ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 251/6

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 13. apríla 2016 – Marco Tronchetti Provera SpA a i./Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Vec C-206/16)

(2016/C 251/08)

Jazyk konania: taliančina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Consiglio di Stato

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolatelia: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Lauro Sessantuno SpA

Odporkyňa: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Prejudiciálna otázka

Bráni správnemu uplatňovaniu článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES (1) z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie, v súvislosti so všeobecnými zásadami stanovenými v článku 3 ods. 1 tejto smernice, a tiež správne uplatňovanie všeobecných zásad práva Únie, akými sú zásady právnej istoty, ochrany legitímnej dôvery, proporcionality, primeranosti, transparentnosti a nediskriminácie, vnútroštátna právna úprava, akú predstavujú článok 106 ods. 3 písm. d) bod 2 legislatívneho dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 (Kodifikované znenie právnych predpisov o finančnom sprostredkovaní podľa článkov 8 a 21 zákona č. 52 zo 6. februára 1996) v znení neskorších predpisov a článok 47 g uznesenia Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 zo 14. mája 1999 (vykonávacia vyhláška k legislatívnemu dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 o regulácii emitentov) v znení neskorších predpisov, a to v časti, v ktorej uvedené vnútroštátne ustanovenia oprávňujú Consob, aby zvýšil cenu ponuky na prevzatie podľa uvedeného článku 106 za predpokladu, že „došlo ku kolúzii medzi navrhovateľom alebo osobami, ktoré s ním konajú v zhode, a jedným alebo viacerými predávajúcimi“, pričom nešpecifikujú konanie, vedúce k naplneniu tejto skutkovej podstaty, čiže jasne neurčujú okolnosti a kritériá, za ktorých je Consob oprávnená upraviť cenu ponuky na prevzatie smerom nahor?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie (Ú. v. EÚ L 142, 2004, s. 12; Mim. vyd. 17/002, s. 20).
3.

Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že dospel k záveru, že Komisia neporušila článok 41 Charty základných práv Európskej únie, zásadu riadnej správy vecí verejných a povinnosť odôvodnenia podľa článku 296 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), keď rozhodla, že spoločnosť The Brink’s Company nie je spolu so spoločnosťou Schenker China Ltd. (právny nástupca spoločnosti BAX Global Ltd. (UK)) spoločne a nerozdielne zodpovedná za konanie týkajúce sa „korekčného faktora pre čínsku menu“.
SK Úradný vestník Európskej únie C 243/27

Odvolanie podané 13. mája 2016: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 29. februára 2016 vo veci T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd a i./Európska komisia

(Vec C-271/16 P)

(2016/C 243/27)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľky: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (v zastúpení: S. Mobley, A. Stratakis a A. Gamble, solicitors)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateliek

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom sa v ňom zamieta prvý žalobný dôvod prednesený odvolateľkami v súvislosti s porušeniami,

— zmenil článok 2 ods. 2 a 3 rozhodnutia z 28. marca 2012 vo veci COMP/39462 – Transit (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) v rozsahu, v akom sa tieto ustanovenia týkajú odvolateliek a na základe svojej neobmedzenej právomoci znížil pokuty uložené odvolateľkám, a

— v každom prípade zaviazal Komisiu, aby znášala svoje vlastné trovy konania a aby nahradila trovy konania vynaložené odvolateľkami v tomto konaní a v konaní pred Všeobecným súdom.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Všeobecný súd sa tým, že konštatoval, že Komisia sa neodchýlila od svojej rozhodovacej praxe, nedopustila sa nesprávneho právneho posúdenia a ani neporušila zásadu proporcionality a zásadu rovnosti zaobchádzania, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keďže zjavne prekročil hranice primeraného posúdenia dôkazov, ktoré mu boli predložené a nesprávne uplatnil relevantnú judikatúru. Konkrétne odvolacie dôvody, ktoré na podporu svojho odvolania predložili odvolateľky sú tieto:

1. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zjavne prekročil hranice primeraného posúdenia dôkazov, v súvislosti s otázkou, či sa predmetné porušenia, a najmä porušenia týkajúce sa AMS a CAF, vzťahovali na celý „súbor zásielkových služieb“.
1.

Je zásada zneužitia práva, ktorú uznal Súdny dvor vo svojom rozsudku z 21. februára 2006 vo veci [Halifax a i./Commissioners of Customs and Excise (C-255/02, EU:C:2006:121)] za uplatniteľnú v oblasti DPH, priamo uplatniteľná na jednotlivca, pokiaľ neexistuje žiadne vnútroštátne opatrenie, či už legislatívne alebo súdne, ktoré by vykonávalo túto zásadu za takých okolností ako v tomto prípade, keď by opätovné definovanie plnení uskutočnených pred predajom a plnení spojených s predajom zákazníkom (ďalej spoločne len „plnenia odvolateľov“), ktoré odporučil [Revenue] Commissioners (daňový úrad), zakladalo povinnosť odvolateľov zaplatiť DPH, pričom pri náležitom uplatnení ustanovení vtedy platných vnútroštátnych právnych predpisov takáto povinnosť vo vzťahu k plneniam odvolateľov nevznikla?
SK Úradný vestník Európskej únie C 243/21

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Administrativen săd Varna (Bulharsko) 20. apríla 2016 – „MIP-TS“ OOD/Načalnik na Mitnica Varna

(Vec C-222/16)

(2016/C 243/22)

Jazyk konania: bulharčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Administrativen săd Varna

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovateľ v konaní o kasačnom opravnom prostriedku:„MIP-TS“ OOD

Odporca: Načalnik na Mitnica Varna

Prejudiciálna otázka

Vzťahuje sa pôsobnosť článku 1 ods. 1 vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 791/2011 z 3. augusta 2011 na dovoz určitých riedkych sieťovín s veľkosťou oka väčšou ako 1,8 mm na dĺžku i na šírku a s hmotnosťou väčšou ako 35 g/m2, s výnimkou kotúčov zo sklenených vláken, ktoré sú v súčasnosti zaradené pod číselnými znakmi KN ex 7019 51 00 a ex 7019 59 00 (TARIC-kódy 7019510010 a 7019590010) a ktoré boli 10. apríla 2012 prihlásené do colného konania „Prepustenie do colného režimu voľného obehu a konečnej spotreby“ s označením krajiny ich pôvodu v Thajsku a odtiaľ boli odoslané, avšak v skutočnosti mali svoj pôvod v Čínskej ľudovej republike a tento pôvod bol zistený v rámci vyšetrovania OLAF-u a súvisiacej správy uskutočneného na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999?
SK Úradný vestník Európskej únie C 232/5

Odvolanie podané 11. apríla 2016: SolarWorld AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 1. februára 2016 vo veci T-141/14, SolarWorld AG a iní/Rada Európskej únie

(Vec C-204/16 P)

(2016/C 232/06)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: SolarWorld AG (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

Ďalší účastníci konania: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rada Európskej únie, Európska komisia, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

— rozhodol, že odvolanie je prípustné a dôvodné,

— zrušil uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-141/14,

— rozhodol vo veci a zrušil článok 3 nariadenia 1238/2013 alebo vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie o podstate žaloby o neplatnosť a

— uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľky.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že článok 3 nariadenia 1238/2013 (1) nemožno oddeliť od zvyšku tohto nariadenia. Zmena formy opatrení nemení dosah nariadenia, ktorým boli uložené. Antidumpingové opatrenia majú dosah na celý dovoz od výrobcov, ktorí sa zapojili do dumpingu spôsobujúceho ujmu, a ich cieľom je, bez ohľadu na formu, aby boli primerané na odstránenie ujmy spôsobenej výrobcom EÚ. Tento dosah sa zrušením článku 3 nemení.

Napadnuté uznesenie porušuje právo odvolateľky podľa článku 47 Charty základných práv Európskej únie, keďže výrobnému odvetviu EÚ odopiera súdny prostriedok nápravy v prípadoch ochrany obchodu proti konečným opatreniam, ktoré nerešpektujú požiadavky základného nariadenia. Napadnuté uznesenie navyše porušuje právo odvolateľky podľa článku 20 Charty základných práv Európskej únie tým, že vyvážajúcich výrobcov zvýhodňuje pred výrobným odvetvím EÚ, keďže judikatúra uznáva ich právo na súdne preskúmanie.

(1) Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1238/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, 2013, s. 1).
SK Úradný vestník Európskej únie C 232/6

Odvolanie podané 11. apríla 2016: SolarWorld AG proti uzneseniu Všeobecného súdu (piata komora) z 1. februára 2016 vo veci T-142/14, SolarWorld AG a iní/Rada Európskej únie

(Vec C-205/16 P)

(2016/C 232/07)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: SolarWorld AG (v zastúpení: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

Ďalší účastníci konania: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rada Európskej únie, Európska komisia, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor

— rozhodol, že odvolanie je prípustné a dôvodné,

— zrušil uznesenie Všeobecného súdu vo veci T-142/14,

— rozhodol vo veci a zrušil článok 2 nariadenia 1239/2013 alebo vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie o podstate žaloby o neplatnosť a

— uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania odvolateľky.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že článok 2 nariadenia 1239/2013 (1) nemožno oddeliť od zvyšku tohto nariadenia. Zmena formy opatrení nemení dosah nariadenia, ktorým boli uložené. Vyrovnávacie opatrenia majú dosah na celý dovoz od výrobcov, ktorí sa zapojili do subvencovania spôsobujúceho ujmu, a ich cieľom je, bez ohľadu na formu, aby boli primerané na odstránenie ujmy spôsobenej výrobcom EÚ. Tento dosah sa zrušením článku 2 nemení.

Napadnuté uznesenie porušuje právo odvolateľky podľa článku 47 Charty základných práv Európskej únie, keďže výrobnému odvetviu EÚ odopiera súdny prostriedok nápravy v prípadoch ochrany obchodu proti konečným opatreniam, ktoré nerešpektujú požiadavky základného nariadenia. Napadnuté uznesenie navyše porušuje právo odvolateľky podľa článku 20 Charty základných práv Európskej únie tým, že vyvážajúcich výrobcov zvýhodňuje pred výrobným odvetvím EÚ, keďže judikatúra uznáva ich právo na súdne preskúmanie.

(1) Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1239/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, 2013, s. 66).
SK Úradný vestník Európskej únie C 260/30

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 12. mája 2016 – Shields & Sons Partnership/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Vec C-262/16)

(2016/C 260/38)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Shields & Sons Partnership

Odporca v odvolacom konaní: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciálne otázky

1. Pokiaľ ide o spoločnú paušálnu úpravu pre poľnohospodárov, ktorú stanovuje kapitola 2 hlavy XII smernice Rady (ES) 2006/112/ES (1), má sa článok 296 ods. 2 vykladať tak, že vyčerpávajúcim spôsobom upravuje otázku, kedy môže členský štát vyňať poľnohospodára zo spoločnej paušálnej úpravy pre poľnohospodárov? Konkrétne: 1.1 Môže členský štát vyňať poľnohospodárov zo spoločnej paušálnej úpravy pre poľnohospodárov len v súlade s článkom 296 ods. 2? 1.2 Môže členský štát vyňať poľnohospodára zo spoločnej paušálnej úpravy pre poľnohospodárov aj na základe článku 299? 1.3 Oprávňuje zásada daňovej neutrality členský štát na to, aby vyňal poľnohospodára zo spoločnej paušálnej úpravy pre poľnohospodárov? 1.4 Sú členské štáty oprávnené vyňať poľnohospodárov zo spoločnej paušálnej úpravy pre poľnohospodárov z iných dôvodov?

2. Ako sa má vykladať pojem „kategórie poľnohospodárov“ uvedený v článku 296 ods. 2 smernice Rady (ES) 2006/112/ES? Konkrétne: 2.1 Je potrebné, aby príslušnú kategóriu poľnohospodárov bolo možné identifikovať s odvolaním sa na objektívne znaky? 2.2 Možno príslušnú kategóriu poľnohospodárov identifikovať s odvolaním sa na ekonomické úvahy? 2.3 Aká miera presnosti je potrebná na identifikovanie kategórie poľnohospodárov, ktorú členský štát zamýšľal vyňať? 2.4 Je členský štát na základe uvedeného pojmu oprávnený považovať za príslušnú kategóriu „poľnohospodárov, v prípade ktorých sa zistí, že v rámci paušálnej úpravy si uplatňujú vrátenie podstatne vyšších súm, než by si uplatňovali v prípade registrácie na účely DPH“?

(1) Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).
5.

Majú sa článok 4 ods. 1 písm. a) a článok 28 ods. 3 a 6 smernice 95/46/EHS vykladať v tom zmysle, že v prípadoch, keď dozorný orgán jedného členského štátu (v tomto prípade Nemecka) vyvodzuje zodpovednosť voči osobe alebo orgánu pôsobiacim na jeho území podľa článku 28 ods. 3 smernice 95/46/EHS v dôsledku nedbanlivosti pri výbere tretej osoby zapojenej do procesu spracovania osobných údajov (v tomto prípade Facebook), pretože táto tretia osoba porušuje právnu úpravu v oblasti ochrany osobných údajov, a konajúci dozorný orgán (v tomto prípade Nemecko) je viazaný posudkom podľa právnej úpravy v oblasti ochrany osobných údajov zo strany dozorného orgánu druhého členského štátu, v ktorom má tretia osoba zodpovedná za spracovanie osobných údajov svoju pobočku (v tomto prípade Írsko), a to v tom zmysle, že nemôže vykonať nijaké právne posúdenie, ktoré sa od neho odlišuje, alebo môže konajúci dozorný orgán (v tomto prípade Nemecko) samostatne skúmať zákonnosť spracovania osobných údajov treťou osobou so sídlom v inom členskom štáte (v tomto prípade v Írsku) ako predbežnú otázku predtým, ako začne konať?
2.

Ak by určenie závažnosti trestného činu výlučne s ohľadom na trest, ktorý možno uložiť, prípadne vyhovovalo ústavným zásadám Únie, ktoré Súdny dvor Európskej únie použil v rozsudku z 8. apríla 2014, ako štandardy prísnej kontroly smernice (2), aká by bola táto minimálna miera závažnosti? Bola by zlučiteľná so všeobecným stanovením hranice trestu odňatia slobody troch rokov?
3.

Možno v skutkovom kontexte sporu vykladať slovné spojenie „prevádzkareň, ktorá zamestnanca najala“, v zmysle článku 19 ods. 2 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 44/2001 z 22. decembra 2000 ako „prevádzkové ústredie“ podniku, ktorý je uvedený ako zamestnávateľ v pracovnej zmluve uzavretej so zamestnancom, kde dochádza k prijímaniu pilotov do zamestnania (na základe prijatia a spracovania príslušných žiadostí) a kde piloti absolvujú úvodné a doplnkové školenia, aj keď toto „prevádzkové ústredie“ vykonáva svoju činnosť a má sídlo [v] inom podniku, ktorý je právne nezávislý od prvého uvedeného podniku, hoci oba podniky patria do tej istej ekonomickej skupiny?
—

body 48 až 52, keďže článok 36 a príloha VII bod 1 aktu o pristúpení nadobudli platnosť 9. decembra 2011, zatiaľ čo stratégia pre reformu justície Chorvátskej republiky na obdobie od roku 2011 do roku 2015 z 15. decembra 2010 a revidovaný akčný plán chorvátskej vlády pre reformu justície z 20. mája 2010 boli účinné a platné, takže následné zrušenie týchto aktov Chorvátskom, ktoré predtým výslovne schválila Komisia v bode 3 svojej komplexnej monitorovacej správy týkajúcej sa Chorvátska z 10. októbra 2012, v ktorej bola Chorvátsku uložená povinnosť prijať novú právnu úpravu v oblasti núteného výkonu rozhodnutia, bolo v rozpore so všeobecnými zásadami ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty, keďže pokiaľ ide o odvolateľa, zrušenie týchto aktov malo zjavný retroaktívny účinok, a keďže po 9. decembri 2011 Chorvátsko prijalo nie novú stratégiu pre reformu justície, ale výlučne stratégiu rozvoja súdneho systému na obdobie od roku 2013 do roku 2018, takže posledná stratégia pre reformu justície, ktorú prijalo Chorvátsko, bola presne tá, ktorá nadobudla účinnosť 9. decembra 2011 (pozri napríklad rozsudky z 30. januára 1974, Louwage/Komisia, 148/73, EU:C:1974:7, body 12 a 28; zo 17. decembra 1998, Embassy Limousines & Services/Parlament, T-203/96, EU:T:1998:302, body 74 až 88, a zo 14. mája 1975, CNTA/Komisia, 74/74, EU:C:1975:59, body 41 až 44), pričom uvádza, že Všeobecný súd tým, že v bode 53 napadnutého rozsudku uviedol, že „Nemožno… z toho vyvodiť, že všetky chorvátske orgány… mali právomoc zmeniť stratégiu pre reformu justície na obdobie od roku 2011 do roku 2015 a akčný plán na rok 2010. Vzhľadom na ustanovenia aktu o pristúpení, najmä vzhľadom na jeho článok 36 a prílohu VII, tieto orgány mali povinnosť dodržiavať nielen záväzok č. 1, ale aj všetky ostatné záväzky stanovené v uvedenej prílohe“, potvrdil dôvodnosť tohto návrhu odvolateľa na náhradu škody,
SK Úradný vestník Európskej únie C 251/18

Odvolanie podané 10. mája 2016: Kühne + Nagel International AG a i. proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 29. februára 2016 vo veci T-254/12, Kühne + Nagel International AG a i./Európska komisia

(Vec C-261/16 P)

(2016/C 251/19)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Odvolateľky: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (v zastúpení: U. Denzel, C. von Köckritz a C. Klöppner, Rechtsanwälte)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateliek

1. zrušiť rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 29. februára 2016 vo veci T-254/12;

2. vyhlásiť neplatnosť článku 1 ods. 1 a 2, článkov 2 a 3 rozhodnutia Komisie z 28. mája 2012 vo veci COMP/39462 – Špeditérske služby, K(2012) 1959 final podľa článku 263 ods. 4 ZFEÚ v rozsahu, v akom sa týka odvolateliek;

3. zrušiť alebo podstatne znížiť peňažné pokuty, ktoré boli uložené odvolateľkám vo vyššie uvedenom rozhodnutí;

4. zaviazať Komisiu na náhradu trov konania odvolateliek vzniknutými v konaniach pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu odvolania uvádzajú odvolateľky päť odvolacích dôvodov:

Po prvé vychádzal Všeobecný súd nesprávne z toho, že cenové správania týkajúce sa NES a AMS porušujú článok 101 ZFEÚ. Článok 101 ZFEÚ sa na tieto cenové správania nemá uplatniť, pretože neboli spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

Po druhé došlo k nesprávnemu výpočtu peňažnej pokuty uloženej odvolateľkám. Boli zistené cenové správania, ktorými boli porušené právne predpisy na ochranu hospodárskej súťaže v súvislosti s jednotlivými poplatkami („fees“ alebo „surcharges“). Všeobecný súd mal v tomto ohľade vypočítať peňažnú pokutu, ktorú bolo treba uložiť, iba na základe obratov, ktoré sa dosiahli vďaka príslušným poplatkom. Všeobecný súd nezohľadnil, že Komisia pripočítaním dodatočných obratov (najmä sadzby za prepravu) do výpočtu peňažnej pokuty porušila bod 13 usmernení k metóde stanovovania pokút. Tým, že Všeobecný súd túto istú metódu uplatnil implicitne aj pri výkone svojho oprávnenia vykonať neobmedzené dodatočné preskúmanie, toto oprávnenie sám nesprávne vykonal.

Po tretie porušil Všeobecný súd zásadu rovnosti zaobchádzania. K+N nepracuje, inak než ostatní prepravcovia, podľa konsolidačného modelu, ale v zmysle hospodárskeho prístupu pôsobí vo vyše 90 % obchodných operácií ako klasický sprostredkovateľ. Z dôvodu celkom podstatných rozdielov v obchodnom modele mal Všeobecný súd postupovať diferencovane a nemal posudzovať odlišné skutkové stavy rovnako. Všeobecný súd mal najmä zrušiť výpočet peňažnej pokuty Komisie a určiť voči žalobkyniam peňažnú pokutu iba na základe obratov dosiahnutých prostredníctvom príslušnými „fees“ alebo „surcharges“.

Po štvrté je peňažná pokuta, ktorú uložil Všeobecný súd hrubo neprimeraná. Peňažná pokuta, ktorú Všeobecný súd potvrdil, je zjavne prehnaná a tiež nie je odôvodniteľná odrádzajúcimi účelmi.

Po piate nezohľadnil Všeobecný súd Air Transport Exemption a preto v súvislosti s NES a AMS vychádzal nesprávne z uplatniteľnosti článku 101 ZFEÚ.
1.

Je stanovenie limitov, ktoré zdaniteľným osobám znemožňujú alebo nadmerne sťažujú – aj pokiaľ ide o načasovanie súvisiace s nepredvídateľnou dĺžkou konkurzného konania – vrátenie dane, ktorá sa vzťahuje na neúplne alebo čiastočne zaplatené protiplnenie v súlade so zásadami proporcionality a účinnosti zaručenými ZFEÚ a so zásadou neutrality, ktorou sa riadi uplatňovanie DPH, a to vzhľadom na článok 11 C ods. 1 a článok 20 ods. 1 písm. b) druhú vetu smernice 77/388/EHS (1), ktorá sa týka zníženia základu dane, resp. úpravy DPH zaplatenej za zdaniteľné transakcie v prípade úplného alebo čiastočného nezaplatenia protiplnenia dohodnutého medzi stranami?
2.

Bránia článok 2 ods. 1 a článok 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 právnemu predpisu členského štátu, podľa ktorého si musí obvinený v trestnom konaní, ktorý v členskom štáte nemá bydlisko, určiť na účely doručenia trestného rozkazu, ktorý mu je adresovaný, splnomocnenca na doručovanie, a na účely počítania lehoty v súvislosti s prípustnosťou podania odporu postačuje doručenie splnomocnencovi, ak obvinený môže pri zmeškaní takto počítanej lehoty požiadať o jej navrátenie a ako odôvodnenie postačuje to, že mu bol trestný rozkaz preposlaný a po preposlaní podal odpor v lehote, ak po navrátení lehoty môže uplatniť neskrátenú lehotu, a to aj vtedy, ak zákon spravidla so zmeškaním lehoty spája vykonateľnosť trestného rozkazu.
SK Úradný vestník Európskej únie C 260/16

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I (Nemecko) 4. apríla 2016 – trestné konanie proti Ionelovi Opriovi

(Vec C-188/16)

(2016/C 260/21)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Landgericht München I

Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

Ionel Opria

Ďalší účastník konania: Staatsanwaltschaft München I

Prejudiciálna otázka

Majú sa článok 2, článok 3 ods. 1 písm. c) a článok 6 ods. 1 a 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/13/EÚ z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (1) vykladať tak, že bránia právnym predpisom členského štátu, podľa ktorých v rámci trestného konania vedeného proti obvinenej osobe, ktorá nemá v členskom štáte trvalé bydlisko alebo pobyt, môže byť trestný rozkaz, ktorý jej je adresovaný, doručený splnomocnencovi na doručovanie určenému obvinenou osobou, s tým následkom, že trestný rozkaz sa stane právoplatným po uplynutí (dvojtýždňovej) lehoty na podanie odporu, ktorá začne plynúť od doručenia splnomocnencovi, a to aj vtedy, ak sa podľa právnych predpisov tohto členského štátu obvinenej osobe, ktorá v lehote dvoch týždňov, odkedy sa o trestnom rozkaze skutočne dozvedela a podala na príslušnom súde odpor proti trestnému rozkazu, má z úradnej moci zabezpečiť navrátenie do pôvodného stavu s tým, že od vydania rozhodnutia o navrátení do pôvodného stavu sa ďalej postupuje ako pri včas podanom odpore?

(1) Ú. v. EÚ L 142, s. 1.