva tiež upravuje mechanizmy podielu na zisku.

8 Tretím oznámeným opatrením, ktoré je opísané v bode 2.2 napadnutého rozhodnutia, je úverová záruka Spojeného kráľovstva za dlhopisy, ktoré vydá NNBG, ktorá zabezpečuje včasné splatenie istiny a úrokov prípustného dlhu a môže dosiahnuť výšku až 17 miliárd libier šterlingov (GBP). Sadzba poplatku za záruku, ktorú Komisia povolila v uvedenom rozhodnutí, dosahuje 295 bázických bodov.

9 V bode 7 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že tri vyššie uvedené oznámené opatrenia (ďalej len „dotknuté opatrenia“) predstavovali štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

10 V bodoch 9 a 10 napadnutého rozhodnutia Komisia preskúmala, či dotknuté opatrenia by mohli byť vyhlásené za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. V tejto súvislosti v bode 9.1 tohto rozhodnutia uviedla, že tieto opatrenia sú zlučiteľné s existujúcou právnou úpravou trhu. V bode 9.2 uvedeného rozhodnutia Komisia skonštatovala, že cieľom verejného záujmu, ktorý Spojené kráľovstvo sleduje týmito opatreniami, je podpora jadrovej energie a konkrétnejšie vytvorenia nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Podľa úvah Komisie vysvetlených v bode 9.3 toho istého rozhodnutia je zásah Spojeného kráľovstva potrebný na dosiahnutie tohto cieľa v primeranom čase. V bode 9.4 napadnutého rozhodnutia Komisia skúmala, či dotknuté opatrenia predstavujú vhodné nástroje na dosiahnutie tohto cieľa a či majú stimulačný účinok. V bodoch 9.5 a 9.6 rozhodnutia Komisia preskúmala primeranosť dotknutých opatrení a skonštatovala, že ak sa upraví sadzba poplatku za úverovú záruku na 295 bázických bodov a zmenia sa mechanizmy podielu na zisku, treba dotknuté opatrenia považovať za potrebné a že celkovo je riziko narušenia hospodárskej súťaže obmedzené a negatívne účinky daných opatrení sú vyvážené ich pozitívnymi účinkami. Na základe týchto úvah Komisia v bode 10 napadnutého rozhodnutia dospela k záveru, že dotknuté opatrenia sú zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

11 Článok 1 prvý odsek napadnutého rozhodnutia znie takto: „Pomoc pre Hinkley Point C vo forme rozdielovej zmluvy, dohody ministra a úverovej záruky, ako aj všetkých súvisiacich prvkov, ktoré Spojené kráľovstvo zamýšľa poskytnúť, je zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) [ZFEÚ].“

II. Konanie pred Všeobecným súdom a návrhy účastníkov konania

12 Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 6. júla 2015 podala Rakúska republika žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

13 Komisia 18. septembra 2015 podala vyjadrenie k žalobe.

14 Rakúska republika 5. novembra 2015 podala repliku.

15 Komisia 15. januára 2016 podala dupliku.

16 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 9. novembra 2015 Slovenská republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory z 9. decembra 2015 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Slovenská republika 14. marca 2016 predložila svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

17 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 20. novembra 2015 Luxemburské veľkovojvodstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Rakúskej republiky. Rozhodnutím predsedu komory z 18. decembra 2015 bolo Luxemburskému veľkovojvodstvu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Rakúskej republiky. Luxemburské veľkovojvodstvo 24. marca 2016 predložilo svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

18 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 25. novembra 2015 Maďarsko podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory zo 6. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Maďarsko 24. marca 2016 predložilo svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

19 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 26. novembra 2015 Spojené kráľovstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory zo 6. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Spojené kráľovstvo 23. marca 2016 predložilo svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

20 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 30. novembra 2015 Francúzska republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory z 11. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Francúzska republika 18. marca 2016 predložila svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

21 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 2. decembra 2015 Česká republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory z 11. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Česká republika 24. marca 2016 predložila svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

22 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 3. decembra 2015 Poľská republika podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory z 11. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Poľská republika 24. marca 2016 predložila svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

23 Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 3. decembra 2015 Rumunsko podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie. Rozhodnutím predsedu komory z 11. januára 2016 bolo tomuto členskému štátu povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie. Rumunsko 24. marca 2016 predložilo svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.

24 Rakúska republika 21. júla 2016 predložila svoje pripomienky k vyjadreniam vedľajších účastníkov konania, ktoré predložili Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo.

25 Komisia 19. júla 2016 predložila svoje pripomienky k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania, ktoré predložilo Luxemburské veľkovojvodstvo.

26 Na základe návrhu sudcu spravodajcu Všeobecný súd (piata komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 89 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu položil písomné otázky Rakúskej republike, Spojenému kráľovstvu a Komisii. Títo účastníci konania odpovedali na tieto otázky v stanovených lehotách.

27 Komisia 14. septembra 2017 predložila návrh na dokazovanie, ku ktorému bol priložený dokument. Tento návrh a tento dokument boli založené do spisu a ostatní účastníci konania dostali príležitosť predložiť k nim svoje pripomienky.

28 Listami z 18. a 28. septembra 2017 Slovenská republika a Spojené kráľovstvo predložili pripomienky k správe pre pojednávanie.

29 Prednesy Komisie, Českej republiky, Francúzskej republiky, Luxemburského veľkovojvodstva, Maďarska, Rakúskej republiky a Spojeného kráľovstva a ich odpovede na otázky položené Všeobecným súdom boli vypočuté na pojednávaní 5. októbra 2017.

30 Luxemburské veľkovojvodstvo a Rakúska republika navrhujú, aby Všeobecný súd: – zrušil napadnuté rozhodnutie, – uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

31 Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd: – zamietol žalobu ako nedôvodnú, – uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

32 Česká republika a Slovenská republika navrhujú, aby Všeobecný súd: – zamietol žalobu ako nedôvodnú, – uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

33 Maďarsko navrhuje, aby Všeobecný súd: – zamietol žalobu ako nedôvodnú, – uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť všetky trovy konania spojené s týmto konaním, vrátane administratívnych nákladov a trov právneho zastúpenia.

34 Francúzska republika, Poľská republika, Rumunsko a Spojené kráľovstvo navrhujú, aby Všeobecný súd: – zamietol žalobu ako nedôvodnú.

III. Právny stav

35 Žaloba sa zakladá na desiatich žalobných dôvodoch.

36 Prvým žalobným dôvodom Rakúska republika tvrdí, že Komisia na jednej strane nesprávne uznala existenciu trhu oddeleného od trhu jadrovej energie a na druhej strane nesprávne vychádzala zo zlyhania tohto trhu.

37 Druhý žalobný dôvod sa zakladá na údajnej nesprávnosti konštatovania Komisie, že technológia používaná v Hinkley Point C je nová.

38 Tretí žalobný dôvod sa zakladá na tom, že Komisia nesprávne skonštatovala, že dotknuté opatrenia predstavujú investičnú pomoc. Podľa Rakúskej republiky predstavujú tieto opatrenia prevádzkovú pomoc, ktorá je nezlučiteľná s vnútorným trhom.

39 Štvrtým žalobným dôvodom Rakúska republika uvádza, že na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, výstavba Hinkley Point C nesleduje dosiahnutie cieľa „spoločného“ záujmu.

40 V rámci piateho žalobného dôvodu Rakúska republika tvrdí, že Komisia dostatočne nevymedzila prvky pomoci obsiahnuté v dotknutých opatreniach.

41 Šiesty žalobný dôvod má preukázať údajnú nesprávnosť záveru Komisie, podľa ktorého boli dotknuté opatrenia v súlade so zásadou proporcionality.

42 V rámci siedmeho žalobného dôvodu Rakúska republika tvrdí, že Spojené kráľovstvo malo začať v prípade Hinkley Point C verejné obstarávanie.

43 Ôsmym žalobným dôvodom Rakúska republika tvrdí, že Komisia nerešpektovala vlastné oznámenie o uplatňovaní článkov [107] a [108] Zmluvy o [FEÚ] na štátnu pomoc vo forme záruk (Ú. v. EÚ C 155, 2008, s. 10, ďalej len „oznámenie o zárukách“).

44 Deviaty žalobný dôvod sa zakladá na porušení povinnosti odôvodnenia.

45 Desiaty žalobný dôvod sa týka porušenia práva byť vypočutý.

46 V prejednávanej žalobe Rakúska republika spochybňuje záver Komisie, podľa ktorého dotknuté opatrenia mohli byť vyhlásené za zlučiteľné s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

47 Podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom, možno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom.

48 Ako vyplýva z judikatúry, na to, aby pomoc mohla byť vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, musí sledovať rozvoj činnosti, ktorá predstavuje cieľ verejného záujmu a musí byť vhodná, potrebná a primeraná (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. júna 2010, Mediaset/Komisia,T‑177/07, EU:T:2010:233, bod 125).

49 So zreteľom na článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ treba najprv preskúmať štvrtý žalobný dôvod, ktorý sa týka cieľa verejného záujmu určeného Spojeným kráľovstvom, a to podpory jadrovej energie a konkrétnejšie vybudovania nových kapacít na výrobu jadrovej energie, potom posúdiť druhý žalobný dôvod založený najmä na údajnej nesprávnosti konštatovania Komisie, že technológia používaná v Hinkley Point C bola nová, potom prvý žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila pochybení pri definícii dotknutého trhu a nesprávne konštatovala, že došlo k zlyhaniu trhu, ako aj piaty a ôsmy žalobný dôvod, ktoré sú založené na nedostatočnom vymedzení dotknutých opatrení a nedodržaní oznámenia o zárukách a napokon šiesty žalobný dôvod týkajúci sa zásady proporcionality.

50 S prihliadnutím na výsledok preskúmania týchto dôvodov bude posúdený tretí žalobný dôvod založený na tom, že dotknuté opatrenia predstavujú prevádzkovú pomoc nezlučiteľnú s vnútorným trhom.

51 Následne bude preskúmaný siedmy žalobný dôvod založený na tom, že Spojené kráľovstvo malo v prípade Hinkley Point C začať verejné obstarávanie, a desiaty žalobný dôvod založený na porušení práva byť vypočutý.

52 Deviaty žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia sa delí na šesť častí týkajúcich sa úvah Komisie, ktorých dôvodnosť je spochybnená v rámci prvého až šiesteho žalobného dôvodu. Tieto časti budú preskúmané spoločne so súvisiacimi žalobnými dôvodmi.

53 Pred preskúmaním žalobných dôvodov uvedených Rakúskou republikou však treba rozhodnúť o jej tvrdeniach založených na neprípustnosti vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania predloženého Maďarskom.

A. O tvrdeniach založených na neprípustnosti vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania predloženého Maďarskom

54 Rakúska republika tvrdí, že vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania, ktoré predložilo Maďarsko, treba zamietnuť ako neprípustné. Podľa jej názoru vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania nemôže mať iný cieľ ako podporu návrhov jedného z hlavných účastníkov konania. Zdôrazňuje, že Maďarsku bolo povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník konania na podporu návrhov Komisie, ktorá navrhuje zamietnutie návrhu na zrušenie napadnutého rozhodnutia, a že toto rozhodnutie sa zakladá na článku 107 ZFEÚ. V uvedenom vyjadrení vedľajšieho účastníka konania však Maďarsko tvrdí, že článok 107 ZFEÚ sa neuplatňuje na oblasť jadrovej energie. Ak by sa tieto tvrdenia uznali, malo by to podľa Rakúskej republiky za následok zrušenie napadnutého rozhodnutia. Maďarsko teda nepodporuje návrhy Komisie.

55 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 40 štvrtého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 142 rokovacieho poriadku vedľajšie účastníctvo nemôže mať iný cieľ ako úplnú alebo čiastočnú podporu návrhov jedného z hlavných účastníkov konania. Tieto ustanovenia však nebránia tomu, aby vedľajší účastník konania uviedol tvrdenia odlišné od tvrdení účastníka konania, ktorého v konaní podporuje, pod podmienkou, že tieto tvrdenia nemenia rámec sporu a že vedľajšie účastníctvo stále smeruje k podpore návrhov predložených hlavným účastníkom konania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. júna 1995, Siemens/Komisia, T‑459/93, EU:T:1995:100, bod 21).

56 Pokiaľ ide o vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania predložené Maďarskom, v prvom rade treba uviesť, že návrhy tohto členského štátu sa pridržiavajú návrhov Komisie, pretože Maďarsko navrhuje zamietnutie návrhu na zrušenie napadnutého rozhodnutia podaného Rakúskou republikou.

57 V druhom rade treba uviesť, že z vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania, ktoré predložilo Maďarsko, vyplýva, že tento členský štát nepopiera, že za daných okolností bola Komisia oprávnená prijať napadnuté rozhodnutie na základe článku 107 ZFEÚ.

58 Za týchto okolností, aj keby niektoré z tvrdení uvádzaných Maďarskom, týkajúcich sa právomoci Komisie na prijatie rozhodnutí založených na článkoch 107 a 108 ZFEÚ v oblasti jadrovej energie, bolo treba považovať za tvrdenia, ktoré menia rámec sporu, na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, to neodôvodňuje zamietnutie vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania predloženého Maďarskom ako neprípustného v celom rozsahu.

B. O štvrtom žalobnom dôvode založenom na tom, že podpora jadrovej energie nepredstavuje cieľ „spoločného“ záujmu a o piatej časti deviateho žalobného dôvodu založeného na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia

59 Štvrtý žalobný dôvod a piata časť deviateho žalobného dôvodu sa týkajú záveru Komisie uvedeného v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého cieľ, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo dotknutými opatreniami, a to cieľ podpory jadrovej energie, predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu.

60 V prvom rade budú preskúmané tvrdenia, ktoré Rakúska republika uvádza v rámci piatej časti deviateho žalobného dôvodu, ktoré majú preukázať, že napadnuté rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o záver, podľa ktorého cieľ, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo dotknutými opatreniami, predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu. V druhom rade budú posúdené tvrdenia, ktoré Luxemburské veľkovojvodstvo a Rakúska republika vysvetľujú na podporu štvrtého žalobného dôvodu, ktoré majú spochybniť dôvodnosť úvah Komisie uvedených v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia.

1. O piatej časti deviateho žalobného dôvodu založeného na nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozhodnutia

61 V rámci piatej časti deviateho žalobného dôvodu Rakúska republika tvrdí, že napadnuté rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené, pokiaľ ide o záver, podľa ktorého cieľ, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo dotknutými opatreniami, predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu, keďže v uvedenom rozhodnutí Komisia dostatočne nevysvetlila súvislosť medzi ustanoveniami Zmluvy Euratom a pravidlami o štátnej pomoci upravenými v Zmluve o FEÚ. Úvahy uvedenej inštitúcie v tejto súvislosti sú nezrozumiteľné a nepostačujúce.

62 Komisia popiera toto tvrdenie.

63 V tejto súvislosti treba na úvod pripomenúť, že odôvodnenie vyžadované článkom 296 ZFEÚ musí byť prispôsobené povahe daného aktu a musí jasne a jednoznačne odhaľovať úvahy inštitúcie, ktorá je jeho autorom, takým spôsobom, ktorý umožní dotknutým osobám poznať dôvody prijatého opatrenia a príslušnému súdu vykonať jeho preskúmanie (rozsudok z 22. júna 2006, Belgicko a Forum 187/Komisia, C‑182/03 a C‑217/03, EU:C:2006:416, bod 137). Požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená v závislosti od okolností daného prípadu, najmä od obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, ktorý môžu mať na získaní vysvetlení osoby, ktorým je akt určený, alebo ďalšie osoby priamo a osobne dotknuté takýmto aktom. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 296 ZFEÚ, má byť posudzovaná nielen s ohľadom na jeho znenie, ale tiež na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich dotknutú oblasť (rozsudok z 11. júla 2014, DTS Distribuidora de Televisión Digital/Komisia, T‑533/10, EU:T:2014:629, bod 199).

64 S prihliadnutím na túto judikatúru treba preskúmať, či je dostatočné odôvodnenie napadnutého rozhodnutia, pokiaľ ide o záver, podľa ktorého cieľ, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo dotknutými opatreniami, predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu.

65 V tejto súvislosti treba v prvom rade uviesť, že je pravda, že v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia sa Komisia výslovne nevyjadrila k súvislosti medzi ustanoveniami Zmluvy Euratom a článkom 107 ZFEÚ. Treba však zdôrazniť, že najmä z bodu 7 uvedeného rozhodnutia, nazvaného „Existencia štátnej pomoci“, vyplýva, že Komisia sa domnievala, že článok 107 ZFEÚ sa uplatňoval na dotknuté opatrenia. Treba tiež zdôrazniť, že v bode 9.2 tohto rozhodnutia, nazvanom „Ciele spoločného záujmu“, Komisia založila svoj záver, podľa ktorého podpora jadrovej energie predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu, najmä na článku 2 písm. c) a článku 40 Zmluvy Euratom. Z tohto bodu 9.2 teda vyplýva, že Komisia sa domnievala, že pri uplatnení článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ bolo potrebné zohľadniť ustanovenia Zmluvy Euratom.

66 V druhom rade treba pripomenúť, že treba zohľadniť kontext, v ktorom sa nachádza napadnuté rozhodnutie, ktorého súčasťou je predchádzajúca prax Komisie, o ktorej platí, že ju členské štáty poznajú. Prístup Komisie v uvedenom rozhodnutí je však v súlade s jej predchádzajúcou praxou, podľa ktorej opatrenia členského štátu, ktoré sa týkali oblasti upravovanej Zmluvou Euratom, museli byť preskúmané aj s prihliadnutím na článok 107 ZFEÚ vzhľadom na to, že neboli nevyhnutné na dosiahnutie cieľov Zmluvy Euratom, išli nad rámec týchto cieľov alebo vyvolávali alebo hrozili vyvolaním narušenia hospodárskej súťaže na vnútornom trhu (pozri v tejto súvislosti rozhodnutie Komisie 2005/407/ES z 22. septembra 2004 o štátnej pomoci, ktorá sa bude realizovať v Spojenom kráľovstve pre spoločnosť British Energy plc, Ú. v. EÚ L 142, 2005, s. 26, odôvodnenie 239) a podľa ktorej cieľ, na ktorý sa vzťahuje Zmluva Euratom, mohol predstavovať cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ (pozri v tomto zmysle rozhodnutie Komisie 2006/643/ES zo 4. apríla 2006 o štátnej pomoci, ktorú Spojené kráľovstvo plánuje poskytnúť na zriadenie Úradu pre likvidáciu jadrových zariadení, Ú. v. EÚ L 268, 2006, s. 37, odôvodnenie 162).

67 So zreteľom na tieto skutočnosti treba dospieť k záveru, že z odôvodnenia napadnutého rozhodnutia dostatočne jasne vyplýva, že Komisia sa domnievala, že aj keď sa dotknuté opatrenia týkali jadrovej energie, v rozsahu, v akom predstavovali štátnu pomoc, bolo potrebné posúdiť ich zlučiteľnosť s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Z tohto odôvodnenia tiež dostatočne jasne vyplýva, že Komisia sa domnievala, že pri uplatňovaní tohto ustanovania, najmä pokiaľ ide o posúdenie podpory jadrovej energie ako cieľa verejného záujmu v zmysle tohto ustanovania, bolo potrebné zohľadniť ustanovenia Zmluvy Euratom. Toto odôvodnenie teda umožňovalo Rakúskej republike, aby poznala dôvody uvedeného rozhodnutia, a umožňuje Všeobecnému súdu, aby vykonal svoje preskúmanie.

68 Piatu časť deviateho žalobného dôvodu založeného na porušení povinnosti odôvodnenia treba teda zamietnuť.

2. O štvrtom žalobnom dôvode týkajúcom sa dôvodnosti úvah Komisie

69 Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo uvádzajú tvrdenia, ktoré majú spochybniť dôvodnosť úvah Komisie uvedených v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia. Tieto členské štáty v podstate tvrdia, že na rozdiel od konštatovaní Komisie podpora jadrovej energie nezodpovedá žiadnemu spoločnému záujmu.

70 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo, popierajú tieto tvrdenia.

71 Pred preskúmaním tvrdení Rakúskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva, ktoré majú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého podpora jadrovej energie predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu, treba najprv rozhodnúť o tom, v akom rozsahu sa článok 107 ZFEÚ uplatňuje na opatrenia týkajúce sa oblasti jadrovej energie a v akom rozsahu treba pri jeho uplatňovaní zohľadniť ciele Zmluvy Euratom.

a) O uplatnení článku 107 ZFEÚ na opatrenia týkajúce sa oblasti jadrovej energie a o zohľadnení cieľov Zmluvy Euratom pri uplatňovaní tohto ustanovenia

72 Pokiaľ ide o uplatnenie článku 107 ZFEÚ na opatrenia týkajúce sa oblasti jadrovej energie, treba pripomenúť, že podľa článku 106a ods. 3 Zmluvy Euratom sa ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ neodchyľujú od ustanovení Zmluvy Euratom. Ustanovenia Zmluvy Euratom teda predstavujú špeciálne pravidlá vo vzťahu k ustanoveniami Zmluvy o FEÚ, a preto sa od nich odchyľujú v prípade rozporu.

73 Skutočnosť, že ustanovenia Zmluvy Euratom predstavujú špeciálne pravidlá vo vzťahu k ustanoveniam Zmluvy o FEÚ však nebráni tomu, aby sa článok 107 ZFEÚ uplatňoval na opatrenia sledujúce cieľ, na ktorý sa vzťahuje Zmluva Euratom. Pokiaľ totiž Zmluva Euratom neobsahuje v tejto súvislosti špeciálne ustanovenia, možno na takéto opatrenia uplatniť ustanovenia Zmluvy o FEÚ týkajúce sa politiky Únie [pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. marca 1990, Grécko/Rada, C‑62/88, EU:C:1990:153, bod 17; z 12. apríla 2005, Komisia/Spojené kráľovstvo, C‑61/03, EU:C:2005:210, bod 44, a zo 4. júna 2015, Kernkraftwerke Lippe‑Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, body 69 až 82; pozri rovnako analogicky stanovisko 1/94 (Dohody pripojené k dohode o založení WTO) z 15. novembra 1994, EU:C:1994:384, bod 24].

74 Treba teda uviesť, že Zmluva Euratom neobsahuje podrobné pravidlá v oblasti hospodárskej súťaže, ktoré by mohli brániť uplatneniu pravidiel uvedených v hlave VII kapitole 1 Zmluvy o FEÚ. Zmluva Euratom najmä neupravuje podrobné pravidlá o štátnej pomoci.

75 Je pravda, že niektoré ustanovenia Zmluvy Euratom, ako napríklad jej článok 2 písm. c) a ustanovenia upravené v jej hlave II kapitole 4 sa týkajú investícií v oblasti jadrovej energie. Tieto ustanovenia však nestanovujú podmienky, za ktorých by štátnu pomoc vzťahujúcu sa na investície v oblasti jadrovej energie bolo možné napriek narušeniam hospodárskej súťaže, ktoré spôsobí, považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom.

76 Článok 107 ZFEÚ sa teda má uplatňovať na dotknuté opatrenia, aj keď sledujú cieľ, na ktorý sa vzťahuje Zmluva Euratom.

77 Tento záver nie je spochybnený článkom 106a ods. 1 Zmluvy Euratom, ktorý vymenúva určité ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ, ktoré sa vzťahujú na Zmluvu Euratom. Ako vyplýva z druhého odôvodnenia protokolu č. 2, ktorým sa mení a dopĺňa Zmluva Euratom, ktorý je prílohou Lisabonskej zmluvy (Ú. v. EÚ C 306, 2007, s. 199), toto ustanovenie iba prispôsobuje uvedenú Zmluvu novým pravidlám stanoveným Zmluvou o EÚ a Zmluvou o FEÚ, najmä v inštitucionálnej a finančnej oblasti. Naproti tomu z tohto ustanovenia nemožno vyvodiť, že všetky ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ, ktoré v ňom nie sú uvedené, sa nemajú uplatňovať na opatrenia sledujúce ciele patriace do pôsobnosti Zmluvy Euratom. Takéto chápanie článku 106a ods. 1 Zmluvy Euratom by nebolo v súlade s odsekom 3 tohto článku, z ktorého možno vyvodiť, že ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ sa v zásade majú uplatňovať v oblasti jadrovej energie a že iba v rozsahu, v akom Zmluva Euratom obsahuje špeciálne pravidlá, sa ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ neuplatnia.

78 Článok 107 ZFEÚ sa teda uplatňuje na dotknuté opatrenia. Pri uplatňovaní tohto ustanovenia na opatrenia týkajúce sa oblasti jadrovej energie však treba zohľadniť ustanovenia a ciele Zmluvy Euratom.

b) O tvrdeniach, ktoré majú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého podpora jadrovej energie predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu

79 So zreteľom na úvahy vysvetlené v bodoch 72 až 78 vyššie treba preskúmať tvrdenia Rakúskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva, ktoré majú spochybniť záver Komisie, nachádzajúci sa v odôvodnení 374 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého cieľ podpory jadrovej energie, ktorý Spojené kráľovstvo sleduje dotknutými opatreniami, a to vytvorenie nových kapacít na výrobu jadrovej energie, predstavuje cieľ „spoločného“ záujmu.

80 V prvom rade Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdia, že ak cieľ neberie do úvahy oprávnené záujmy jediného členského štátu, nemožno ho posúdiť ako cieľ spoločného záujmu a tiež zdôrazňujú, že určité členské štáty vždy odmietali myšlienku, že budovanie nových jadrových reaktorov predstavuje cieľ spoločného európskeho záujmu.

81 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia.

82 V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí za predpokladu, že táto pomoc nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom, možno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom.

83 Po druhé treba uviesť, že je pravda, že v bode 125 rozsudku z 15. júna 2010, Mediaset/Komisia (T‑177/07, EU:T:2010:233), Všeobecný súd skonštatoval, že na to, aby bola pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, musí sledovať cieľ „spoločného“ záujmu a byť vhodná, potrebná a primeraná.

84 Odkaz na sledovanie cieľa „spoločného“ záujmu v rozsudku z 15. júna 2010, Mediaset/Komisia (T‑177/07, EU:T:2010:233), však nemožno chápať ako požiadavku, podľa ktorej iba ciele, ktoré sú v záujme všetkých členských štátov alebo väčšiny z nich možno zohľadniť pri uplatňovaní článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

85 Pri uplatňovaní článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ treba totiž rozlišovať medzi na jednej strane cieľom sledovaným jedným členským štátom, ktorý môže spočívať najmä v rozvoji činnosti a na druhej strane podmienkou, podľa ktorej štátna pomoc nesmie zmeniť podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.

86 Nemožno sa domnievať, že článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ obmedzuje ciele, ktoré môžu sledovať členské štáty, na ciele, ktoré sú v záujme všetkých alebo väčšiny členských štátov Únie. Keď v tejto súvislosti Všeobecný súd odkázal v bode 125 rozsudku z 15. júna 2010, Mediaset/Komisia (T‑177/07, EU:T:2010:233), na „spoločný“ záujem, iba poukázal na to, že malo ísť o verejný záujem a nie iba o súkromný záujem príjemcu pomoci.

87 Pokiaľ ide o spoločný záujem spomenutý na konci článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, treba pripomenúť, že jeho cieľom je vytvoriť rovnováhu medzi výhodami a nevýhodami vyplývajúcimi z opatrenia pomoci a zabraňuje schváleniu opatrení, ktoré menia podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Je teda súčasťou neskoršej etapy preskúmania vykonávaného pri uplatňovaní uvedeného ustanovenia. Nemožno z neho preto vyvodiť, že ciele verejného záujmu, ktoré môže sledovať členský štát, sa obmedzujú na ciele, ktoré sú spoločné všetkým alebo väčšine členských štátov.

88 Práve so zreteľom na tieto úvahy treba chápať konštatovanie Komisie, nachádzajúce sa v odôvodnení 374 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého dotknuté opatrenia sledujú cieľ „spoločného“ záujmu. Toto odôvodnenie sa objavuje v bode 9.2 uvedeného rozhodnutia, v ktorom Komisia rozhodovala o otázke, či podpora jadrovej energie predstavuje cieľ, ktorý možno legitímne sledovať podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. V uvedenom odôvodnení teda Komisia iba konštatovala, že vzhľadom na ustanovenia Zmluvy Euratom bolo Spojené kráľovstvo oprávnené vymedziť podporu jadrovej energie ako cieľ verejného záujmu v zmysle uvedeného ustanovenia. Naproti tomu v tomto odôvodnení Komisia nekonštatovala, že tento cieľ bol spoločný všetkým alebo väčšine členských štátov. Nerozhodovala v ňom ani o otázke, či dotknuté opatrenia menia podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Zo štruktúry tohto rozhodnutia totiž jasne vyplýva, že túto otázku Komisia preskúmala neskôr, a to v bodoch 9.3 až 9.6 toho istého rozhodnutia.

89 Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že v odôvodnení 374 napadnutého rozhodnutia Komisia dostatočne nezohľadnila, že určité členské štáty, vrátane Rakúskej republiky, vždy odmietali myšlienku výstavby nových jadrových reaktorov.

90 V druhom rade Rakúska republika tvrdí, že v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia Komisia nerešpektovala, že potreba pomoci a jej vplyv na obchod medzi členskými štátmi mali byť posúdené z pohľadu Únie. V tejto súvislosti uvádza, že pojmy spoločného záujmu uvedené v článku 34 ZEÚ a článku 142 ZFEÚ sa rovnako týkajú záujmu všetkých členských štátov.

91 Tieto tvrdenia treba zamietnuť.

92 V tejto súvislosti stačí uviesť, že v odôvodneniach 366 až 374 napadnutého rozhodnutia Komisia nespochybnila, že v rozsahu, v akom článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ stanovuje, že štátna pomoc nesmie meniť podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom, treba zohľadniť záujem Únie a všetkých členských štátov. Ako totiž bolo vysvetlené v bode 88 vyššie, v uvedených odôvodneniach Komisia nerozhodovala o tejto rovnováhe záujmov, ale iba o otázke, či bolo Spojené kráľovstvo oprávnené vymedziť podporu jadrovej energie ako cieľ verejného záujmu.

93 V treťom rade Rakúska republika uvádza tvrdenia, ktoré majú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého je členský štát oprávnený sledovať cieľ podpory jadrovej energie, a konkrétnejšie tvorby nových kapacít pre výrobu jadrovej energie, ako cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Po prvé článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom nie je adresovaný členským štátom. Po druhé toto ustanovenie sa týka iba základných zariadení potrebných pre rozvoj jadrovej energie. Hinkley Point C sa však nejaví ako takéto základné zariadenie. Po tretie cieľ podpory jadrovej energie už bol dosiahnutý, pretože v celej Európe boli vybudované mnohé jadrové elektrárne. Po štvrté Komisia nezohľadnila historický kontext Zmluvy Euratom a obmedzenia, ktoré z toho vyplývajú.

94 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia.

95 V tejto súvislosti, ako bolo uvedené v bodoch 80 až 89 vyššie, cieľ verejného záujmu sledovaný dotknutým opatrením nemusí podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ nevyhnutne predstavovať cieľ, ktorý je spoločný všetkým alebo väčšine členských štátov.

96 Treba tiež pripomenúť, že ako bolo vysvetlené v bodoch 72 až 78 vyššie, pri uplatnení článku 107 ZFEÚ na opatrenia sledujúce cieľ, na ktorý sa vzťahuje Zmluva Euratom, treba zohľadniť ustanovenia a ciele Zmluvy Euratom. Z článku 1 druhého odseku Zmluvy Euratom však vyplýva, že poslaním Spoločenstva Euratom je prispievať k zvyšovaniu životnej úrovne v členských štátoch a k rozvoju vzťahov s inými krajinami vytváraním predpokladov potrebných pre urýchlený vznik a rast jadrových priemyslov. Podľa článku 2 písm. c) Zmluvy Euratom na účely plnenia svojho poslania Spoločenstvo Euratom v súlade s ustanoveniami uvedenej Zmluvy uľahčuje investovanie a zabezpečuje, najmä podporovaním podnikových iniciatív, vytváranie základných zariadení potrebných pre rozvoj jadrovej energie v Spoločenstve.

97 Vzhľadom na článok 1 druhý odsek a článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom treba konštatovať, že Komisia sa nedopustila pochybenia, keď sa domnievala, že Spojené kráľovstvo bolo oprávnené vymedziť podporu jadrovej energie a konkrétnejšie podporu vytvárania nových kapacít pre výrobu jadrovej energie, ako cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Na jednej strane totiž tento cieľ súvisí s cieľom Spoločenstva Euratom spočívajúcim v uľahčení investícií v jadrovej oblasti a z článku 192 prvého odseku Zmluvy Euratom vyplýva, že členské štáty napomáhajú Spoločenstvu Euratom pri plnení jeho poslania. Na druhej strane z článku 194 ods. 2 druhého pododseku ZFEÚ vyplýva, že každý členský štát má právo zvoliť si medzi rôznymi zdrojmi energie tie, ktoré uprednostňuje.

98 Žiadne z tvrdení uvedených Rakúskou republikou nemôže spochybniť tento záver.

99 Po prvé Rakúska republika v podstate tvrdí, že Komisia nezohľadnila historický kontext Zmluvy Euratom a obmedzenia, ktoré z toho vyplývajú. Eufóriu z jadrovej energie v čase uzavretia Zmluvy Euratom dnes v mnohých členských štátoch vystriedal jasný skepticizmus veľkej časti populácie smerujúci až k úplnému odmietnutiu a opusteniu tejto formy výroby energie. Na rozdiel od iných ustanovení primárneho práva ustanovenia Zmluvy Euratom boli sotva revidované a sú teda pravidlami, ktoré predchádzajú Zmluve o FEÚ.

100 Tieto tvrdenia treba zamietnuť.

101 Na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, sú totiž ustanovenia Zmluvy Euratom plne účinné a túto Zmluvu nemožno považovať za právo predchádzajúce Zmluve o FEÚ. Na jednej strane totiž treba pripomenúť, že podľa článku 208 Zmluvy Euratom sa táto Zmluva uplatňuje na dobu neurčitú a že z prvého odôvodnenia preambuly protokolu č. 2, ktorým sa mení a dopĺňa Zmluva Euratom, ktorý je prílohou Lisabonskej zmluvy, vyplýva, že ustanovenia Zmluvy Euratom naďalej vyvolávajú svoje právne účinky. Na druhej strane z tohto protokolu vyplýva, že Lisabonská zmluva zmenila a potvrdila nielen Zmluvu o FEÚ a Zmluvu o EÚ, ale aj Zmluvu Euratom.

102 V tejto súvislosti treba tiež zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky, podľa ktorého z vyhlásenia č. 54 vyhlásení pripojených k záverečnému aktu medzivládnej konferencie, ktorá prijala Lisabonskú zmluvu, vyplýva, že Zmluva Euratom je prekonaná. Samotná skutočnosť, že päť členských štátov vyhlásilo, že ustanovenia Zmluvy Euratom neboli vecne zmenené od nadobudnutia jej účinnosti a že bola nevyhnutná aktualizácia, totiž nemôže spochybniť záver, podľa ktorého sú ustanovenia Zmluvy Euratom plne účinné.

103 Okrem toho, pokiaľ sa Rakúska republika odvoláva na spoločné vyhlásenie splnomocnencov k uplatňovaniu Zmluvy Euratom v rámci aktov o podmienkach pristúpenia Nórskeho kráľovstva, Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva a úpravách zakladajúcich zmlúv Európskej únie [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 241, 1994, s. 382), stačí uviesť, že z tohto vyhlásenia vyplýva, že členské štáty sa rozhodujú podľa svojej vlastnej politickej orientácie vyrábať alebo nevyrábať jadrovú energiu. Nemožno z neho vyvodiť, že podpora jadrovej energie členským štátom nemôže predstavovať cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, ktorý sa členský štát môže rozhodnúť sledovať.

104 Po druhé Rakúska republika tvrdí, že článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom sa týka iba základných zariadení potrebných na rozvoj jadrovej energie a že cieľ podpory jadrovej energie už bol dosiahnutý.

105 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že napadnuté rozhodnutie sa zakladá na článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a že toto ustanovenie odkazuje na rozvoj činnosti. Treba teda konštatovať, že Komisia sa nedopustila pochybenia, keď sa domnievala, že výstavba Hinkley Point C mala za cieľ rozvíjať činnosť v zmysle uvedeného ustanovenia. Podľa článku 194 ods. 2 druhého pododseku ZFEÚ je totiž Spojené kráľovstvo oprávnené zvoliť si medzi rôznymi zdrojmi energie. Treba tiež uviesť, že ako to vyplýva najmä z odôvodnenia 510 napadnutého rozhodnutia a z odôvodnení 6 a 7 rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, výstavba Hinkley Point C mala nahradiť zastarávajúce kapacity na výrobu jadrovej energie, ktorých odstavenie sa plánovalo. Okrem toho nie je sporné, že technológia, ktorá sa mala použiť v uvedenom bloku, je vyspelejšia ako technológia používaná v existujúcich elektrárňach.

106 Vzhľadom na tieto úvahy treba zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že Hinkley Point C nebol základným zariadením potrebným na rozvoj jadrovej energie a na tom, že cieľ podpory jadrovej energie už bol dosiahnutý.

107 Po tretie tvrdenie Rakúskej republiky, že článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom nie je adresovaný členským štátom, treba tiež zamietnuť. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že hoci sa toto ustanovenie nevzťahuje priamo na členské štáty, ale na Spoločenstvo Euratom, Spojené kráľovstvo bolo oprávnené zohľadniť ho, a to s prihliadnutím na článok 192 prvý odsek uvedenej Zmluvy, podľa ktorého členské štáty napomáhajú Spoločenstvu Euratom pri plnení jeho poslania.

108 Po štvrté Rakúska republika uvádza, že ak by sa podpora jadrovej energie považovala za cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, bolo by možné ospravedlniť každé opatrenie sledujúce tento cieľ. V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že v odôvodnení 374 napadnutého rozhodnutia Komisia iba skonštatovala, že podpora jadrovej energie je cieľom verejného záujmu. Naproti tomu v uvedenom odôvodnení Komisia nepreskúmala, či vzhľadom na tento cieľ boli dotknuté opatrenia vhodné, potrebné a primerané. Túto otázku totiž preskúmala až v bodoch 9.3 až 9.6 uvedeného rozhodnutia.

109 Treba preto zamietnuť všetky tvrdenia, ktoré majú preukázať, že ustanovenia Zmluvy Euratom neumožňujú domnievať sa, že podpora jadrovej energie, a konkrétnejšie tvorba nových kapacít na výrobu jadrovej energie, predstavujú cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

110 V štvrtom rade sa Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo odvolávajú na existenciu rozporu medzi na jednej strane podporou jadrovej energie a na druhej strane zásadami ochrany životného prostredia, obozretnosti, zásady „znečisťovateľ platí“ a trvalej udržateľnosti, ako aj niektorými cieľmi stanovenými v článku 194 ods. 1 ZFEÚ, ako je napríklad podpora energetickej efektívnosti, vývoj nových zdrojov energie a podpora energetických sietí. Podľa týchto členských štátov nemala Komisia bezpodmienečne uprednostniť cieľ podpory jadrovej energie, ale mala zohľadniť rozpor existujúci medzi podporou jadrovej energie a vyššie uvedenými zásadami. V tejto súvislosti Luxemburské veľkovojvodstvo spomína tiež riziko vyplývajúce z teroristických útokov.

111 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia.

112 V tejto súvislosti treba uviesť, že vzhľadom na ciele sledované Zmluvou Euratom sa nemožno domnievať, že zásady, na ktoré sa odvoláva Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo, bránia tomu, aby členský štát vymedzil podporu jadrovej energie ako cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Pokiaľ ide o zásady, ktoré tieto členské štáty vyvodzujú zo Zmluvy o FEÚ, treba pripomenúť, že podľa článku 106a ods. 3 Zmluvy Euratom sa ustanovenia Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ neodchyľujú od ustanovení Zmluvy Euratom.

113 Okrem toho tvrdenie Rakúskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva založené na tom, že Komisia bezpodmienečne uprednostnila cieľ podpory jadrovej energie, treba zamietnuť. V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že v bode 9.2 napadnutého rozhodnutia Komisia iba skonštatovala, že podpora jadrovej energie predstavuje cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Naproti tomu v tomto štádiu svojej analýzy neskúmala primeranosť dotknutých opatrení.

114 Pokiaľ teda Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo chcú svojimi tvrdeniami preukázať, že podpora jadrovej energie nemôže predstavovať cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, treba tieto tvrdenia zamietnuť. Pokiaľ však tieto tvrdenia majú spochybniť závery Komisie o primeranosti dotknutých opatrení, budú zohľadnené pri preskúmaní šiesteho žalobného dôvodu založeného na porušení zásady proporcionality.

115 V piatom rade Rakúska republika tvrdí, že z objasňujúcich jadrových programov pravidelne zverejňovaných Komisiou vyplýva, že v súlade s článkom 40 Zmluvy Euratom investície do jadrovej energie nemožno považovať za ciele spoločného záujmu.

116 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia.

117 V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že vzhľadom na povahu objasňujúcich jadrových programov (pozri článok 40 Zmluvy Euratom), úvahy vysvetlené v bodoch 79 až 115 vyššie, ktoré sa zakladajú na ustanoveniach Zmluvy Euratom a Zmluvy o FEÚ, nemôžu byť spochybnené konštatovaniami Komisie nachádzajúcimi sa v týchto programoch.

118 Po druhé, a to v každom prípade, treba uviesť, že z objasňujúcich jadrových programov spomínaných Rakúskou republikou nijako nevyplýva, že podpora jadrovej energie nepredstavuje činnosť, ktorej rozvoj možno uľahčiť podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

119 Na jednej strane, pokiaľ sa Rakúska republika odvoláva na to, že z bodu 7 objasňujúceho jadrového programu zo 4. októbra 2007, KOM(2007) 565 v konečnom znení, vyplýva, že prináleží členským štátom, aby si vybrali alebo nevybrali jadrovú energiu, to totiž potvrdzuje právo Spojeného kráľovstva podporovať túto energiu (pozri bod 97 vyššie).

120 Na druhej strane, pokiaľ Rakúska republika tvrdí, že zo strany 18 jadrového objasňujúceho programu z 25. septembra 1996, KOM(1996) 339 v konečnom znení, z bodu 3.3 jadrového objasňujúceho programu z 13. novembra 2008, KOM(2008) 776 v konečnom znení, a z bodu 4.2 jadrového objasňujúceho programu zo 4. októbra 2007, KOM(2007) 565 v konečnom znení, vyplýva, že vzhľadom na konkurencieschopnosť jadrovej energie nemožno v tejto oblasti poskytnúť žiadnu štátnu pomoc, stačí uviesť, že toto tvrdenie nemôže spochybniť záver Komisie, podľa ktorého podpora jadrovej energie môže predstavovať cieľ verejného záujmu v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Toto tvrdenie totiž môže spochybniť iba záver Komisie o potrebnosti dotknutých opatrení. Je preto neúčinné v tomto kontexte, ale bude zohľadnené pri preskúmaní prvého žalobného dôvodu týkajúceho sa záverov Komisie o potrebnosti zásahu štátu.

121 Treba preto zamietnuť tvrdenia založené na jadrových objasňujúcich programoch zverejňovaných Komisiou.

122 V šiestom rade Rakúska republika tvrdí, že v napadnutom rozhodnutí Komisia podrobne nevysvetlila svoje úvahy týkajúce sa cieľov diverzifikácie a bezpečnosti dodávok energie. Luxemburské veľkovojvodstvo zase tvrdí, že bezpečnosť dodávok nie je garantovaná, pretože urán musí byť dovážaný z krajín nachádzajúcich sa mimo Únie.

123 V tejto súvislosti stačí uviesť, že z odôvodnení 366 až 374 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia považovala podporu jadrovej energie za cieľ verejného záujmu, ktorý môže sám osebe odôvodniť dotknuté opatrenia. Naproti tomu keď v odôvodnení 374 tohto rozhodnutia uviedla, že podpora jadrovej energie umožňovala tiež prispieť k cieľom diverzifikácie a bezpečnosti dodávok energie, nekonštatovala, že tieto ďalšie dva ciele boli cieľmi, ktoré samy osebe a nezávisle umožňovali odôvodniť dotknuté opatrenia. Za týchto okolností nemožno Komisii vytýkať, že podrobne nevysvetlila svoje úvahy týkajúce sa cieľov diverzifikácie a bezpečnosti dodávok energie obsiahnuté v bode 9.2 tohto rozhodnutia.

124 Toto tvrdenie preto treba zamietnuť.

125 V siedmom rade Rakúska republika uvádza aj tvrdenia založené po prvé na nesprávnej definícii trhu, po druhé na neexistencii zlyhania trhu v odvetví výstavby a prevádzkovania jadrových elektrární, po tretie na kvalifikácii dotknutých opatrení ako investičnej pomoci a po štvrté na ovplyvnení podmienok obchodu medzi členskými štátmi.

126 V tejto súvislosti stačí uviesť, že tieto tvrdenia sa vzťahujú na etapy preskúmania podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, ktoré nasledujú po vymedzení sledovaného cieľa verejného záujmu. Tieto tvrdenia preto nemôžu preukázať pochybenie Komisie pri kvalifikácii podpory jadrovej energie ako cieľa verejného záujmu v zmysle tohto ustanovenia.

127 Tieto tvrdenia sú teda neúčinné, pokiaľ boli uvedené na podporu prejednávaného žalobného dôvodu. Prvé tvrdenie založené na nesprávnej definícii trhu a druhé tvrdenie založené na neexistencii zlyhania trhu však budú zohľadnené pri preskúmaní prvého žalobného dôvodu založeného na tom, že Komisia uznala existenciu oddeleného trhu jadrovej energie a na tom, že trh elektrickej energie nezlyhával. Tretie tvrdenie týkajúce sa kvalifikácie dotknutých opatrení ako investičnej pomoci bude preskúmané v rámci tretieho žalobného dôvodu založeného na tom, že dotknuté opatrenia mali byť kvalifikované ako prevádzková pomoc. Štvrté tvrdenie založené na ovplyvnení podmienok obchodu medzi členskými štátmi bude preskúmané v rámci šiesteho žalobného dôvodu, ktorý má preukázať údajnú nesprávnosť záveru Komisie, podľa ktorého dotknuté opatrenia rešpektovali zásadu proporcionality.

128 Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť štvrtý žalobný dôvod s výnimkou tvrdení uvedených v bodoch 114, 120 a 125 vyššie.

C. O druhom žalobnom dôvode založenom na údajnej nesprávnosti konštatovania Komisie, že technológia použitá v Hinkley Point C je nová

129 Tento žalobný dôvod sa týka konštatovaní Komisie nachádzajúcich sa v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorých investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie majú dosiahnuť cieľ verejného záujmu, ktorým je podpora jadrovej energie a podľa ktorých by tieto investície neboli uskutočnené bez zásahu Spojeného kráľovstva.

130 Rakúska republika sa domnieva, že tieto konštatovania sú nesprávne.

131 V prvom rade Rakúska republika tvrdí, že Komisia sa nesprávne domnievala, že technológia, ktorá mala byť použitá v Hinkley Point C, je novou technológiou. Nejde o novú technológiu, ale o odskúšanú technológiu, teda variantu tlakovodného reaktora, ktorý sa používa už desaťročia a je veľmi podobný množstvu reaktorov, ktoré sú v súčasnosti v prevádzke.

132 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia.

133 Na úvod treba uviesť, že toto tvrdenie Rakúskej republiky vychádza z predpokladu, že v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia Komisia skonštatovala, že technológia, ktorá sa mala použiť v Hinkley Point C, je novou technológiou.

134 Tento predpoklad je však nesprávny.

135 Je pravda, že v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia v jeho nemeckej verzii sa nachádza výraz „Investitionen in neue Nukleartechnologien“, ktorý odkazuje na investície do nových jadrových technológií.

136 Ako však vyplýva z prvej strany napadnutého rozhodnutia, iba znenie v anglickom jazyku je autentické. V odôvodnení 392 tohto rozhodnutia v jeho anglickej verzii sa však nachádza výraz „new nuclear investment“, ktorý odkazuje na investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie a v tomto odôvodnení sa ďalej uvádza, že tieto investície majú dosiahnuť cieľ verejného záujmu uvedený v bode 9.2 uvedeného rozhodnutia a že dotknuté opatrenia sú potrebné najmä vzhľadom na tento osobitný typ investícií. V uvedenom odôvodnení sa teda neodkazuje na nové jadrové technológie, ale na investície do takýchto nových kapacít.

137 Toto chápanie odôvodnenia 392 napadnutého rozhodnutia okrem toho potvrdzujú odôvodnenia 375 až 391 uvedeného rozhodnutia, ktoré predchádzajú záveru nachádzajúcemu sa v odôvodnení 392 tohto rozhodnutia a v ktorých Komisia vôbec neodkazuje na použitie novej jadrovej technológie.

138 Tvrdenie Rakúskej republiky sa teda zakladá na nesprávnom chápaní odôvodnenia 392 napadnutého rozhodnutia a musí byť zamietnuté.

139 V druhom rade treba zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že Komisia nespresnila, ktorá hospodárska činnosť v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ má byť podporená dotknutými opatreniami. V tejto súvislosti stačí uviesť, že z odôvodnenia 392 napadnutého rozhodnutia dostatočne jasne vyplýva, že ide o podporu jadrovej energie.

140 V treťom rade treba preskúmať tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom vyžadujú rozvoj činnosti a že jednoduché nahradenie nespĺňa túto podmienku. V tejto súvislosti treba zohľadniť aj tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že článok 6 nariadenia Komisie (EÚ) č. 651/2014 zo 17. júna 2014 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článkov 107 a 108 [ZFEÚ] (Ú. v. EÚ L 187, 2014, s. 1), usmernenia o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 (Ú. v. EÚ C 200, 2014, s. 1) a oznámenie Komisie – Rámec pre štátnu pomoc na výskum, vývoj a inovácie (Ú. v. EÚ C 198, 2014, s. 1), bránia tomu, aby opatrenia, ktoré majú iba umožniť, aby podnik využíval najnovšie technické postupy alebo vyhovel účinným bezpečnostným alebo environmentálnym normám, boli považované za zlučiteľné s vnútorným trhom.

141 V tejto súvislosti po prvé, pokiaľ ide o nariadenie č. 651/2014, stačí uviesť, že toto nariadenie upravuje iba štandardizovaný prístup k skupinovým výnimkám, ale nie je pre Komisiu záväzné pri individuálnom preskúmaní vykonávanom priamo na základe článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

142 Po druhé, pokiaľ ide o usmernenia o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 a oznámenie Komisie – Rámec pre štátnu pomoc na výskum, vývoj a inovácie, treba uviesť, že tvrdenia Rakúskej republiky sa týkajú na jednej strane cieľa prekročiť rámec noriem Únie v oblasti ochrany životného prostredia a cieľa zvýšiť úroveň ochrany životného prostredia v prípade absencie noriem Únie, ktoré sú uvedené v bode 18 písm. a) týchto usmernení, a na druhej strane cieľov týkajúcich sa výskumu, vývoja a inovácií. V napadnutom rozhodnutí však Komisia neposudzovala zlučiteľnosť dotknutých opatrení so zreteľom na tieto ciele. Tieto tvrdenia treba preto zamietnuť.

143 Po tretie treba pripomenúť, že článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ vyžaduje iba to, aby opatrenia pomoci boli určené na uľahčenie rozvoja určitých činností. Článok 2 písm. c) Zmluvy Euratom má zase uľahčiť investície a zabezpečiť vytváranie základných zariadení potrebných na rozvoj jadrovej energie v Spoločenstve. Žiadne z týchto dvoch ustanovení teda nevyžaduje, aby bola preukázaná existencia technologickej inovácie.

144 Po štvrté treba uviesť, že za okolností prejednávanej veci cieľ podpory jadrovej energie, a konkrétnejšie cieľ podpory podnikov, aby investovali do nových kapacít na výrobu jadrovej energie, spĺňa požiadavky stanovené v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a v článku 2 písm. c) Zmluvy Euratom. Na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, skutočnosť, že tieto nové kapacity mali nahradiť zastarávajúce kapacity na výrobu jadrovej energie, neumožňuje konštatovať, že nedochádza k rozvoju v zmysle týchto ustanovení. Keďže totiž zastarávajúce jadrové elektrárne musia byť zatvorené (pozri odôvodnenie 510 napadnutého rozhodnutia a odôvodnenia 6 a 7 rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania), jadrová energetika v Spojenom kráľovstve by bola menej rozvinutá bez investícií do nových kapacít na výrobu jadrovej energie. V každom prípade treba uviesť, že nie je sporné, že technológia, ktorá má by používaná v Hinkley Point C, je vyspelejšia ako technológia používaná v jadrových elektrárňach, ktorú má nahradiť. Aj keď totiž Rakúska republika popiera, že ide o od základu novú technológiu, uznáva, že táto technológia je vyspelejšia.

145 Aj tieto tvrdenia treba preto zamietnuť, a teda zamietnuť treba druhý žalobný dôvod v celom rozsahu.

D. O prvom žalobnom dôvode a o prvej a druhej časti deviateho žalobného dôvodu, ktoré sa týkajú definície trhu, ako aj o úvahách Komisie založených na existencii zlyhania trhu

146 Prvý žalobný dôvod a prvá a druhá časť deviateho žalobného dôvodu, ako aj tvrdenia vysvetlené v rámci štvrtého žalobného dôvodu založené na jadrových objasňujúcich programoch, pochybeniach pri definícii trhu a neexistencii zlyhania trhu (body 120 a 125 vyššie), sa týkajú úvah, ktoré Komisia vysvetlila v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia, kde skonštatovala, že bez zásahu štátu by nové kapacity na výrobu jadrovej energie neboli zrealizované v primeranom čase.

147 Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo sa domnievajú, že tieto úvahy nie sú dostatočne odôvodnené a sú nesprávne. Tieto členské štáty v podstate uvádzajú tri skupiny tvrdení. V prvom rade tvrdia, že Komisia nebola oprávnená dospieť k záveru o potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva. Iba v prípade, ak by bola zistila, že liberalizovaný trh výroby a dodávky elektrickej energie by zlyhával, mohla by vyhlásiť dotknuté opatrenia za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Úvahy Komisie v tejto súvislosti však nie sú dostatočne odôvodnené a v každom prípade sú zjavne nesprávne. V druhom rade tieto členské štáty uvádzajú, že Komisia nesprávne vychádzala z existencie trhu pre výstavbu a prevádzku jadrových elektrární a že v tejto súvislosti dostatočne neodôvodnila napadnuté rozhodnutie. V treťom rade Rakúska republika tvrdí, že prístup Komisie bol predpojatý v prospech jadrovej energie.

1. O tvrdeniach, ktoré majú spochybniť záver Komisie o potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva

148 Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdia, že Komisia nebola oprávnená dospieť k záveru o potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva. Podľa týchto členských štátov mohli byť dotknuté opatrenia vyhlásené za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ iba v prípade, ak by Komisia skonštatovala, že liberalizovaný trh výroby a dodávky elektrickej energie zlyhával. Výroba a dodávka elektrickej energie však mohli byť zabezpečené pomocou iných technológií, než je jadrová technológia. Komisia preto nebola oprávnená konštatovať zlyhanie trhu.

149 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo sa domnievajú, že tieto tvrdenia treba zamietnuť.

150 Na úvod treba pripomenúť, že článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ výslovne neobsahuje podmienku týkajúcu sa existencie zlyhania trhu. Toto ustanovenie totiž iba vyžaduje, aby pomoc sledovala cieľ verejného záujmu a aby bola vhodná, potrebná a primeraná (pozri bod 48 vyššie). Pri uplatňovaní tohto ustanovenia je preto relevantnou otázka, či by cieľ verejného záujmu sledovaný členským štátom bol dosiahnutý bez jeho zásahu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júna 2016, Magic Mountain Kletterhallen a i./Komisia, T‑162/13, neuverejnený, EU:T:2016:341, bod 77).

151 Hoci totiž existencia zlyhania trhu môže predstavovať relevantnú skutočnosť na účely vyhlásenia zlučiteľnosti štátnej pomoci s vnútorným trhom, neexistencia zlyhania trhu nemá nevyhnutne za následok, že podmienky stanovené v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ nie sú splnené (rozsudky z 9. júna 2016, Magic Mountain Kletterhallen a i./Komisia, T‑162/13, neuverejnený, EU:T:2016:341, body 78 a 79, a z 18. januára 2017, Andersen/Komisia, T‑92/11 RENV, neuverejnený, EU:T:2017:14, bod 69). Zásah štátu možno považovať za potrebný v zmysle tohto ustanovenia napríklad vtedy, keď trhové sily nie sú schopné samy osebe v primeranom čase dosiahnuť cieľ verejného záujmu sledovaný členským štátom, aj keď tento trh ako taký nemožno považovať za zlyhávajúci.

152 S prihliadnutím na tieto úvahy treba preskúmať výhrady Rakúskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva, ktoré majú spochybniť záver Komisie, že zásah Spojeného kráľovstva bol potrebný na dosiahnutie cieľa verejného záujmu, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo, a to vytvorenia nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Tieto výhrady sa zakladajú po prvé na tom, že Komisia neuviedla dôvody, pre ktoré sa investície do Hinkley Point C mali považovať za investície osobitnej povahy vyžadujúce zásah štátu, po druhé na vecných a formálnych pochybeniach, ktoré ovplyvnili úvahy Komisie nachádzajúce sa v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia, po tretie na tom, že Komisia nevysvetlila dôvody, pre ktoré ciele bezpečnosti zásobovania a dekarbonizácie nemohli byť dosiahnuté bez štátnej pomoci, a po štvrté na tom, že Komisia mala podrobnejšie vysvetliť, v akej miere bude Hinkley Point C využívať nové technológie.

a) O výhrade založenej na nedostatočnom odôvodnení osobitnej povahy investícií do Hinkley Point C

153 Rakúska republika tvrdí, že v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia Komisia spomenula osobitnú povahu investícií do Hinkley Point C, avšak bez uvedenia dôvodov, pre ktorá sa tieto investície mali považovať za investície osobitnej povahy.

154 Komisia popiera tieto tvrdenia.

155 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia Komisia vyvodila záver z úvah vysvetlených v odôvodneniach 381 až 391 uvedeného rozhodnutia. V odôvodneniach 382 a 383 tohto rozhodnutia teda Komisia najmä uviedla, že investície do jadrovej energie sú spojené so značným rizikom vyplývajúcim z kombinácie vysokých počiatočných kapitálových nákladov, dlhého času výstavby a dlhého obdobia prevádzky na vrátenie investičných nákladov. Podľa jej názoru neexistovali trhovo založené finančné nástroje alebo iné typy zmlúv umožňujúce zaistenie proti týmto značným rizikám, čo bolo javom špecifickým pre niekoľko technológií vrátane jadrovej energie. Nástroje, ktoré sú v súčasnosti dostupné na trhu, totiž podľa Komisie neposkytujú časové horizonty dlhšie ako 10 alebo 15 rokov, či už vo forme dlhodobých zmlúv, alebo nástrojov na zaistenie sa proti rizikám. V tejto súvislosti Komisia tiež odkázala najmä na mimoriadne dlhé a zložité životné cykly jadrových elektrární na rozdiel od väčšiny inej energetickej infraštruktúry a vlastne na rozdiel od väčšiny iných investícií do infraštruktúry všeobecne. Najprv zdôraznila, že vybudovanie jadrovej elektrárne trvá zvyčajne osem až desať rokov, pričom náklady vznikajú pred tvorbou akýchkoľvek príjmov a riziká znáša len investor. Ďalej uviedla, že prevádzková doba v trvaní 60 rokov sa vyznačuje tvorbou príjmov, tie sú však založené na neistom vývoji veľkoobchodných cien. Okrem toho nasledujúce obdobie vyraďovania z prevádzky môže trvať štyridsať rokov, pričom sa musia vyhradiť prostriedky na odstavenie zariadenia. Navyše uskladnenie a spracovanie vysoko rádioaktívneho jadrového odpadu sa zvyčajne vykonáva na mieste, predtým, ako sa odpad prevezie do úložiska, kde sa má odpad podľa predpokladov skladovať tisíce rokov. Napokon existuje riziko blokovania vyvolávajúce neistotu u súkromných investorov z dôvodu, že ďalšie vlády môžu so zreteľom na kontroverznú povahu jadrovej technológie zastávať rôzne názory na jej vhodnosť.

156 Treba uviesť, že z úvah Komisie nachádzajúcich sa v odôvodneniach 382 a 383 napadnutého rozhodnutia dostatočne jasne vyplývajú dôvody, pre ktoré by podľa nej najmä vzhľadom na neexistenciu trhovo založených finančných nástrojov a iných typov zmlúv umožňujúcich zaistenie proti značným rizikám, investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie neboli bez zásahu Spojeného kráľovstva zrealizované v primeranom čase.

157 Výhradu založenú na neuvedení dostatočných dôvodov v odôvodnení 392 napadnutého rozhodnutia treba preto zamietnuť.

b) O výhrade, ktorá má preukázať existenciu vecných a formálnych pochybení ovplyvňujúcich úvahy Komisie vysvetlené v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia

158 Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo uvádzajú tvrdenia, ktoré majú preukázať nesprávnosť úvah Komisie vysvetlených v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorých vzhľadom na neexistenciu trhovo založených finančných nástrojov a iných typov zmlúv umožňujúcich zaistenie proti značným rizikám, s ktorými sú spojené investície do jadrovej energie, bol zásah štátu potrebný na dosiahnutie cieľa podpory jadrovej energie a konkrétnejšie cieľa vytvorenia nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Podľa týchto členských štátov sa Komisia v tejto súvislosti dopustila vecných a formálnych pochybení.

159 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia. Komisia tvrdí, že niektoré z tvrdení uvádzaných Rakúskou republikou sú neprípustné z dôvodu, že boli uvedené oneskorene.

160 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že pri uplatňovaní článku 107 ods. 3 ZFEÚ má Komisia širokú mieru voľnej úvahy, ktorej výkon zahŕňa komplexné hodnotenia hospodárskej a sociálnej povahy. Súdne preskúmanie výkonu tejto voľnej úvahy sa teda obmedzuje na overenie dodržania procesných pravidiel a pravidiel odôvodnenia, ako aj preskúmanie vecnej správnosti skutkového stavu a neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia alebo zneužitia právomoci (rozsudky z 26. septembra 2002, Španielsko/Komisia, C‑351/98, EU:C:2002:530, bod 74, a z 29. apríla 2004, Taliansko/Komisia, C‑372/97, EU:C:2004:234, bod 83).

161 Hoci však Komisia v ekonomických záležitostiach disponuje voľnou úvahou, neznamená to, že súd Únie sa musí zdržať posúdenia výkladu údajov ekonomickej povahy Komisiou. Súd Únie musí totiž nielen preveriť vecnú správnosť predložených dôkazov, ich spoľahlivosť a súladnosť, ale aj preskúmať, či tieto dôkazy predstavujú súhrn podstatných údajov, ktoré musia byť zohľadnené pri posúdení komplexnej situácie, a či sú spôsobilé podložiť závery, ktoré sa z nich vyvodili. V rámci tohto preskúmania mu však neprináleží nahradiť ekonomické posúdenie Komisie svojím vlastným. Navyše je potrebné uviesť, že v prípadoch, keď inštitúcia disponuje širokou mierou voľnej úvahy, má zásadný význam kontrola dodržiavania určitých procesných záruk. Podľa judikatúry sa medzi týmito zárukami nachádza povinnosť príslušnej inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti daného prípadu a dostatočne odôvodniť svoje rozhodnutie (pozri rozsudok z 22. novembra 2007, Španielsko/Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, body 56 až 58 a citovanú judikatúru).

162 S prihliadnutím na tieto zásady treba preskúmať tvrdenia, ktorá uvádza Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo.

163 V prvom rade Rakúska republika tvrdí, že samotná skutočnosť, že určitý podnik sa nemôže financovať na trhu sám, nestačí na zistenie, že cieľ verejného záujmu sledovaný členským štátom nemožno dosiahnuť bez jeho zásahu.

164 Toto tvrdenie treba zamietnuť.

165 V tejto súvislosti stačí uviesť, že v odôvodneniach 381 až 391 napadnutého rozhodnutia sa Komisia neobmedzuje na preskúmanie individuálnej situácie spoločnosti NNBG alebo investorov tejto spoločnosti, ale vyjadruje sa všeobecnejšie k otázke, či by bez zásahu Spojeného kráľovstva boli v tomto členskom štáte vybudované nové kapacity na výrobu jadrovej elektrárne, a to vzhľadom na neexistenciu trhovo založených finančných nástrojov a iných typov zmlúv umožňujúcich zaistenie proti značným rizikám, s ktorými sú spojené investície do jadrovej energie.

166 V druhom rade Rakúska republika tvrdí, že záver Komisie nachádzajúci sa v odôvodneniach 382 a 383 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého neexistovali vhodné finančné nástroje pre investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie, sa nezakladá na dostatočne spoľahlivom a podrobnom preskúmaní a nie je dostatočne odôvodnený.

167 Po prvé Rakúska republika tvrdí, že Komisia nezohľadnila iné formy investovania, ako je napríklad financovanie medzinárodným združením alebo individuálne pomoci, ktoré by boli poskytnuté finančníkmi, ktorí majú možnosť poskytnúť na to dostatočné prostriedky.

168 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v odôvodneniach 381 až 392 napadnutého rozhodnutia Komisia podrobne vysvetlila dôvody, pre ktoré sú investície do jadrovej energie spojené so značnými rizikami, a skonštatovala, že neexistujú trhovo založené finančné nástroje alebo iné typy zmlúv umožňujúce zaistenie proti týmto rizikám. Okrem toho Komisia vymodelovala viaceré scenáre a následne skonštatovala, že za týchto okolností existuje vysoký stupeň neistoty o tom, či by súkromné investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie boli zabezpečené v reálnom čase.

169 Vzhľadom na tieto skutočnosti jednoduchý odkaz Rakúskej republiky na možnosť financovania medzinárodným združením alebo prostredníctvom individuálnej pomoci, ktorá by mohla byť poskytnutá finančníkmi, ktorí majú možnosť poskytnúť v tejto súvislosti dostatočné prostriedky, nemôže preukazovať, že tieto úvahy Komisie sú postihnuté zjavne nesprávnym posúdením.

170 Na preukázanie, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu, ktoré môže odôvodniť zrušenie napadnutého rozhodnutia, musia byť totiž dôkazy predložené žalobcom dostatočné na to, aby sa posúdenie skutkového stavu zohľadnené v rozhodnutí stalo neprijateľným (rozsudky z 12. decembra 1996, AIUFFASS a AKT/Komisia, T‑380/94, EU:T:1996:195, bod 59, a zo 6. októbra 2009, FAB/Komisia, T‑8/06, neuverejnený, EU:T:2009:386, bod 78).

171 Rakúska republika však nevysvetlila dôvody, pre ktoré by značné riziká spojené s investíciami do jadrovej energie najmä z dôvodu kombinácie vysokých počiatočných kapitálových nákladov, dlhého času výstavby a dlhého obdobia prevádzky na vrátenie investičných nákladov, ako aj mimoriadne dlhé a zložité životné cykly, neistý vývoj veľkoochodných cien, výdavky na vyraďovanie z prevádzky, ako aj riziko blokovania, nebránili aj financovaniu medzinárodným združením alebo individuálnej pomoci.

172 Toto tvrdenie treba preto zamietnuť.

173 Po druhé Rakúska republika tvrdí, že problém chýbajúcich dlhodobých cenových signálov sa týka aj iných technológií a musí byť preto považovaný za typickú vlastnosť trhu, ktorú treba zohľadniť pri posúdení rizika projektu. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, na trhu elektrickej energie neexistujú stabilné cenové signály na najbližších desať až pätnásť rokov. Na najlikvidnejších európskych burzách elektrickej energie majú ponúkané produkty v tomto momente životnosť až sedem rokov. Ani v prípade elektrární používajúcich technológie s kratšou dobou prevádzkovania ako jadrové elektrárne sa na značnú časť ich životnosti nevzťahujú dostupné cenové signály.

174 V tejto súvislosti stačí uviesť, že aj keby toto tvrdenie Rakúskej republiky bolo dôvodné, nemôže spochybniť záver Komisie o neexistencii vhodných finančných nástrojov pre investície do nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Naopak tvrdenie založené na tom, že ani pre kratšie obdobia, než je obdobie desiatich až pätnástich rokov, ktoré Komisia zohľadnila, neexistovali stabilné cenové signály, môže posilniť úvahy Komisie o existencii faktorov brániacich investíciám do takýchto nových kapacít.

175 Po tretie treba zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že vo svojej analýze sa Komisia nemala obmedziť na finančné trhy v Spojenom kráľovstve. V tejto súvislosti treba uviesť, že v odôvodnení 382 napadnutého rozhodnutia Komisia skonštatovala, že neexistujú trhovo založené finančné nástroje a iné typy zmlúv na zaistenie proti značným rizikám spojeným s investíciami do kapacít na výrobu jadrovej energie. Z tohto odôvodnenia však nijako nevyplýva, že pri svojom preskúmaní sa Komisia obmedzila na finančné nástroje dostupné v Spojenom kráľovstve.

176 Po štvrté Rakúska republika uvádza, že odôvodnenie napadnutého rozhodnutia v tejto súvislosti nie je dostatočné.

177 Na jednej strane Rakúska republika tvrdí, že Komisia neuviedla dôvod, pre ktorý treba vychádzať výlučne z finančných trhov v Spojenom kráľovstve. Toto tvrdenie treba zamietnuť. Ako totiž bolo uvedené v bode 175 vyššie, toto tvrdenie sa zakladá na nesprávnom predpoklade, že Komisia sa obmedzila na uvedené finančné trhy.

178 Na druhej strane Rakúska republika tvrdí, že v každom prípade v odôvodneniach 381 až 392 napadnutého rozhodnutia Komisia výslovne nespomenula finančné trhy, ktoré zohľadnila. V tejto súvislosti treba uviesť, že dôvody vysvetlené v týchto odôvodneniach sú dostatočné na to, aby umožnili uvedenému členskému štátu poznať dôvody prijatého opatrenia a Všeobecnému súdu vykonať jeho preskúmanie. Ak sa totiž tento členský štát domnieval, že existovali finančné nástroje, ktoré neboli ovplyvnené faktormi uvedenými Komisiou, mohol v tejto súvislosti predniesť tvrdenia počas konania na Všeobecnom súde, čo by tomuto súdu umožnilo preskúmať dôvodnosť tejto úvahy Komisie.

179 Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť tvrdenia, ktoré majú spochybniť záver Komisie o neexistencii vhodných finančných nástrojov.

180 V treťom rade Rakúska republika uvádza tvrdenia, ktoré majú spochybniť úvahy Komisie založené na riziku politického blokovania.

181 Na úvod treba uviesť, že zatiaľ čo v odôvodnení 384 napadnutého rozhodnutia bola Komisia zdržanlivá voči tomu, či blokovanie, ktoré identifikovala, možno považovať za zlyhanie trhu, zároveň konštatovala, že toto riziko môže „predstavovať faktor sťaženia investícií do [nových kapacít na výrobu] jadrovej energie, najmä so zreteľom na dlhé časy potrebné na výstavbu, prevádzku a vyraďovanie z prevádzky jadrových elektrární“. Táto inštitúcia teda konštatovala, že z pohľadu potenciálnych investorov je riziko politického blokovania faktorom brániacim investíciám do takýchto nových kapacít.

182 Po prvé Rakúska republika tvrdí, že k blokovaniu dochádza iba v prípade, keď jedna zo zmluvných strán dlhodobej zmluvy, ktorá nie je úplne definovaná v čase jej uzavretia, má značnú voľnosť, ktorá jej umožňuje správať sa oportunisticky, hoci druhá zmluvná strana sa zaviazala plniť vopred napríklad tým, že vynaloží vysoké, neprevoditeľné investície. Na rozdiel od úvah Komisie to nie je prípad v prejednávanej veci.

183 V tejto súvislosti treba uviesť, že z odôvodnení 384 a 385 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že aj keď všetky technológie môžu byť v zásade dotknuté politickým blokovaním, jadrové projekty sú vo všeobecnosti viac vystavené tomuto riziku. V tejto súvislosti Komisia uviedla najmä na jednej strane to, že ďalšie vlády môžu zastávať rôzne názory na vhodnosť jadrovej technológie, čo môže vyvolať neistotu u súkromných investorov, a na druhej strane to, že táto neistota je väčšia v prípade jadrovej technológie so zreteľom na jej kontroverznú povahu, dlhšie lehoty a vysoké investície.

184 Pokiaľ ide o tvrdenia Rakúskej republiky, treba uviesť, že Rakúska republika sa obmedzuje na jednej strane na vysvetlenie toho, čo rozumie pod blokovaním, a na druhej strane na tvrdenie, že podnik investujúci do kapacít na výrobu jadrovej energie sa nenachádza v takejto situácii.

185 Treba teda konštatovať, že argumentácia vysvetlená Rakúskou republikou nemôže preukazovať, že úvahy Komisie nachádzajúce sa v odôvodneniach 384 a 385 napadnutého rozhodnutia sú postihnuté zjavne nesprávnym posúdením (pozri body 160, 161 a 170 vyššie). Rakúska republika najmä neuvádza tvrdenia, v dôsledku ktorých by sa mohla stať neprijateľnou úvaha Komisie, podľa ktorej riziko opísané v bode 183 vyššie predstavuje faktor brániaci investíciám do výstavby a prevádzky nových jadrových elektrární.

186 Toto tvrdenie treba preto zamietnuť.

187 Po druhé Rakúska republika uvádza, že riziko zmeny politického kontextu nie je rizikom špecifickým pre jadrové elektrárne, ale všeobecným rizikom, ktoré sa týka všetkých projektov sporných v očiach verejnosti, zvlášť tých, ktoré vyžadujú významné zdroje. Takéto riziko preto nemôže predstavovať faktor, ktorý treba korigovať prostredníctvom štátnej pomoci.

188 V tejto súvislosti treba na jednej strane uviesť, že v odôvodneniach 384 a 385 napadnutého rozhodnutia Komisia nijako nevylúčila, že riziko zmeny politického kontextu môže existovať aj pre iné projekty a môže brániť investíciám do takýchto projektov.

189 Na druhej strane treba konštatovať, že Rakúska republika neuvádza žiadne tvrdenie, ktoré môže spochybniť prijateľnosť úvahy Komisie, podľa ktorej riziko zmeny politického kontextu ťažko dolieha na jadrovú technológiu najmä z dôvodu kontroverznej povahy tejto technológie, pravdepodobnosti tohto rizika, rozsahu tejto zmeny, ktorá môže viesť až k úplnému opusteniu jadrového priemyslu, veľmi dlhej doby návratnosti a veľmi vysokých súm investícií.

190 Toto tvrdenie Rakúskej republiky preto nemôže preukazovať existenciu zjavného pochybenia v úvahe Komisie.

191 Po tretie Rakúska republika tvrdí, že v prípade vyvlastnenia je so zreteľom na ochranu investícii a majetkových práv zaručené finančné odškodnenie.

192 Na jednej strane, pokiaľ má toto tvrdenie preukázať, že Komisia dostatočne nezohľadnila skutočnosť, že je zaručené finančné odškodnenie, treba ho zamietnuť. V tejto súvislosti treba totiž uviesť, že Komisia preskúmala otázku, v akom rozsahu je zaručené odškodnenie v prípade predčasného odstavenia jadrovej elektrárne Hinkley Point. V odôvodnení 192 rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania tak Komisia vysvetlila, že keď vnútroštátne orgány zaplatia náhradu škody spôsobenej verejnými orgánmi, nejde o štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Okrem toho v odôvodnení 322 napadnutého rozhodnutia Komisia konštatovala, že všeobecné zásady, z ktorých vychádzajú právne predpisy Spojeného kráľovstva a právo Únie, umožňujú vznik práva na kompenzáciu v prípade odňatia vlastníckeho práva.

193 Na druhej strane v prípade, ak má tvrdenie Rakúskej republiky preukázať, že vzhľadom na zaručené finančné odškodnenie je zjavne nesprávne domnievať sa, že riziko politického blokovania predstavuje faktor brániaci investíciám do nových kapacít na výrobu jadrovej energie, treba ho rovnako zamietnuť. Samotná skutočnosť, že možno požadovať odškodnenie na základe všeobecných zásad, z ktorých vychádza právo Spojeného kráľovstva a právo Únie, totiž nebráni tomu, aby riziko politického blokovania malo odradzujúci účinok na potenciálnych investorov. Vzhľadom na sumy investícií, o ktoré ide v prejednávanej veci, samotná možnosť získať v prípade vyvlastnenia, prípadne až po možnom spore, finančnú kompenzáciu neurčitej výšky, nemôže úplne odstrániť prekážku pre investície, vyplývajúcu z rizika politického blokovania. Z toho vyplýva, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že napriek tomu, že možno požadovať odškodnenie, riziko politického blokovania predstavuje faktor brániaci investíciám do nových kapacít na výrobu jadrovej energie.

194 Po štvrté Rakúska republika tvrdí, že bolo nesprávne urobiť prevádzkovateľov Hinkley Point C „imúnnymi“ voči budúcim demokraticky prijatým politickým rozhodnutiam. Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdí, že takéto politické rozhodnutia nemožno považovať za zlyhania trhu.

195 Pokiaľ chcú svojimi tvrdeniami Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo tvrdiť, že budúce demokraticky prijaté rozhodnutia by nemali byť zohľadnené pri preskúmaní otázky, či existujú faktory brániace investíciám do nových kapacít na výrobu jadrovej energie, tieto tvrdenia treba zamietnuť. V rámci tohto preskúmania bola totiž Komisia oprávnená zohľadniť všetky skutočnosti, ktoré môžu brániť vytvoreniu takýchto nových kapacít v primeranom čase trhovými silami bez zásahu štátu. Nebolo teda zjavne nesprávne zohľadniť v tejto súvislosti neistotu, ktorá môže vyplynúť z rizika politického blokovania a ktorá z dôvodov spomenutých v bode 189 vyššie zvlášť zaťažuje jadrovú oblasť.

196 Pokiaľ sa týmto tvrdením Rakúska republika neobmedzuje na spochybnenie potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva ako takého, ale chce tiež tvrdiť, že ide o nadmernú náhradu z dôvodu, že konkrétne opatrenia, a to rozdielová zmluva, dohoda ministra a úverová záruka, idú nad rámec toho, čo je potrebné na prekonanie zistených prekážok, ide o tvrdenie, ktoré sa vzťahuje na úvahy Komisie o potrebnosti dotknutých opatrení a ktoré sa prekrýva s tvrdeniami vysvetlenými v rámci šiesteho žalobného dôvodu. Toto tvrdenie je teda neúčinné v tomto kontexte, ale bude zohľadnené pri preskúmaní šiesteho žalobného dôvodu.

197 Z toho vyplýva, že všetky tvrdenia, ktoré majú spochybniť úvahy Komisie založené na možnosti politického blokovania, treba zamietnuť s výnimkou tvrdenia týkajúceho sa dodržania zásady proporcionality, ktoré bude preskúmané v rámci šiesteho žalobného dôvodu.

198 V štvrtom rade Rakúska republika tvrdí, že výstavba iných jadrových elektrární bola financovaná bez poskytnutia štátnej pomoci. V tejto súvislosti odkazuje najmä na výstavu jadrových elektrárni v Flamanville (Francúzsko) a Olkiluoto (Fínsko).

199 Na úvod treba pripomenúť, že v odôvodneniach 381 až 392 napadnutého rozhodnutia Komisia tvrdila, že z dôvodu, že s investíciami do jadrovej energie sú spojené značné riziká a že neexistujú trhovo založené finančné nástroje alebo iné typy zmlúv umožňujúce zaistenie proti týmto rizikám, je veľmi neisté, či by trh zabezpečil investície do novej jadrovej energie v reálnom čase. Treba tiež pripomenúť, že Komisia nezaložila tento záver iba na identifikácii týchto faktorov, ale aj na modelovaní rôznych scenárov.

200 Treba teda preskúmať, či tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že jadrové elektrárne s rovnakým typom reaktora, ako má byť použitý v Hinkley Point C, sú vybudované vo Flamanville a v Olkiluoto bez poskytnutia štátnej pomoci, môže mať za následok neprijateľnosť týchto posúdení Komisie.

201 V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že z bodu 25 rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania vyplýva, že pred prijatím napadnutého rozhodnutia už bolo známe, že projekty výstavby elektrární vo Flamanville a v Olkiluoto spôsobili významné dodatočné náklady.

202 Po druhé treba uviesť, že podľa údajov Komisie a Francúzskej republiky, ktoré Rakúska republika ani Luxemburské veľkovojvodstvo nepopreli, boli rozhodnutia investovať do projektov výstavby spomenutých Rakúskou republikou prijaté pred nehodou jadrového reaktora vo Fukušime (Japonsko).

203 Po tretie treba pripomenúť, že tieto projekty boli navrhnuté za odlišných rámcových podmienok. Ako uviedla Komisia, pričom Rakúska republika, ani Luxemburské veľkovojvodstvo to podrobne nespochybnili, rozhodnutie investovať do výstavby jadrovej elektrárne vo Flamanville bolo prijaté v roku 2005, teda pred svetovou finančnou krízou v roku 2007 a v roku 2008, zatiaľ čo napadnuté rozhodnutie bolo prijaté po začatí tejto krízy. Pokiaľ ide o jadrovú elektráreň v Olkiluoto, treba uviesť, že z jadrového objasňujúceho programu zo 4. októbra 2007 KOM(2007) 565 v konečnom znení vyplýva, že investícia do tejto elektrárne bola získaná vďaka uzavretiu zmluvy medzi akcionármi, ktorá zabezpečovala pevnú cenu energie pre vlastníkov/investorov. Okrem toho podľa údajov Komisie, ktoré Rakúska republika, ani Luxemburské veľkovojvodstvo podrobne nespochybnili, akcionári tejto elektrárne sú v podstate výrobcami papiera a vyrobená elektrická energia je medzi nich rozdelená za skutočné výrobné náklady.

204 Po štvrté Komisia sa odvoláva na to, že veľkoobchodná cena elektrickej energie v Únii veľmi klesla od rozhodnutí investovať do výstavby jadrových elektrární vo Flamanville a Olkiluoto (od 35 do 45 % medzi rokmi 2008 a 2012), čo Rakúska republika ani Luxemburské veľkovojvodstvo nepopreli.

205 Vzhľadom na tieto okolnosti treba konštatovať, že tvrdenie založené na tom, že jadrové elektrárne s rovnakým typom reaktora, ako má byť použitý v Hinkley Point C, sú vo Flamanville a v Olkiluoto vybudované bez poskytnutia štátnej pomoci, nemôže samo osebe mať za následok neprijateľnosť posúdení Komisie vysvetlených v odôvodneniach 381 až 392 napadnutého rozhodnutia.

206 Toto tvrdenie treba preto zamietnuť.

207 V piatom rade Rakúska republika tvrdí, že existujú úplne porovnateľné projekty infraštruktúry (vodné elektrárne, tunely, veľké organizácie v oblasti farmaceutického výskumu, genetického inžinierstva a vesmírnych projektov), ktoré vyžadujú od prevádzkovateľa, aby sa vysporiadal s vysokými investičnými nákladmi, dlhými lehotami výstavby a dlhou dobou prevádzkovania.

208 V tejto súvislosti treba na jednej strane uviesť, že v odôvodneniach 381 až 385 napadnutého rozhodnutia Komisia nijako nevylúčila, že aj pre iné projekty infraštruktúry môžu existovať faktory brániace investíciám.

209 Na druhej strane iba zmienka o tom, že aj iné nešpecifikované projekty infraštruktúry sa tiež musia vysporiadať s vysokými investičnými nákladmi, dlhými lehotami výstavby a dlhou dobou prevádzkovania, nemôže mať za následok neprijateľnosť úvah Komisie nachádzajúcich sa v odôvodneniach 381 až 392 napadnutého rozhodnutia, v ktorých Komisia najmä zohľadnila riziká vlastné výrobe jadrovej energie a neexistenciu trhovo založených finančných nástrojov alebo iných typov zmlúv umožňujúcich zaistenie proti týmto rizikám. Okrem toho treba pripomenúť, že riziko politického blokovania a úplného opustenia jadrovej technológie pre jej kontroverznú povahu je vlastné investíciám do nových kapacít na výrobu jadrovej energie.

210 Aj toto tvrdenie treba preto zamietnuť.

211 V šiestom rade treba preskúmať tvrdenia, ktoré Rakúska republika vyvodzuje z jadrových objasňujúcich programov a ktoré uviedla v rámci štvrtého žalobného dôvodu (pozri bod 120 vyššie). Rakúska republika tvrdí, že z niektorých z týchto programov vyplýva, že jadrová energia je konkurencieschopná a že na projekty realizované v tejto oblasti nesmie byť poskytnutá štátna pomoc. Tieto tvrdenia majú v podstate preukázať, že na rozdiel od toho, čo skonštatovala Komisia, nové kapacity na výrobu jadrovej energie bolo možné vybudovať v primeranom čase bez zásahu Spojeného kráľovstva.

212 V tejto súvislosti treba preskúmať obsah jadrových objasňujúcich programov, na ktoré odkazuje Rakúska republika.

213 Pokiaľ ide o jadrový objasňujúci program zo 4. októbra 2007 KOM(2007) 565 v konečnom znení, treba uviesť, že je pravda, že v bode 4.2 tohto dokumentu Komisia identifikovala tendenciu, podľa ktorej v niektorých členských štátoch boli nové jadrové elektrárne spravidla budované bez dotácie, čo svedčí o tom, že jadrová technológia je v čoraz väčšej miere vnímaná ako konkurencieschopná. Treba však tiež uviesť, že v bode 4.3 tohto dokumentu Komisia konštatovala, že existuje neistota v súvislosti s budúcimi cenami elektrickej energie, so štruktúrou a s podmienkami trhu a politík v oblasti energetiky a klimatickej zmeny, ktorá znamená veľké riziko pre dlhodobé investovanie do sektoru energetiky a dotýka sa najmä jadrovej energetiky v dôsledku vysokých kapitálových investícií spojených s výstavbou novej jadrovej elektrárne a pomerne dlhého obdobia do momentu, keď takáto investícia začne vykazovať zisk. V tomto bode je rovnako uvedené, že investori uprednostňujú investície s kratšou dobou výstavby a kratším obdobím výnosnosti. Okrem toho v bodoch 4.2 a 4.3 tohto dokumentu Komisia uviedla, že nemala k dispozícii potvrdené údaje z výstavby nových jadrových elektrární, pretože žiadna nová elektráreň nebola postavená už viac ako desať rokov, čo sťažovalo presný odhad nákladov na poslednú generáciu reaktorov.

214 Pokiaľ ide o jadrový objasňujúci program z 13. novembra 2008, KOM(2008) 776 v konečnom znení, treba uviesť, že je pravda, že v bode 3.3 tohto programu sa Komisia domnievala, že je dôležité zabezpečiť v Únii, aby projekty v oblasti jadrovej energetiky neboli zvýhodnené žiadnou štátnou pomocou. Treba však uviesť, že v bodoch 3.3, 3.3.1 a 3.3.2 tohto programu Komisia zdôraznila, že jadrová elektráreň má výrazne vyššie stavebné náklady ako rovnocenná elektráreň so spaľovaním uhlia alebo plynu, že výška počiatočnej investície a čas potrebný na splatenie znamenajú veľké riziko pre súkromné spoločnosti a že v poslednom čase kolísavosť na globálnych úverových trhoch pravdepodobne spôsobí, že veľké investičné projekty sa dostanú pod tlak. Komisia dospela k záveru, že hoci výstavbu nových jadrových elektrární financujú súkromní prevádzkovatelia a kapitálový trh, môžu byť opodstatnené niektoré opatrenia na uľahčenie financovania najmä preto, že vo všeobecnosti sa investičné prostredie pre veľkých dlžníkov sťažilo.

215 Z toho vyplýva, že na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, neexistuje rozpor medzi úvahami Komisie nachádzajúcimi sa v jadrových objasňujúcich programoch spomenutých v bodoch 213 a 214 vyššie a úvahami Komisie vysvetlenými v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia.

216 V každom prípade treba pripomenúť, že dotknuté jadrové objasňujúce programy odrážajú situáciu v čase ich vypracovania. Nezohľadňujú teda okolnosti, ktoré nastali po ich vypracovaní, ako sú napríklad dôsledky nehody jadrového reaktora vo Fukušime.

217 Na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, preto obsah dotknutých jadrových objasňujúcich programov nemôže preukazovať, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.

218 V siedmom rade Rakúska republika v podstate uvádza, že Komisia sa dopustila pochybenia, keď zohľadnila veľkosť projektu ako faktor brániaci investíciám do nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Takéto kritérium malo byť zohľadnené pri uplatnení článku 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ podľa oznámenia Komisie – Kritériá pre analýzu zlučiteľnosti štátnej pomoci na podporu vykonávania dôležitých projektov spoločného európskeho záujmu s vnútorným trhom (Ú. v. EÚ C 188, 2014, s. 4).

219 Aj toto tvrdenie treba zamietnuť.

220 Na rozdiel od toho, čo uvádza Rakúska republika, totiž nič nebráni tomu, aby pri uplatňovaní článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ a konkrétnejšie pri preskúmaní otázky, či je potrebný zásah štátu, Komisia zohľadnila veľkosť oznámeného projektu.

221 S výnimkou tvrdenia o prípadnej nadmernej náhrade (pozri bod 196 vyššie), ktoré bude zohľadnené pri preskúmaní šiesteho žalobného dôvodu, treba zamietnuť všetky tvrdenia Rakúskej republiky a Luxemburského veľkovojvodstva, ktoré majú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého by bez zásahu Spojeného kráľovstva cieľ sledovaný týmto členským štátom, a to vytvorenie nových kapacít na výrobu jadrovej energie, nebol dosiahnutý v primeranom čase, pričom nie je potrebné rozhodnúť o tvrdení Komisie, že niektoré z tvrdení uvádzaných Rakúskou republikou sú neprípustné z dôvodu, že boli uplatnené oneskorene.

c) O výhrade založenej na tom, že ciele bezpečnosti zásobovania a dekarbonizácie by mohli byť dosiahnuté bez štátnej pomoci

222 Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo uvádzajú, že na rozdiel od konštatovaní Komisie ciele bezpečnosti zásobovania a dekarbonizácie by mohli byť dosiahnuté bez dotknutých opatrení.

223 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo popierajú tieto tvrdenia. Komisia sa tiež domnieva, že niektoré z tvrdení uvádzaných Rakúskou republikou sú neprípustné z dôvodu, že boli uplatnené oneskorene.

224 V tejto súvislosti treba v prvom rade uviesť, že prejednávaná výhrada sa zakladá na nesprávnom predpoklade. Záver Komisie o potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva sa totiž nezakladá na úvahe, podľa ktorej ciele bezpečnosti zásobovania a dekarbonizácie nemohli byť dosiahnuté bez štátnej pomoci. Naopak, ako vyplýva z odôvodnení 378 až 380 napadnutého rozhodnutia, Komisia sa domnievala, že sa nezdá, že dosiahnutie týchto cieľov odôvodňuje, aby boli vynakladané investície konkrétne do výroby jadrovej energie, ale všeobecnejšie investície do nízkouhlíkovej výroby a do riešení na internalizáciu pozitívnej externality dostupnosti elektrickej energie.

225 V druhom rade treba pripomenúť, že úvahy Komisie o potrebnosti zásahu Spojeného kráľovstva vysvetlené v bode 9.3 napadnutého rozhodnutia sa zakladajú na cieli podpory jadrovej energie a konkrétnejšie na cieli vytvárania nových kapacít na výrobu jadrovej energie. Ako však bolo vysvetlené v bodoch 153 až 221 vyššie, tvrdenia, ktoré uvádzajú Rakúska republika a Luxemburské veľkovojvodstvo, nemôžu preukázať, že tieto úvahy nie sú dostatočne odôvodnené alebo že sú vecne nesprávne.

226 Výhradu založenú na tom, že ciele bezpečnosti zásobovania a dekarbonizácie by bolo možné dosiahnuť bez štátnej pomoci, treba preto zamietnuť, pričom nie je potrebné rozhodnúť o tvrdení Komisie založenom na oneskorení niektorých z tvrdení uvádzaných Rakúskou republikou.

d) O výhrade založenej na tom, že Komisia dostatočne nevysvetlila, do akej miery bude Hinkley Point C využívať nové technológie

227 Pokiaľ ide o tvrdenie založené na tom, že Komisia mala podrobnejšie vysvetliť, v akej miere bude Hinkley Point C využívať nové technológie, stačí pripomenúť, že toto tvrdenie sa zakladá na nesprávnom chápaní odôvodnenia 392 napadnutého rozhodnutia (pozri body 131 až 138 vyššie). Toto tvrdenie treba preto tiež zamietnuť.

228 V dôsledku toho treba zamietnuť všetky výhrady, ktoré majú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého bol zásah Spojeného kráľovstva potrebný na dosiahnutie cieľa verejného záujmu, ktorý Spojené kráľovstvo sledovalo.

2. O tvrdeniach týkajúcich sa definície trhu Komisiou

229 Rakúska republika uvádza, že Komisia sa dopustila pochybení v súvislosti s definíciou trhu. Podľa jej názoru uvedená inštitúcia v napadnutom rozhodnutí, na rozdiel od prístupu v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, nevychádzala z liberalizovaného trhu pre výrobu a dodávky elektrickej energie, ale z trhu pre výstavbu a prevádzku jadrových elektrární. Táto inštitúcia teda neuplatnila pravidlá upravujúce definíciu trhu a odchýlila sa od svojej praxe týkajúcej sa definície trhu.

230 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo sa domnievajú, že tieto tvrdenia treba zamietnuť.

231 V tejto súvislosti treba v prvom rade uviesť, že v napadnutom rozhodnutí Komisia identifikovala liberalizovaný trh pre výrobu a dodávky elektrickej energie ako trh dotknutý opatreniami štátnej pomoci. V odôvodnení 340 uvedeného rozhodnutia totiž Komisia konštatovala, že dotknuté opatrenia narúšali hospodársku súťaž a ovplyvňovali obchod, pričom odkázala na ich účinky na liberalizovanom trhu pre výrobu a dodávky elektrickej energie. Z bodu 9.6 tohto rozhodnutia tiež vyplýva, že pri zvažovaní výhod a nevýhod vyplývajúcich z týchto opatrení Komisia zohľadnila narušenie hospodárskej súťaže a obchodu na uvedenom trhu.

232 Treba preto zamietnuť tvrdenie Rakúskej republiky založené na tom, že v napadnutom rozhodnutí Komisia vychádzala z trhu pre výstavbu a prevádzku jadrových elektrární.

233 V druhom rade, pokiaľ chce svojimi tvrdeniami Rakúska republika tvrdiť, že Komisia nepreskúmala, do akej miery bolo možné výstavbu a prevádzku jadrových elektrární považovať za relevantný trh, stačí uviesť, že pri preskúmaní otázky, či bol zásah Spojeného kráľovstva potrebný na dosiahnutie cieľa, ktorý tento členský štát sledoval, a to vytvorenia nových kapacít na výrobu jadrovej energie, Komisia nebola povinná rozhodnúť o tejto otázke. Aj tieto tvrdenia treba preto zamietnuť.

234 V treťom rade, pokiaľ ide o ostatné tvrdenia Rakúskej republiky týkajúce sa definície trhu, ktorú použila Komisia, stačí uviesť, že tieto tvrdenia sa zakladajú na nesprávnych predpokladoch, podľa ktorých v napadnutom rozhodnutí Komisia vychádzala z trhu pre výstavbu a prevádzku jadrových elektrární alebo mohla vyhlásiť dotknuté opatrenia za zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ iba v prípade, ak by bola skonštatovala zlyhanie tohto trhu. Z toho vyplýva, že aj tieto tvrdenia treba zamietnuť a v dôsledku toho treba zamietnuť všetky tvrdenie týkajúce sa definície trhu.

3. O tvrdení založenom na predpojatosti v prospech jadrovej energie

235 Rakúska republika tiež tvrdí, že prístup Komisie bol predpojatý v prospech jadrovej energie.

236 Komisia, Česká republika, Francúzska republika, Maďarsko, Poľská republika, Slovenská republika a Spojené kráľovstvo sa domnievajú, že tieto tvrdenia treba zamietnuť.

237 V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ umožňuje vyhlásiť pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak táto pomoc sleduje rozvoj činnosti, ktorá predstavuje cieľ verejného záujmu, je vhodná, potrebná a primeraná a že podľa článku 2 písm