Navyše okolnosť, že videá sú krátke, nemôže vylúčiť ich kvalifikáciu ako program. Takisto, pokiaľ ide o možnosť internetového užívateľa mať prístup k videu, ktoré ho zaujíma v momente, ktorý si zvolil, a na jeho osobitnú žiadosť na základe katalógu programov zostaveného prevádzkovateľom online denníka, ktorý umožňuje vyhľadávanie podľa kategórie, ako aj vyhľadávanie najsledovanejších alebo najaktuálnejších videí, nič to nemení na skutočnosti, že ako program televízneho vysielania sa videá uchádzajú o širokú verejnosť a môžu mať na ňu výrazný vplyv v zmysle odôvodnenia 21 smernice 2010/13. Napokon takáto možnosť zodpovedá možnosti výslovne upravenej v definícii audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie obsiahnutej v článku 1 ods. 1 písm. g) smernice 2010/13. Spôsob výberu videí sa preto neodlišuje od spôsobu ponúkaného v rámci audiovizuálnych mediálnych služieb na požiadanie, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice.

Článok 1 ods. 1 písm. a) bod i) smernice 2010/13 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch, týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb, sa má vykladať v tom zmysle, že posúdenie hlavného účelu služby sprístupnenia videí ponúkaných v rámci elektronickej verzie novín sa má zamerať na preskúmanie, či služba ako taká má samostatný obsah a funkciu vo vzťahu k obsahu a funkcii novinárskej činnosti prevádzkovateľa dotknutej internetovej stránky, a nie je iba neoddeliteľným doplnkom k tejto činnosti, predovšetkým z dôvodu vzájomného prepojenia audiovizuálnej ponuky s textovou ponukou. Toto posúdenie prináleží vnútroštátnemu súdu.

Elektronickú verziu novín, napriek audiovizuálnym prvkom, ktoré obsahuje, totiž nemožno považovať za audiovizuálnu službu, ak jej audiovizuálne prvky sú vedľajším doplnkom a slúžia na doplnenie ponuky písaných novinových článkov. Smernicu 2010/13 však nemožno chápať v tom zmysle, že audiovizuálna služba musí byť systematicky vylúčená z rozsahu pôsobnosti tejto smernice z jediného dôvodu, že prevádzkovateľom internetovej stránky, do ktorého táto služba patrí, je vydavateľská spoločnosť online denníka. V tejto súvislosti treba uprednostniť materiálny prístup spočívajúci podľa znenia článku 1 ods. 1 písm. a) bodu i) smernice 2010/13 v preskúmaní, či hlavným účelom služby ako takej v konaní vo veci samej a nezávisle od rámca, v ktorom je ponúkaná, je poskytovanie programu s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť. Preto, ak služba ponúkaná v poddoméne videá má autonómny obsah a funkciu vo vzťahu k obsahu a funkcii písaných novinových článkov vydavateľa online denníka, patrí do rozsahu pôsobnosti smernice 2010/13. Ak sa naopak uvedená služba javí ako akcesorická a neoddeliteľná od novinárskej činnosti tohto vydavateľa, predovšetkým z dôvodu súvislostí, ktoré predstavuje audiovizuálna ponuka s textovou ponukou, nepatrí do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. V rámci tejto analýzy nemôže byť rozhodujúca skutočnosť, či sa ponuka dotknutej audiovizuálnej služby zjavuje v hlavnej časti dotknutej internetovej stránky alebo v jej poddoméne, pretože by sa tak vytvorila možnosť obísť pravidlá smernice 2010/13 vhodnou štruktúrou tejto internetovej stránky.

(pozri body 26, 28, 33 – 35, 37, bod 2 výroku)