SK Úradný vestník Európskej únie C 285/23

Žaloba podaná 12. augusta 2008 – Komisia Európskych spoločenstiev/Spolková republika Nemecko

(Vec C-369/08)

(2008/C 285/37)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: E. Traversa a P. Dejmek, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Spolková republika Nemecko

Návrhy žalobkyne

— určiť, že bod 2.1 prílohy VIIIb Straßenverkehrszulassungsordnung (pravidlá o schvaľovaní vozidiel do cestnej premávky) je v rozpore s článkom 43 ES v spojení s článkom 48 ES,

— zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Podľa článku 43 ods. 1 ES sú zakázané právne úpravy, ktoré obmedzujú slobodu usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu. Z článku 48 ES vyplýva, že ustanovenia Zmluvy o slobode usadiť sa pre fyzické osoby, ktoré sú štátnymi príslušníkmi členských štátov platia rovnako pre spoločnosti, ktoré majú svoje sídlo, ústredie alebo hlavné miesto podnikateľskej činnosti v Spoločenstve. Ustanovenia o rovnosti zaobchádzania nezakazujú len zjavnú diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, alebo u spoločností na základe ich sídla, ale aj všetky skryté formy diskriminácie, ktoré by prostredníctvom uplatnenia iných rozlišovacích kritérií viedli v skutočnosti k rovnakému výsledku.

Podľa bodu 2.1 prílohy VIIIb nemeckého Straßenverkehrszulassungsordnung môže byť v Nemecku uznaná kontrolná organizácia vykonávajúca technické prehliadky resp. bezpečnostné skúšky a schvaľovanie motorových vozidiel len vtedy, keď je vytvorená a prevádzkovaná minimálne 60 na celý úväzok samostatne zárobkovo činnými znalcami motorových vozidiel, pričom minimálne toľko skúšobných inžinierov tejto organizácie musí mať svoje sídlo na území, pre ktoré sa uznanie vydáva, aby tak na 100 000 tam zaregistrovaných motorových vozidiel a prívesov pripadal vždy jeden, maximálne však 30 skúšobných inžinierov.

Podľa názoru Komisie ide pri tejto požiadavke o neprípustné obmedzenie slobody usadiť sa, ktoré nie je zlučiteľné s článkom 43 ES, prípadne v spojení s článkom 48 ES. Požiadavka, aby organizácia bola tvorená len z minimálneho počtu samostatných, na plný úväzok činných znalcov je kvalitatívnym obmedzením, pretože podnikom, ktoré by chceli vykonávať danú činnosť, je vnútená určitá štruktúra. Táto požiadavka najmä znamená vylúčenie závisle činných osôb, ktoré nemôžu byť členmi takejto kontrolnej organizácie. Sporné ustanovenie okrem toho predstavuje aj kvantitatívne obmedzenie, pretože pre tieto kontrolné organizácie stanovuje minimálny počet členov. Tieto požiadavky kladené na uznanie znemožňujú každému inému hospodárskemu subjektu riadne usadenému v inom členskom štáte, ktorý má inú právnu formu alebo internú štruktúru, ponúkať v Nemecku služby technickej kontroly. Požiadavka, že na území, pre ktoré sa uznanie vydáva, musí mať sídlo toľko skúšobných inžinierov, aby na 100 000 tam registrovaných motorových vozidiel a prívesov pripadal vždy aspoň jeden skúšobný inžinier je nakoniec v tejto súvislosti obmedzením, ktoré je v rozpore s článkom 43 ES (v spojení s článkom 48 ES), pretože toto kritérium znevýhodňuje predovšetkým právnické osoby, ktoré už sú usadené v iných členských štátoch a ktorých skúšobní inžinieri nemajú nutne svoje sídlo na území, pre ktoré sa povolenie vydáva.

Článok 45 ES, ani článok 46 ES nie sú v danom prípade relevantné.

Podľa článku 45 ES sa ustanovenia Zmluvy o slobode usadiť sa nevzťahujú na činnosti, ktoré v tomto štáte trvalo alebo príležitostne súvisia s výkonom štátnej moci. Kritériá pre bezprostredný a špecifický výkon verejnej moci pri činností kontrolných organizácií, najmä pri vykonávaní technických kontrol, ktoré by vyplývali z ustálenej judikatúry, však neexistujú. Ani skutočnosť, že kontrolné organizácie rozhodujú o udelení nebo odňatí kontrolných nálepiek, ani štátny dohľad nad týmito organizáciami nie je dôkazom o ich úlohe vo výkone verejnej moci. Po prvé, konečné rozhodnutie o odmietnutí vydať kontrolnú nálepku môže vydať výlučne príslušné miesto (to znamená orgán evidencie motorových vozidiel) príslušnej spolkovej krajiny a nie kontrolná organizácia. Naopak, voči orgánu evidencie motorových vozidiel majú kontrolné organizácie pomocnú a prípravnú úlohu. Po druhé, zo skutočnosti, že štát vykonáva nad určitými inštitúciami dohľad, nemožno vyvodzovať, že všetky činnosti, ktoré vykonávajú inštitúcie, na ktoré sa takto dohliada, sú spojené s výkonom verejnej moci. Aj v prípade, že by jednotlivé činnosti kontrolnej organizácie mali byť považované za výkon verejnej moci, viedlo by vylúčenie technickej kontroly vozidiel z použitia slobody usadiť sa príliš ďaleko a nad rámec účelu výnimky uvedenej v článku 45 ES. Kontrola vozidiel je čisto technickou úlohou, ktorá síce má verejnoprávne dôsledky, nemôže sa ale považovať za priamy výkon verejnej moci.

Pokiaľ ide o článok 46 ES, ktorý stanovuje možnosť odôvodniť rozdielne zaobchádzanie dôvodmi verejného poriadku, verejnej bezpečnosti a verejného zdravia, musí pre uplatnenie tohoto dôvodu podľa judikatúry Súdneho dvora existovať skutočné a dostatočne závažné ohrozenie, týkajúce sa niektorého z uvedených základných záujmov. Keďže nemecké orgány takéto ohrozenie nepreukázali, nie sú splnené predpoklady pre uplatnenie ustanovení o výnimke podľa článku 46 ES. Komisia je presvedčená o tom, že cieľ sledovaný spornými opatreniami, totiž zachovanie bezpečnosti cestnej prevádzky, možno dosiahnuť aj menej reštriktívnymi opatreniami, ako napríklad primeraným kontrolným systémom pre všetkých skúšobných inžinierov a kontrolné organizácie v Nemecku.