Keywords

Summary



Keywords

1. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Voľná úvaha inštitúcií

2. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpätie

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 2 ods. 3, článok 6 ods. 8 a článok 18)

3. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 6 ods. 2 a 8, články 16 a 18)

4. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Vyšetrovanie –Rešpektovanie práva na obranu

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 20)

5. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Vyšetrovanie – Voľná úvaha Komisie

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 6 ods. 2)

Summary

1. V oblasti opatrení na ochranu obchodu majú inštitúcie Spoločenstva širokú mieru voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia preskúmať.

Z toho vyplýva, že preskúmanie súdmi Spoločenstva posúdení uskutočnených inštitúciami sa musí obmedziť na určenie toho, či boli dodržané príslušné procesné pravidlá, či skutočnosti, na ktorých je napadnutá voľba založená, boli správne stanovené, a či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutočností alebo k zneužitiu právomoci.

(pozri body 61, 62)

2. Ak majú inštitúcie Spoločenstva širokú mieru voľnej úvahy, má dodržiavanie záruk vyplývajúcich z právneho poriadku Spoločenstva v správnych konaniach o to podstatnejší význam. Medzi tieto záruky patrí najmä povinnosť príslušnej inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti dotknutého prípadu, právo dotknutého subjektu vyjadriť svoje stanovisko, ako aj dostať dostatočne odôvodnené rozhodnutie.

V tomto kontexte, aj keď v oblasti opatrení na ochranu obchodu a predovšetkým antidumpingových opatrení nemôže súd Spoločenstva zasiahnuť do posúdenia vyhradeného pre orgány Spoločenstva, prináleží mu uistiť sa, že inštitúcie vzali do úvahy všetky relevantné skutočnosti a vyhodnotili spisové dokumenty so všetkou potrebnou dôslednosťou tak, aby bolo možné sa domnievať, že vytvorená normálna hodnota bola stanovená primeraným spôsobom. V tejto súvislosti jasne vyplýva zo znenia článku 2 ods. 3 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96, že každá metóda výpočtu vytvorenej normálnej hodnoty vymenovaná v tomto článku sa musí uplatniť tak, aby bol zachovaný primeraný charakter tohto výpočtu, čo je výraz, ktorý sa v tomto odseku doslovne nachádza.

Z týchto povinností dôslednosti a starostlivého a nestranného posúdenia všetkých relevantných skutočností vyplýva, že s výnimkou prípadu odmietnutia spolupráce v zmysle článku 18 základného nariadenia musia inštitúcie v prípade, že sa v primeranej miere domnievajú, že nie sú dostatočne informované o otázke, ktorá je priamo relevantná pre určenie normálnej hodnoty, na túto skutočnosť jasne upozorniť dotknutý subjekt. Táto povinnosť je zopakovaním povinnosti uvedenej v článku 6 ods. 8 základného nariadenia skontrolovať v miere, v akej je to možné, či sú informácie, ktoré poskytli zainteresované strany a z ktorých vychádzajú zistenia inštitúcie, presné.

Z toho vyplýva, že si Komisia a Rada nesplnili svoju povinnosť riadneho preskúmania a určenia normálnej hodnoty primeraným spôsobom, keďže po prvé Komisia sa v úvodnom štádiu antidumpingového konania dopustila zjavne nesprávneho posúdenia znenia odpovede poskytnutej podnikom dotknutým antidumpingovým konaním, keď sa domnievala, že výrobné náklady na vedľajšie výrobky dotknutého výrobku nemajú byť odpočítané z výrobných nákladov tohto výrobku, pretože boli priamo určené na tieto vedľajšie výrobky, po druhé Komisia neupozornila na rozpor medzi číselnými informáciami predloženými podnikom a spôsobe spracovania, aký chcela uplatniť na náklady na vedľajšie výrobky, a po tretie Komisia a Rada ponechali v návrhu konečného nariadenia a v konečnom nariadení rovnaké spracovanie uvedených nákladov, pričom odmietli starostlivé opätovné preskúmanie tejto spornej otázky.

(pozri body 63, 64, 77, 78, 85, 94, 96, 101, 108, 128, 130)

3. Hoci v rámci základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 prináleží Komisii ako vyšetrovaciemu orgánu, aby určila, či výrobok, ktorého sa týka antidumpingové konanie, je predmetom dumpingu a spôsobuje ujmu, keď sa prepustí do voľného obehu v Spoločenstve, a hoci teda tejto inštitúcii neprináleží, aby sa v tomto rámci zbavila časti dôkazného bremena, ktoré v tejto súvislosti nesie, faktom zostáva, že základné nariadenie nedáva Komisii právomoc prešetrovania, ktorá by jej umožnila donútiť výrobcov alebo vývozcov, ktorých sa sťažnosť týka, aby sa zúčastnili na prešetrovaní alebo predložili informácie. Za týchto podmienok sú Rada i Komisia odkázané pri získavaní potrebných informácií v stanovených lehotách na dobrovoľnú spoluprácu strán. V tomto kontexte sú odpovede týchto strán na dotazník uvedený v článku 6 ods. 2 základného nariadenia, ako aj neskoršie overovania Komisie na mieste podľa článku 16 tohto nariadenia pre priebeh antidumpingového konania nevyhnutné. Riziko, že v prípade nespolupráce podnikov, ktorých sa prešetrovanie týka, zohľadnia inštitúcie iné informácie ako informácie predložené v odpovedi na dotazník, je súčasťou antidumpingového konania a smeruje k podnieteniu lojálnej a dôslednej spolupráce týchto podnikov.

Hoci je Komisia povinná skontrolovať, či informácie, ktoré poskytli zainteresované strany a z ktorých vychádzajú zistenia, sú presné, táto povinnosť predpokladá, že strany s Komisiou spolupracujú v zmysle článku 18 základného nariadenia. Podľa tohto ustanovenia v prípadoch, keď ktorákoľvek zainteresovaná strana odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich inak neposkytne v lehote stanovenej v tomto nariadení, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu prešetrovania, možno predbežné alebo konečné zistenia, či už pozitívne alebo negatívne, vypracovať na základe dostupných skutočností. To isté platí, ak sa zistí, že ktorákoľvek zainteresovaná strana poskytla nepravdivé alebo zavádzajúce informácie.

(pozri body 65, 87)

4. Na výklad ustanovení základného antidumpingového nariadenia č. 384/96, týkajúcich sa informácií zainteresovaných strán je potrebné zohľadniť najmä požiadavky vyplývajúce z dodržiavania práva na obranu. Tieto požiadavky sa totiž musia dodržiavať nielen v rámci konaní, z ktorých môžu vyplývať sankcie, ale tiež vo vyšetrovacích konaniach predchádzajúcich prijatiu antidumpingových nariadení, ktoré môžu ovplyvniť dotknuté podniky priamo a individuálne a mať pre ne nežiaduce následky.

(pozri bod 66)

5. Hoci je stanovenie lehôt na zaslanie odpovedí a informácií inštitúciám podnikmi, ktorých sa týka antidumpingové konanie, odôvodnené na účely riadneho priebehu tohto konania v rámci lehôt stanovených v základnom antidumpingovom nariadení č. 384/96, inštitúcie majú veľmi širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o možnosť zohľadniť odpovede a informácie, ktoré im boli zaslané oneskorene. Pokiaľ z tohto zohľadnenia nevyplýva riziko zásahu do procesných práv ostatných účastníkov konania a nemá za následok neprimerané predĺženie konania, nemožno ho považovať za protiprávne.

(pozri bod 67)