Tak je to aj v prípade praxe, v rámci ktorej drahé kovy označené puncovými značkami puncového úradu určitého členského štátu, či už boli legálne opuncované a uvedené na trh na území tohto členského štátu alebo prípadne na území iného členského štátu, alebo boli opuncované na území tretej krajiny v súlade s právnymi predpismi prvého členského štátu a prepustené do voľného obehu v niektorom členskom štáte, či už boli alebo neboli legálne uvedené na trh na území niektorého členského štátu, je možné uvádzať na trh na území členského štátu až po vykonaní kontroly a dodatočnom označení puncovou značkou v tomto poslednom členskom štáte.

Členský štát si tým, že všeobecným a systematickým spôsobom neuznáva puncové značky puncového úradu iného členského štátu, neplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 34 ZFEÚ, ak jednak takáto prax nie je odôvodnená, keď výsledky kontroly uskutočnenej v členskom štáte pôvodu drahých kovov zodpovedajú potrebám členského štátu dovozu, alebo ak takáto prax môže byť odôvodnená ochranou spotrebiteľa, ale je neprimeraná vo vzťahu k cieľom, ktoré sleduje.

Na jednej strane, pokiaľ ide o prvý aspekt nesplnenia povinnosti, takáto prax neuznávania nie je odôvodnená, ak obidva členské štát sledujú rovnocennú úroveň ochrany spotrebiteľa. To platí pre drahé kovy označené puncovými značkami puncového úradu v určitom členskom štáte a legálne uvedené na trh na území niektorého členského štátu, ako aj pre drahé kovy označené puncovými značkami puncového úradu na území tretej krajiny a prepustené do voľného obehu Únie, ktoré boli pred ich vývozom do dotknutého členského štátu legálne uvedené na trh na území niektorého členského štátu, ktorý sa rovnako ako prvý uvedený štát rozhodol nedovoliť, aby jeho puncový úrad, či úrady alebo iné orgány, ktoré by oprávnil k vyrážaniu puncových značiek tohto členského štátu na drahé kovy, vyrážali tieto puncové značky na území tretích štátov.

Na druhej strane môže byť takáto prax odôvodnená ochranou spotrebiteľa, čo platí v prípade, ak sa týka drahých kovov označených puncovými značkami puncového úradu v treťom štáte, ktoré boli prepustené do voľného obehu v Únii, a ktoré boli vyvezené do dotknutého členského štátu bez toho, aby boli predtým legálne uvedené na trh v niektorom členskom štáte, ako aj o takéto drahé kovy, ktoré po ich prepustení do voľného obehu boli legálne uvedené na trh v niektorom členskom štáte, ktorý nevyžaduje puncovanie drahého kovu nezávislým puncovým orgánom, alebo aj v členskom štáte, ktorý hoci takéto puncovanie vyžaduje, umožňuje, aby sa uskutočnilo na území tretieho štátu, je táto prax z dôvodu jej všeobecnej a systematickej povahy neprimeraná vo vzťahu k cieľom, ktoré sleduje, keďže sa vzťahuje na drahé kovy označené puncovými značkami uvedeného pracovného úradu všeobecne, a nie iba na drahé kovy označené jeho puncovými značkami vyrazenými na území tretích štátov, a to navyše bez rozlíšenia podľa toho, za akých podmienok sú tieto drahé kovy vyvezené do členského štátu neuznávajúceho tieto puncové značky, t. j. najmä či sú vyvezené do tohto členského štátu po tom, čo boli iba prepustené do voľného obehu v inom členskom štáte alebo po tom, čo boli legálne uvedené na trh v inom členskom štáte.

(pozri body 58 – 60, 62, 64, 68, 69, bod 1 výroku)