ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (samosudca)

z 12. decembra 2007

Vec T‑307/04

Carlo Pagliacci

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Úradníci – Verejné výberové konania – Nezapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov – Porušenie oznámenia o výberovom konaní – Požadované diplomy a odborná prax“

Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia výberovej komisie výberového konania COM/A/1/02, ktorým bolo žalobcovi udelená nedostatočná známka zo skúšok na zapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov

Rozhodnutie: Rozhodnutie výberovej komisie výberového konania COM/A/1/02, ktorým bolo C. Pagliaccimu udelená nedostatočná známka zo skúšok na zapísanie do zoznamu úspešných uchádzačov sa zrušuje. Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Výberové konanie – Výberové konanie na základe kvalifikácie a skúšok – Podmienky pripustenia

(Služobný poriadok úradníkov, príloha III článok 1)

Výberová komisia výberového konania na základe kvalifikácie a skúšok je zodpovedná za posúdenie v každom jednotlivom prípade, či predložené diplomy alebo odborná prax každého uchádzača zodpovedajú úrovni, ktorú vyžaduje služobný poriadok a oznámenie o výberovom konaní. Výberová komisia v tejto súvislosti disponuje širokou mierou voľnej úvahy a Súd prvého stupňa sa musí obmedziť na overenie, či sa pritom nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia.

Výberová komisia je však bez ohľadu na jej širokú mieru voľnej úvahy viazaná znením oznámenia o výberovom konaní. Výberová komisia sa teda dopustí zjavne nesprávneho posúdenia, keď umožní účasť na výberovom konaní uchádzačovi, ktorého diplom o ukončení štúdia nespĺňa podmienky oznámenia o výberovom konaní.

(pozri body 36 – 38 a 43)

Odkaz: Súd prvého stupňa, 28. novembra 1991, Van Hecken/HSV, T‑158/89, Zb. s. II‑1341, bod 22; Súd prvého stupňa, 11. februára 1999, Mertens/Komisia, T‑244/97, Zb. VS s. I‑A‑23, II‑91, bod 44; Súd prvého stupňa, 21. novembra 2000, Carrasco Benítez/Komisia, T‑214/99, Zb. VS s. I‑A‑257, II‑1169, bod 69; Súd prvého stupňa, 13. marca 2002, Bal/Komisia, T‑139/00, Zb. VS s. I‑A‑33, II‑139, bod 35; Súd prvého stupňa, 13. marca 2002, Martínez Alarcón a i./Komisia, T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 a T‑364/00, Zb. VS s. I‑A‑37, II‑161, bod 61 a citovaná judikatúra; Súd prvého stupňa, 28. novembra 2002, Pujals Gomis/Komisia, T‑332/01, Zb. VS s. I‑A‑233, II‑1155, body 39 až 41; Súd prvého stupňa, 11. mája 2005, de Stefano/Komisia, T‑25/03, Zb. VS s. I‑A‑125, II‑573, bod 34 a citovaná judikatúra
Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. októbra 2003 (vec R 642/2000-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Sun Microsystems, Inc., a Sunplus Technology Co. Ltd
37

Komisia v prvom rade uvádza, že v reakcii na oznámenie vykonané listom zo 17. januára 2003 listom z 25. marca 2003 informovala Holandské kráľovstvo, že prijala predmetné oznámenie a že lehota na jeho posúdenie začala plynúť 22. januára 2003, čiže odo dňa nasledujúceho po dni prijatia oznámenia. Podľa Komisie z toho jasne vyplýva, že prijala záver, že oznámené vnútroštátne ustanovenia patrili do pôsobnosti smernice SCCPs, pretože ak by to tak nebolo, nebol by dôvod pokračovať v konaní.
2.

Komisia je povinná nahradiť trovy konania vynaložené spoločnosťou The Bavarian Lager Co. Ltd.
141

Vzhľadom na to Komisia nemôže oprávnene tvrdiť, že sporné spätné úpravy nemôžu podporovať cieľ znižovať emisie, pretože uvoľnené kvóty nie sú okamžite zrušené, ale prevedené do rezervy, a takto zostávajú dostupné pre nových účastníkov, čo má za následok to, že celkové množstvo disponibilných kvót sa nemení. Toto tvrdenie na jednej strane nezohľadňuje skutočnosť, že výsledok by nebol nevyhnutne odlišný v prípade, že by sa kvóty uvoľnili po znížení objemu výroby na účely umožnenia predaja nevyužitých emisných kvót (pozri bod 132 vyššie). Na druhej strane práve v poslednom uvedenom prípade je motivácia investovať do vývoja efektívnejších technológií prinajmenšom oslabená, pretože prevádzkovateľom sa ponúka nový a z krátkodobého hľadiska menej nákladný spôsob znižovania ich emisií. Vzhľadom na to nie je dôvodné tvrdenie Komisie, podľa ktorého sú spätné úpravy z hľadiska ochrany životného prostredia neutrálne alebo dokonca škodlivé. Okrem toho sa zdá, že Komisia protirečí svojim vlastným tvrdeniam uvedeným v tomto zmysle vo svojom oznámení zo 7. júla 2004 (s. 8), v ktorom sa uvádza, že v prípade spätných úprav smerom nadol „by bolo možné argumentovať kladným vplyvom na životné prostredie“. Je teda potrebné upresniť, že pozitívny účinok spätných úprav vo vzťahu k cieľu podstatne znížiť emisie, by bol zjavne väčší v prípade, ak by boli odobraté kvóty namiesto prevedenia do rezervy okamžite zrušené.
21

Listom z 13. septembra 2004 prijal úradník poverený vypočutím na základe článku 9 tretieho odseku rozhodnutia 2001/462 prvé rozhodnutie. V tomto rozhodnutí odmietol z konečného znenia rozhodnutia o peroxidoch určeného na uverejnenie odstrániť zmienky o žalobkyni – s výnimkou mena M. S., údajov o podrobnom hodnotení žalobkyne a údaji o trhovom podiele žalobkyne, ktorý musí byť nahradený údajom o rozpätí trhových podielov – s odôvodnením, že nejde o obchodné tajomstvo, keďže pojem obchodné tajomstvo predpokladá, že sprístupnenie dotknutej informácie predstavuje vážny zásah do záujmov dotknutej osoby. Jednak, pokiaľ ide o nebezpečenstvo podania žalôb o náhradu škody podľa vnútroštátneho práva, úradník poverený vypočutím došiel k záveru, že toto nebezpečenstvo samo osebe nepredstavuje vážny a nespravodlivý zásah do záujmov žalobkyne, ktorý by mohol odôvodňovať ochranu namietaných údajov. Žaloby o náhradu škody prejednávané pred vnútroštátnymi súdmi, za predpokladu, že by boli dôvodné, by boli totiž prijateľným dôsledkom porušenia práva Spoločenstva a vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. Úradník poverený vypočutím upresnil, že žalobkyňa nebola adresátom rozhodnutia o peroxidoch, a že toto rozhodnutie, keďže v ňom chýbalo konštatovanie o porušení článku 81 ES žalobkyňou, teda nie je právne záväzné pre vnútroštátne súdy. Úradník poverený vypočutím ďalej uviedol, že prípadné poškodenie dobrej povesti žalobkyne je primeraným dôsledkom uverejnenia rozhodnutia o peroxidoch za predpokladu účasti žalobkyne na uvádzaných kartelových dohodách. Napokon úradník poverený vypočutím potvrdil, že aj za predpokladu, ak by zistenia obsiahnuté v rozhodnutí o peroxidoch neboli skutkovo overené, čo úradník poverený vypočutím nebol oprávnený overovať, nevyplývala by z toho žiadna závažná a trvalá ujma pre žalobkyňu, ktorej povaha by napadnutým informáciám mohla priznať povahu obchodného tajomstva.
1122

Na druhej strane Microsoft uvádza, že ak by napadnuté rozhodnutie malo predstavovať precedens brániaci tomu, aby v budúcnosti vykonával ďalšie integrácie do svojho operačného systému Windows, rýchlo by to znemožnilo navrhovanie, vývoj a testovanie tohto systému. V prípade každého bloku softvérových kódov, ktorý by musel byť odstrániteľný, by čelil prudkému nárastu svojho pracovného zaťaženia. Napríklad, ak by sa Komisia rozhodla uplatniť na druhý blok softvérových kódov rovnaké zásady, ako sú stanovené v napadnutom rozhodnutí, musel by Microsoft ponúkať štyri rôzne verzie systému Windows. Podľa Microsoftu by v dôsledku takejto „fragmentácie“ nebolo možné vedieť, či daná kópia operačných systémov obsahuje funkcie, ktoré chcú využívať programátori softvéru, výrobcovia prídavných zariadení alebo užívatelia. To by viedlo k tomu, že pre každého výrobcu počítačov by existovala jedna, alebo dokonca viac verzií systému Windows, z ktorých každá by ponúkala odlišný súbor funkcií. Z dlhodobého hľadiska by schopnosť odstrániť funkcie systému Windows znížila možnosť voľby spotrebiteľov, lebo tí by boli viazaní na určité značky klientskych PC spúšťajúce určité verzie systému Windows bez toho, aby mali istotu, že aplikácie, ako napríklad grafické programy, budú fungovať v ostatných verziách systému Windows. Rovnako by bolo oveľa ťažšie v rámci tej istej počítačovej siete kombinovať a prevádzkovať klientske PC rôznych značiek. Podľa Microsoftu jediným spôsobom, ako sa vyhnúť takejto „fragmentácii“, je „zmraziť“ systém Windows v jeho súčasnej verzii.
52

Brandt uvádza, že dotknuté opatrenie má vo vzťahu k nemu absolútne neutrálne hospodárske účinky. Takýto záver by vyplynul z porovnávacieho hodnotenia dotknutého opatrenia a zákona č. 223/91, ktoré Komisia mala uskutočniť. Ak by dotknuté opatrenie nebolo prijaté, Brandt by mohol dosiahnuť rovnaký hospodársky výsledok v prípade, že by sa dohodol s podnikom Ocean na čiastočnom prevedení zamestnancov z Verolanuovy v súlade s existujúcou všeobecnou právnou úpravou. V dôsledku toho sa Brandt domnieva, že dotknuté opatrenie podporuje zamestnancov podniku podliehajúceho mimoriadnej správe (v prejednávanej veci teda zamestnancov podniku Ocean) tým, že podporuje ich prevedenie na nadobúdateľa bez ich zaradenia do režimu OFIZ alebo zapísania na zoznamy mobility pracovných síl. Brandt z toho vyvodzuje, že ak by Súd prvého stupňa potvrdil napadnuté rozhodnutie a najmä povinnosť uloženú Talianskej republike vymáhať už poskytnutú pomoc, nachádzal by sa v zjavne nepriaznivejšej situácii, ako by sa bol nachádzal, keby dotknuté opatrenie nebolo nikdy prijaté.
37

Ustanovenia Zmluvy ES uplatniteľné na výrobky patriace do pôsobnosti Zmluvy ESUO sa totiž nemohli uplatniť so spätnou účinnosťou na situácie predchádzajúce skončeniu platnosti tejto poslednej uvedenej zmluvy. Žalobca uvádza, že uplatnenie právnych ustanovení na situácie predchádzajúce ich nadobudnutiu platnosti je nezlučiteľné so zásadou právnej istoty (rozsudky Súdneho dvora z 11. júla 1991, Crispoltoni, C-368/89, Zb. s. I-3695, bod 17; z 15. júla 1993, GruSa Fleisch, C-34/92, Zb. s. I-4147, bod 22; návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger k rozsudku Súdneho dvora zo 7. mája 1997, Moksel, C-223/95, Zb. s. I-2379, I-2381, body 40 až 42). Na podporu tohto tvrdenia odkazuje takisto na článok 28 Viedenského dohovoru z 23. mája 1969 o zmluvnom práve (Zbierka zmlúv Organizácie Spojených národov, zv. 788, s. 354), ktorý zakotvuje zásadu zákazu spätnej účinnosti zmlúv. Podľa žalobcu, keby boli členské štáty chceli umožniť uplatňovanie Zmluvy ES na uhoľný priemysel, pokiaľ ide o situácie predchádzajúce 24. júlu 2002, výslovne by tak boli stanovili.
3

Článok 8 ods. 5 tohto nariadenia stanovuje: „Okrem toho, na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky v zmysle odseku 2 ochranná známka, o ktorú zápis [o ktorej zápis – neoficiálny preklad] sa žiada, nebude zapísaná, ak je zhodná alebo podobná so skoršou ochrannou známkou a má byť zapísaná pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je skoršia ochranná známka zapísaná, kde v prípade skoršej ochrannej známky [spoločenstva – neoficiálny preklad] má táto ochranná známka v spoločenstve dobré meno a, v prípade skoršej národnej ochrannej známky, ochranná známka má dobré meno v príslušnom členskom štáte a tam, kde používanie bez náležitého dôvodu ochrannej známky, o ktorej zápis sa žiada, by neprávom zvýhodnilo alebo znevýhodnilo rozlišovaciu spôsobilosť alebo povesť ochrannej známky [by nepoctivo ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skoršej ochrannej známky alebo by im bolo na ujmu – neoficiálny preklad].“
120

Podľa judikatúry opierajúcej sa o kódex správania z roku 1993, ktorá sa týka tejto výnimky, sa uvedená výnimka považovala za oprávnene uplatnenú Komisiou pri zamietnutí prístupu k dokumentom týkajúcim sa vyšetrovania prípadného nesplnenia povinnosti vyplývajúcej z práva Spoločenstva, ktoré by mohlo viesť k začatiu konania na základe článku 226 ES (rozsudky WWF UK/Komisia, už citovaný v bode 67 vyššie, a Bavarian Lager/Komisia, už citovaný v bode 53 vyššie) alebo ktoré naozaj vyústilo do začatia takéhoto konania (rozsudok Petrie a i./Komisia, už citovaný v bode 17 vyššie). V týchto prípadoch bolo zamietnutie prístupu považované za opodstatnené z dôvodu, že členské štáty majú právo očakávať od Komisie, že zachová dôverné zaobchádzanie vo vzťahu k vyšetrovaniam, ktoré by mohli prípadne viesť k začatiu konania o nesplnení povinnosti, a to aj po uplynutí určitého času od ukončenia týchto vyšetrovaní (rozsudok WWF UK/Komisia, už citovaný v bode 67 vyššie, bod 63) a dokonca aj po začatí konania na Súdnom dvore (rozsudok Petrie a i./Komisia, už citovaný v bode 17 vyššie, bod 68).
8

Rozhodnutím zo 17. júna 2004 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát ÚHVT potvrdil rozhodnutie prieskumového pracovníka. Domnieval sa, že prvky tvoriace mikrofónový kryt sú bežné a že kryt neobsahuje žiaden prídavný prvok, podľa ktorého by ho bolo možné viditeľne odlíšiť od obvyklých tvarov na základe toho, že do pamäte by sa mohol vryť a byť identifikovaný ako výrobok konkrétneho podniku len vďaka svojmu tvaru. Preto zdôraznil, že zápis tejto ochrannej známky by prípadne bolo možné povoliť len z dôvodu rozlišovacej spôsobilosti získanej používaním, ku ktorému došlo, avšak žalobca sa nedovolával článku 7 ods. 3 nariadenia č. 40/94. Odvolací senát tiež vzal na vedomie skutočnosť, že žalobca konkurenčným podnikom úspešne zabránil predávať mikrofóny s podobným dizajnom, ale domnieval sa, že správanie týchto podnikov nemôže postačovať na priznanie rozlišovacej spôsobilosti prihlasovanej ochrannej známke.
153

Po prvé je nesporné, že žalobkyňa vo svojich priestoroch uchovávala a ukrývala originál dohody z roku 1971 a originál dohody z roku 1975 spoločností Atochem/Atofina a PC/Degussa, pričom druhú z týchto dohôd až do roku 2001, resp. do roku 2002 (odôvodnenia č. 63 a 83 napadnutého rozhodnutia). Po druhé žalobkyňa priznala, že členom kartelu vypočítavala a oznamovala rozdiely ich príslušných trhových podielov v porovnaní s dohodnutými kvótami, a to prinajmenšom do roku 1995, resp. do roku 1996, pričom išlo o činnosť, ktorá bola výslovne stanovená v dohode z roku 1971 a v dohode z roku 1975, a že vo svojich priestoroch uchovávala tajné dokumenty. Po tretie, pokiaľ ide o uskutočňovanie stretnutí medzi výrobcami organických peroxidov s protisúťažným prvkom, žalobkyňa priznala, že päť z týchto stretnutí organizovala a čiastočne sa na nich zúčastnila, pričom to isté platí o stretnutí v Amersfoorte 19. októbra 1998, ktoré slúžilo na prípravu návrhov rozdelenia kvót medzi výrobcami. Po štvrté je nesporné, že žalobkyňa pravidelne preplácala cestovné výdavky zástupcov výrobcov organických peroxidov, ktoré vznikli vzhľadom na ich účasť na stretnutiach s protisúťažným úmyslom, a to zjavne s cieľom v účtovných knihách uvedených výrobcov utajiť, resp. nenechať prezradiť stopy vykonávania kartelovej dohody (pozri body 63 a 102 vyššie).
122

Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa rozhodnutia 93/82 a prípadne aj zistení vykonaných Súdom prvého stupňa v rozsudku CMB (body 241 a 242) dohoda s Ogefrem predstavovala porušenie od nadobudnutia účinnosti nariadenia č. 4056/86, t. j. od 1. júla 1987, až do konca septembra 1989, to znamená počas dvoch rokov a troch mesiacov. Porušenie súvisiace s vernostnými dohodami trvalo od 1. júla 1987 do konca novembra 1989, t. j. dva roky a päť mesiacov. A nakoniec prax súvisiaca s bojovými loďami sa realizovala od mája 1988 do konca novembra 1989, to znamená počas jeden a pol roka.
4

Článok 100 ods. 2 finančného nariadenia stanovuje: „Verejný obstarávateľ oznámi uchádzačom alebo účastníkom verejnej súťaže, ktorých žiadosti alebo ponuky sú zamietnuté, dôvody, pre ktoré bolo toto rozhodnutie prijaté, a všetkým účastníkom verejnej súťaže, ktorých ponuky sú prípustné a ktorí o to písomne požiadajú, charakteristiky a pomerné výhody úspešnej ponuky a meno účastníka verejnej súťaže, s ktorým sa zmluva uzatvorila. Niektoré podrobnosti však nemusia byť zverejnené v prípade, že ich zverejnenie by bránilo uplatneniu práva, bolo by v protiklade s verejným záujmom alebo by poškodilo oprávnené obchodné záujmy verejných alebo súkromných podnikov, alebo by obmedzovalo spravodlivú hospodársku súťaž medzi týmito podnikmi.“
52

Komisia tvrdí, že ak by Súd prvého stupňa mal považovať napadnutý akt za akt, proti ktorému možno podať žalobu na základe článku 230 ES, predbiehal by tým konečné rozhodnutie Komisie, ku ktorého prijatiu by nemuselo nikdy dôjsť, ak by národný povoľujúci úradník začal konať ešte pred jeho prijatím.
67

Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého uplatnenie nového pravidla na analýzu neoznámenej pomoci nepredstavuje „uprednostnenie nezákonnosti“, treba konštatovať, že úvaha, že neoznámená pomoc môže byť vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom na základe výnimky, ktorá nebola účinná pri poskytovaní tejto pomoci, by zvýhodňovala členský štát, ktorý ju poskytol, voči členským štátom, ktoré by chceli poskytnúť podobnú pomoc a ktoré by od toho upustili z dôvodu neexistencie výnimky, ktorá by to umožňovala. Taktiež by dotknutý členský štát bol zvýhodnený vo vzťahu ku každému inému členskému štátu, ktorý by chcel poskytnúť pomoc na rovnaké obdobie, oznámil by ju pred účinnosťou dotknutej výnimky a v dôsledku toho by dostal od Komisie rozhodnutie vyhlasujúce nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom. To by predstavovalo podnet na to, aby členské štáty neoznamovali pomoc, ktorú považujú za nezlučiteľnú so spoločným trhom, v prípade neexistencie výnimky, ktorá by bola uplatniteľná, s nádejou, že takáto výnimka by mohla byť následne prijatá. Tvrdenie Komisie tak nemôže obstáť.
60

Komisia tvrdí, že Holandské kráľovstvo môže inak organizovať svoj systém a predávať každý rok emisné práva. Aj v systéme zvolenom holandskými orgánmi môžu tieto odkúpiť od podnikov, ktorých emisie sú nižšie ako norma, nepoužité emisné práva. Štát môže potom predať tieto práva v trhovej hodnote podnikom, ktoré ich potrebujú. Výsledok by bol porovnateľný z hľadiska účinkov na životné prostredie, ale boli by to práve holandské orgány, ktoré by prijímali takmer celú cenu nepoužitých kreditov. V rámci dotknutého opatrenia by to boli naopak podniky, ktoré by vlastnili a predávali kredity NOx a ktoré by prijímali celú trhovú cenu.
3

Okrem toho na základe ustanovení článku 3 ods. 69 a 70 legge no 549 (su) misure di razionalizzazione della finanza pubblica (zákon č. 549 o opatreniach na racionalizáciu verejných financií z 28. decembra 1995, riadna príloha ku GURI č. 302 z 29. decembra 1995, ďalej len „zákon č. 549/95“) v spojení s ustanoveniami decreto-legge no 331 (su) armonizzazione delle disposizioni in materia di imposte sugli oli minerali, sull’alcole, sulle bevande alcoliche, sui tabacchi lavorati e in materia di IVA con quelle recate da direttive CEE e modificazioni conseguenti a detta armonizzazione, nonché disposizioni concernenti la disciplina dei centri autorizzati di assistenza fiscale, le procedure dei rimborsi di imposta, l’esclusione dall’ILOR dei redditi di impresa fino all’ammontare corrispondente al contributo diretto lavorativo, l’istituzione per il 1993 di un’imposta erariale straordinaria su taluni beni ed altre disposizioni tributarie (zákonný dekrét č. 331 z 30. augusta 1993 o harmonizácii predpisov v oblasti daní v rôznych oblastiach, GURI č. 203, z 30. augusta 1993, ďalej len „zákonný dekrét č. 331/93“) sa v prospech spoločností podľa zákona č. 142/90 zaviedli tieto opatrenia: — oslobodenie od všetkých poplatkov zaťažujúcich prevody aktív uskutočnené v rámci transformácie osobitných podnikov a obecných podnikov na spoločnosti podľa zákona č. 142/90 (ďalej len „oslobodenie od poplatkov z prevodu“), — úplné oslobodenie od dane z príjmu právnických osôb, konkrétne od dane zo zisku právnických osôb a od miestnej dane z príjmu počas troch rokov a najneskôr do účtovného roku 1999 (ďalej len „trojročné oslobodenie od dane z príjmov právnických osôb“).
10

Napadnuté rozhodnutie obsahuje predovšetkým tieto ustanovenia: „Článok 1 Nasledujúce podniky porušili ustanovenia článku 81 ods. 1 [ES] a od 1. januára 1994 ustanovenia článku 53 ods. 1 Dohody o EHP tým, že sa v uvedených obdobiach podieľali na súbore dohôd a zosúladených postupov spočívajúcich v určení cien a rozdelení trhov v odvetví priemyselných rúr: a) [Wieland] od 3. mája 1988 do 22. marca 2001; b) Outokumpu… samostatne od 3. mája 1988 do 30. decembra 1988, a solidárne s [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001; c) [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001 (spoločne s Outokumpu…); d) [KME Germany] samostatne od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME France] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; e) [KME Italy] solidárne s [KME France] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME France] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; f) [KME France] solidárne s [KME Italy] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001. Článok 2 Za porušenia uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty: a) [Wieland]: 20,79 milióna eur; b) Outokumpu… a [Luvata] solidárne: 18,13 milióna eur; c) [KME Germany], [KME France] a [KME Italy] solidárne: 18,99 milióna eur; d) [KME Germany]: 10,41 milióna eur; e) [KME Italy] a [KME France] solidárne: 10,41 milióna eur.“ [neoficiálny preklad]
10

Napadnuté rozhodnutie obsahuje predovšetkým tieto ustanovenia: „Článok 1 Nasledujúce podniky porušili ustanovenia článku 81 ods. 1 [ES] a od 1. januára 1994 ustanovenia článku 53 ods. 1 Dohody o EHP tým, že sa v uvedených obdobiach podieľali na súbore dohôd a zosúladených postupov spočívajúcich v určení cien a rozdelení trhov v odvetví priemyselných rúr: a) [Wieland] od 3. mája 1988 do 22. marca 2001; b) Outokumpu […] samostatne od 3. mája 1988 do 30. decembra 1988, a solidárne s [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001; c) [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001 (solidárne s Outokumpu…); d) [KME Germany] samostatne od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME France] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; e) [KME Italy] solidárne s [KME France] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME France] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; f) [KME France] solidárne s [KME Italy] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001. Článok 2 Za porušenia uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty: a) [Wieland]: 20,79 milióna eur; b) Outokumpu… a [Luvata] solidárne: 18,13 milióna eur; c) [KME Germany], [KME France] a [KME Italy] solidárne: 18,99 milióna eur; d) [KME Germany]: 10,41 milióna eur; e) [KME Italy] a [KME France] solidárne: 10,41 milióna eur.“ [neoficiálny preklad]
10

Napadnuté rozhodnutie obsahuje predovšetkým tieto ustanovenia: „Článok 1 Nasledujúce podniky porušili ustanovenia článku 81 ods. 1 [ES] a od 1. januára 1994 ustanovenia článku 53 ods. 1 Dohody o EHP tým, že sa v uvedených obdobiach podieľali na súbore dohôd a zosúladených postupov spočívajúcich v určení cien a rozdelení trhov v odvetví priemyselných rúr: a) [Wieland] od 3. mája 1988 do 22. marca 2001; b) Outokumpu … samostatne od 3. mája 1988 do 30. decembra 1988, a solidárne s [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001; c) [Luvata] od 31. decembra 1988 do 22. marca 2001 (solidárne s Outokumpu…); d) [KME Germany] samostatne od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME France] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; e) [KME Italy] solidárne s [KME France] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME France] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001; f) [KME France] spoločne s [KME Italy] od 3. mája 1988 do 19. júna 1995 a solidárne s [KME Germany] a [KME Italy] od 20. júna 1995 do 22. marca 2001. Článok 2 Za porušenia uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty: a) [Wieland]: 20,79 milióna eur; b) Outokumpu… a [Luvata] solidárne: 18,13 milióna eur; c) [KME Germany], [KME France] a [KME Italy] solidárne: 18,99 milióna eur; d) [KME Germany]: 10,41 milióna eur; e) [KME Italy] a [KME France] solidárne: 10,41 milióna eur.“ [neoficiálny preklad]