ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V tomto kontexte dotknutá osoba alebo dotknutý subjekt môže v rámci žaloby podanej proti ponechaniu ich mena na zozname týkajúcom sa zmrazenia finančných prostriedkov napádať všetky skutočnosti, o ktoré sa opiera Rada na účely preukázania pretrvávania nebezpečenstva ich zapojenia do teroristických činností, nezávisle od otázky, či sú tieto skutočnosti získané z vnútroštátneho rozhodnutia prijatého príslušným orgánom alebo z iných zdrojov. V prípade spochybnenia Rade prislúcha preukázať dôvodnosť uvádzaných skutočností a súdu Únie prislúcha overiť ich vecnú správnosť. V tejto súvislosti sa Rada nemôže obmedziť na zopakovanie odôvodnenia rozhodnutia príslušného orgánu bez toho, aby sama preskúmala jeho dôvodnosť.

Otázkou, o ktorú ide pri preskúmaní ponechania osoby alebo subjektu na zozname týkajúcom sa zmrazenia finančných prostriedkov, je, či sa od zaradenia tejto osoby alebo tohto subjektu do tohto zoznamu alebo od predchádzajúceho preskúmania skutkový stav zmenil takým spôsobom, že už neumožňuje vyvodiť rovnaký záver o zapojení dotknutej osoby alebo dotknutého subjektu do teroristických činností. V dôsledku toho v rámci preskúmania podľa článku 1 ods. 6 spoločnej pozície 2001/931 o uplatňovaní špecifických opatrení na boj s terorizmom môže Rada ponechať meno dotknutej osoby alebo dotknutého subjektu na zozname týkajúcom sa zmrazenia finančných prostriedkov, ak prijme záver o tom, že nebezpečenstvo ich zapojenia do teroristických činností, ktoré odôvodňovalo ich pôvodný zápis na tento zoznam, pretrváva. Ponechanie osoby alebo subjektu na uvedenom zozname tak v podstate predstavuje predĺženie pôvodného zápisu.

Navyše, ak vzhľadom na obdobie, ktoré uplynulo, a v závislosti od vývoja okolností daného prípadu samotná skutočnosť, že vnútroštátne rozhodnutie, ktoré slúžilo ako podklad pre pôvodný zápis na zoznam, zostáva účinné, už neumožňuje prijať záver o pretrvávaní nebezpečenstva zapojenia dotknutej osoby alebo dotknutého subjektu do teroristických činností, Rada je povinná podložiť ponechanie tejto osoby alebo tohto subjektu na uvedenom zozname aktualizovaným posúdením situácie, pričom zohľadní najnovšie skutkové okolnosti, ktoré preukazujú, že uvedené nebezpečenstvo pretrváva.

Obdobie viac ako desať rokov medzi prijatím vnútroštátnych rozhodnutí, ktoré slúžili ako podklad pre pôvodný zápis osoby alebo subjektu, a prijatím vykonávacích nariadení, ktorými sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, ako aj medzi pôvodným zápisom a prijatím týchto aktov však samo osebe predstavuje skutočnosť odôvodňujúcu prijatie záveru, že posúdenia uvedené vo vnútroštátnych rozhodnutiach, ktoré slúžili ako podklad pre pôvodný zápis, už nie sú dostatočné na posúdenie pretrvávania nebezpečenstva zapojenia dotknutej osoby alebo dotknutého subjektu do teroristických činností v čase prijatia uvedených aktov.

(pozri body 52, 53, 69, 70, 95, 97)
12

Podľa článku 18 ods. 1 nariadenia č. 1151/2012 je názov oprávnený na zápis do registra ako ZTŠ, keď opisuje špecifický výrobok alebo potravinu, ktoré sú výsledkom spôsobu výroby, spracovania alebo zloženia zodpovedajúceho tradičnému postupu pre tento výrobok alebo potravinu, alebo sa vyrábajú zo surovín alebo zložiek, ktoré sa tradične používajú. Článok 18 ods. 2 uvedeného nariadenia okrem oného stanovuje, že na to, aby bol názov zapísaný do registra ako ZTŠ, musí sa tradične používať na označovanie špecifického výrobku alebo identifikovať tradičný charakter alebo špecifický charakter výrobku. Zápis označenia výrobku alebo potraviny do registra ako ZTŠ musí na tento účel spĺňať podmienky stanovené v tomto nariadení, a osobitne byť v súlade so špecifikáciou definovanou v článku 19 toho istého nariadenia. Zápis priznáva uvedenému označeniu ochranu stanovenú v článkoch 23 a 24 predmetného nariadenia.
45

Okrem toho je potrebné konštatovať, že aj keby žalobkyňa napadla rozhodnutie EBA v lehotách upravených v článku 263 ZFEÚ, žalobu proti tomuto rozhodnutiu by Všeobecný súd v každom prípade musel zamietnuť ako neprípustnú z dôvodu, že neexistuje akt, proti ktorému by bolo možné podať opravný prostriedok, ako to tvrdí EBA a ako by bol súd Únie povinný konštatovať ex offo.
37

V prejednávanej veci je potrebné poukázať v prvom rade na to, že odvolací senát sa nedopustil chyby, keď dospel k záveru, že podmienky stanovené v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 207/2009 boli splnené, tak ako to vyplýva z bodu 29 vyššie. V druhom rade ochranné známky, na ktoré odkazuje žalobkyňa, pričom však neuvádza ich konkrétne príklady, podľa nej obsahujú zemepisné označenia, ktoré sú zložené z prvkov „fisch“ alebo „sonne“, alebo tieto prvky obsahujú, ale neobsahujú prvok „lemberg“, ani z neho nie sú zložené. Konanie pred odvolacím senátom sa však netýkalo zemepisných označení, ktoré sú zložené z prvkov „fisch“ alebo „sonne“, alebo tieto prvky obsahujú, teda označení, ktoré sú tiež chránené na základe dohody medzi Spoločenstvom a Juhoafrickou republikou, ako to tento senát správne pripomenul v bode 20 napadnutého rozhodnutia. Uvedené skutkové okolnosti teda v každom prípade nie sú porovnateľné so skutkovými okolnosťami v prejednávanej veci.
41

Treba dodať, že otázka, či má osoba, ktorej je napadnuté rozhodnutie určené, priestor pre voľnú úvahu pri vykonaní napadnutého rozhodnutia, nemá vplyv na posúdenie podmienky týkajúcej sa existencie vykonávacích opatrení, pretože existencia takých opatrení stačí na to, aby článok 263 štvrtý odsek tretia časť ZFEÚ nebolo možné uplatniť (pozri v tomto zmysle rozsudok Telefónica/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie, EU:C:2013:852, bod 35, a uznesenie z 9. septembra 2013, Altadis/Komisia, T‑400/11, Zb., EU:T:2013:490, bod 47). Napokon ak by sa pojem „vykonávacie opatrenie“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku tretej časti ZFEÚ týkal výhradne vykonávacích opatrení vyžadujúcich výkon voľnej úvahy, bolo by pre jednotlivca paradoxne oveľa jednoduchšie podať žalobu len proti regulačným aktom, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, než proti opatreniam individuálneho určenia, pri ktorých sa zachovala podmienka osobnej dotknutosti. Takýto výklad sa však nezdá byť v súlade so zámerom tvorcov Zmluvy.
61

Ďalej žiadne ustanovenie nariadenia č. 517/2014 nestanovuje, že Komisia nemôže v prípade potreby od dotknutých podnikov požadovať dodatočné informácie. Komisia okrem toho na pojednávaní uviedla, že nariadenie č. 517/2014 neobsahuje v tejto súvislosti výslovný zákaz. Ako to tvrdí Komisia, aj za predpokladu, že normotvorca ex post odmietol získavať údaje týkajúce sa referenčného obdobia, neznamená to, že Komisia má zakázané takéto informácie získavať, ak sa ukáže, že sú nevyhnutné na stanovenie množstiev HFC uvedených na trh. Okrem toho nie je preukázané, že vzhľadom na obmedzený počet dotknutých podnikov by v dôsledku toho vznikli výrazné administratívne náklady, oneskorilo by sa naštartovanie mechanizmu alebo by vzniklo konkrétne riziko manipulácie, ako to naznačuje Komisia. V každom prípade je potrebné poznamenať, ako to vyplýva z prílohy k e‑mailu z 19. mája 2014, zaslaného Komisiou v odpovedi na písomnú otázku Všeobecného súdu, táto inštitúcia vyzvala dotknuté podniky, aby jej v súvislosti so stanovením referenčnej hodnoty poskytli určité údaje, a najmä množstvá HFC vyrobené alebo dovezené na účely uvedené v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 517/2014, ktoré dovtedy neboli nahlásené, a teda neboli dostupné. Vysvetlenia, ktoré v tejto súvislosti predložila Komisia na pojednávaní, neumožňujú domnievať sa, že nebolo možné požiadať aj uvedené podniky, aby nahlásili údaje týkajúce sa množstiev HFC dovezených a prepustených do voľného obehu, ktoré tak ako množstvá HFC vyrobené alebo dovezené na účely uvedené v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 517/2014, neboli nahlásené podľa nariadenia č. 842/2006. Uvedené nepotvrdzuje len to, že nebolo zakázané ani nemožné, aby Komisia v prípade potreby získala nedostupné údaje ex post, ale aj to, že tomu tak skutočne bolo. Navyše sa musí spresniť, že v žiadnom prípade nemožno uvedeným podnikom vytýkať, že z vlastnej iniciatívy nenahlásili počas referenčného obdobia údaje, ktoré si Komisia na základe nariadenia č. 842/2006 nevyžiadala a ktoré sa stali relevantnými až následne.
16

Dňa 10. októbra 2013 Rada adresovala žalobkyni list, ktorým ju informovala, že vzala na vedomie rozsudok zo 6. septembra 2013, už citovaný v bode 15 vyššie (EU:2013:411), a že usúdila, že žalobkyňa spĺňa podmienky potrebné na to, aby sa na ňu vzťahovali predmetné reštriktívne opatrenia v súlade s článkom 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413 a s článkom 23 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 267/2012, ktoré sa vzťahujú na osoby alebo subjekty, ktoré podporujú iránsku vládu najmä poskytovaním finančnej a logistickej podpory, a to z dôvodu jej činností v energetickom odvetví a hlavne jej dôležitej úlohy v rozvoji náleziska Sud Pars.
1

Článok 2 ods. 7 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45), v znení zmien a doplnení (ďalej len „základné nariadenie“) [ktoré bolo nahradené nariadením Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51, korigendum v Ú. v. EÚ L 7, 2010, s. 22)] stanovuje: „V prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom… sa normálna hodnota určí na základe ceny alebo vytvorenej hodnoty v tretej krajine s trhovým hospodárstvom alebo na základe ceny z takejto tretej krajiny voči iným krajinám vrátane Spoločenstva, alebo ak toto nie je možné, na inom odôvodnenom základe, vrátane ceny skutočne zaplatenej alebo bežne platenej v Spoločenstve za podobný výrobok, ktorá sa v prípade potreby riadne upraví tak, aby zahŕňala primerané ziskové rozpätie. Vhodná tretia krajina s trhovým hospodárstvom sa vyberie vhodným spôsobom, pričom sa vezmú do úvahy spoľahlivé informácie dostupné v čase výberu. Do úvahy sa vezmú aj lehoty; ak je to vhodné, použije sa tretia krajina s trhovým hospodárstvom, ktorá je predmetom toho istého prešetrovania. Prešetrované strany sú informované krátko po začatí prešetrovania o predpokladanej tretej krajine s trhovým hospodárstvom a majú 10 dní na vyjadrenie pripomienok.“
44

List z 3. marca 2014, napriek tomu, že pochádza, ako to zdôrazňuje Rada, od vysoko postaveného súdneho orgánu tretej krajiny, a to od kancelárie generálneho prokurátora Ukrajiny, pritom obsahuje iba všeobecné tvrdenie, podľa ktorého bol žalobca spolu s inými bývalými vysokými úradníkmi predmetom vyšetrovania bližšie neopísaných trestných činov sprenevery štátnych finančných prostriedkov a protiprávneho prevodu týchto finančných prostriedkov do cudziny. Neobsahuje žiadne spresnenie v súvislosti s týmito trestnými činmi ani so zodpovednosťou žalobcu za ne.
64

Pokiaľ ide konkrétnejšie o povinnosť účtovať úroky zo starých pohľadávok, Komisia počas postupu overovania súladu v podstate zastávala názor, že tieto úroky sa mali vykázať v tabuľke podľa prílohy III k nariadeniu č. 885/2006 a že Holandské kráľovstvo bolo povinné vyberať úroky zo starých pohľadávok na základe zásady ekvivalencie. Presnejšie z konečného stanoviska vyplýva, že podľa Komisie sa vymáhanie predmetných súm malo vykonať rovnakým spôsobom ako vymáhanie nezaplatených vnútroštátnych daní, v prípade ktorých holandské právo stanovovalo účtovanie úrokov. Rozlišovanie, ktoré vykonalo Holandské kráľovstvo medzi na jednej strane vývoznými náhradami a dodatočnými poplatkami a na druhej strane vnútroštátnymi daňami z hľadiska ich právnych režimov a ich odlišných cieľov, je čisto formalistické a môže ohroziť užitočný účinok zásady ekvivalencie. Naproti tomu Komisia zastávala názor, že aj keby sa vývozné náhrady a dodatočné poplatky síce pôvodne líšili od vnútroštátnych daní, nič by to nemenilo na tom, že po tom, čo by boli kvalifikované ako neoprávnené, prvé z nich by zmenili povahu, a stali by sa z nich sumy, ktoré treba vymôcť a prideliť ako príjmy do rozpočtu Únie, čím by prispeli do uvedeného rozpočtu rovnakým spôsobom, akým to robia dane upravené vo vnútroštátnom práve. V tomto ohľade odkázala na článok 18 ods. 1 písm. f) nariadenia č. 1605/2002. Pokiaľ ide o dodatočné poplatky z mlieka, Komisia dodala, že príjmy z nich predstavujú vlastné zdroje Spoločenstva v súlade s článkom 2 rozhodnutia 70/243/ESUO, EHS, Euratom z 21. apríla 1970 o nahradení finančných príspevkov členských štátov vlastnými zdrojmi Spoločenstiev [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 94, s. 19). Z toho vyplýva, že z hľadiska Únie je účel vymáhania dodatočných poplatkov a neoprávnene zaplatených vývozných náhrad totožný s účelom vymáhania vnútroštátnych daní, čo vedie k ekvivalencii postupov.
87

Ako to totiž tvrdí ÚHVT, z ustálenej judikatúry vyplýva, že okolnosť nezapísania do registra a dôvody neplatnosti uvedené v článku 7 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 207/2009 v spojení s článkom 52 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia predpokladajú existenciu skutočného klamania alebo dostatočne vážneho rizika klamania spotrebiteľa [pozri v tomto zmysle analogicky rozsudok z 5. mája 2011, SIMS – École de ski internationale/ÚHVT – SNMSF (esf école du ski français), T‑41/10, EU:T:2011:200, bod 49 a citovanú judikatúru]. Z dôvodov uvedených v bodoch 71 a 76 vyššie príslušná skupina verejnosti si bez ohľadu na jej pôvod a jazykové schopnosti nemusí spájať samostatný pojem „port“ v napadnutej ochrannej známke s označením pôvodu „porto“ alebo „port“ alebo s likérovým vínom označeným týmto názvom. Preto je potrebné konštatovať, že príslušná skupina verejnosti by bola ešte menej uvedená do omylu, pokiaľ ide o povahu, kvalitu alebo zemepisný pôvod whisky predávanej pod uvedenou ochrannou známkou. Ako to tvrdí vedľajší účastník konania, platí to o to viac, že na rozdiel od Škótska nie je Portugalsko alebo aspoň región, v ktorom sa nachádza mesto Porto, známe príslušnej skupine verejnosti ako región, kde sa vyrába whisky.
46

Po tretie sa žalobkyňa domnieva, že zverejnenie požadovaných dokumentov zjavne nenarúša rozhodovacie procesy, ale naopak, mohlo by ich podporovať. V tejto súvislosti žalobkyňa najskôr uvádza, že dôvody uvedené v napadnutých rozhodnutiach majú čisto všeobecnú a hypotetickú povahu. Ďalej uvádza, že tvrdenia Komisie založené na tom, že zverejnenie by obmedzilo jej rozhodovací priestor a znížilo by jej kapacitu dosiahnuť kompromisy, sú irelevantné a že jej rozhodovací priestor pri vypracovaní správy o posúdení vplyvu je v každom prípade menší než v samotnom rozhodovacom procese. Navyše okrem skutočnosti, že verejnosť by rozumela tomu, že návrh sa môže zmeniť, Komisia podľa žalobkyne nepreukázala, že zverejnenie by bolo skutočne spôsobilé vytvoriť taký verejný tlak, ktorý by znemožnil legislatívne procesy. Okrem toho požadované dokumenty, ktoré by obsahovali informácie v podstate faktickej povahy, by podľa žalobkyne nebolo možné považovať za citlivé len z dôvodu, že sa týkajú politicky kontroverzného bodu. V tejto súvislosti žalobkyňa v replikách dodala, že v každom prípade, ak požadované dokumenty obsahujú citlivé informácie, možno povoliť čiastočný prístup na základe článku 4 ods. 6 nariadenia č. 1049/2001. Vo veci T‑424/14 nemala podľa žalobkyne politická citlivosť tejto otázky a možné rozdielne názory medzi členskými štátmi žiadnu súvislosť s reštriktívnym výkladom tejto výnimky; vo veci T‑425/14 Komisia podľa žalobkyne nesprávne tvrdila, že vonkajšie faktory pôsobenia by ovplyvnili kvalitu kontroly nad členskými štátmi. Napokon samotná skutočnosť, že rozhodovacie procesy boli v ranom štádiu, je podľa žalobkyne nedostatočná.
140

Po prvé, zatiaľ čo žalobkyňa vo svojich písomnostiach tvrdí, že v Belgicku mohla nájsť „iba miesto asistentky v malom [podniku], ktorý sa zaoberá obchodovaním so zinkom“, z jej pracovnej zmluvy uvedenej v prílohe A 18 žaloby a v liste uvedenom v prílohe C 3 repliky vyplýva, že v septembri 2001 bola zamestnaná ako „Assistant to Market Development Coordinator and Environment and Public Affairs Manager“ (asistentka koordinátora pre rozvoj trhov a riaditeľa pre životné prostredie a verejné záležitosti). Okrem toho jej pracovné povolenia uvádzajú, že „mala na starosti projekty“, a memorandum z 13. februára 2013 nachádzajúce sa v prílohe A 18 žaloby ju definuje ako „Executive and Personal Assistant“ (výkonná a osobná asistentka).
18

Cieľom článku 15 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, ktorý neukladá prísny súlad medzi používanou podobou ochrannej známky a podobou, v akej bola ochranná známka zapísaná, je umožniť majiteľovi tejto známky pri prevádzkovaní obchodnej činnosti vykonať na označení drobné zmeny, ktoré nezhoršujú rozlišovaciu spôsobilosť, ale umožňujú lepšie sa prispôsobiť požiadavkám obchodu a podpory predaja dotknutých výrobkov alebo služieb. V súlade so svojím cieľom musí byť vecná pôsobnosť tohto ustanovenia považovaná za obmedzenú na situácie, v ktorých označenie konkrétne používané majiteľom ochrannej známky na označenie výrobkov alebo služieb, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná, predstavuje podobu, v ktorej je táto ochranná známka obchodne využívaná. V podobných situáciách, keď sa označenie používané v obchode, odlišuje od podoby, v ktorej bolo zapísané iba zanedbateľnými prvkami, takže obe označenia možno považovať za celkovo rovnocenné, vyššie uvedené ustanovenie stanovuje, že povinnosť používania zapísanej ochrannej známky môže byť splnená predložením dôkazu o používaní označenia, ktoré predstavuje jej podobu používanú v obchode [rozsudky z 10. júna 2010, Atlas Transport/ÚHVT – Hartmann (ATLAS TRANSPORT), T‑482/08, EU:T:2010:229, bod 30; z 21. júna 2012, Fruit of the Loom/ÚHVT – Blueshore Management (FRUIT), T‑514/10, EU:T:2012:316, bod 28, a z 12. marca 2014, Borrajo Canelo/ÚHVT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA), T‑381/12, EU:T:2014:119, bod 26].
36

Nakoniec, ak mal normotvorca Únie zámer stanoviť pravidlo, ktoré by zodpovedalo výkladu Komisie, mal jasne uviesť, že členský štát je povinný prijať všeobecne záväzné pravidlá, ktoré by vopred spresňovali všetky prípady, kedy môže byť nákup použitého materiálu a zariadenia považovaný za oprávnený, čo nie je prípad druhého pododseku. V súlade so zásadou právnej istoty by však osoby podliehajúce súdnej právomoci, teda členské štáty, nemali znášať ťažkosti súvisiace s výkladom z dôvodu nepresnej právnej úpravy, ktorá stanovuje voči nim nepriaznivé finančné dôsledky (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky z 29. apríla 2004, Sudholz, C‑17/01, Zb., EU:C:2004:242, bod 34 a citovanú judikatúru; zo 7. júna 2005, VEMW a i., C‑17/03, Zb., EU:C:2005:362, bod 80, a z 11. júna 2015, Berlington Hungary a i., C‑98/14, Zb., EU:C:2015:386, bod 77 a citovanú judikatúru).
41

Samotný odkaz v žalobe na niektoré faktúry týkajúce sa v podstate iných položiek ako položky č. 8 nie je z hľadiska článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku z 2. mája 1991 dostatočný na to, aby sa bolo možné domnievať, ako je uvedené v replike, že predmet sporu sa vzťahoval aj na zmluvy týkajúce sa zákaziek zadaných žalobkyni na základe nariadenia Komisie (ES) č. 556/1999 z 12. marca 1999 o dodávke hovädzieho mäsa do Ruska [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 68, s. 19) (položky č. 1, 2 a 3), nariadenia Komisie (ES) č. 712/1999 z 31. marca 1999 o preprave bravčového mäsa do Ruska [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 89, s. 54) (položka 6) a nariadenia Komisie (ES) č. 1133/1999 z 28. mája 1999 o dodávke hovädzieho mäsa do Ruska [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 135, s. 64) (položky č. 1 a 2).
7

Tovary, ktoré sú chránené skoršou ochrannou známkou, ktorá je základom námietky, sú zaradené predovšetkým do triedy 29 a zodpovedajú tomuto popisu: „Mäsá a údeniny, mäsové konzervy a konzervy údenín, ryby, hydina a divina aj v podobe pripravenej na konzumáciu, v konzervovanej, marinovanej a zmrazenej podobe; mäsové výťažky; rôsol (želatína), huspenina (rôsol); konzervy hotových jedál pozostávajúcich najmä zo zeleniny a/alebo z mäsa a/alebo zo šampiňónov a/alebo z údenín a/alebo zo škrupinového ovocia a/alebo zo zemiakov a/alebo z kapusty a/alebo z ovocia; konzervy so zeleninou a šampiňónmi, hotovými jedlami, hotovými polievkami; zeleninové pasty; konzervované potraviny vhodné do mikrovlnnej rúry; jedlá pripravené na varenie a konzumáciu, ako aj vhodné do mikrovlnnej rúry obsahujúce najmä mäso a údeniny, ryby, hydinu a divinu, šampiňóny, zeleninu, strukoviny, zemiaky a/alebo kapustu; hot dogy; v cestíčku obalené údeniny; šaláty“.
35

Podľa bodu 12.9.1 súhrnnej správy sa na základe kontroly zistilo, že slovinské orgány vyberali poľnohospodárske parcely na účely merania náhodne, pričom dbali na to, aby do každej skupiny plodín zahrnuli aspoň jednu grafickú poľnohospodársku parcelu. Ak boli v súvislosti s týmito parcelami zistené chyby bez prekročenia hranice 3 % alebo dvoch hektárov, boli ako chyby prijaté a predpokladalo sa, že poľnohospodárske parcely, ktoré neboli zahrnuté do merania neobsahujú nezrovnalosti. Podľa súhrnnej správy bola hranica nezrovnalostí, ktorá vyžaduje rozšírenie vzorky v Slovinsku stanovená na 3 % v zmysle článkov 33 a 58 nariadenia č. 1122/2009. Ako sa však uvádza v odôvodnení 44 tohto nariadenia, vzorka by mala byť spoľahlivá a reprezentatívna a v prípade anomálií by sa mala zväčšiť. Podľa tohto odôvodnenia by sa výsledky vzorky mali extrapolovať na zvyšok populácie. Podľa súhrnnej správy možnosť obmedziť opatrenia na 50 % parciel deklarovaných v zmysle článku 29 nariadenia č. 796/2004 a článku 33 nariadenia č. 1122/2009 predstavuje výnimku z pravidla kontroly všetkých poľnohospodárskych parciel. Je tak možné zabezpečiť spoľahlivý a reprezentatívny výsledok kontroly prostredníctvom extrapolácie jej výsledkov, najmä v prípade, ak by vzorka nebola rozšírená až do miery, ktorá by zabránila nadhodnoteniam.
10

Navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti spresnili, že v auguste 2011, keď Inversiones Ged chcela zapísať ochrannú známku doggis v Španielsku, sa dozvedela o existencii nasledujúcich ochranných známok zapísaných v mene žalobcu: napadnutá ochranná známka, španielska ochranná známka doggis, zapísaná 2. júna 2010 pod číslom 2914857, označujúca výrobky a služby patriace do tried 29, 30, 39 a 43, a medzinárodná ochranná známka doggis, zapísaná 16. marca 2010 pod číslom 1037118, označujúca služby patriace do triedy 43. Dodali, že zistili aj to, že žalobca je majiteľom domén „doggis.es“ a „doggis.com.es“.
68

Hoci totiž odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2014/119 a nariadení č. 208/2014 iba jednoducho odkazovalo na vyšetrovanie v Ukrajine pre účasť na trestných činoch v súvislosti so spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a ich protiprávny prevod mimo Ukrajiny, odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2015/876 a vykonávacom nariadení 2015/869 uvádza viac vysvetlení v súvislosti s dôvodmi, pre ktoré je žalobca predmetom reštriktívnych opatrení, najmä dodáva zmienku o prepojení s osobou označenou v reštriktívnych opatreniach, a to jeho bratom Andrijom Kljujevom, voči ktorej ukrajinské orgány vedú trestné konanie za spreneveru verejných finančných prostriedkov alebo aktív.
51

List z 3. marca 2014 napriek tomu, že pochádza, ako to zdôrazňuje Rada, od vysoko postaveného súdneho orgánu tretej krajiny, a to kancelárie generálneho prokurátora Ukrajiny, pritom obsahuje iba všeobecné a nešpecifické tvrdenie spájajúce meno žalobcu spolu s inými bývalými vysokými úradníkmi s vyšetrovaním, ktoré by v podstate malo stanoviť skutkové okolnosti sprenevery štátnych finančných prostriedkov. List totiž neobsahuje žiadne spresnenie v súvislosti s činmi, ktoré vyšetrovanie vedené ukrajinskými orgánmi overuje, a ešte menej v súvislosti s individuálnou zodpovednosťou žalobcu, hoci iba predpokladanou, za tieto trestné činy.