ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Na podporu svojej žaloby o zrušenie Komisia uvádza štyri žalobné dôvody: Po prvé Komisia zastáva názor, že Rada nebola oprávnená konať na základe tretieho pododseku článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pretože pomoc, ktorú schválila, bola existujúcou pomocou, ktorú sa Litva zaviazala zrušiť do konca roku 2009, keď prijala primerané opatrenia navrhnuté Komisiou. Po druhé Komisia uvádza, že Rada zneužila svoju právomoc usilujúc o neutralizáciu rozhodnutia, že pomoc, ktorú Litva mohla zachovať do konca roku 2009, ale nie po uvedenom dátume, by mohla byť zachovaná do roku 2013. Po tretie napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou lojálnej spolupráce, ktorá sa uplatňuje na členské štáty a tiež na inštitúcie. Svojím rozhodnutím Rada zbavila Litvu povinnosti spolupráce s Komisiou, pokiaľ ide o primerané opatrenia týkajúce sa existujúcej pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy vo vlastníctve štátu, s ktorými Litva súhlasila v rámci spolupráce podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ. Nakoniec Komisia uvádza, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že existujú mimoriadne okolnosti, ktoré odôvodňujú prijatie schváleného opatrenia. Komisia namieta, že v rozsahu, v akom by existovali akékoľvek mimoriadne okolnosti, napadnuté rozhodnutie schvaľuje pomoc, ktorá nemôže zodpovedať týmto mimoriadnym okolnostiam, alebo v rozpore so zásadou proporcionality, ide nad rámec toho, čo by bolo potrebné na ich eliminovanie.
SK Úradný vestník Európskej únie C 113/20

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom (Spojené kráľovstvo) 8. februára 2010 — Office of Communications/The Information Commissioner

(Vec C-71/10)

2010/C 113/31

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovateľ: Office of Communications

Odporca: The Information Commissioner

Prejudiciálna otázka

Podľa smernice Rady 2003/4/ES (1), v prípade, že orgán verejnej moci má k dispozícii informácie o životnom prostredí, sprístupnenie ktorých by mohlo mať určité negatívne účinky na samostatné záujmy, na ktoré sa vzťahuje viac ako jedna výnimka [v danom prípade, záujmy verejnej bezpečnosti, ktorých sa týka článok 4 ods. 2 písm. b), a záujmy práva duševného vlastníctva, ktorých sa týka článok 4 ods. 2 písm. e)], pokiaľ by sa však každá výnimka posudzovala samostatne, nepostačovalo by to na to, aby došlo k preváženiu verejného záujmu na sprístupnení, vyžaduje táto smernica ďalšie posúdenie, v rámci ktorého sa samostatné záujmy, na ktoré sa vzťahujú obe výnimky, sčítajú a potom sa spoločne porovnajú s verejným záujmom na sprístupnení?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS (Ú. v. EÚ L 41, s. 26; Mim. vyd. 15/007, s. 375).
SK Úradný vestník Európskej únie C 113/34

Žaloba podaná 3. marca 2010 — Európska komisia/Rada Európskej únie

(Vec C-117/10)

2010/C 113/53

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Rada Európskej únie

Návrhy žalobkyne

— zrušiť rozhodnutie Rady 2010/10/ES (1) z 20. novembra 2009 o poskytnutí štátnej pomoci orgánmi Poľskej republiky na nákup poľnohospodárskej pôdy medzi 1. januárom 2010 a 31. decembrom 2013,

— zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov tohto konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Rada prijatím napadnutého rozhodnutia zvrátila rozhodnutie Komisie vyplývajúce z návrhu vhodných opatrení v bode 196 Poľnohospodárskych usmernení 2007 a z ich bezpodmienečného prijatia Poľskom, pričom tieto opatrenia ukladali Poľsku povinnosť ukončiť existujúcu schému pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy najneskôr do 31. decembra 2009. Rada totiž s odvolaním sa na mimoriadne okolnosti dovolila Poľsku, aby túto schému pomoci zachovalo až do uplynutia platnosti Poľnohospodárskych usmernení 2007, teda do 31. decembra 2013. Okolnosti, ktoré Rada uviedla ako dôvod svojho rozhodnutia zjavne nie sú mimoriadnymi okolnosťami takej povahy, aby odôvodňovali prijaté rozhodnutie a znemožnili rozhodnutie Komisie o tejto schéme pomoci. Na podporu svojej žaloby o neplatnosť Komisia uvádza štyri žalobné dôvody:

a) Po prvé sa domnieva, že Rada nemala právomoc konať na základe článku 88 ods. 2 tretieho pododseku ES, pretože o žiadosti Poľska nerozhodla v lehote troch mesiacov, ktorú stanovuje štvrtý pododsek tohto ustanovenia, a v každom prípade pomoc, ktorú schválila, bola existujúcou pomocou, k ukončeniu ktorej do konca roku 2009 sa Poľsko zaviazalo, keď prijalo vhodné opatrenia, ktoré mu navrhla Komisia.

b) Po druhé Rada zneužila svoju právomoc tým, že sa pokúsila zrušiť účinok opatrení týkajúcich sa pomoci, ktoré Poľsku umožnili zachovať schému pomoci do konca roku 2009, ale nie po tomto dátume, a povolila Poľsku zachovať túto schému až do konca roku 2013.

c) Ďalej, podľa tretieho žalobného dôvodu bolo napadnuté rozhodnutie prijaté porušením zásady lojálnej spolupráce, ktorá musí byť dodržovaná nielen medzi členskými štátmi, ale aj medzi orgánmi Únie. Rada svojím rozhodnutím zbavila Poľsko povinnosti spolupráce s Komisiou, pokiaľ ide o vhodné opatrenia prijaté týmto členským štátom vzhľadom na existujúcu pomoc na nákup poľnohospodárskej pôdy v rámci spolupráce stanovenej v článku 88 ods. 1 ES.

d) Svojím posledným žalobným dôvodom Komisia tvrdí, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia svojím konštatovaním, že existujú mimoriadne okolnosti, ktoré odôvodňujú prijatie schváleného opatrenia.

(1) Ú. v. EÚ L 4, 8.1.2010, s. 89.
SK Úradný vestník Európskej únie C 113/35

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Marknadsdomstolen (Švédsko) 8. marca 2010 — Konsumentombudsmannen (KO)/Ving Sverige AB

(Vec C-122/10)

2010/C 113/55

Jazyk konania: švédčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Marknadsdomstolen

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Konsumentombudsmannen (KO)

Žalovaný: Ving Sverige AB

Prejudiciálne otázky

1. Má sa požiadavka „tým umožňuje spotrebiteľovi uskutočniť kúpu“ uvedená v článku 2 písm. i) smernice 2005/29 (1) vykladať v tom zmysle, že výzva na kúpu existuje, ak sú dostupné informácie o propagovanom produkte a jeho cene, takže spotrebiteľ sa môže rozhodnúť, či ho kúpi, alebo sa vyžaduje, aby obchodná komunikácia tiež poskytovala skutočnú príležitosť kúpiť tento produkt (napríklad objednávkový formulár) alebo aby existoval prístup k takejto príležitosti (napríklad reklama mimo obchodných priestorov)?

2. Ak sa podľa odpovede na predchádzajúcu otázku vyžaduje existencia skutočnej príležitosti kúpiť produkt, má sa tým rozumieť, že takáto príležitosť existuje, ak obchodná komunikácia odkazuje na telefónne číslo alebo internetovú stránku, kde sa tento produkt dá objednať?

3. Má sa článok 2 písm. i) smernice 2005/29 vykladať v tom zmysle, že požiadavka týkajúca sa ceny je splnená, ak obchodná komunikácia obsahuje základnú cenu, teda najnižšiu cenu, za ktorú možno propagovaný produkt alebo kategóriu produktov kúpiť, pričom propagovaný produkt alebo kategória produktov sú dostupné v iných verziách alebo s iným obsahom za ceny, ktoré nie sú uvedené?

4. Má sa článok 2 písm. i) smernice 2005/29 vykladať v tom zmysle, že požiadavka týkajúca sa vlastností produktu je splnená, ak existuje slovný alebo vizuálny odkaz na produkt (2), teda že produkt je identifikovaný, ale nie je ďalej opísaný?

5. Ak je odpoveď na predchádzajúcu otázku kladná, platí to aj v prípade, ak sa propagovaný produkt ponúka v mnohých verziách, ale obchodná komunikácia ich označuje spoločným názvom?

6. Ak existuje výzva na kúpu, má sa článok 7 ods. 4 písm. a) vykladať v tom zmysle, že postačuje, aby boli uvedené iba niektoré hlavné vlastnosti produktu a aby obchodník navyše odkázal na svoju internetovú stránku, pokiaľ táto stránka obsahuje podstatné informácie o hlavných vlastnostiach produktu, cene a iných podmienkach v súlade s požiadavkou uvedenou v článku 7 ods. 4?

7. Má sa článok 7 ods. 4 písm. c) vykladať v tom zmysle, že na splnenie požiadavky týkajúcej sa ceny postačuje uviesť základnú cenu?

(1) Ú. v. EÚ L 149, s. 22.

(2) Pracovný dokument Komisie „Guidance on the implementations/application of directive 2005/29/EC on unfair commercial practices“, s. 47f.
3.

Ak otázka č. 2 [a) alebo b)] vyžaduje kladnú odpoveď, podľa akého kritéria sa posudzuje existencia zásahu do práv: je to vnímanie spotrebiteľa (priemerného, normálne informovaného a rozumne pozorného a obozretného) v Beneluxe a v Európskej únii, ktoré za daných okolností teda nemôže byť zhodnotené inak ako teoreticky alebo abstraktne alebo sa v tomto ohľade treba uchýliť k inému kritériu, napríklad vnímaniu spotrebiteľa v krajine, do ktorej sa výrobky vyvážajú?
1.

keď na základe zmeny zákona, ktorá bola prijatá s cieľom bojovať proti daňovým únikom, bola lehota na vrátenie dane z pridanej hodnoty predĺžená až do dňa, kým nebude vydané rozhodnutie o daňovej kontrole vzhľadom na to, že počas 45 dní od podania daňového priznania začala u dotknutého subjektu daňová kontrola, bez toho, aby za uvedenú dobu boli dlžné úroky zo sumy, ktorá má byť vrátená, pokiaľ sú súčasne splnené nasledujúce podmienky: a) lehota 45 dní stanovená zákonom na vrátenie dane uplynula ešte pred touto zmenou a bez ohľadu na začatie daňovej kontroly začali počas nej plynúť úroky zo sumy, ktorá mala byť vrátená; b) počas daňovej kontroly sa zistilo, že výška dane, ktorá má byť zo zaplatenej sumy vrátená, je správna; c) jedinou právnou možnosťou, ktorou môže platiteľ dane dosiahnuť skrátenie uvedenej lehoty, je poskytnutie záruky, a to vo forme peňazí, štátnych cenných papierov alebo nepodmienenej a neodvolateľnej bankovej záruky, ktorá bude stanovená na určitý čas a jej výška sa bude rovnať výške dane, ktorá má byť vrátená;
1.

Umožňujú smernice 2001/29 (1) a 2004/48 (2) v spojení so smernicami 95/46 (3), 2000/31 (4) a 2002/58 (5), vykladané najmä vzhľadom na články 8 a 10 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, členským štátom oprávniť vnútroštátny súd, ktorý má rozhodnúť v spore vo veci samej, aby na základe jediného právneho ustanovenia, podľa ktorého: „[Vnútroštátny súd] tiež môže vydať súdny príkaz ukončiť konanie, namierený proti sprostredkovateľom, ktorých služby sú využívané tretími osobami na porušovanie autorského práva alebo práva príbuzného autorskému právu“, uložil poskytovateľovi prístupu na internet (skrátene PPI) povinnosť zaviesť vo vzťahu ku všetkým jeho zákazníkom, in abstracto a preventívne, výlučne na jeho náklady a bez časového obmedzenia, systém filtrovania celej elektronickej komunikácie, tak vstupujúcej, ako aj vystupujúcej a prechádzajúcej jeho službami, najmä využitím programov peer to peer, pričom tento systém by mal za cieľ jednak identifikovať na jeho sieti obeh elektronických súborov obsahujúcich hudobné, kinematografické alebo audiovizuálne dielo, o ktorom navrhovateľ tvrdí, že k nemu má práva, a jednak následne blokovať ich prenos, buď na úrovni požiadavky alebo pri príležitosti odoslania?
3.

a) Je potrebné článok 5 ods. 3 písm. e) s ohľadom na článok 5 ods. 5 smernice 2001/29/ES vykladať v tom zmysle, že podmienkou jeho uplatnenia v záujme trestného súdnictva vykonávaného v rámci verejnej bezpečnosti je konkrétna, aktuálna a výslovná žiadosť bezpečnostných orgánov o zverejnenie fotografie, t. j. zverejnenie fotografie na účely pátrania musí byť úradne nariadené, inak by došlo k porušeniu práva? b) V prípade zápornej odpovede na otázku 3a): Smú sa médiá odvolávať na článok 5 ods. 3 písm. e) smernice aj vtedy, ak aj bez príslušnej žiadosti o pátranie zo strany kompetentného orgánu rozhodnú samé o tom, či zverejnenie fotografií sa uskutočňuje v „záujme verejnej bezpečnosti“? c) V prípade kladnej odpovede na otázku 3b): Stačí v tomto prípade, ak médiá neskôr tvrdia, že zverejnenie fotografie slúžilo na pátracie účely alebo je v každom prípade potrebná výzva na spoluprácu čitateľov pri pátraní v záujme objasnenia trestného činu, ktorá musí byť priamo spojená so zverejnením fotografie?
b)

Je kritérium daňovej správy, že neexistovali žiadne relevantné obchodné dôvody, ktoré by odôvodňovali žiadosť preberajúcej spoločnosti preniesť daňovú stratu — pričom daňová správa sa domnievala, že z pohľadu preberajúcej spoločnosti nie je očividný hospodársky záujem na prevzatí vzhľadom na skutočnosť, že prevzatá spoločnosť nevykonávala žiadnu činnosť ako holdingová spoločnosť, ani nevlastnila žiadne podiely, a tak by len preniesla vysokú stratu, bez ohľadu na skutočnosť, že zlúčenie by mohlo pozitívne ovplyvniť štruktúru nákladov v rámci skupiny — v súlade s právom Spoločenstva?
SK Úradný vestník Európskej únie C 134/24

Žaloba podaná 5. marca 2010 — Európska komisia/Rada Európskej únie

(Vec C-121/10)

2010/C 134/36

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: V. di Bucci, L. Flynn, A. Stobiecka-Kuik, K. Walkerová, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Rada Európskej únie

Návrhy žalobkyne

— zrušiť rozhodnutie Rady 2009/1017/EÚ z 22. decembra 2009, o poskytnutí štátnej pomoci orgánmi Maďarskej republiky na nákup poľnohospodárskej pôdy medzi 1. januárom 2010 a 31. decembrom 2013 (1),

— zaviazať Radu Európskej únie na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Rada prijatím napadnutého rozhodnutia porušila rozhodnutie Komisie, vyplývajúce z návrhu primeraných opatrení v bode 196 usmernení pre poľnohospodárstvo z roku 2007 a z jeho bezpodmienečného prijatia Maďarskom, ktorým sa Maďarsko zaviazalo najneskôr do 31. decembra 2009 zrušiť dva existujúce systémy pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy. Pod zámienkou mimoriadnych okolností totiž Rada v skutočnosti povolila Maďarsku zachovať tieto systémy do konca účinnosti usmernení pre poľnohospodárstvo z roku 2007, teda do 31. decembra 2013. Okolnosti, ktoré Rada uviedla ako dôvody jej rozhodnutia zjavne nie sú mimoriadnymi okolnosťami, ktoré by odôvodňovali prijaté rozhodnutie a nepoškodzovali by rozhodnutie Komisie o tomto systéme pomoci.

Na podporu svojej žaloby o zrušenie Komisia uvádza štyri žalobné dôvody:

a) Po prvé Komisia zastáva názor, že Rada nebola oprávnená konať na základe tretieho pododseku článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pretože pomoc, ktorú schválila, bola existujúcou pomocou, ktorú sa Maďarsko zaviazalo zrušiť do konca roku 2009, keď prijalo primerané opatrenia navrhnuté Komisiou.

b) Po druhé Rada zneužila svoju právomoc usilujúc o neutralizáciu rozhodnutia Komisie vo vzťahu k opatreniam pomoci, ktoré Maďarsko mohlo zachovať do konca roku 2009, ale nie po uvedenom dátume, umožnením zachovania týchto opatrení do roku 2013.

c) Po tretie napadnuté rozhodnutie bolo prijaté v rozpore so zásadou lojálnej spolupráce, ktorá sa uplatňuje na členské štáty a tiež na inštitúcie. Svojím rozhodnutím Rada zbavila Maďarsko povinnosti spolupráce s Komisiou, pokiaľ ide o primerané opatrenia týkajúce sa existujúcej pomoci na nákup poľnohospodárskej pôdy, s ktorými Maďarsko súhlasilo v rámci spolupráce podľa článku 108 ods. 1 ZFEÚ.

d) Svojím posledným žalobným návrhom Komisia namieta, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijala záver, že existovali mimoriadne okolnosti, ktoré odôvodňujú prijatie schváleného opatrenia.

(1) Ú. v. EÚ L 348, s. 55.
1.

Sú vnútroštátne ustanovenia, najmä domnienka v článku 22b zákona z 27. júna 1969, ktorým sa mení vykonávací zákon z 28. decembra 1944 o sociálnom zabezpečení pracovníkov a v článku 171 programového zákona z 22. decembra 1989 v po sebe nasledujúcich zneniach, zlučiteľné s právnymi predpismi Spoločenstva a so smernicou Rady 97/81/ES (1) z 15. decembra 1997, najmä s doložkou č. 5 ods. 1 písm. a) [rámcovej dohody o práci na kratší pracovný čas, ktorá tvorí prílohu tejto smernice], podľa ktorej v súlade so zásadou zákazu diskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a pracovníkmi na plný pracovný úväzok by mali členské štáty po porade so sociálnymi partnermi v súlade s vnútroštátnym právom alebo praxou identifikovať a analyzovať prekážky právnej alebo správnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať?
6.

Odvolateľka poukazuje najmä na to, že ak by Všeobecný súd správne uplatnil rozsudok Súdneho dvora vo veci Lindt, dospel by k záveru, že sporná ochranná známka nadobudla rozlišovaciu spôsobilosť jej používaním, v dôsledku čoho by zmenil rozhodnutie odvolacieho senátu, pokiaľ ide o tento bod.
1.

Má sa článok 2 písm. b) smernice 93/13/EHS (1), pokiaľ ide o vymedzenie pojmu „spotrebiteľ“ vykladať v tom zmysle, že tento pojem zahŕňa, alebo naopak vylučuje fyzické osoby, ktoré ako záložcovia-ručitelia podpísali dodatky a doplnkové zmluvy (zmluvu o ručení, zmluvu o založení nehnuteľnosti) k zmluve o úvere, ktorú uzatvorila obchodná spoločnosť na účel vykonávania podnikateľskej činnosti, a to v prípade, že tieto fyzické osoby nijak nesúvisia s činnosťou obchodnej spoločnosti a konali s cieľom nevzťahujúcim sa k ich obchodom, podnikaniu alebo povolaniu, vzhľadom na skutočnosť, že žalobcovia boli pôvodne fyzické osoby, ručitelia hlavnej dlžníčky – právnickej osoby, ktorej konateľom bol žalobca – v rámci zmluvy o pôžičke, uzatvorenej so žalovanou veriteľskou spoločnosťou, ktorá sa však následne zmenila, pričom pôvodná dlžníčka, ktorej bol žalobca konateľom, sa so žalovanou veriteľkou dohodla na novácii záväzku, do ktorého vstúpila ako dlžník iná právnická osoba, za ktorú žalobca ani žalobkyňa nie sú oprávnení konať, ako ručitelia však v prospech právnickej osoby, nového dlžníka, prevzali záväzok, ktorý bol predmetom novácie vo vzťahu k tejto novej dlžníčke?
SK Úradný vestník Európskej únie C 16/16

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichts Berlin (Nemecko) 24. septembra 2015 – Recep Kilic/Land Berlin

(Vec C-509/15)

(2016/C 016/19)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Verwaltungsgerichts Berlin

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Recep Kilic

Žalovaný: Land Berlin

Prejudiciálne otázky

Možno za povolenie na zlúčenie rodiny v zmysle článku 7 rozhodnutia č. 1/80 považovať to, že sa rodinnému príslušníkovi po povolení zlúčenia rodiny so žiadateľmi, ktorí nepatrili do trhu práce, predĺži povolenie na pobyt do okamihu, kedy sa žiadateľ, u ktorého má rodinný príslušník svoj legálny pobyt, stal zamestnancom?
2.

Podľa článku 28 smernice uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 5. júna 2014, a najmä súladu s určitými povinnosťami uvedenými v určitých článkoch, na ktoré odkazuje článok 28, a to do termínov v nich uvedených, a oznámia Komisii opatrenia, ktoré prijali. Toto oznámenie, rovnako uvedené v článku 260 ods. 3 ZFEÚ, je súčasťou povinnosti prebrať smernicu Európskej únie do vnútroštátneho práva a zásady lojálnej spolupráce.
SK Úradný vestník Európskej únie C 7/11

Žaloba podaná 30. októbra 2015 – Európska komisia/Maltská republika

(Vec C-557/15)

(2016/C 007/18)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Maltská republika

Návrhy žalobkyne

— určiť, že Maltská republika si tým, že prijala režim predstavujúci výnimku, umožňujúci odchyt živých vtákov siedmich druhov piniek [pinka lesná (Fringilla coelebs), stehlík konôpka (Carduelis cannabinna), stehlík pestrý (Carduelis carduelis), zelienka obyčajná (Carduelis chloris), glezg hrubozobý (Coccothraustes coccothraustes), kanárik poľný (Serinus serinus) a stehlík čížavý (Carduelis spinus)], nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 písm. a) a e) a článku 8 ods. 1, ako aj prílohy IV bodu a), v spojení s článkom 9 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (1),

— zaviazať Maltskú republiku na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Malta predložila v roku 2014 režim predstavujúci výnimku, umožňujúci odchyt živých vtákov siedmich druhov piniek, ktorý povoľoval sezóny odchytu v rokoch 2014 a 2015.

Smernica 2009/147/ES kladie členským štátom povinnosť zakázať odchyt a držbu voľne žijúcich vtákov nezapísaných v prílohe II, akými sú predmetné pinky, ako aj odchyt voľne žijúcich vtákov neselektívnymi prostriedkami, ako sú pasce a siete. Akákoľvek výnimka z týchto zákazov podlieha striktným podmienkam článku 9 smernice.

Komisia sa domnieva, že maltský režim predstavujúci výnimku, umožňujúci odchyt siedmich druhov piniek, nie je v súlade s ustanoveniami článku 5 písm. a) a e), a článku 8 ods. 1 smernice v spojení s prílohou IV bodom a) tejto smernice.

Komisia sa domnieva, že Malta nepreukázala, že boli splnené podmienky pre výnimku stanovené článkom 9 ods. 1 smernice. Po prvé, Malta nepreukázala neexistenciu iného uspokojivého riešenia, ako to vyžaduje úvodná veta článku 9 ods. 1 smernice. Po druhé, maltský režim predstavujúci výnimku neobsahuje žiadne odôvodnenie týkajúce sa údajnej absencie iného uspokojivého riešenia. Po tretie, Malta nepreukázala, že povolená činnosť predstavuje „rozumné využívanie“ v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) smernice. Po štvrté, Malta nepreukázala, že by splnila požiadavku stanovenú článkom 9 ods. 1 písm. c) smernice podľa ktorej sa výnimka môže týkať len vtákov „v malom rozsahu“. Po piate, Malta nepreukázala, že povolenie bolo priznané za „prísne kontrolovaných podmienok“, ako to vyžaduje článok 9 ods. 1 písm. c) smernice.

(1) Ú. v. EÚ L 20, s. 7.
—

v plnom rozsahu alebo čiastočne zrušiť článok 1 ods. 1 písm. c) a článok 1 ods. 2 písm. f), článok 2 ods. 1 písm. c) a e) a článok 2 ods. 2 písm. c) a e) rozhodnutia Komisie z 5. decembra 2012 vo veci COMP/39437 – Katódové trubice pre televízory a počítačové obrazovky (ďalej len „rozhodnutie“), v rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti KPNV, prípadne znížiť pokuty uložené spoločnosti KPNV v článku 2 ods. 1 písm. c) a e) a v článku 2 ods. 2 písm. c) a e) rozhodnutia,
2.

Druhý odvolací dôvod: Všeobecný súd by mal priznať spoločnostiam Panasonic a MTPD rovnakú úľavu, ktorá môže byť priznaná spoločnosti Toshiba Corporation („Toshiba“) v rámci ktoréhokoľvek opravného prostriedku, ktorý môže podať vo vzťahu k obdobiu, v rámci ktorého bola táto spoločnosť spolu so spoločnosťami Panasonic a MTPD uznaná za solidárne zodpovednú. V rozsudku T-104/13 Toshiba/Komisia Všeobecný súd rozhodol, že z prípadného zrušenia alebo zmeny rozhodnutia ohľadom pripísateľnosti protiprávneho konania spoločného podniku MTPD spoločnosti Panasonic bude mať takisto prospech spoločnosť Toshiba. V dôsledku toho spoločnosť Panasonic tvrdí, že pokiaľ by spoločnosť Toshiba dosiahla to, že by Súdny dvor zrušil rozsudok Všeobecného súdu v rozsahu, v akom Všeobecný súd nezrušil rozhodnutie alebo nezrušil či neznížil pokutu vo vzťahu k obdobiu, v rámci ktorého bola spoločnosť Toshiba spolu so spoločnosťami Panasonic a MTPD uznaná za solidárne zodpovednú, išlo by o situáciu, keď sa Všeobecný súd dopustil chyby tým, že nepriznal spoločnostiam Panasonic a MTPD rovnakú úľavu, aká by bola priznaná spoločnosti Toshiba.