NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

M. POIARES MADURO

prednesené 26. októbra 2006 1( )

Vec C‑359/05

Estager SA

proti

Receveur principal de la Recette des Douanes de Brive

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde (Francúzsko)]

„Ustanovenia týkajúce sa zavedenia eura – Vnútroštátna právna úprava, ktorá zaokrúhlila sumu poplatku z dodatkového rozpočtu na sociálne poľnohospodárske dávky po jej prepočítaní na eurá“

1. Tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde (Francúzsko) položil týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru otázku týkajúcu sa výkladu nariadení Rady (ES) č. 1103/97 zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura( ) a Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura( ). Presnejšie ide o otázku, či sa zvýšenie poplatku uloženého na množstvá múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice, ku ktorému došlo pri príležitosti zavedenia eura a o ktorom bolo rozhodnuté nariadením o úprave hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo francúzskych frankoch na eurá, je v súlade s pravidlami Spoločenstva týkajúcimi sa prepočtu súm vyjadrených v národnej mene na eurá.

I – Právny rámec, skutkový stav a prejudiciálna otázka

2. Článok 1618f francúzskeho code général des impôts (všeobecný daňový zákonník) zavádza poplatok uložený na množstvá múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice dodávaných alebo spracovávaných na ľudskú spotrebu (ďalej len „poplatok z múky“), ktorého suma bola pred zavedením eura stanovená na 100 FRF za tonu múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice.

3. Článok 1 zákona č. 2000‑517 z 15. júna 2000 o oprávnení vlády nariadením upraviť hodnoty niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo frankoch na eurá (JORF zo 16. júna 2000, s. 9063) stanovuje, že vláda je oprávnená pri príležitosti zavedenia eura prijať nariadením opatrenia potrebné na úpravu hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo francúzskych frankoch.

4. Na základe tohto zákona nariadenie č. 2000‑916 z 19. septembra 2000 o úprave hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo frankoch na eurá (JORF z 22. septembra 2000, s. 14877) stanovilo výšku poplatku z múky od 1. januára 2002 na 16 eur.

5. Článok 1 tohto nariadenia uvádza, že „v súlade s článkom 14 nariadenia z 3. mája 1998..., sumy uvedené vo frankoch, ktoré sa nachádzajú v právnych predpisoch…, sú od 1. januára 2002 nahradené sumami v eurách na základe oficiálneho koeficientu a pravidiel zaokrúhľovania Spoločenstva“.

6. Správa prezidentovi republiky týkajúca sa nariadenia č. 2000‑916 (JORF z 22. septembra 2000, s. 14876) znie:

„...

Výsledok vypočítaný na základe týchto [nariadení č. 1103/97 a č. 974/98] bude v určitých prípadoch málo čitateľný a zapamätateľný, čo môže mať za následok ťažšiu uplatniteľnosť predpisov, v ktorých sa takýto menový odkaz nachádza.

Na zachovanie zrozumiteľnosti právnych predpisov, a teda na uľahčenie ich riadneho uplatnenia, sa zdá nevyhnutné stanoviť peňažné sumy uvedené v niektorých predpisoch v hodnote vyjadrenej v eurách bez desatinných miest alebo vo významnejšej hodnote.

…

Predložené nariadenie prijaté na základe oprávnenia sa riadi nasledujúcimi zásadami.

Po prvé, úprava predpisov musí byť odôvodnená zachovaním ich čitateľnosti, zmenené sú iba peňažné sumy, ktoré sa v tomto ohľade môžu iba s ťažkosťami vyjadriť v hodnote s dvoma desatinnými číslami za čiarkou.

Jasné a priame uplatnenie pravidiel prepočítania a zaokrúhľovania Spoločenstva musia zostať zásadou a úprava výnimkou. Z toho vyplýva, že sumy doteraz vyjadrené v desatinných číslach nie sú v zásade menené.

…

Tieto úpravy nadobúdajú účinnosť 1. januára 2002, dňom konečného a úplného nahradenia franku eurom.

…“

7. Spoločnosť Estager SA (ďalej len „Estager“) zaplatila od 1. januára 2002 recette des douanes de Brive poplatok z múky vo výške 16 eur za tonu. Podľa Estageru mala pri použití nariadení č. 1103/97 a č. 974/98 zaplatiť poplatok vo výške 15,24 eura za tonu. Úprava sumy 100 FRF na 16 eur vykonaná francúzskym zákonodarcom viedla k zvýšeniu tohto poplatku, ktorý nie je v súlade s týmito nariadeniami.

8. Článok 3 nariadenia č. 1103/97 stanovuje:

„Zavedenie eura nemá za následok zmenu akejkoľvek podmienky právneho nástroja ani oslobodenia od dlhu alebo výkonu podľa akéhokoľvek právneho nástroja, ani neposkytuje strane právo jednostranne meniť alebo ukončiť takýto nástroj. Toto ustanovenie je podmienené dohodou strán.“

9. Podľa článku 1 tohto nariadenia sa „právnymi nástrojmi“ rozumejú „legislatívne a štatutárne ustanovenia, správne akty, súdne rozhodnutia, zmluvy, jednostranné právne akty, platobné nástroje iné ako bankovky a mince a iné nástroje s právnym účinkom“.

10. Článok 4 tohto nariadenia stanovuje:

„1. Prepočítacie koeficienty sa prijmú ako jedno euro vyjadrené pokiaľ ide o každú z národných mien účastníckych členských štátov. Vyjadria sa na šesť platných číslic.

2. Prepočítacie koeficienty nebudú zaokrúhlené ani skrátené na menej ako 6 platných číslic pri vykonávaní prevodov.

3. Prepočítacie koeficienty sa použijú na prepočty medzi jednotkou euro a národnými menovými jednotkami navzájom. Nebudú sa používať inverzné koeficienty odvodené z prepočítacích koeficientov.

4. Peňažné čiastky, ktoré majú byť prevedené z jednej národnej meny na inú, sa najprv prevedú na peňažnú čiastku vyjadrenú v jednotke euro, pričom táto čiastka môže byť zaokrúhlená na menej ako tri desatinné miesta a potom sa prevedie na inú národnú menovú jednotku. Nesmie sa použiť žiadna alternatívna metóda výpočtu, pokiaľ neposkytuje rovnaké výsledky.“

11. Článok 5 tohto nariadenia ďalej stanovuje:

„Peňažné čiastky, ktoré majú byť zaplatené alebo účtované, keď sa vykonáva zaokrúhľovanie po prevode na jednotku euro podľa článku 4, sa zaokrúhlia smerom nahor alebo nadol na najbližší cent…. Ak uplatňovanie prepočítacích koeficientov vedie k výsledku, ktorý je presne v strede, čiastka sa zaokrúhli smerom nahor.“

12. Článok 7 nariadenia č. 974/98 stanovuje:

„Samotné nahradenie meny každého účastníckeho členského štátu eurom nemá účinok zmeny denominácie právnych nástrojov existujúcich k dátumu tohto nahradenia.“

13. Článok 14 tohto nariadenia stanovuje:

„Tam, kde právne nástroje existujúce ku koncu prechodného obdobia vykonávajú odkaz na národné menové jednotky, tieto odkazy sa považujú za odkazy na jednotku euro podľa príslušných prepočítacích koeficientov. Uplatnia sa pravidlá pre zaokrúhľovanie stanovené v nariadení (ES) č. 1103/97.“

14. Nakoniec na základe článku 1 nariadenia Rady (ES) č. 2866/98 z 31. decembra 1998 o prevodných kurzoch medzi eurom a menami členských štátov, ktoré zaviedli euro [neoficiálny preklad]( ), prepočítací koeficient neodvolateľne stanovený medzi eurom a francúzskym frankom je 1 euro za 6,55957 FRF.

15. Vzhľadom na to, že použitie týchto nariadení musí nevyhnutne viesť k stanoveniu výšky poplatku z múky na 15,24 eura a nie na 16 eur, Estager listom z 12. marca 2005 požiadal recette des douanes de Brive o vrátenie časti poplatku z múky zaplatenej od 1. januára 2002. Dňa 26. marca 2002 tento orgán zamietol zmienenú žiadosť o vrátenie.

16. Dňa 24. mája 2002 Estager podal žalobu proti receveur principal de la recette des douanes de Brive na tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde, ktorý rozhodol o prerušení konania a položení tejto prejudiciálnej otázky Súdnemu dvoru:

„Sú ustanovenia nariadenia č. 2000-916… týkajúce sa prepočtu poplatku… uplatňovaného na výrobu múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice zo 100 [FRF] na 16 eur v súlade s nariadeniami Spoločenstva o zavedení eura?“

II – Posúdenie

17. Nijaký z vedľajších účastníkov konania v prejednávanej veci nespochybňoval, že z pohľadu jednoduchého použitia pravidiel uvedených v nariadeniach Spoločenstva týkajúcich sa prepočítania na euro a zaokrúhľovania, by prepočítanie sumy poplatku z múky vo výške 100 FRF dalo výsledok 15,24 eura. Použitie oficiálneho a neodvolateľného prepočítacieho koeficientu medzi eurom a francúzskym frankom uvedeného v nariadení č. 2866/98 by v dôsledku dalo výsledok 15,244 eura, čo po zaokrúhlení na najbližší cent, ako je stanovené v článku 5 nariadenia č. 1103/97, dáva konečný výsledok 15,24 eura.

18. Otázkou je teda, či členský štát môže, v rovnakom okamihu a v rovnakom právnom nástroji, ktorým nahradil v eurách príslušnú sumu zodpovedajúcu poplatku, použitím oficiálneho prepočítacieho koeficientu a pravidiel Spoločenstva pre zaokrúhľovanie úplne voľne pristúpiť k zvýšeniu tohto poplatku o takmer 5% s tým, že sumu 15,24 eura zaokrúhli na euro nahor, teda na 16 eur.

19. Súdny dvor mal v rozsudku Verbraucher‑Zentrale Hamburg( ) možnosť zaoberať sa problémom prepočítania na eurá a zaokrúhľovania súm uvedených predtým v národných menách. V tejto veci išlo o prepočítanie na eurá a zaokrúhľovanie niektorých cien telefonických hovorov za minútu vyjadrených v nemeckých markách vykonávané spoločnosťou prevádzkujúcou sieť mobilných telefónov.

20. Súdny dvor veľmi jednoznačne pripomenul ciele nariadenia č. 1103/97 a základné zásady, na ktorých je postavené.( ) Osobitne cieľ zaručenia právnej istoty a transparentnosti pre hospodárske subjekty pri prechode na jednotnú menu je zaručený zásadou kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov, ako aj cieľom neutrality prechodu súm uvedených v právnych nástrojoch v národných menách na euro. Presne na základe dôvery v tieto dôvody Súdny dvor rozhodol, že aj keď hospodársky subjekt je oprávnený takúto sadzbu, akou je cena za minútu, podľa nariadenia č. 1103/97, prepočítať na eurá a zaokrúhliť jednostranne na najbližší cent, uvedená prax zaokrúhľovania musí dodržiavať zásadu kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov zaručených v článku 3 tohto nariadenia, ako aj cieľ neutrality prechodu na euro sledovaný týmto nariadením. V dôsledku toho, podľa Súdneho dvora, nemôže takáto zaokrúhľovacia prax mať reálny dopad na cenu, ktorú má v skutočnosti zaplatiť spotrebiteľ.( )

21. Navzdory zrejmým rozdielom medzi situáciami v tejto veci a vo vyššie citovanej veci Verbraucher‑Zentrale Hamburg zásady a ciele stanovené Súdnym dvorom ako určujúce pre výklad nariadenia č. 1103/97 v kontexte už citovanej veci Verbraucher‑Zentrale Hamburg zostávajú platné aj v kontexte tejto veci.

22. Prepočítanie sumy uvedenej v národnej menovej jednotke na eurá zakladá vždy určité riziko odchýlky výšky príslušnej sumy pred a po tomto prepočítaní. Z nariadenia č. 1103/97 a najmä z jeho článku 5 však vyplýva, že na účely dodržania požiadaviek kontinuity právnych nástrojov a neutrality prechodu na euro najvyššia tolerovaná nepresnosť v tomto prepočítaní je 0,005 eura. Ako Súdny dvor zdôraznil v už citovanom rozsudku Verbraucher‑Zentrale Hamburg, cieľ neutrality prechodu na euro ukladá, aby pravidlá prepočítania prijaté v nariadení č. 1103/97 zaručili „vysokú mieru presnosti“.( ) Táto vysoká úroveň presnosti pri zaokrúhľovaní súm po ich prepočítaní na eurá uložená týmto nariadením je okrem toho minimálnou požiadavkou.( ) Okrem toho je zrejmé, že v prípade prepočítania na eurá a zaokrúhľovania sumy uskutočneného hospodárskym subjektom v prospech hospodárskych subjektov, ktoré musia zaplatiť túto sumu, nariadenie č. 1103/97 nebráni tomu, aby úroveň presnosti na najbližší cent nebola dodržaná. Na rozdiel od zvýšení pozorované zníženia súm, ktoré majú byť zaplatené alebo zaúčtované pri ich prepočítaní na eurá, nie sú samozrejme v rozpore s požiadavkami právnej istoty a dôvery pre hospodárske subjekty, a najmä pre spotrebiteľov, na ktorých sa nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 zameriavajú.

23. V prejedávanej veci francúzsky zákonodarca nariadením č. 2000‑916 pristúpil k úprave sumy poplatku z múky z 15,24 eura na euro nahor, teda na 16 eur. Takýto úkon má za následok zvýšenie sumy uvedeného poplatku, ktorý značne prekračuje mieru rozdielnosti prípustnej pravidlami Spoločenstva týkajúcich sa prepočítania na eurá. Za týchto podmienok nie je možné hovoriť o zaokrúhľovaní vykonávanom v súlade s uvedenými pravidlami Spoločenstva.

24. Podľa francúzskej vlády je členský štát predsa len oprávnený pristúpiť k takémuto zvýšeniu, ako bolo zavedené nariadením č. 2000‑916. Komisia Európskych spoločenstiev zdieľa rovnaký názor.

25. Na jednej strane francúzska vláda zastáva názor, že nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 žiadnym spôsobom nezasiahli do daňovej právomoci členských štátov a do ich oprávnenia zvyšovať sumu ich poplatkov, keď to považujú za vhodné. Členské štáty sú oprávnené pristúpiť k takýmto zvýšeniam v rovnakých právnych nástrojoch, akými uskutočnili úkony prepočítania súm týchto poplatkov na eurá.

26. Na druhej strane francúzska vláda zastáva názor, že nariadenie č. 2000-916 aplikuje úpravu súm, ktorá sa koncepčne odlišuje od prepočítania na eurá. Iba toto prepočítanie na eurá musí dodržiavať pravidlá stanovené nariadeniami č. 1103/97 a č. 974/98. Úprava súm ako úkon odlišný od prepočítania na eurá umožní francúzskemu zákonodarcovi, najmä z dôvodov čitateľnosti a zapamätateľnosti súm, pristúpiť k zvýšeniu poplatkov, ktoré boli predmetom tejto úpravy. Je to tak i v správe prezidenta republiky týkajúceho sa nariadenia č. 2000‑916, kde sa spomína, že „výsledok vypočítaný na základe týchto (nariadení č. 1103/97 a č. 974/98) bude v určitých prípadoch málo čitateľný a zapamätateľný, čo môže mať za následok ťažšiu uplatniteľnosť predpisov, v ktorých sa takýto menový odkaz nachádza“. Okrem toho vyzdvihuje, že „na zachovanie zrozumiteľnosti právnych predpisov, a teda na uľahčenie ich riadneho uplatnenia, sa zdá nevyhnutné stanoviť peňažné sumy uvedené v niektorých predpisoch v hodnote vyjadrenej v eurách bez desatinných miest alebo vo významnejšej hodnote“. Rovnako pre zachovanie čitateľnosti textov tá istá správa stanovuje, že sa zmenia iba peňažné sumy, ktoré len ťažko môžu byť upravené na hodnoty s dvoma desatinnými miestami. Podľa francúzskej vlády takýto úkon úpravy nie je predmetom vyššie uvedených nariadení Spoločenstva. Tieto nariadenia nebránia tomu, aby členské štáty pristúpili k úpravám súm pri prechode na euro, akou je úprava použitá na poplatok z múky, ktorá viedla k výraznému zvýšeniu súm tohto poplatku.

27. Pojem úprava súm, ktorý francúzska vláda odlišuje od prepočítania na eurá (ktoré je jediné upravené nariadeniami č. 1103/97 a č. 974/98), hrá hlavnú úlohu v jej argumentácii. Okolnosť, že nariadenie č. 2000‑916 upravuje sumy poplatkov, a najmä sumu poplatku z múky, a že takýto úkon úpravy nie je upravený týmito nariadeniami, zaručuje podľa francúzskej vlády absenciu akejkoľvek nezlučiteľnosti s týmito nariadeniami.

28. Súhlasím s francúzskou vládou a Komisiou v tom, že štáty účastniace sa na eure sú oprávnené upraviť sumy svojich poplatkov, najmä z dôvodov čitateľnosti, a že sú iste oprávnené rozhodnúť o ich zvýšení, keď to považujú za vhodné. Členské štáty si zachovávajú široké právomoci v daňovej oblasti,( ) najmä vrátane právomoci zvýšiť parafiškálny poplatok, akým je aj poplatok v prejednávanej veci. Musia však vykonávať daňové právomoci pri dodržaní práva Spoločenstva.( ) Niet pochýb, že, nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 nezasahujú do oprávnení verejných orgánov stanoviť novú vyššiu sumu pre poplatok, akým je poplatok v prejednávanej veci.( )

29. Nariadením č. 2000‑916 chcel francúzsky zákonodarca výslovne pristúpiť k použitiu nariadení Spoločenstva pri prepočítaní súm uvedených vo francúzskych frankoch na eurá. Takýto cieľ vyplýva jasne a predovšetkým z článku 1 tohto nariadenia. Tento článok totiž uvádza, že „v súlade s článkom 14 nariadenia [č. 974/98]…, sumy uvedené vo frankoch, ktoré sa nachádzajú v právnych predpisoch…, sú od 1. januára 2002 nahradené sumami v eurách na základe oficiálneho koeficientu a pravidiel zaokrúhľovania Spoločenstva“.( ) Je zjavné, že toto nariadenie usiluje, podľa jeho vlastného znenia, o nahradenie súm, ktoré boli predtým uvedené vo francúzskych frankoch v niektorých právnych predpisoch sumami v eurách použitím oficiálneho koeficientu pre prepočítanie a nariadení č. 1103/97 a č. 974/98.

30. Stanovená suma poplatku z múky v prílohe IV nariadenia č. 2000‑916 na 16 eur po zavedení eura je výsledkom simultánneho úkonu prepočítania na eurá (na základe oficiálneho koeficientu a pravidiel zaokrúhľovania Spoločenstva) na jednej strane a úpravy so zvýšením na strane druhej. Článok 2 nariadenia č. 2000‑916 predpokladá, že v rovnakom právnom nástroji je uskutočnená simultánne takáto úprava, ako aj prepočítanie na eurá a zaokrúhľovanie podľa pravidiel Spoločenstva, keď stanovuje, že „pre uľahčenie použitia právnych predpisov, ustanovenia kapitol II až IV majú za cieľ upraviť niektoré sumy na eurá vyplývajúce z pravidiel prepočtu [Spoločenstva] uvedených v prvom článku“.

31. Ťažkosť v prejednávanej veci vyplýva presne zo simultánnej povahy prepočtu súm poplatku z múky na eurá a úpravy so zvýšením prepočítaných súm, ktoré boli zavedené nariadením č. 2000‑916.

32. Nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 nebránia tomu, aby v rovnakom právnom nástroji bolo vykonané prepočítanie súm na eurá a úprava so zvýšením tých istých súm. V dôsledku zastávam názor, že nariadenia Spoločenstva nebránia tomu, aby členský štát bol oprávnený k prepočítaniu na eurá a k zvýšeniu sumy poplatku presne v rovnaký okamih a v rovnakom právnom nástroji.

33. Skutočnosť, že sa tento členský štát rozhodne použiť nariadenia Spoločenstva týkajúce sa prepočítania a zaokrúhľovania na účely prevedenia sumy poplatku na eurá a súčasne zvýšiť tento poplatok, vyžaduje, aby pri výkone svojej právomoci dodržiaval niektoré požiadavky, ktoré vyplývajú z vykonávaného použitia a súčasne z týchto nariadení Spoločenstva.

34. Je potrebné pripomenúť, že suma poplatku v prejednávanej veci predstavuje zjavne stálu „podmienk[u]“ „právneho nástroja“ v zmysle článku 3 nariadenia č. 1103/97. Ide o sumu, ktorá pri prechode na euro musí byť nevyhnutne predmetom prepočítania. Použitím oficiálneho koeficientu a pravidiel Spoločenstva môže takéto prepočítanie viesť iba k výsledku 15,24 eura. Nezdieľam teda v tomto ohľade názor Komisie, podľa ktorého nariadenia č. 1103/97 a č. 974/98 stanovujú pravidlá, ktoré je potrebné dodržať pri prepočítaní národnej meny na eurá iba v prípade, keď sa predpokladá, že vyjadrené hodnoty ostanú konštantné, čo nie je prípad sumy parafiškálneho poplatku z múky, akým je parafiškálny poplatok v prejednávanej veci, ktorý môže byť jednoducho zmenený rozhodnutím verejných orgánov. Ani znenie, ani cieľ týchto nariadení neumožňuje tvrdenie, že ich použitie musí byť vylúčené v prípade súm, akou je suma poplatku z múky, alebo ešte niektorých cien, ktoré tiež podliehajú viac alebo menej častým zmenám.

35. Pravidlá stanovené nariadením č. 1103/97, založené na zásade kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov a na cieli neutrality prechodu na euro, môžu byť použité na sumu, akou je poplatok z múky v prejednávanej veci. Tieto pravidlá, ktoré sú zamerané na zaručenie vysokej úrovne presnosti, nepripúšťajú ani podľa ich znenia, ani podľa ich účelu žiadne zaokrúhľovanie na euro nahor, ako to, ktoré sa stalo v prejednávanej veci a ktoré obsahuje významné zvýšenie tohto poplatku o takmer 5 %.

36. „Podmienk[ou]“ v právnom texte je v prejednávanej veci suma poplatku z múky, podriadená zásade kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov stanovených v článku 3 nariadenia č. 1103/97, podľa ktorého „zavedenie eura nemá za následok zmenu akejkoľvek podmienky právneho nástroja“. Pritom zásada kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov a cieľ neutrality prechodu na euro tiež podľa môjho názoru ukladá, aby hospodárske subjekty neboli uvedené v omyl, že zavedenie eura je príčinou zvýšenia poplatku z múky. Nestačí, že zavedenie eura nie je v praxi priamo zodpovedné za zvýšenie tohto poplatku. Je potrebné, aby to bolo ľahko postrehnuteľné hospodárskymi subjektmi.

37. Zásada kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov nastolená v článku 3 nariadenia č. 1103/97 sa má teda vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť transparentnosti pre hospodárske subjekty pri uskutočňovaní úkonov prepočítania konštantných súm právnych nástrojov na eurá súčasne s ich zvyšovaním. Odôvodnenie č. 7 nariadenia č. 1103/97 výslovne odkazuje na túto požiadavku transparentnosti, ktorá vyplýva tiež z vysokej úrovne presnosti pri prepočítaní, čo zahŕňa súčasne neodvolateľné koeficienty pre prepočítanie na euro obsahujúce šesť platných číslic stanovených nariadením č. 2866/98 a pravidlá pre prepočítanie na eurá a pre presné zaokrúhľovanie stanovené nariadením č. 1103/97.( ) Takáto povinnosť transparentnosti je ukladaná členským štátom, najmä keď rozhodujú v rovnakom právnom nástroji o prepočítaní sumy poplatku na eurá podľa pravidiel Spoločenstva v predmete, akým je suma v prejednávanej veci, a súčasne o úprave tejto sumy so zavedením zvýšenia.

38. Inak povedané, nariadenie č. 1103/97 požaduje, že pokiaľ sa členský štát rozhodne zvýšiť poplatok v rovnakom okamihu a v rovnakom právnom nástroji, ktorý vedie k nahradeniu sumy tohto poplatku podľa pravidiel Spoločenstva pre prepočítanie, hospodárske subjekty môžu jednoducho rozlíšiť, čo vytvára na jednej strane výsledok úkonu prepočítania na eurá pri prechode na jednotnú menu a na druhej strane výsledok zvrchovaného rozhodnutia tohto štátu upraviť a zvýšiť sumu tohto poplatku. Ide o požiadavku ochrany transparentnosti pre hospodárske subjekty – ktorá je hodnotou výslovne uznanou normotvorcom Spoločenstva v odôvodnení č. 7 nariadenia č. 1103/97 – medzi dvoma rozdielnymi skutočnosťami: prepočítanie sumy poplatku z múky na eurá na strane jednej a zvýšenie tohto poplatku na strane druhej. Táto transparentnosť je tiež potrebná na účely správneho pochopenia rozdelenia politických zodpovedností Spoločenstva a členských štátov v očiach európskeho občana. Členský štát nemôže presunúť politické náklady viazané na zvýšenie poplatku na Spoločenstvo tým, že pristúpi k tomuto zvýšeniu pod rúškom použitia pravidiel Spoločenstva na prepočítanie a zaokrúhľovanie. Takéto správanie taktiež ide proti duchu dobrej spolupráce a lojálnosti medzi členskými štátmi a Spoločenstvom.

39. Článok 1 nariadenia č. 2000‑916 stanovuje výslovnú súvislosť medzi novými sumami v eurách a jednoduchým prepočtom „na základe oficiálneho koeficientu a pravidiel zaokrúhľovania Spoločenstva“.( ) Ak by k zvýšeniu poplatku z múky mohlo prísť neurčitým spôsobom, to znamená, pod rúškom nahradenia sumami v eurách podľa pravidiel Spoločenstva pre prepočítanie, došlo by k porušeniu zásady kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov, ako aj cieľa neutrality prechodu na euro, ktoré sú výslovne zakotvené v článku 3 nariadenia č. 1103/97. Je potrebné pripomenúť, že zabezpečenie týchto požiadaviek kontinuity a neutrality je podstatné pre budovanie dôvery hospodárskych subjektov v euro. Takáto dôvera spočíva totiž v záruke, že prepočítanie súm na eurá pri zavedení jednotnej meny nepovedie samo osebe k zvýšeniu týchto súm.

40. Ak by členský štát mal právo v rovnakom okamihu, v akom pristupuje k prepočítaniu súm svojich poplatkov na eurá podľa pravidiel Spoločenstva v tejto oblasti, zaviesť bez rozdielu zvýšenia týchto súm, pravidlá stanovené nariadeniami č. 1103/97 a č. 974/98, ktoré vyžadujú vysokú úroveň presnosti, by pre členské štáty boli v konečnom dôsledku iba nepovinnými pravidlami. Nariadenia Spoločenstva týkajúce sa prepočítania a zaokrúhľovania súm na eurá teda nie sú pritom použiteľné iba na súkromné subjekty. Členské štáty sú taktiež podriadené týmto pravidlám Spoločenstva, keď pristupujú k prepočítaniu súm ich poplatkov na eurá, ako je poplatok z múky v prejednávanej veci. Skutočnosť, že členský štát je taktiež oprávnený zvýšiť tieto sumy, rovnako ako je hospodársky subjekt oprávnený zvýšiť ceny tovarov alebo služieb, ktoré ponúka na trhu, nemá za následok, že bude povinný v menšej miere dodržiavať pravidlá Spoločenstva týkajúce sa prepočítania súm na eurá.

41. Tento záver je presne potvrdený správami, ktorých sa dovolávala Komisia na pojednávaní, podľa ktorých „voľba uskutočnená verejným sektorom má na základe jeho významu v ekonomike hodnotupríkladu. Väčšina správnych orgánov hodlá ísť príkladom organizovaním prechodu ich sadzieb celkovo neutrálnych alebo v prospech občanov na euro a vyhýbať sa pristúpeniu k zvyšovaniu počas obdobia výkyvu“.( ) Rovnako podľa iného oznámenia, taktiež uvedeného Komisiou na pojednávaní, „verejnosť sa čím ďalej, tým viac obáva zneužívania pri výkyve cien a v tejto veci boli vo viacerých štátoch podané sťažnosti týkajúce sa tak verejného, ako aj súkromného sektora. Členské štáty sa zaviazali k neutralite úkonov prepočítania verejných sadzieb alebo k tomu, že prepočítanie sa bude celkovo vykonávať v prospech občanov“.( )

42. Podľa francúzskej vlády a Komisie francúzsky zákonodarca mal dodržať zásadu kontinuity podmienok právnych nástrojov a cieľ neutrality prechodu na euro z dôvodu, že bral ohľad na celkovú neutralitu. Nepochybne podľa Komisie táto neutralita umožňuje členskému štátu, pokiaľ ide o rôzne sumy sadzieb alebo poplatkov uvedených v rovnakom právnom nástroji, zvýšiť niektoré z týchto súm z 15,24 eura na 16 eur a znížiť iné sumy z 15,24 eura na 15 eur.( ) Celkovo takáto nejasná a nepresná neutralita otvára dvere rôznym druhom strategických volieb, pokiaľ ide o sumy, ktoré majú byť zvýšené alebo znížené. Je vzdialená vysokej úrovni presnosti pri prepočítaní na euro vyžadované normotvorcom Spoločenstva, ako aj zásadou kontinuity ustanovení právnych nástrojov a cieľa neutrality prechodu na euro, ktoré majú výslovné posvätenie v nariadení č. 1103/97. Suma zodpovedajúca poplatku z múky je sama osebe „podmienk[ou]“ právneho nástroja rozdielneho od iných súm iných poplatkov rovnako uvedených v tom istom nástroji. Hospodárske subjekty, ktoré musia niesť zvýšenie poplatku z múky nie sú tie, ktoré majú prospech z prípadných znížení iných poplatkov, ktoré boli tiež predmetom prepočítania na eurá rovnakým právnym nástrojom. Suma poplatku z múky podlieha sama sebe a nie celkovo spolu so sumami iných poplatkov, ktoré boli tiež predmetom prepočítaní na eurá podľa nariadenia č. 2000‑916, požiadavkám kontinuity a neutrality.

43. Pre hospodárske subjekty, zvlášť v členských štátoch, ktoré sa rozhodujú o prípadnom pristúpení k jednotnej mene, by pripustenie, že členský štát môže vykonať prepočítanie súm niektorých svojich sadzieb alebo poplatkov na eurá a pristúpiť k ich zvýšeniu pod rúškom prepočítania, mohlo negatívne ovplyvniť ich dôveru v zavedenie jednotnej meny. Zavedenie eura by bolo v očiach hospodárskych subjektov považované za príčinu zvýšenia poplatkov, pričom takéto zvýšenie musí byť výlučne pripočítané orgánom členských štátov, ktoré sú jediné oprávnené rozhodnúť o takomto zvýšení.

44. Zásada kontinuity zmlúv a ďalších právnych nástrojov a cieľa neutrality prechodu na euro vzhľadom na sumy, ktoré musia byť prepočítané, vyžaduje ako dôsledok, aby úprava so zvýšením sumy takéhoto poplatku, ako je v uvedenej veci, pokiaľ prebieha v rovnakom okamihu ako prepočítanie tejto sumy na eurá a v rovnakom právnom nástroji, bola vykonaná v úplnej transparentnosti pre hospodárske subjekty. Z toho vyplýva, že ak zvýšenie sumy poplatku prebieha v rovnakom čase ako prepočítanie tejto sumy na eurá, právny predpis, ktorý vykonáva takýto simultánny úkon prepočítania a zvýšenia, musí rozlišovať výslovným a transparentným spôsobom pre každú sumu, ktorá bola súčasne podrobená takémuto prepočítaniu a takémuto zvýšeniu, čo tvorí výsledok prepočítania na eurá a čo tvorí výsledok rozhodnutia verejných orgánov zvýšiť sumu tohto poplatku. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, s prihliadnutím na predchádzajúce úvahy, či takáto transparentnosť bola zaistená nariadením č. 2000‑916, pokiaľ ide konkrétne o prepočítanie na eurá a zvýšenie poplatku z múky.

III – Návrh

45. S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy zastávam názor, že Súdny dvor by mal odpovedať na otázku položenú tribunal de grande instance de Brive‑la‑Gaillarde takto:

Nariadenie (ES) č. 1103/97 Rady zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ úprava so zvýšením sumy parafiškálneho poplatku z múky, akým je poplatok uložený na množstvá múky, krupice a krúp z mäkkej pšenice dodávaných alebo spracovávaných na ľudskú spotrebu, prebehla v rovnakom čase ako prepočítanie sumy tohto poplatku na eurá, právny predpis, ktorý zavádza simultánny úkon prepočítania a zvýšenia, musí rozlišovať, výslovným a transparentným spôsobom pre každú sumu, ktorá bola súčasne podrobená takémuto prepočítaniu a takémuto zvýšeniu, čo tvorí výsledok prepočítania na eurá a čo tvorí výsledok rozhodnutia verejných orgánov zvýšiť sumu tohto poplatku. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či takáto transparentnosť bola zaručená nariadením č. 2000‑916 z 19. septembra 2000 o úprave hodnôt niektorých súm vyjadrených v právnych predpisoch vo frankoch na eurá, a to pokiaľ ide konkrétne o prepočítanie na eurá a zvýšenie poplatku z múky, ktorý je predmetom prejednávanej veci.