ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby

[Nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)]

Summary

Pre priemerného spotrebiteľa zo Španielska, Francúzska, Talianska, Rakúska, Portugalska a krajín Beneluxu neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi slovným označením ECHINAID, ktorého zápis ako ochrannej známky Spoločenstva je požadovaný pre výrobky ako „vitamíny, potravinové doplnky, bylinné prípravky, farmaceutické a lekárske prípravky“ patriace do triedy 5 v zmysle Niceskej dohody, a slovnou ochrannou známkou ECHINACIN zapísanou skôr ako medzinárodná ochranná známka majúca účinok v Španielsku, Francúzsku, Taliansku, Rakúsku, Portugalsku a v krajinách Beneluxu pre „chemické farmaceutické prípravky“ patriace do tej istej triedy, keďže na jednej strane predpona „echin-“ alebo „echina‑“ dotknutých priemerných spotrebiteľov odkazuje na zloženie výrobku a nie na označenie jeho obchodného pôvodu, slovo „echinacea“ je latinským vedeckým názvom rastliny používanej v oblastiach farmaceutických výrobkov a fytoterapie, a na druhej strane prípony kolidujúcich označení, a to „‑id“ a „‑cin“ sú vnímané ako rozlišujúce a prevládajúce prvky priťahujúce pozornosť spotrebiteľov.

V tejto súvislosti celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny musí byť vykonané objektívne a nemôže byť ovplyvnené úvahami vzdialenými obchodnému pôvodu predmetného výrobku, takými, ako sú eventuálne škodlivé dôsledky spojené s nevhodným použitím farmaceutického výrobku. Tieto eventuálne dôsledky totiž vyplývajú z možného omylu na strane spotrebiteľa, pokiaľ ide o identitu alebo vlastnosti predmetného výrobku, a nie o jeho obchodný pôvod v zmysle dôvodu zamietnutia uvedeného v článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Okrem toho, pokiaľ ide o farmaceutické výrobky, spotrebiteľom pomáhajú pri ich výbere vysoko kvalifikovaní profesionáli, zatiaľ čo pokiaľ ide o fytoterapeutické výrobky, spotrebitelia sú považovaní za primerane dobre informovaných, pozorných a obozretných a zvyknutých na používanie výrobkov, ktorých ochranná známka obsahuje predponu „echina-“, takže eventuálne nebezpečenstvo, že chybný výber a následne nevhodné použitie výrobku budú mať určité škodlivé dôsledky, je kompenzované vysokou mierou informovanosti a pozornosti, ktorými disponujú predmetní priemerní spotrebitelia.

(pozri body 31 – 33, 45, 55)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Spoločenstva – Opravné prostriedky (nariadenie Rady č. 40/94, článok 43 ods. 5, článok 62 ods. 1 a článok 74 ods. 1) (pozri body 43 – 51)

2. Ochranná známka Spoločenstva – Pripomienky tretích osôb a námietka – Preskúmanie námietky – Dôkaz o používaní skoršej ochrannej známky (nariadenie Rady č. 40/94, článok 43 ods. 2 a 3) (pozri body 81 – 94)

3. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 110 – 127)

Subject of the case

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT z 15. júna 2004 (vec R 154/2002-4), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG a Salvatore Gagliardi

Údaje týkajúce sa veci:

>lt>4

Výrok

Výrok

1. Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 15. júna 2004 (vec R 154/2002-4) sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta prihlášku ochrannej známky MANŪ MANU MANU na jednej strane pre výrobky „obuv“ a „klobúky“ patriace do triedy 25 a na druhej strane pre výrobky patriace do tried 18 a 24.

2. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3. ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania, ako aj tretinu trov konania vzniknutých žalobcovi.

4. Žalobca, Salvatore Gagliardi, znáša dve tretiny svojich trov konania.

5. Vedľajší účastník konania, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, znáša svoje vlastné trovy konania.
Články 230 ES a 232 ES sú výrazom jediného a toho istého opravného prostriedku z čoho vyplýva, že ak je prípustná žaloba o neplatnosť podaná skutočným alebo potenciálnym konkurentom príjemcov štátnej pomoci, na účely bránenia svojich procesných práv ako dotknutej osoby, ktoré má podľa článku 88 ods. 2 ES, proti rozhodnutiu o zlučiteľnosti prijatému Komisiou bez začatia konania vo veci formálneho zisťovania, je prípustná aj žaloba ním podaná s cieľom skonštatovať nečinnosť Komisie, ktorá by mala prijať rozhodnutie podľa článku 88 ods. 3 ES po tom, ako podal sťažnosť, pričom nato, aby mu bolo priznané postavenie dotknutej osoby, nie je potrebné, aby preukázal existenciu konkurenčného vzťahu medzi ním samým a každým z príjemcov údajne protiprávnej pomoci a veľký počet príjemcov nemôže ovplyvniť prípustnosť takejto žaloby na nečinnosť, pokiaľ uvedené pomoci boli skutočne zaplatené a nepredstavujú všeobecný program pomoci.

Prijatie všeobecne záväzného rozhodnutia zo strany Komisie, ktorým sa stanovujú abstraktné kritériá posúdenia zákonnosti financovania poskytnutého štátom, porovnateľného s tým, ktoré je cieľom osobitnej sťažnosti ohlasujúcej vnútroštátne opatrenia, ktoré môžu predstavovať protiprávnu štátnu pomoc, nemôže byť samo osebe prijatím rozhodnutia Komisiou, týkajúceho sa uvedenej sťažnosti, keďže iba konkrétne uplatňovanie takýchto kritérií Komisiou na ohlásené situácie môže byť vyjadrením sa v zmysle článku 232 druhého odseku ES. Takisto nemožno považovať za začatie konania vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 ES to, že dotknuté strany vrátane sťažovateľa sa mohli vyjadriť k obsahu návrhu takéhoto všeobecného rozhodnutia.

V rozsahu, v akom má Komisia výlučnú právomoc posúdiť zlučiteľnosť štátnej pomoci so spoločným trhom, je povinná v záujme náležitého uplatnenia základných pravidiel Zmluvy týkajúcich sa štátnej pomoci vykonať náležité a nestranné preskúmanie sťažnosti, ktorá ohlasuje existenciu štátnej pomoci nezlučiteľnej so spoločným trhom, pričom od tejto povinnosti ju neoslobodzuje skutočnosť, že sama pripravuje všeobecné rozhodnutie týkajúce sa kategórie pomoci, do ktorej ohlásené opatrenie patrí.

Primeranosť dĺžky skúmania sťažnosti ohlasujúcej údajne protiprávnu štátnu pomoc sa však musí posúdiť v závislosti od okolností každého prípadu a najmä od jeho kontextu, rôznych procesných štádií, ktoré musí Komisia vykonať, a od zložitosti prípadu, a Komisia môže v súlade s právom odložiť skúmanie niektorých aspektov sťažnosti, keď sa čaká na objasnenie právneho rámca, v ktorom sa musí uvedená sťažnosť posúdiť, pričom toto objasnenie nastane ukončením súdneho konania Spoločenstva, dôležitého na posúdenie ohlásenej pomoci.

(pozri body 81, 87 — 89)
Z článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva vyplýva, že pravdepodobnosť zámeny dvoch rovnakých alebo podobných ochranných známok možno pripustiť iba v hraniciach vymedzených zásadou špeciality, to znamená vtedy, ak príslušná skupina verejnosti vníma dotknuté tovary alebo služby ako zhodné alebo podobné, a to bez ohľadu na to, akú rozlišovaciu spôsobilosť má skoršia ochranná známka v dôsledku jej údajnej známosti pre dotknutú verejnosť.
Článok 230 ES jasne rozlišuje na jednej strane medzi právom inštitúcií Spoločenstva a členských štátov na podanie žaloby o neplatnosť a právom fyzických osôb a právnických osôb na druhej strane, pričom druhý odsek tohto článku dáva najmä každému členskému štátu právo napadnúť žalobou o neplatnosť zákonnosť rozhodnutí Komisie bez toho, aby bol výkon tohto práva podmienený odôvodnením záujmu na konaní. No na to, aby akt Komisie mohol byť predmetom žaloby o neplatnosť, je potrebné, aby jeho účelom bolo vytvorenie právnych účinkov. Rozhodnutie Komisie, ktoré kvalifikuje opatrenie ako štátnu pomoc, čo jej umožňuje preskúmať jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, má takéto právne účinky a predstavuje teda pre členský štát akt, ktorý možno napadnúť žalobou.

(pozri body 37, 41, 42)
Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 15. novembra 2007 — Sunplus Technology/ÚHVT — Sun Microsystems (SUNPLUS)

(vec T-38/04)

„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SUNPLUS — Skoršia národná slovná ochranná známka SUN — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť výrobkov — Podobnosť označení“

Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 43, 44)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. októbra 2003 (vec R 642/2000-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Sun Microsystems, Inc., a Sunplus Technology Co. Ltd.

Údaje týkajúce sa veci

Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Sunplus Technology Co. Ltd Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka SUNPLUS pre určité výrobky triedy 9 — prihláška č. 214346 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Sun Microsystems, Inc. Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národná slovná a obrazová ochranná známka SUN pre výrobky triedy 9 Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie zápisu Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.

2. Sunplus Technology Co. Ltd je povinný nahradiť trovy konania.

Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) z 15. novembra 2007 — Sunplus Technology/ÚHVT — Sun Microsystems (SUNPLUS)

(vec T-38/04)

„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SUNPLUS — Skoršia národná slovná ochranná známka SUN — Pravdepodobnosť zámeny — Podobnosť výrobkov — Podobnosť označení“

Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 43, 44)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. októbra 2003 (vec R 642/2000-4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Sun Microsystems, Inc., a Sunplus Technology Co. Ltd.

Údaje týkajúce sa veci

Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: Sunplus Technology Co. Ltd Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: obrazová ochranná známka SUNPLUS pre určité výrobky triedy 9 — prihláška č. 214346 Majiteľ ochrannej známky alebo označenia, ktoré je základom námietky: Sun Microsystems, Inc. Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: národná slovná a obrazová ochranná známka SUN pre výrobky triedy 9 Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie zápisu Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
Hoci je v rámci skúmania námietky podanej na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva pri posudzovaní pravdepodobnosti zámeny majiteľom skoršej ochrannej známky nutné zohľadniť rozlišovaciu spôsobilosť tejto ochrannej známky, pri takom posudzovaní ide len o jeden z viacerých intervenujúcich prvkov. Dokonca aj v prípade, keď má skoršia ochranná známka nízku rozlišovaciu spôsobilosť, môže existovať pravdepodobnosť zámeny predovšetkým z dôvodu podobnosti označení a podobnosti tovarov alebo služieb.

Téza, podľa ktorej sa skoršej ochrannej známke s nízkou rozlišovacou spôsobilosťou poskytuje len znížená ochrana, by mala za účinok potlačenie okolnosti založenej na podobnosti ochranných známok v prospech okolnosti založenej na rozlišovacej spôsobilosti skoršej národnej ochrannej známky, ktorej by bol pripísaný neprimeraný význam. Z uvedeného by vyplývalo, že ak by skoršia národná ochranná známka mala iba nízku rozlišovaciu spôsobilosť, pravdepodobnosť zámeny by existovala len v prípade jej úplnej reprodukcie ochrannou známkou, ktorej zápis sa požaduje, a to bez ohľadu na stupeň podobnosti dotknutých označení. Takýto výsledok by však nebol v súlade so samotnou podstatou celkového posúdenia, ktoré sú príslušné orgány povinné vykonať na základe článku 8 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia.

(pozri body 56, 57)
Okrem toho záujem na konaní, ktorý musí skutočne existovať a posudzuje sa ku dňu, keď bola podaná žaloba, možno vyvodiť z existencie preukázaného „rizika“, že právne postavenie žalobcov by bolo dotknuté podaním žalôb na súde alebo že „riziko“ podania žaloby na súd skutočne existuje.

Príjemca štátnej pomoci má teda záujem na konaní proti rozhodnutiu Komisie, ktorým sa konštatovalo, že uvedené pomoci sú čiastočne zlučiteľné a čiastočne nezlučiteľné so spoločným trhom, pokiaľ analýza Komisie ukazuje vzájomnú závislosť a neoddeliteľnosť kvalifikácie zlučiteľnosti a nezlučiteľnosti, ktorá bráni posúdeniu prípustnosti žaloby tým, že napadnuté rozhodnutie sa rozdelilo na dve časti, z ktorých jedna kvalifikuje sporné opatrenia ako pomoc čiastočne nezlučiteľnú a druhá ich kvalifikuje ako štátnu pomoc čiastočne zlučiteľnú.

Možnosť členského štátu vymedziť službu všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcu vo vysielaní extenzívnym spôsobom, ako obsahujúcu vysielanie univerzálnej programovej štruktúry, nemožno spochybniť na základe skutočnosti, že verejnoprávny vysielateľ vykonáva okrem toho aj obchodné činnosti, najmä predaj reklamného priestoru. Takéto spochybnenie by totiž viedlo k tomu, že by sa samotná definícia služby všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcej vo vysielaní stala závislou od vlastného spôsobu financovania. Služba všeobecného hospodárskeho záujmu sa však hypoteticky definuje vo vzťahu k všeobecnému záujmu, ktorému sa snaží vyhovieť, a nie vo vzťahu k prostriedkom, ktoré zabezpečujú jej poskytovanie.

Podľa článku 6 nariadenia č. 659/1999 týkajúceho sa „konania o štátnej pomoci“, ak Komisia rozhodne o začatí konania vo veci formálneho zisťovania o vnútroštátnom opatrení, môže rozhodnutie o začatí konania obmedziť na zhrnutie relevantných skutkových a právnych okolností, uvedenie „predbežného ohodnotenia“ dotknutého štátneho opatrenia s cieľom určiť, či má povahu pomoci, a vyjadrenie dôvodov, ktoré vedú k pochybnostiam o jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom. Podľa toho istého článku 6 rozhodnutie o začatí konania musí umožniť dotknutým osobám efektívne sa zúčastniť na konaní vo veci formálneho zisťovania, v rámci ktorého budú mať možnosť uplatniť svoje tvrdenia. Na tento účel stačí, ak sa dotknuté osoby môžu zoznámiť s úvahami, ktoré viedli Komisiu k predbežnej domnienke, že dotknuté opatrenie by mohlo byť novou pomocou nezlučiteľnou so spoločným trhom.

(pozri body 138, 139)
Komisia má pri posudzovaní konkrétneho dopadu porušenia na trh vychádzať z hospodárskej súťaže, aká by normálne existovala, keby k porušeniu nedošlo.

Čo sa týka cenového kartelu, je legitímne, ak Komisia zo skutočnosti, že členovia kartelu prijali opatrenia na uplatnenie dohodnutých cien, napríklad tým, že ich oznámili zákazníkom, dali svojim zamestnancom pokyn používať ich ako základ pri rokovaniach a sledovali ich uplatňovanie zo strany konkurentov a vlastných oddelení predaja, vyvodí záver, že porušenie malo účinky. Na vyvodenie záveru o dopade na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny slúžili ako základ na stanovenie cien individuálnych transakcií a obmedzovali tak rokovací priestor pre zákazníkov.

Naopak, od Komisie nemožno požadovať, aby v prípade, že vykonávanie kartelu je preukázané, systematicky dokazovala, že dohody skutočne umožnili dotknutým podnikom dosahovať vyššiu úroveň transakčných cien, ako je tá, ktorá by existovala bez kartelu. V tomto smere nie je možné prijať tvrdenie, podľa ktorého samotná skutočnosť, že úroveň transakčných cien by bola odlišná bez zosúladenia, sa môže zobrať do úvahy na účely posúdenia závažnosti porušenia. Okrem toho by bolo neprimerané požadovať také dokazovanie, ktoré by si vyžadovalo značné zdroje, keďže by boli potrebné hypotetické výpočty na základe ekonomických modelov, ktorých presnosť môže súd ťažko overiť a ktorých neomylnosť vôbec nie je dokázaná.

Na posúdenie závažnosti porušenia je rozhodujúce vedieť, či členovia kartelu urobili všetko, čo bolo v ich možnostiach, aby dosiahli konkrétny účinok svojich úmyslov. Títo členovia kartelu nemôžu využívať vo svoj prospech vonkajšie faktory, ktoré skrížili ich plány, a urobiť z nich skutočnosti odôvodňujúce zníženie pokuty

Komisia teda môže legitímne vychádzať z vykonávania kartelu na účely vyvodenia záveru o existencii dopadu na trh, pričom nie je potrebné stanoviť presný rozsah tohto dopadu.

Aj za predpokladu, že konkrétny dopad kartelu nebol z právneho hľadiska Komisiou dostatočne preukázaný, je kvalifikácia porušenia ako „veľmi závažného“ primeraná. Tri aspekty, ktoré treba zohľadniť pri posúdení závažnosti porušenia podľa usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, ktorými sú samotná povaha porušenia, jeho konkrétny dopad na trh tam, kde je ho možné stanoviť, a veľkosť relevantného geografického trhu, nemajú rovnakú váhu pri celkovom skúmaní. Povaha porušenia má zásadný význam, a to najmä pri kvalifikácii porušenia ako „veľmi závažného“. V tejto súvislosti z opisu veľmi závažných porušení v uvedených usmerneniach vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy smerujúce okrem iného k určeniu cien, môžu byť už na základe ich povahy kvalifikované ako „veľmi závažné“ bez toho, aby sa tieto správania museli vyznačovať ich osobitným dopadom alebo geografickým rozsahom. Tento záver potvrdzuje skutočnosť, že aj keď opis závažných porušení výslovne uvádza dopad na trh a účinky na veľké oblasti jednotného trhu, opis veľmi závažných porušení naopak neuvádza žiadnu požiadavku konkrétneho dopadu na trh ani účinky na osobitnú geografickú oblasť.

(pozri body 83 — 87, 91)
Komisia má pri posudzovaní konkrétneho dopadu porušenia na trh vychádzať z hospodárskej súťaže, aká by normálne existovala, keby k porušeniu nedošlo.

Čo sa týka cenového kartelu, je legitímne, ak Komisia zo skutočnosti, že členovia kartelu prijali opatrenia na uplatnenie dohodnutých cien, napríklad tým, že ich oznámili zákazníkom, dali svojim zamestnancom pokyn používať ich ako základ pri rokovaniach a sledovali ich uplatňovanie zo strany konkurentov a vlastných oddelení predaja, vyvodí záver, že porušenie malo účinky. Na vyvodenie záveru o dopade na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny slúžili ako základ na stanovenie cien individuálnych transakcií a tak obmedzovali rokovací priestor pre zákazníkov.

Naopak, od Komisie nemožno vyžadovať, aby v prípade, že vykonávanie kartelu je preukázané, systematicky dokazovala, že dohody skutočne umožnili dotknutým podnikom dosahovať vyššiu úroveň transakčných cien, ako je tá, ktorá by existovala bez kartelu. V tomto smere nie je možné prijať tvrdenie, podľa ktorého samotná skutočnosť, že úroveň transakčných cien by bola odlišná bez zosúladenia, sa môže zobrať do úvahy na účely posúdenia závažnosti porušenia. Okrem toho by bolo neprimerané požadovať takéto dokazovanie, ktoré by si vyžadovalo značné zdroje, keďže by boli potrebné hypotetické výpočty na základe ekonomických modelov, ktorých presnosť môže súd len ťažko overiť a ktorých neomylnosť vôbec nie je dokázaná.

Na posúdenie závažnosti porušenia je rozhodujúce vedieť, či členovia kartelu urobili všetko, čo bolo v ich možnostiach, aby dosiahli konkrétny účinok svojich úmyslov. Títo členovia nemôžu využívať vo svoj prospech vonkajšie faktory, ktoré skrížili ich plány, a urobiť z nich skutočnosti odôvodňujúce zníženie pokuty.

Komisia teda môže legitímne vychádzať z vykonávania kartelu na účely vyvodenia záveru o existencii dopadu na trh, pričom nie je potrebné stanoviť presný rozsah tohto dopadu.

Aj za predpokladu, že konkrétny dopad kartelu nebol z právneho hľadiska Komisiou dostatočne preukázaný, je kvalifikácia tohto porušenia ako „veľmi závažného“ primeraná. Tri aspekty, ktoré treba zohľadniť pri posúdení závažnosti porušenia podľa usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, ktorými sú samotná povaha porušenia, jeho skutočný dopad na trh tam, kde je ho možné stanoviť, a veľkosť relevantného geografického trhu, nemajú rovnakú váhu pri celkovom skúmaní. Povaha porušenia má zásadný význam, a to najmä pri kvalifikácii porušenia ako „veľmi závažného“. V tejto súvislosti z opisu veľmi závažných porušení v uvedených usmerneniach vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy smerujúce predovšetkým k určeniu cien, môžu byť už na základe ich povahy kvalifikované ako „veľmi závažné“ bez toho, aby sa tieto správania museli vyznačovať ich osobitným dopadom alebo geografickým rozsahom. Tento záver potvrdzuje skutočnosť, že aj keď opis závažných porušení výslovne uvádza dopad na trh a účinky na veľké oblasti jednotného trhu, opis veľmi závažných porušení naopak neuvádza žiadnu požiadavku konkrétneho dopadu na trh ani účinky na osobitnú geografickú oblasť.

(pozri body 165 — 169, 171)
Každá nová neoznámená, ale už poskytnutá štátna pomoc je nevyhnutne nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru v období, počas ktorého bola poskytovaná, a ak nespadá pod žiadnu výnimku zo všeobecného zákazu pomoci stanoveného v článku 87 ods. 1 ES. Ak pomoc už spôsobila účinky, stáva sa definitívne zlučiteľnou alebo nezlučiteľnou so spoločným trhom.

Analýza zlučiteľnosti poskytnutej a neoznámenej pomoci so spoločným trhom nevyžaduje iba posúdenie, či v okamihu prijatia príslušného rozhodnutia záujem Spoločenstva vyžaduje, aby pomoc bola, alebo nebola vrátená. Komisia musí tiež overiť, či počas obdobia, v ktorom bola táto pomoc poskytovaná, mohla narušiť hospodársku súťaž.

Hoci Komisia disponuje širokou mierou voľnej úvahy na povolenie pomoci na základe výnimiek zo všeobecného zákazu uvedeného v článku 87 ods. 1 ES, táto miera voľnej úvahy nemôže byť použitá bez ohľadu na skutočnosť, že počas obdobia, keď bola predmetná pomoc poskytovaná protizákonne, mohla narušiť hospodársku súťaž spôsobom, ktorý je v rozpore so záujmom Spoločenstva, ako bol určený platným legislatívnym rámcom. Komisia sa teda tým, že uplatnila článok 87 ods. 3 písm. d) ES na obdobie pred 1. novembrom 1993, namiesto toho, aby uplatnila hmotnoprávne pravidlá, ktoré boli účinné v danom období, dopustila nesprávneho právneho posúdenia.

Právne predpisy Spoločenstva v oblasti pomoci by pre osoby podliehajúce súdnej právomoci neboli ani jasné, ani predvídateľné, ak by pomoc, ktorá nemohla byť v určitom období považovaná za zlučiteľnú z dôvodu neexistencie výnimky zo všeobecného zákazu pomoci stanoveného v článku 87 ods. 1 ES, platnej v tom čase, mohla byť považovaná za zlučiteľnú následne, ak by táto výnimka bola zavedená. Okrem iného úvaha, že neoznámená pomoc môže byť vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom na základe výnimky, ktorá nebola účinná pri jej poskytovaní, by zvýhodňovala členský štát, ktorý ju poskytol, voči členským štátom, ktoré by chceli poskytnúť podobnú pomoc a ktoré by od toho upustili z dôvodu neexistencie výnimky, ktorá by to umožňovala. To by predstavovalo podnet na to, aby členské štáty neoznamovali pomoc, ktorú považujú za nezlučiteľnú so spoločným trhom, v prípade neexistencie výnimky, ktorá by bola uplatniteľná, s nádejou, že takáto výnimka by mohla byť následne prijatá.

(pozri body 58 — 61, 66, 67)