ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky zložené výlučne z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie vlastností tovaru – Označenie, ktoré môže mať viac významov – Zamietnutie zápisu pri existencii opisného charakteru aspoň jedného možného významu

[Nariadenie Rady č. 40/94 článok 7 ods. 1 písm. c)]

2. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky zložené výlučne z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie vlastností tovaru – Slovné označenie„QUICK-GRIP“

[Nariadenie Rady č. 40/94 článok 7 ods. 1 písm. c)]

Summary

1. Zápis slovného označenia musí byť zamietnutý podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva v prípade, ak aspoň jeden z jej možných významov označuje vlastnosť tovarov alebo služieb dotknutých prihláškou.

(pozri bod 32)

2. Slovné označenie QUICK-GRIP, ktorého zápis sa požadoval pre tovary zaradené do triedy 8 v zmysle Niceskej dohody a zahŕňajúce ručné nástroje, svorky, ako aj časti a príslušenstvo pre tieto tovary, nie je spôsobilé na zápis ako ochranná známka Spoločenstva. Spojenie medzi týmto slovným označením a uvedenými tovarmi je totiž dostatočne úzke na to, aby sa na označenie vzťahoval zákaz stanovený článkom 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, pretože slovné označenie umožňuje príslušnej skupine verejnosti, ktorou je priemerný anglicky hovoriaci spotrebiteľ, zistiť okamžite a bez ďalšieho premýšľania, že uvedené tovary sa zovrú ľahko a rýchlo, a z tohto dôvodu výber slov „quick“ a „grip“ vôbec nevyžaduje od spotrebiteľa predstavivosť alebo subjektívne rozhodovanie.

(pozri body 27, 31, 33 – 34)
Keywords

Summary



Keywords

Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Podmienky prípustnosti – Oprávnený záujem na rozhodnutí veci – Spor týkajúci sa zrušenia rozhodnutia Komisie konštatujúceho porušenie článku 81 ods. 1 ES – Spor obmedzujúci sa na zrušenie alebo zníženie pokút uložených žalobcovi – Nespochybnenie úplného oslobodenia poskytnutého osobe, ktorá podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania – Nedostatok záujmu

(Štatút Súdneho dvora, článok 40 druhý odsek a článok 53 prvý odsek)

Summary

Pojem oprávnený záujem na rozhodnutí veci sa v zmysle článku 40 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora, ktorý sa na základe článku 53 prvého odseku tohto štatútu uplatní na konania pred Súdom prvého stupňa, musí definovať vzhľadom na samotný predmet daného sporu a je potrebné ho chápať ako priamy a skutočný záujem na tom, ako sa o samotných žalobných návrhoch rozhodne, a nie ako záujem vo vzťahu k predloženým žalobným dôvodom alebo tvrdeniam. „Rozhodnutie“ veci sa má totiž chápať ako konečné rozhodnutie, o ktorého vydanie účastníci konania žiadajú, ako by bolo vyjadrené vo výroku rozsudku. Na rozhodnutie o prípustnosti návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania je osobitne potrebné zistiť, či sa napadnutý akt priamo dotýka vedľajšieho účastníka konania a či jeho záujem na rozhodnutí veci je nepochybný. V tomto kontexte je potrebné rozlišovať medzi osobami, ktoré podali návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania, preukazujúcimi priamy záujem na rozhodnutí o určitom akte, ktorého zrušenie sa žiada, a tými, ktorí len vďaka podobnostiam medzi ich situáciami a situáciami niektorého z účastníkov konania preukážu iba nepriamy záujem na rozhodnutí veci.

Priamy a skutočný záujem neexistuje pri podniku, ktorý sa zúčastnil na karteli, ale ktorému bolo rozhodnutím Komisie poskytnuté úplné oslobodenie, pretože bol prvý, kto v priebehu vyšetrovania poskytol rozhodujúce dôkazy, pokiaľ ide o žalobu o neplatnosť, ktorú proti rovnakému rozhodnutiu Komisie podal iný podnik, ktorý sa zúčastnil na karteli, z dôvodu, že mu za túto účasť ukladá pokutu, a v rámci ktorej tento podnik uplatňuje, že spolupracoval ako prvý. Keďže totiž ustanovenia rozhodnutia poskytujúce úplné oslobodenie osobe, ktorá podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania, nie sú predmetom sporu vo veci samej, rozsudok, ktorým by bolo zrušené alebo zmenené rozhodnutie v časti týkajúcej sa žalobcu, by neovplyvnilo ustanovenia rozhodnutia týkajúce sa osoby, ktorá podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

(pozri body 14, 19, 22)
Z článku 91 písm. b) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa vyplýva, že trovy konania, ktoré sa nahrádzajú, sa obmedzujú jednak na tie, ktoré vznikli v súvislosti s konaním pred Súdom prvého stupňa, ako aj na tie, ktoré boli v tejto súvislosti nutné.

V tomto ohľade by nemali byť v zásade považované za nevyhnutné na účely konania ani náklady na cestu vynaložené advokátom na to, aby sa osobne stretol s klientom v mieste jeho bydliska, ani náklady vynaložené žalobcom na to, aby sa osobne zúčastnil na pojednávaní v Luxemburgu, bez toho, aby si jeho prítomnosť vyžiadal Súd prvého stupňa alebo okolnosti, ani náklady vynaložené advokátom jedného z účastníkov konania po ukončení ústnej časti konania najmä z dôvodu osobnej účasti na vynesení rozsudku Súdu prvého stupňa v Luxemburgu.

(pozri body 30, 52)
Keywords

Summary



Keywords

Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Dotknuté osoby

(Štatút Súdneho dvora, článok 40 druhý odsek a článok 53 prvý odsek)

Summary

Podľa článku 40 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora, použiteľného na konanie pred Súdom prvého stupňa na základe článku 53 prvého odseku tohto štatútu, právo vstúpiť do konania ako vedľajší účastník vo veciach prejednávaných Súdom prvého stupňa prislúcha nielen členským štátom a inštitúciám Spoločenstva, ale aj každému, kto preukáže oprávnený záujem na rozhodnutí veci.

Je prípustné, aby vedľajšími účastníkmi konania boli reprezentatívne združenia, ktorých cieľom je ochrana ich členov, a to vo veciach týkajúcich sa zásadných otázok, ktoré môžu mať vplyv na týchto členov. Presnejšie povedané, je možné vyhovieť návrhu na vstup určitého združenia do konania ako vedľajšieho účastníka, ak zastupuje veľký počet subjektov pôsobiacich v danom odvetví, ak medzi jeho ciele patrí ochrana záujmov jeho členov, ak vo veci môže ísť o zásadné otázky týkajúce sa fungovania príslušného odvetvia a ak by preto záujmy jeho členov mohli byť budúcim rozsudkom v podstatnej miere dotknuté.

Vstup do konania o veci, ktorá vyvoláva základné otázky týkajúce sa dôvernej povahy komunikácie medzi advokátom a jeho klientom, musí byť umožnený združeniu zastupujúcemu významný počet subjektov pôsobiacich v oblasti poskytovania poradenstva a právnej pomoci, ktoré má za cieľ najmä pomáhať združeniam advokátskych komôr, Law societies a ich členom pri rozvíjaní a zlepšovaní organizácie a postavenia ich povolania, ako aj pomáhať všade vo svete svojim členom, rozvíjať a zlepšovať úroveň právnej pomoci poskytovanej verejnosti prostredníctvom vzdelávania v právnej alebo inej oblasti.

(pozri body 14 – 18)
45

Odmietajúc premisu, že nPB sa môže klasifikovať ako horľavé bez toho, aby to bolo podporené adekvátnymi výsledkami testov, žalobcovia sú názoru, že súčasná klasifikácia je dostatočná na to, aby varovala užívateľov nPB pred jeho údajnými horľavými vlastnosťami. Klasifikácia ako vysoko horľavej látky by nedosiahla žiaden ďalší účel ako ten, že by vylúčila žalobcov z podnikania pred úplným vyriešením veci v konaní vo veci samej. Žalobcovia ďalej poukazujú na to, že od uvedenia nPB v Európe a vo zvyšku sveta nebola nikdy ohlásená žiadna nehoda spôsobená údajnými horľavými vlastnosťami tejto látky.
3

Uzneseniami zo 16. júla a z 22. októbra 2003 predseda druhej komory Súdu prvého stupňa povolil vstup Holandského kráľovstva a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska ako vedľajších účastníkov do konania na podporu návrhov Rady na jednej strane a Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, ako aj L. Jalandoni, F. Agcaoili a M. C. Ledesma (ďalej len „Negotiating Panel a jeho členovia“) na podporu návrhov žalobcu na strane druhej.
38

V tomto liste zo 6. októbra 2003 Komisia vysvetľuje, prečo medzi pohľadávkami uvádzanými v predmetných oznámeniach o dlhu a platbami určenými Talianskej republike, ktorých koncovým príjemcom je žalobca, nevykonala započítanie z úradnej povinnosti. Komisia tu po prvé poukazuje na to, že toto započítanie je výslovne upravené ako spôsob uspokojenia pohľadávok až v novom finančnom nariadení Spoločenstva. Po druhé poznamenáva, že pokiaľ ide o platby v čase po nadobudnutí účinnosti uvedeného nariadenia, príčinou úrokov z omeškania dlžných Talianskou republikou nebolo nevykonanie započítania s platbou uskutočnenou v roku 2003, ale nevrátenie súm dlžných od uplynutia ich splatnosti. Svojím listom zo tak Komisia neprijala rozhodnutie, ale iba odôvodnila, prečo predtým nepoužila započítanie, čím by prípadne úroky z omeškania zanikli, resp. by sa zastavilo ich plynutie.
Keywords

Summary



Keywords

Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Podmienky nariadenia – Naliehavosť – Vážna a nenapraviteľná ujma – Dôkazné bremeno – Vážna a nenapraviteľná ujma žalobcu – Majetková ujma – Situácia spôsobilá ohroziť existenciu žalujúcej spoločnosti alebo nenávratne zmeniť jej postavenie na trhu – Rozhodnutie Komisie nariaďujúce vymáhanie štátnej pomoci

(Článok 242 ES; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 104 ods. 2)

Summary

Naliehavosť návrhu na nariadenie predbežného opatrenia je potrebné posudzovať v súvislosti s nevyhnutnosťou predbežného opatrenia, aby sa zabránilo tomu, že účastník konania, ktorý nariadenie tohto predbežného opatrenia navrhuje, utrpí vážnu a nenapraviteľnú ujmu. Tento účastník konania musí preukázať, že čakaním na výsledok konania vo veci samej by takúto ujmu utrpel. Bezprostrednosť ujmy nemusí byť preukázaná s absolútnou istotou, ale stačí, najmä ak vznik ujmy závisí od súbehu viacerých faktorov, aby bola s dostatočnou pravdepodobnosťou predvídateľná. Žalobca je však povinný preukázať skutočnosti, na ktorých je založené očakávanie vážnej a nenapraviteľnej ujmy.

Okrem toho na preukázanie splnenia podmienky naliehavosti je žalobca povinný preukázať, že odklad výkonu alebo iné navrhované predbežné opatrenia sú potrebné na ochranu jeho vlastných záujmov. Naproti tomu na preukázanie naliehavosti sa žalobca nemôže dovolávať zásahu do iného ako jeho osobného záujmu, akým je napr. zásah do všeobecného záujmu alebo práv tretích osôb, či už ide o jednotlivcov alebo o štát. Takéto záujmy môžu byť prípadne zohľadnené iba v rámci preskúmania zváženia dotknutých záujmov.

Nakoniec hoci platí, že ujma finančnej povahy nemôže byť s výnimkou mimoriadnych okolností považovaná za nezvratnú alebo ťažko napraviteľnú, pretože môže byť predmetom neskoršej finančnej náhrady, takisto platí, že predbežné opatrenie je odôvodnené, ak by sa v prípade neexistencie takéhoto opatrenia žalobca pred prijatím rozhodnutia, ktorým sa končí konanie vo veci samej, nachádzal v situácii, ktorá by mohla ohroziť jeho existenciu, alebo v situácii, ktorá by mohla nezvratným spôsobom meniť jeho postavenie na trhu.

Zásah do záujmov osôb, ktoré sú považované za príjemcov štátnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom, je nevyhnutne spojený s každým rozhodnutím Komisie, ktoré požaduje vymáhanie tejto pomoci, a nemožno ho samotný považovať za príčinu vážnej a nenapraviteľnej ujmy bez konkrétneho posúdenia závažnosti a nezvratnosti zásahu, ktoré sa uvádzajú v každom skúmanom prípade.

(pozri body 26 ‑ 29, 33)
Keywords

Summary



Keywords

1. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Predbežné opatrenia – Podmienky nariadenia – Vážna a nenapraviteľná ujma – Majetková ujma – Situácia spôsobilá ohroziť existenciu žalujúcej spoločnosti alebo nenávratne zmeniť jej postavenie na trhu

(Článok 242 ES a 243 ES; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 104 ods. 2)

2. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Predbežné opatrenia – Podmienky nariadenia – Vážna a nenapraviteľná ujma – Nemajetková ujma – Zásah do povesti podniku spôsobený neprijatím ponuky na uzavretie verejnej zmluvy – Vylúčenie

(Článok 242 ES a 243 ES; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 104 ods. 2)

Summary

1. V konaní o nariadení predbežného opatrenia sa majetková ujma v zásade nemôže považovať za nenapraviteľnú alebo aspoň ťažko napraviteľnú, keďže môže byť predmetom neskoršej finančnej náhrady, a predstavuje teda ekonomickú stratu, ktorá môže byť nahradená pomocou žalôb upravených Zmluvou, predovšetkým článkom 288 ES. Bolo by to inak, ak by sa žalobca pri neexistencii navrhovaných predbežných opatrení ocitol v situácii, ktorá by mohla ohroziť jeho samotnú existenciu alebo nenávratne zmeniť jeho postavenie na trhu.

(pozri body 43, 45 – 46)

2. Rozhodnutie o neprijatí ponuky na uzavretie verejnej zmluvy nemusí nevyhnutne spôsobiť nenapraviteľnú ujmu na povesti a dôveryhodnosti uchádzačov, ktorých ponuka nebola vybraná. Účasť na verejnom ponukovom konaní, ktoré má vysoko súťaživý charakter, totiž nevyhnutne prináša riziká pre všetkých jeho účastníkov a vyradenie uchádzača na základe pravidiel ponukového konania nie je samo osebe poškodzujúce. Rovnako skutočnosť, že podnik nemôže obnoviť zmluvu na dobu určitú pri novom verejnom obstarávaní, vyplýva z periodickej povahy verejných obstarávaní týkajúcich sa verejných zmlúv a nemôže pre tento podnik predstavovať zásah do jeho dôveryhodnosti a povesti.

(pozri body 53 – 54)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Konanie – Podanie návrhu na Súd prvého stupňa na základe arbitrážnej doložky (Články 238 ES a 240 ES) (pozri body 30, 32, 33)

2. Konanie – Pluralita žalovaných (pozri bod 41)

Subject of the case

Predmet

Žaloba Komisie o uloženie povinnosti žalovaným vrátiť nadbytočný finančný príspevok vyplatený Európskym spoločenstvom na základe dvoch zmlúv v rámci zavádzania programu Spoločenstva „Telematics systems in the area of transport“

Výrok

Výrok

1. Žaloba sa odmieta ako neprípustná v časti, v ktorej smeruje proti A. Tillis, M. Kontaratos, G. Argyrakos, K. Petrakis a F. Koutroumpa.

2. Komisia znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj trovy konania, ktoré vznikli A. Tillis v súvislosti s jeho námietkou neprípustnosti.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Predbežné opatrenia –Podmienky nariadenia – Naliehavosť – „Fumus boni iuris“ – Kumulatívna povaha – Zváženie všetkých dotknutých záujmov (článok 243 ES; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 104 ods. 2) (pozri body 22, 23)

2. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Záujem na konaní (článok 242 ES a článok 243 ES) (pozri body 26, 33, 34)

Subject of the case

Predmet

Návrh na nariadenie predbežných opatrení smerujúci k odkladu, až do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C‑23/07 a C‑24/07, výkonu ustanovenia obmedzujúceho do 31. marca 2007 právo používať označenie „tocai friulano“, ktoré je uvedené ako vysvetľujúca poznámka v prílohe I bode 103 nariadenia Komisie (ES) č. 1429/2004 z 9. augusta 2004, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 753/2002 stanovujúce určité pravidlá použitia nariadenia Rady (ES) č. 1493/1999 o opise, označovaní, prezentovaní a ochrane určitých produktov vinárskeho sektoru (Ú. v. ES L 263, s. 11) a, subsidiárne, k odkladu výkonu toho istého ustanovenia na území Talianskej republiky až do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C‑23/07 a C‑24/07, ktoré spočíva v zákaze vyvážať výrobky v rámci Spoločenstva bez toho, aby tým bolo dotknuté uvádzanie na trh vína maďarskej výroby s označením „tokaj“ alebo vín s rovnakým označením, ktoré môžu byť uvádzané na trh v Taliansku a v rámci Spoločenstva

Výrok

Výrok

1. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.

2. O trovách konania sa rozhodne v konaní o veci samej.
Žaloba Komisie o uloženie povinnosti žalovaným vrátiť nadbytočný finančný príspevok vyplatený Európskym spoločenstvom na základe dvoch zmlúv v rámci zavádzania programu Spoločenstva „Telematics systems in the area of transport“
29

Podľa ustálenej judikatúry tieto údaje musia byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnili žalovanému pripraviť si obhajobu, a Súdu prvého stupňa rozhodnúť o žalobe, a to prípadne aj bez ďalších podporných informácií. Na účely zabezpečenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby bola žaloba prípustná, potrebné, aby zo samotného jej textu súvislým a pochopiteľným spôsobom vyplývali podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá. Aj keď obsah žaloby môže byť podopretý a v konkrétnych bodoch doplnený odkazom na výňatky listín, ktoré tvoria jej prílohu, všeobecný odkaz na iné písomnosti, hoci tvoria jej prílohu, nemôže nahradiť nedostatok základných prvkov v žalobe. Súdu prvého stupňa neprináleží vyhľadávať a identifikovať v prílohách dôvody a tvrdenia, ktoré by mohli byť považované za základ žaloby, keďže tie majú čisto dôkaznú a inštrumentálnu funkciu (pozri uznesenie Súdu prvého stupňa z 29. novembra 1993, Koelman/Komisia, T-56/92, Zb. s. II-1267, bod 21; rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. apríla 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, T-305/94 až T-307/94, T-313/94 až T-316/94, T-318/94, T-325/94, T-328/94, T-329/94 a T-335/94, Zb. s. II-931, bod 39 a tam citovanú judikatúru, a zo 14. decembra 2005, Honeywell/Komisia, T-209/01, Zb. s. II-5527, body 55 až 57 a tam citovanú judikatúru).
Návrh na nariadenie predbežných opatrení smerujúci k odkladu, až do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C‑23/07 a C‑24/07, výkonu ustanovenia obmedzujúceho do 31. marca 2007 právo používať označenie „tocai friulano“, ktoré je uvedené ako vysvetľujúca poznámka v prílohe I bode 103 nariadenia Komisie (ES) č. 1429/2004 z 9. augusta 2004, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 753/2002 stanovujúce určité pravidlá použitia nariadenia Rady (ES) č. 1493/1999 o opise, označovaní, prezentovaní a ochrane určitých produktov vinárskeho sektoru (Ú. v. ES L 263, s. 11) a, subsidiárne, k odkladu výkonu toho istého ustanovenia na území Talianskej republiky až do vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v spojených veciach C‑23/07 a C‑24/07, ktoré spočíva v zákaze vyvážať výrobky v rámci Spoločenstva bez toho, aby tým bolo dotknuté uvádzanie na trh vína maďarskej výroby s označením „tokaj“ alebo vín s rovnakým označením, ktoré môžu byť uvádzané na trh v Taliansku a v rámci Spoločenstva
3

Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 13. augusta 2004 TVDanmark A/S a Kanal 5 Denmark Ltd (ďalej len v uvedenom poradí „TVDanmark“ a „Kanal 5“ alebo spoločne „žalobcovia“) podali žalobu o čiastočné zrušenie napadnutého rozhodnutia v časti, v ktorej toto rozhodnutie prehlásilo pomoc uvedenú v predchádzajúcom bode čiastočne v súlade so spoločným trhom.
Keywords

Summary



Keywords

1. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Dotknuté osoby

(Štatút Súdneho dvora, článok 40)

2. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Dotknuté osoby

(Štatút Súdneho dvora, článok 40 druhý odsek)

Summary

1. Vstup členského štátu podľa článku 40 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora nijako neumožňuje vylúčenie vstupu jedného z jeho samosprávnych územných celkov ako vedľajšieho účastníka do konania alebo „akejkoľvek inej osoby, ktorá preukáže oprávnený záujem na rozhodnutí veci prejednávanej Súdnym dvorom“ podľa druhého odseku tohto ustanovenia.

(pozri bod 20)

2. Článok 40 druhý odsek Štatútu Súdneho dvora sa totiž vzťahuje na právo osôb, ktoré preukážu oprávnený záujem na rozhodnutí veci, vstúpiť do konania prejednávaného Súdnym dvorom ako vedľajší účastník. Výnimky z tohto procesného práva na vstup do konania ako vedľajší účastník, ktoré je výrazom práva byť vypočutý, musia byť nevyhnutne vykladané reštriktívne. Štát teda, ktorý nie je členom Spoločenstva, akým je Švajčiarska konfederácia, sa nemôže úspešne dovolávať ustanovení článku 40 druhého odseku Štatútu Súdneho dvora, ktorý vylučuje vstup vedľajšieho účastníka do konania akýmkoľvek iným osobám okrem členských štátov a inštitúcií Spoločenstiev v sporoch medzi členskými štátmi, medzi inštitúciami Spoločenstiev alebo medzi členskými štátmi na jednej strane a inštitúciami Spoločenstiev na strane druhej. Toto vylúčenie, upravené v článku 40 druhom odseku Štatútu Súdneho dvora uplatniteľnom pred Súdom prvého stupňa na základe článku 53 prvého odseku tohto štatútu, sa totiž použije iba na spory medzi členskými štátmi alebo inštitúciami Spoločenstiev.

(pozri body 21, 22)
V zmysle článkov 7 ES a 220 ES Súd prvého stupňa môže vykonávať len právomoci, ktoré mu boli zverené právom Spoločenstva. V prípade neexistencie takýchto zverených právomocí nemôže Súd prvého stupňa rozhodnúť o žalobe bez rozšírenia svojej súdnej právomoci na spory, ktorých účastníkom je Spoločenstvo a ktoré podľa článku 240 ES patria do právomoci vnútroštátnych súdov.

Pokiaľ ide o žalobu pre porušenie európskeho patentu smerujúcu k určeniu, že Európska centrálna banka porušila práva priznané európskym patentom týkajúcim sa najmä ochranných prvkov proti falšovaniu bankoviek, konštatovanie existencie tohto porušenia patrí do právomoci vnútroštátnych súdov, a nie Súdu prvého stupňa.

Nijaké ustanovenie práva Spoločenstva totiž nepriznáva Súdu prvého stupňa právomoc rozhodovať o porušení patentov. Žaloba pre porušenie patentov nepatrí medzi procesné nástroje, ktoré sú zverené do právomoci súdov Spoločenstva článkami 220 ES až 241 ES. Okrem toho vnútroštátne patentové právo na rozdiel od iných práv duševného vlastníctva, ako je vnútroštátne právo ochranných známok, nebolo predmetom žiadnej harmonizácie Spoločenstva. Pokiaľ ide o oblasť, v ktorej Spoločenstvo ešte neprijalo právne predpisy a ktorá v dôsledku toho patrí do právomoci členských štátov, ochrana niektorých práv duševného vlastníctva, ako sú patenty a opatrenia prijaté na tento účel súdnymi orgánmi, nepatria do práva Spoločenstva.

(pozri body 50, 51, 56, 57, 71)
62

V druhom rade by malo tvrdenie žalobkyne za následok, že Súd prvého stupňa by musel rozhodovať o akejkoľvek otázke spadajúcej do vnútroštátneho práva, pokiaľ by tak urobil preto, aby v rámci žaloby o náhradu škody posúdil, či sa orgán Spoločenstva dopustil protiprávneho konania. Súd prvého stupňa by teda bol vedený k tomu, aby rozhodoval o otázkach, ktoré sa vymykajú z jeho právomoci, tým, že by si prisvojil právomoci, ktoré patria výlučne vnútroštátnemu súdu. Súdu prvého stupňa pritom neprináleží, aby k údajnému porušeniu vnútroštátnych predpisov pristupoval ako k právnej otázke, ktorá predpokladá neobmedzenú súdnu kontrolu, keďže takáto kontrola prislúchala len vnútroštátnym orgánom (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. júla 2000, AICS/Parlament, T-139/99, Zb. s. II-2849, bod 40, potvrdený uznesením Súdneho dvora z 21. júna 2001, AICS/Parlament, C-330/00 P, Zb. s. I-4809).