ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
44

Vzhľadom na to, že z dôvodu prísnejšieho dôkazného štandardu uplatneného Všeobecným súdom by bolo prakticky nemožné, aby Komisia preukázala účasť štátnych prostriedkov a pripísateľnosť opatrení prijatých systémami ochrany vkladov štátu, pokiaľ sa skladajú zo súkromných bánk, tieto systémy by mohli neustále prijímať „alternatívne opatrenia“ v zmysle článku 11 ods. 3 smernice 2014/49 bez toho, aby sa musel začať postup riešenia krízových situácií uvedený v článku 32 smernice 2014/49. V dôsledku toho by napadnutý rozsudok umožnil členským štátom a bankám obchádzať alebo v každom prípade oslabiť účinky právnej úpravy v oblasti bankovej únie.
9

Prvá časť KN obsahuje oddiel I venovaný všeobecným pravidlám, ktorého časť A s názvom „Všeobecné pravidlá na interpretáciu [KN]“ stanovuje: „Zatrieďovanie tovaru do [KN] sa riadi nasledujúcimi zásadami: 1. Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam alebo kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení. … 3. Ak má byť tovar podľa pravidla 2 b) alebo z nejakých iných dôvodov prima facie zatriedený do dvoch alebo viacerých položiek, zatriedenie sa vykoná takto: a) položka s najšpecifickejším opisom musí mať prednosť pred položkami so všeobecnejším opisom. Ak sa však dve alebo viac položiek, a to každá z nich, vzťahuje na časť materiálov alebo látok, ktoré tvoria zmiešaný alebo zložený výrobok alebo len na časť výrobkov zo súpravy dodávanej na predaj v malom, tieto položky sa považujú vo vzťahu k týmto výrobkom za rovnako špecifické, aj ak jedna z nich obsahuje úplnejší alebo presnejší opis tovaru; … c) ak sa tovar nemôže zatriediť podľa pravidla 3 a) alebo b), zatriedi sa do poslednej položky v numerickom poradí položiek, ktoré prichádzajú do úvahy. … 6. Na právne účely sa zatriedenie tovaru do podpoložiek položky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis podľa vyššie uvedených pravidiel pod podmienkou, že porovnateľné sú len podpoložky rovnakej úrovne. Na účely tohto pravidla sa tiež používajú poznámky k triedam a kapitolám, ak kontext nevyžaduje inak.“
22

Na to, aby rozdielne zaobchádzanie so spoločnosťami v závislosti od miesta ich sídla bolo zlučiteľné so slobodou usadiť sa, je nevyhnutné, aby sa týkalo situácií, ktoré nie sú objektívne porovnateľné, pričom porovnateľnosť cezhraničnej a vnútroštátnej situácie treba preskúmať vzhľadom na cieľ sledovaný dotknutými vnútroštátnymi ustanoveniami, alebo aby bolo toto rozdielne zaobchádzanie odôvodnené naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu (rozsudky z 1. apríla 2014, Felixstowe Dock and Railway Company a i., C‑80/12, EU:C:2014:200, bod 25, ako aj z 22. februára 2018, X a X, C‑398/16 a C‑399/16, EU:C:2018:110, bod 32).
12

Článok 5 pokynov OLAF‑u svojim zamestnancom o vyšetrovacích postupoch v znení účinnom v čase skutkových okolností (ďalej len „pokyny OLAF‑u“) stanovoval: „1. Útvar ‚Vyšetrovanie – Výber a preskúmanie‘ môže prípadne kontaktovať dotknutý zdroj a inštitúciu, orgán, úrad alebo agentúru Únie s cieľom získať bližšie vysvetlenia a dokumenty týkajúce sa pôvodných informácií. Môže tiež nahliadať do databáz a iných zdrojov, ktoré má OLAF k dispozícii. Ak sa ukáže, že v súvislosti s postupom výberu je potrebné zhromaždiť doplňujúce informácie, útvar ‚Vyšetrovanie – Výber a preskúmanie‘ môže okrem iných použiť tieto prostriedky: a) zhromažďovanie dokumentov a informácií; b) získavanie informácií v rámci operatívnych stretnutí; c) zhromažďovanie svedectiev každej osoby, ktorá môže poskytnúť relevantné informácie; d) vykonávanie výjazdov do členských štátov s cieľom získať informácie. 2. Ak je zdrojom oznamovateľ, útvar ‚Vyšetrovanie – Výber a preskúmanie‘ ho informuje do 60 dní o dobe potrebnej na prijatie vhodných opatrení. 3. Stanovisko týkajúce sa začatia vyšetrovania alebo spisu týkajúceho sa koordinácie vychádza z toho, či sa na informácie vzťahuje právomoc OLAF‑u, či postačujú na odôvodnenie začatia vyšetrovania alebo vytvorenia spisu týkajúceho sa koordinácie a či sa na vec vzťahujú priority politiky v oblasti vyšetrovania stanovené generálnym riaditeľom. 4. Pri určení, či je daná právomoc OLAF‑u, sa zohľadňujú príslušné nariadenia, rozhodnutia a medziinštitucionálne dohody Únie, ako aj iné právne nástroje týkajúce sa ochrany finančných záujmov Únie a iných záujmov Únie. Pri určovaní, či informácie postačujú na začatie vyšetrovania alebo vytvorenie spisu týkajúceho sa koordinácie, sa zohľadňuje spoľahlivosť zdroja a dôveryhodnosť tvrdení. Okrem toho sa na odôvodnenie začatia vyšetrovania alebo vytvorenie spisu týkajúceho sa koordinácie zohľadňujú všetky informácie získané počas postupu výberu. Priority politiky v oblasti vyšetrovania stanovujú kritériá, ktoré sa musia uplatniť pri určovaní, či sa na informácie vzťahuje uznaná priorita vyšetrovania. 5. Útvar ‚Vyšetrovanie – Výber a preskúmanie‘ informuje generálneho riaditeľa o začatí konania alebo odmietnutí veci do dvoch mesiacov od zaznamenania získaných informácií.“
47

Ak by však aj overenie, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, odhalilo, že predmetom konania vedeného Protimonopolným úradom a rozhodnutia, ktoré bolo na jeho konci prijaté, sú rovnaké protisúťažné postupy, ktorých sa dopustila ST na tých istých tovarových a geografických trhoch počas toho istého obdobia, ako sú tie, ktorých sa týka rozhodnutie Komisie, čiže podmienka „idem“ by bola splnená, zásada ne bis in idem by sa napriek tomu neuplatnila, pretože by nebola splnená podmienka „bis“. V takomto prípade, ako bolo uvedené v bode 30 tohto rozsudku, by mal byť totiž prijatý záver, že Protimonopolný úrad stratil svoju právomoc uplatniť článok 102 ZFEÚ na základe článku 11 ods. 6 prvej vety nariadenia č. 1/2003.
19

V tejto súvislosti spresňuje, že z francúzsko‑talianskej, francúzsko‑britskej a francúzsko‑holandskej zmluvy uzavretej na zamedzenie dvojitého zdanenia vyplýva, že ak spoločnosť podliehajúca dani z príjmov právnických osôb vo Francúzsku prijme dividendy od spoločnosti so sídlom v inom štáte, ktorý je zmluvnou stranou jednej z týchto zmlúv, podliehajúce zrážkovej dani v tomto štáte, Francúzska republika má právomoc zdaniť tieto dividendy u prvej uvedenej spoločnosti. Táto spoločnosť má však podľa neho nárok na daňovú úľavu odpočítateľnú od dane z príjmov právnických osôb, pokiaľ výška tejto daňovej úľavy nepresiahne sumu zodpovedajúcej francúzskej dani z týchto príjmov. V tejto súvislosti uvedený súd vysvetľuje, že vzhľadom na to, že dotknutá zmluva o zamedzení dvojitého zdanenia neobsahuje žiadne ustanovenie v opačnom zmysle, podľa francúzskeho práva sa maximálna výška uvedenej daňovej úľavy musí stanoviť uplatnením všetkých ustanovení Všeobecného daňového zákonníka, ktoré sa týkajú dane z príjmov právnických osôb, vrátane ustanovení jeho článku 39 ods. 1, ktoré sa uplatňujú na základe článku 209 bodu I prvého odseku. Z toho podľa vnútroštátneho súdu vyplýva, že ak to nie je vylúčené osobitnými ustanoveniami, maximálna výška daňovej úľavy sa musí určiť tak, že od sumy vyplácaných dividend sa pred akoukoľvek zrážkovou daňou odpočítajú oprávnené náklady týkajúce sa týchto dividend. Takýmito nákladmi sú podľa neho len tie, ktoré sú vynaložené z dôvodu nadobudnutia, držby alebo prevodu cenných papierov vedúcich k vyplateniu dividend, priamo súvisia s týmto vyplatením a ich protihodnotou nie je zvýšenie majetku.
10

Komisia v spornom rozhodnutí konštatovala, že v období od 3. októbra 2003 do 16. mája 2007 sa Pometon priamo alebo prostredníctvom svojich zástupcov či zástupcov dvoch zo svojich dcérskych spoločností – Pometon España SA a Pometon Deutschland GmbH – zúčastňovala na karteli spočívajúcom v dohodách alebo zosúladených postupoch so štyrmi ďalšími podnikmi – konkrétne s americkou skupinou Ervin Industries Inc. (ďalej len „Ervin“), so spoločnosťou Winoa, ako aj s dvomi nemeckými spoločnosťami MTS GmbH a Würth GmbH, ktorého hlavným cieľom bola koordinácia cien brúsiv v celom Európskom hospodárskom priestore (EHP).
16

Znenie § 86 ods. 10b bodu 2 písm. b) zákona o DPH vychádza z legislatívnej zmeny, ktorá nadobudla účinnosť 1. januára 2017. V dôsledku tejto zmeny bolo do tohto ustanovenia vložené slovné spojenie „a to do troch mesiacov od uplynutia mesiaca, v ktorom vznikla daňová povinnosť týkajúca sa nadobudnutého tovaru“. Pred týmto dátumom uvedené ustanovenie nestanovovalo žiadnu lehotu. Touto zmenou bol odsek 10i doplnený do § 86 tohto zákona.
18

V nesúhlasnom stanovisku však sudca Court of Appeal (England & Wales) [Odvolací súd (Anglicko a Wales)] uviedol, že má pochybnosti, pokiaľ ide o posúdenie, podľa ktorého hotel nenesie podľa anglického práva zodpovednosť za znásilnenie, ktorého sa dopustil uniformovaný zamestnanec, ktorý bol navonok prezentovaný ako spoľahlivý zamestnanec. Konštatoval, že podľa tohto anglického práva osoba, ktorej vznikne zmluvná zodpovednosť, zostáva osobne zodpovedná za splnenie zmluvy aj v prípade, že toto splnenie je zabezpečené prostredníctvom tretích osôb. Pokiaľ ide o smernicu 90/314, uviedol, že cieľom tejto smernice a nariadenia z roku 1992 je predovšetkým umožniť dovolenkárovi, ktorého cesta bola zmarená, uplatniť voči druhej zmluvnej strane prostriedok nápravy. Podľa jeho názoru je potrebné ponechať na organizátorovi cestovných služieb, aby dôsledky súvisiace s cestou, ktorá bola zmarená, vyriešil so svojimi vlastnými zmluvnými partnermi, ktorí môžu následne v rámci ďalšej postupnosti vyriešiť problémy buď so svojimi vlastnými zamestnancami alebo so svojimi subdodávateľmi. Okrem iného uvedený sudca tvrdil, že nič neodôvodňuje záver, že v prípade subdodávateľa alebo zamestnanca by sa mal pojem dodávateľ obmedzovať na dotknutý hotel. Dodal, že niet žiadnych pochybností o tom, že niektorí zamestnanci by sa mali považovať za dodávateľov.
24

Navyše vzhľadom na to, že v návrhu na začatie prejudiciálneho konania nie je uvedená žiadna skutočnosť, ktorá by mohla viesť k tomu, že by takáto operácia spadala do pôsobnosti článku 64 ZFEÚ, nie je v prejednávanej veci potrebné preskúmať predmetnú otázku s ohľadom na ustanovenia tohto článku.
53

Ak by sa ustanovenia smernice 2003/88 týkajúce sa minimálneho času denného odpočinku mali vykladať tak, že sa samostatne uplatňujú na každú pracovnú zmluvu uzatvorenú pracovníkom s tým istým zamestnávateľom, tohto pracovníka by to viedlo k možnosti nátlaku zo strany zamestnávateľa, ktorého cieľom by bolo rozdeliť jeho pracovný čas na viacero zmlúv, čo by mohlo tieto ustanovenia zbaviť ich potrebného účinku.
73

Dosiahnutie týchto cieľov by bolo ohrozené, ak by vykonávajúci štát mohol odmietnuť odovzdanie vyžiadanej osoby za predpokladu, že súdy vydávajúceho členského štátu uznali a súhlasili s výkonom rozsudku vydaného súdom iného štátu, ktorým bola táto osoba odsúdená na trest odňatia slobody za trestný čin spáchaný na území tohto posledného uvedeného štátu. Takéto odmietnutie by totiž nielenže mohlo oddialiť výkon trestu, ale tiež by mohlo viesť k beztrestnosti vyžiadanej osoby.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Daňová a colná správa, Spojené kráľovstvo) a spoločnosťou Wellcome Trust Ltd (ďalej len „WTL“) vo veci vrátenia dane z pridanej hodnoty (DPH) odvedenej v súvislosti so službami, ktoré poskytli investiční manažéri usadení mimo Únie.
13

Článok 18, prvý a štvrtý odsek, zákona č. 300 z 20. mája 1970, v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci samej, stanovuje: „Súd v rozhodnutí, ktorým vyhlásil za neplatné prepustenie, ktoré bolo uznané za diskriminačné…, pretože ho možno spojiť s inými prípadmi neplatnosti upravenými zákonom, alebo sa zakladá na nezákonnom rozhodujúcom dôvode podľa článku 1345 Občianskeho zákonníka, nariadi zamestnávateľovi… opätovné zamestnanie pracovníka na pracovisku bez ohľadu na formálny dôvod výpovede a na počet zamestnancov zamestnaných zamestnávateľom… Ak bolo nariadené opätovné zamestnanie, pracovný pomer sa považuje za ukončený, ak zamestnanec nenastúpi späť na svoje pracovné miesto do tridsiatich dní po tom, čo ho k tomu zamestnávateľ vyzval, pokiaľ nepožiadal o náhradu škody uvedenú v treťom odseku tohto článku. Režim uvedený v tomto článku sa vzťahuje aj na prepustenie, ktoré bolo vyhlásené za neplatné z dôvodu, že bolo uskutočnené ústne. … Ak súd konštatuje, že objektívne odôvodnenie alebo opodstatnený dôvod, ktorý uviedol zamestnávateľ, nespĺňa náležitosti, zruší prepustenie a uloží zamestnávateľovi povinnosť opätovne zamestnať pracovníka na jeho pracovné miesto v zmysle prvého odseku a zaplatiť mu náhradu škody zodpovedajúcu poslednej plnej skutočnej odmene vypočítanej odo dňa prepustenia až do dňa skutočného opätovného nastúpenia do zamestnania po odpočítaní toho, čo pracovník dostal za výkon iných pracovných činností počas obdobia, keď pre zamestnávateľa nepracoval, ako aj sumy, ktorú zamestnanec mohol získať, keby si s náležitou starostlivosťou hľadal zamestnanie. … Zamestnávateľ je tiež povinný zaplatiť príspevky do systému sociálneho zabezpečenia odo dňa prepustenia až do dňa skutočného opätovného nástupu do zamestnania spolu s bežnými úrokmi bez sankcií v prípade neuhradenia alebo omeškania s platením poistného, ktorého suma sa rovná rozdielu medzi príspevkami, ktoré by boli vyberané v rámci pracovnej zmluvy prerušenej nezákonným prepustením, a príspevkami zaplatenými za pracovníka v súvislosti s výkonom iných pracovných činností. …“
15

Článok 1 arrêté du secrétaire d’État auprès du Premier ministre, chargé de l’environnement et de la prévention des risques technologiques et naturels majeurs, du 17 août 1989, relatif à l’emploi des gluaux pour la capture des grives et des merles destinés à servir d’appelants dans les départements des Alpes‑de‑Haute‑Provence, des Alpes‑Maritimes, des Bouches‑du‑Rhône, du Var et de Vaucluse (výnos štátneho tajomníka predsedu vlády povereného životným prostredím a predchádzaním rozsiahlym a prírodným technologickým rizikám zo 17. augusta 1989 o používaní lepov na odchyt drozdov a drozdov čiernych slúžiacich ako návnada v departementoch Alpes‑Haute‑Provence, Alpes‑Maritimes, Bouches‑du‑Rhône, Var a Vaucluse (JORF z 13. septembra 1989, s. 11560, ďalej len „výnos zo 17. augusta 1989“) stanovuje: „Používanie lepov na odchyt drozdov trskotavých, čvikotavých, červenkastých a plavých, a drozdov čiernych, určených na použitie ako návnady na osobné účely, je povolené v departementoch Alpes‑de‑Haute‑Provence, Alpes‑Maritimes, Bouches‑du‑Rhône, Var a Vaucluse za nižšie uvedených prísne kontrolovaných podmienok s cieľom umožniť selektívny odchyt týchto vtákov v malom množstve, lebo neexistuje iné uspokojivé riešenie.“
41

Právo Únie teda nebráni tomu, aby progresívne zdanenie bolo založené na obrate, a to ani v prípade, že nie je určené na kompenzáciu nepriaznivých účinkov, ktoré by mohli vzniknúť v dôsledku činnosti podliehajúcej dani. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, totiž výška obratu vo všeobecnosti predstavuje neutrálne rozlišovacie kritérium a zároveň relevantný ukazovateľ platobnej schopnosti zdaniteľných osôb (pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. marca 2020, Vodafone Magyarország, C‑75/18, EU:C:2020:139, bod 50, a Tesco‑Global Áruházak, C‑323/18, EU:C:2020:140, bod 70). Zo žiadneho pravidla ani zo žiadnej zásady práva Únie, a to aj vrátane oblasti štátnej pomoci, nevyplýva, že uplatnenie progresívnych sadzieb je vyhradené len pre zdanenie zisku. Okrem toho, rovnako ako obrat, aj samotný zisk je len relatívnym ukazovateľom týkajúcim sa platobnej schopnosti. Okolnosť, že predstavuje, ako sa domnieva Komisia, relevantnejší alebo presnejší ukazovateľ než obrat, je v oblasti štátnej pomoci irelevantná, keďže cieľom práva Únie v tejto oblasti je len zrušenie selektívnych výhod, z ktorých môžu mať prospech určité podniky na úkor iných podnikov, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej situácii. To isté platí pre existenciu prípadnej situácie dvojitého ekonomického zdanenia, ktorá súvisí s kumuláciou zdanenia obratu a zdanenia zisku.
12

Z tohto dôvodu mali maďarské orgány od podnikov, ktoré mali počas obdobia odo dňa nadobudnutia účinnosti zákona o dani z reklamy príjmy z reklamy, buď do okamihu zrušenia predmetného daňového opatrenia, alebo do jeho nahradenia režimom plne zlučiteľným s právom Únie v oblasti štátnej pomoci, vymáhať sumy zodpovedajúce rozdielu jednak medzi sumou dane, ktorú by tieto podniky mali zaplatiť na základe uplatňovania referenčného systému spočívajúceho v daňovom režime s jednotnou sadzbou vo výške 5,3 %, pokiaľ by sa maďarské orgány nerozhodli pre inú sadzbu, a jednak sumou dane, ktorú už uvedené podniky zaplatili alebo mali zaplatiť. V prípade kladného rozdielu medzi týmito dvomi sumami sa má príslušná čiastka vymáhať spolu s úrokmi vypočítanými odo dňa splatnosti dane.
46

Súdny dvor spresnil, že ak by to bolo inak, daňový orgán by na základe DPH dostal vyššiu sumu, než je suma skutočne zaplatená konečným spotrebiteľom, a toto zvýšenie by znášal platiteľ dane (rozsudok z 24. októbra 1996, Elida Gibbs, C‑317/94, EU:C:1996:400, bod 31).
15

Komisia uvádza, že hoci členské štáty v zásade majú právomoc prijať určité opatrenia, ktoré nie sú stanovené v nariadení č. 1308/2013, nič to nemení na tom, že takéto opatrenia nesmú byť takej povahy, že by sa od tohto nariadenia odchyľovali alebo predstavovali jeho porušenie, resp. boli by prekážkou jeho riadneho fungovania.
(85)

Spoločnosť [VA&V] pred uložením existujúcich opatrení dovážala do Únie dotknutý výrobok, pričom bola zistená jasná zmena v štruktúre. Zistenia Komisie nepodporujú názor spoločnosti na existenciu náležitého dôvodu alebo iného ekonomického opodstatnenia, než je uloženie ciel. Preto aj keby Komisia pripustila, že to odôvodňuje skutočnosť, že praktika obchádzania bola dokončená v rámci Únie, tejto spoločnosti by sa nemohlo udeliť oslobodenie.
3

Odôvodnenie 24 nariadenia č. 1307/2013 uvádza: „Skúsenosti získané uplatňovaním režimu jednotnej platby ukázali, že niektoré jeho hlavné prvky by sa mali zachovať, a to vrátane určovania vnútroštátnych stropov, aby sa zabezpečilo, že celková úroveň podpory neprekročí súčasné rozpočtové obmedzenia. Členské štáty by tiež mali naďalej mať národnú rezervu alebo by mali mať možnosť zriadiť regionálne rezervy. Tieto národné alebo regionálne rezervy by sa mali prednostne využívať na uľahčenie účasti mladých poľnohospodárov a poľnohospodárov, ktorí začínajú vykonávať poľnohospodársku činnosť, v režime, a mali by sa môcť použiť na zohľadnenie niektorých iných osobitných situácií. Pravidlá prevodu a využívania platobných nárokov by sa mali zachovať.“
43

Po piate odvolateľke bola poskytnutá možnosť uplatniť svoje pripomienky. V súlade so znením článku 22 nariadenia č. 58/2003 odvolateľka vždy tvrdila, že ju musí vypočuť Komisia. V bodoch 1.2.6 a 1.2.7 prílohy rozhodnutia 2012/838 sa jasne neuvádza, že navrhovateľ by mal mať možnosť predložiť pripomienky. Je to však logické, keďže nie je potrebné výslovne stanoviť, čo už stanovuje článok 22 nariadenia č. 58/2003. Všeobecný súd v každom prípade sám v bode 52 napadnutého rozsudku potvrdil, že odvolateľka by mala mať možnosť vyjadriť svoje stanovisko pred prijatím sporného rozhodnutia, a to aj napriek skutočnosti, že takéto právo jej nie je výslovne stanovené v bodoch 1.2.6 a 1.2.7 prílohy rozhodnutia 2012/838.
56

Vzhľadom na to stačí konštatovať, že v prejednávanej veci dodržiavanie práva Únie nezachádza až tak ďaleko, aby ukladalo zavedenie nového právneho prostriedku, ale obmedzuje sa na to, že od vnútroštátneho súdu vyžaduje, aby odmietol uplatniť procesné pravidlo, podľa ktorého súd, na ktorý bola podaná žaloba o náhradu škody v súlade s vnútroštátnym právom, osobou, ktorá sa považuje za obeť diskriminácie, nemôže rozhodnúť o existencii tejto diskriminácie, a to len z dôvodu, že žalovaný súhlasil s tým, že žalobcovi zaplatí požadovanú náhradu škody, avšak neuznal existenciu uvedenej diskriminácie, a to z dôvodu nesúladu tohto pravidla nielen s článkami 7 a 15 smernice 2000/43, ale aj článkom 47 Charty.
V prejednávanej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že spor vo veci samej sa týka žiadosti mimovládnej organizácie Friends of the Irish Environment o prístup k informáciám o životnom prostredí, ktoré boli obsiahnuté v súdnom spise týkajúcom sa skončeného konania, pričom tento spis bol k dátumu podania tejto žiadosti v dispozícii Súdnej služby. Podľa pripomienok, ktoré Súdna služba predložila Súdnemu dvoru, je tento orgán poverený skladovaním, archiváciou a správou súdnych spisov v mene a pod dohľadom dotknutého súdu. Vnútroštátnemu súdu preto prináleží, aby s prihliadnutím na spresnenia uvedené v bodoch 30 až 40 tohto rozsudku overil, či sa uvedený orgán má považovať za „orgán verejnej moci“ v zmysle článku 2 bodu 2 prvého odseku smernice 2003/4, pretože v takom prípade by prístup k informáciám o životnom prostredí obsiahnutým v spisoch, ktoré má k dispozícii, patril do pôsobnosti tejto smernice, alebo či vzhľadom na to, že má úzke väzby s írskymi súdmi, ktoré nad ním vykonávajú kontrolu, treba dospieť k záveru, že rovnako ako tieto súdy je súdnym orgánom, v dôsledku čoho by práve naopak nepatril do pôsobnosti uvedenej smernice.
11

V odôvodneniach 2, 5 až 8 a 14 rámcového rozhodnutia 2008/675 sa uvádza: „(2) Rada 29. novembra 2000 v súlade so závermi zo zasadnutia Európskej rady v Tampere prijala program opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach…, ktorý vyžaduje, ‚aby sa prijal jeden alebo niekoľko nástrojov, ktoré ustanovia zásadu, že súd v jednom členskom štáte musí mať možnosť zohľadniť právoplatné trestné rozsudky vyhlásené súdmi v iných členských štátoch, aby mohol posúdiť trestnú minulosť páchateľa, zohľadniť recidívu a určiť druh uplatniteľného trestu a spôsob jeho vykonania‘. … (5) Mala by sa potvrdiť zásada, že členské štáty by mali odsúdeniu vyhlásenému v inom členskom štáte priznať rovnaké účinky, aké priznávajú odsúdeniu vyhlásenému ich vlastnými súdmi v súlade s vnútroštátnym právom, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátne právo tieto účinky považuje za skutkovú otázku alebo za otázku procesného alebo hmotného práva. Cieľom tohto rámcového rozhodnutia však nie je zosúladiť účinky, ktoré rôzne vnútroštátne právne predpisy priznávajú predchádzajúcim odsúdeniam, a povinnosť zohľadňovať predchádzajúce odsúdenia vyhlásené v iných členských štátoch existuje iba v takom rozsahu, v akom sa podľa vnútroštátneho práva zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia. (6) Na rozdiel od iných nástrojov cieľom tohto rámcového rozhodnutia nie je vykonávanie súdnych rozhodnutí, ktoré sa prijali v jednom členskom štáte, v inom členskom štáte, ale umožnenie priznania účinkov predchádzajúceho odsúdenia vydaného v jednom členskom štáte počas nového trestného konania v inom členskom štáte, a to v takom rozsahu, v akom sa podľa práva tohto iného členského štátu zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia. … (7) Účinky odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte by mali byť rovnocenné účinkom vnútroštátneho rozhodnutia v predsúdnom konaní, v súdnom konaní a vo vykonávacom konaní. (8) Ak sú počas trestného konania v členskom štáte dostupné informácie o predchádzajúcom odsúdení v inom členskom štáte, malo by sa čo najviac predchádzať tomu, aby sa s dotknutou osobou zaobchádzalo menej priaznivo, ako keby bolo predchádzajúce odsúdenie vnútroštátnym odsúdením. … (14) Ovplyvňovanie rozsudku alebo jeho výkonu nastáva okrem iného i v situáciách, v ktorých sa podľa vnútroštátneho práva druhého členského štátu sankcia uložená v predchádzajúcom rozsudku má zohľadňovať alebo začleňovať do inej sankcie, ktorá sa má potom skutočne vykonať, v takom rozsahu, v akom sa prvý rozsudok ešte nevykonal alebo sa jeho výkon nepreniesol do druhého členského štátu.“