Nanajvýš by sa za týchto podmienok bolo možné domnievať, že podanie žaloby jedným alebo viacerými žalobcami na vnútroštátnom súde, ktorá smeruje k náhrade tej istej škody ako žaloba na súde Únie, môže mať vplyv na preskúmanie dôvodnosti tejto žaloby. V tejto súvislosti, keď v prvom rade osoba podá dve žaloby smerujúce k náhrade tej istej škody, jednu podanú proti vnútroštátnemu orgánu na vnútroštátnom súde a druhú proti inštitúcii Únie na súde Únie, a v druhom rade existuje riziko, že z dôvodu rozdielneho posúdenia tejto škody dvoma súdmi, na ktorých sa začalo konanie, bude uvedenej osobe poskytnutá buď nedostatočná alebo nadmerná náhrada škody, súd Únie musí predtým, ako rozhodne o škode, počkať, kým vnútroštátny súd rozhodne o žalobe podanej na ňom právoplatným rozhodnutím. V takomto prípade je súd Únie povinný vyčkať, kým vnútroštátny súd rozhodne predtým, ako sa sám vyjadrí k existencii a rozsahu škody. Naproti tomu môže, dokonca predtým, ako rozhodne vnútroštátny súd, určiť, či konanie vytýkané žalovanej inštitúcii je takej povahy, že by vznikla mimozmluvná zodpovednosť Únie.

Neprípustnosť vyplývajúca z nevyčerpania vnútroštátnych prostriedkov nápravy sa obmedzuje na možnosť, keď toto nevyčerpanie vnútroštátnych prostriedkov nápravy znemožňuje súdu Únie identifikovať povahu a rozsah škody nárokovanej pred ním, takže požiadavky článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku tak neboli splnené. Ak vie súd Únie určiť povahu a rozsah uvádzanej škody, nemožno sa domnievať, že žaloba je neprípustná len z dôvodu, že žalobca nevyčerpal vnútroštátne opravné prostriedky, a to bez toho, aby bolo potrebné určiť, či akty a dotknuté správania mohli byť predmetom žaloby pred vnútroštátnymi súdmi.

Obmedzenie práva vlastniť majetok nesmie byť neprimerané. Na jednej strane obmedzenie musí zodpovedať sledovanému cieľu všeobecného záujmu a musí byť potrebné a primerané tomuto cieľu. Na druhej strane nesmie zasiahnuť do základného obsahu, teda podstaty práva vlastniť majetok.

Pokiaľ ide o memorandum o porozumení uzavretom medzi Európskym mechanizmom pre stabilitu a členským štátom vo finančných ťažkostiach, z článku 12 zmluvy, ktorou sa zriaďuje európsky mechanizmus pre stabilitu, vyplýva, že prijatie takéhoto memoranda zodpovedá cieľu všeobecného záujmu sledovanému Úniou, a to cieľu zabezpečiť stabilitu bankového sektora eurozóny ako celku. Finančné služby totiž zohrávajú ústrednú úlohu v hospodárstve Únie. V rozsahu, v akom sú banky, základný zdroj financovania pre podniky, často navzájom prepojené, zlyhanie jednej alebo viacerých bánk sa môže rýchlo rozšíriť aj na ďalšie banky, či už v dotknutom členskom štáte alebo v iných členských štátoch a negatívne účinky sa potom môžu prejaviť aj v ostatných odvetviach hospodárstva.

V tejto súvislosti v prípade memoranda o porozumení stanovujúcom okrem iného rekapitalizáciu banky prostredníctvom konverzie nepoistených vkladov na vlastné zdroje, treba na účely posúdenia existencie opatrení menej obmedzujúcich právo vlastniť majetok zohľadniť potrebu vnútroštátnych orgánov konať pri prijímaní opatrení stanovených memorandom o porozumení rýchlo. Rýchlosť, s akou sú tieto opatrenia prijaté, ktorá ani zďaleka nepredstavuje ukazovateľ porušenia práva na riadnu správu vecí verejných, svedčí o naliehavosti situácie, v ktorej sa nachádza dotknutý členský štát. Cieľom je totiž predísť bezprostrednému riziku krachu dotknutých bánk na účely zachovania stability vnútroštátneho finančného systému a tým zabrániť nákaze ostatných členských štátov eurozóny. Vypracovanie iného systému odpisu v tomto kontexte by vyžadoval, aby vnútroštátne orgány uskutočnili osobitne citlivý a neistý postup na zabezpečenie toho, aby zvolené percentuálne hodnoty a minimálne úrovne umožnili rekapitalizovanej banke dosiahnuť minimálnu úroveň vlastných zdrojov uvedenú v memorande o porozumení, vystaviac tým rekapitalizáciu tejto banky veľkým rizikám.

Okrem toho pokiaľ ide o požiadavku ponúknuť dotknutým osobám primeranú príležitosť predložiť ich vec príslušným orgánom, túto požiadavku nemožno vykladať v tom zmysle, že dotknuté osoby musia za každých okolností vyjadriť svoje stanovisko pred príslušnými orgánmi pred prijatím opatrení, ktoré narúšajú ich právo vlastniť majetok. To je najmä prípad, keď predmetné opatrenia nepredstavujú sankciu a radia sa do kontextu osobitnej naliehavosti. V tejto súvislosti zavedenie postupu predbežnej konzultácie, v rámci ktorého by tisíce majiteľov vkladov a akcionárov v dotknutých bankách mohli účinne vyjadriť svoje stanovisko v centrálnej banke dotknutého členského štátu pred prijatím vnútroštátnych ustanovení uplatňovania opatrení stanovených v memorande o porozumení, by nevyhnutne spomalilo uplatnenie opatrení smerujúcich k predchádzaniu tomuto krachu. Uskutočnenie cieľa pozostávajúceho v zachovaní stability vnútroštátneho finančného sektora a tým v zabránení nákaze ostatných členských štátov eurozóny by tak bolo vystavené veľkým rizikám.

(pozri body 255, 282, 290, 310)