ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Odvolanie podané 20. septembra 2018: Viscas Corp. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-422/14, Viscas/Komisia

(Vec C-582/18 P)

(2018/C 427/27)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Viscas Corp. (v zastúpení: J.-F. Bellis, advokát)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Furukawa Electric Co. Ltd.

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie vo veci T-422/14, Viscas Corp./Komisia v rozsahu, v akom ním bol zamietnutý žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnakého zaobchádzania, pokiaľ ide o výpočet výšky pokuty uloženej spoločnosti Viscas a bola tejto spoločnosti uložená povinnosť zaplatiť trovy konania,

— zrušil článok 2 rozhodnutia Komisie C (2014) 2139 final (1) v rozsahu, v akom stanovuje výšku pokuty, ktorá bola uložená spoločnosti Viscas vo výške 34 992 000 eur,

— stanovil výšku pokuty, ktorá sa ukladá spoločnosti Viscas z dôvodu porušenia konštatovaného v článku 1 daného rozhodnutia na 19 595 520 eur,

— uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania a konania pred Všeobecným súdom.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Viscas na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod, ktorým tvrdí, že rozsudok Všeobecného súdu je v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, keď potvrdil metódu určenia príslušnej hodnoty predaja na základe bodu 18 usmernení k metóde stanovenia pokút (2), ktoré Komisia uplatnila v napadnutom rozhodnutí. Táto metóda poskytuje značnú diskriminačnú výhodu pre výrobcov, ktorí boli zapojení do európskeho kartelu a zároveň do medzinárodného kartelu, v porovnaní s tými, ktorí sa zapojili len do medzinárodného kartelu. Stanovenie jednotlivých podielov výrobcov na karteli v skutočnosti nezohľadňuje európsky kartel, a tým značne znižuje závažnosť porušenia výrobcov, ktorí sa zúčastňujú na obidvoch karteloch a v skutočnosti ich odmeňuje za to, že boli zapojení do dvoch kartelov namiesto jedného, a to tak, že im ukladá pokuty, ktoré sú v priemere o 44 % nižšie, než tie, aké by im by boli uložené, keby sa zapojili do porušenia obmedzeného len na európsky kartel.

(1) Rozhodnutie Komisie z 2. apríla 2014 týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble) [oznámené pod číslom C (2014) 2139 final] (Ú. v. EÚ C 319, 2014, s. 10).

(2) Usmernenia k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, 2006, s. 2).
1.

konštatoval, že sa systematicky a nepretržite prekračujú hodnoty koncentrácií PM10, pričom prekračovanie naďalej pretrváva, a) pokiaľ ide o denné limity — od roku 2008 v týchto oblastiach: IT1212 (oblasť Valle del Sacco); IT1215 (aglomerácia Rím); IT1507 (bývalá oblasť IT1501, asanačná oblasť – Neapol a Caserta); IT0892 (Emilia Romagna, západná nížina); zóny IT0893 (Emilia Romagna, východná nížina); IT0306 (aglomerácia Miláno); IT0307 (aglomerácia Bergamo); IT0308 (aglomerácia Brescia); IT0309 (Lombardia, vysoko urbanizovaná nížina A); IT0310 (Lombardia, vysoko urbanizovaná nížina B); IT0312 (Lombardia, údolie D); IT0119 (Piemontská nížina); oblasť IT0120 (Piemontské hory); — od roku 2009 v týchto oblastiach: IT0508 a IT0509 (bývalá oblasť IT0501, aglomerácia Benátsko-Treviso); IT0510 (bývalá oblasť IT0502, aglomerácia Padova); IT0511 (bývalá oblasť IT0503, aglomerácia Vicenza), IT0512 (bývalá oblasť IT0504, aglomerácia Verona); IT0513 a IT0514 (bývalá oblasť IT0505, zóna A1 – provincia Veneto); — v oblasti IT0907 (oblasť Prato Pistoia) od roku 2008 do roku 2013 a opäť od roku 2015; v oblastiach IT0909 (Valdarno Pisano a Piana Lucchese) a IT0118 (aglomerácia Turín) od roku 2008 do roku 2012 a opäť od roku 2014; IT1008 (Conca ternana) a IT1508 (bývalá oblasť IT1504, kopcovitá pobrežná oblasť Benevento), od roku 2008 do roku 2009 a znovu od roku 2011; IT1613 (priemyselný park Puglia) v roku 2008 a opäť od roku 2011; IT1911 (aglomerácia Palermo), od roku 2008 do roku 2012, v roku 2014 a od roku 2016; a b) pokiaľ ide o ročné limity oblastí: — IT1212 (Valle del Sacco) od roku 2008 a nepretržite prinajmenšom do roku 2016; IT0508 a IT0509 (bývalá oblasť IT0501, aglomerácia Benátky-Treviso) v rokoch 2009, 2011 a od roku 2015; IT0511 (bývalá oblasť IT0503, aglomerácia Vicenza), v rokoch 2011, 2012 a od roku 2015; IT0306 (aglomerácia Miláno), IT0308 (aglomerácia Brescia), IT0309 (Lombardia, vysoko urbanizovaná nížina A) a IT0310 (Lombardsko, nížina B) od roku 2008 do roku 2013 a od roku 2015; IT0118 (aglomerácia Turín) od roku 2008 do roku 2012 a od roku 2015, Talianska republika si nesplnila povinnosť uvedenú v ustanoveniach článku 13 spoločne s prílohou XI smernice 2008/50/ES; a
4.

Majú sa ustanovenia článku 2, článku 9, ako aj článku 11 smernice 2000/78 v spojení s ustanoveniami článku 21 a článku 47 Charty vykladať v tom zmysle, že ak dôjde k diskriminácii založenej na veku uplatňovanej voči sudcom súdu poslednej inštancie členského štátu z dôvodu zníženia veku ich odchodu do dôchodku (dôchodkového veku) z predchádzajúcich 70 rokov na 65 rokov, tento súd, pokiaľ rozhoduje o akejkoľvek veci v senáte, ktorého členom je sudca dotknutý dôsledkami týchto vnútroštátnych diskriminačných noriem a ktorý nevyjadril želanie využiť nový vek odchodu do dôchodku, je povinný, na účely rozhodnutia o predbežnej otázke týkajúcej sa zloženia súdu, odmietnuť uplatnenie vnútroštátnych ustanovení, ktoré sú v rozpore so smernicou 2000/78 a článkom 21 Charty a je povinný naďalej rozhodovať s účasťou tohto sudcu, pokiaľ je tento krok jediným efektívnym spôsobom zaistenia účinnej súdnej ochrany práv, ktoré sudca vyvodzuje z právneho poriadku Únie?
C 445/6

Odvolanie podané 21. septembra 2018: The Goldman Sachs Group Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (ôsma komora) z 12. júla 2018 vo veci T-419/14, The Goldman Sachs Group/Európska komisia

(Vec C-595/18 P)

(2018/C 445/07)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: The Goldman Sachs Group Inc. (v zastúpení: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil napadnutý rozsudok,

— zrušil v celom rozsahu alebo čiastočne (napríklad od mája 2007 alebo novembra 2007, keď GS Group a jej pridružené spoločnosti vlastnili iba približne 45 %, reps. 26 % podielov v spoločnosti Prysmian) články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutia Komisie C(2014) 2139 (1) z 2. apríla 2014 v rozsahu, v akom sa týkajú odvolateľky, a/alebo

— znížil pokutu uloženú odvolateľke v článku 2 rozhodnutia Komisie C(2014) 2139 z 2. apríla 2014 a

— uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania na prvom stupni, ako aj v odvolacom konaní.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Prvý odvolací dôvod: Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 101 ZFEÚ a článok 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 (2) tým, že považoval odvolateľku za zodpovednú za porušenie, ktorého sa dopustila spoločnosť Prysmian od 29. júla 2005 do 3. mája 2007 (ďalej len „obdobie pred IPO“).

Druhý odvolací dôvod: Odvolateľka nevykonávala rozhodujúci vplyv, ako sa vyžaduje podľa judikatúry, v období 3. mája 2007 až 28. januára 2009 (ďalej len „obdobie po IPO“).

Tretí odvolací dôvod: Návrh v tom zmysle, aby Súdny dvor poskytol odvolateľke prospech z akéhokoľvek zníženia pokuty, ktoré bude udelené spoločnosti Prysmian.

(1) Rozhodnutie Komisie z 2. apríla 2014 týkajúce sa konania podľa článku 101 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 53 Dohody o EHP (vec AT.39610 – Elektrické káble).

(2) Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205).
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session, Edinburgh (Spojené kráľovstvo) 3. októbra 2018 – Andy Wightman a i./Secretary of State for Exiting the European Union

(Vec C-621/18)

(2018/C 445/12)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Session, Edinburgh

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovatelia: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Odporca: Secretary of State for Exiting the European Union

Ďalší účastníci konania: Chris Leslie, Tom Brake

Prejudiciálna otázka

V prípade, že členský štát oznámil Európskej rade v súlade s článkom 50 Zmluvy o fungovaní Európskej únie svoj úmysel vystúpiť z Európskej únie, umožňuje právo Únie, aby oznamujúci členský štát jednostranne vzal späť uvedené oznámenie, a pokiaľ áno, za akých podmienok a s akými účinkami vo vzťahu k zotrvaniu členského štátu v Európskej únii?
3.

V prípade zápornej odpovede na prvú otázku a ak členský štát môže uplatňovať aj iné požiadavky okrem tých, ktoré sú uvedené v článku 10 ods. 2 (rodinný príslušník „je od utečenca závislý“), znamená to, že ak to členský štát považuje za vhodné, je oprávnený stanoviť určité požiadavky, vrátane tých, ktoré sú vo vzťahu k iným rodinným príslušníkom stanovené v článku 4 ods. 2, alebo môže uplatniť len požiadavku uvedenú v článku 4 ods. 3 smernice? Akú skutkovú situáciu predpokladá v tomto prípade požiadavka „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ [(„sú objektívne neschopné zabezpečiť svoje vlastné potreby z dôvodu svojho zdravotného stavu“)] uvedená v článku 4 ods. 3 smernice? Má sa vykladať v tom zmysle, že rodinný príslušník nedokáže „uspokojiť svoje potreby“, alebo v tom zmysle, že „nie je schopný“ sa „postarať sám o seba“, alebo sa má vykladať inak?
2.

i) Možno uplatniteľné ustanovenia článku 7 ods. 2 písm. h) a článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 (1) z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní v spojení s článkom 2 ZEÚ systematicky vykladať v spojení so základnými právami podľa článku 17 ods. 1, článku 20 a článku 47 ods. 2 Charty? ii) Ak sa uvedené ustanovenia práva Únie majú vykladať v spojení s právami zakotvenými v Charte, je uplatnenie týchto práv prípustné v insolvenčnom konaní vedenom v členskom štáte a má sa ochrana poskytovaná na základe týchto práv vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej norme, ktorá mimoriadne a so spätnou účinnosťou stanovuje nové pravidlá usporiadania spoločenských vzťahov v prospech veriteľa v insolvenčnom konaní konkrétne označeného zákonodarcom? iii) Bráni článok 7 ods. 2 písm. h) a článok 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní pri výklade v spojení s právami vyplývajúcimi z článku 17 ods. 1, článku 20 a článku 47 ods. 2 Charty uplatneniu vnútroštátnej právnej normy, na základe ktorej sa výmazy záložných práv KTB zapísané v registroch, vyhlasujú so spätnou účinnosťou za neplatné a ktorá vyhlasuje „obnovené“ záložné práva v prospech nesolventnej KTB ex lege za uplatniteľné voči tretím osobám a takýmto spôsobom zasahuje do práv iných veriteľov a mení poradie uspokojenia pohľadávok v insolvenčnom konaní? iv) Možno článok 7 ods. 2 písm. h) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní v spojení s právami vyplývajúcimi z článku 17 ods. 1, článku 20 a článku 47 ods. 2 Charty vykladať v tom zmysle, že bránia podmienenému schváleniu pohľadávok veriteľa (KTB), ktorého zákonodarca výslovne označil, v insolvenčnom konaní, ak pohľadávky tohto veriteľa v okamihu ich prihlásenia v celom rozsahu zanikli započítaním a prebiehajú právne spory o odporovateľnosti zápočtov, o ktorých sa ešte nerozhodlo? Ak podmienka, ktorú veriteľ uvedie v prihláške svojich pohľadávok v insolvenčnom konaní, spočíva v tom, že vnútroštátny súd vyhlási započítania, ktoré viedli k zániku pohľadávok, za nevymáhateľné, pripúšťa v takomto prípade právo na spravodlivé konanie podľa článku 47 ods. 2 Charty vnútroštátny právny predpis, ktorý so spätnou účinnosťou mení podmienky vymáhateľného započítania a týmto spôsobom predbieha výsledok prebiehajúcich právnych sporov o odporovateľnosti započítania, resp. o schválení pohľadávky v insolvenčnom konaní? v) Môže sa súd priamo odvolávať na ustanovenie článku 7 ods. 2 písm. h) a článku 8 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/848 z 20. mája 2015 o insolvenčnom konaní v spojení s článkom 17 ods. 1, článkom 20 a článkom 47 ods. 2 Charty, a môže tieto ustanovenia priamo uplatniť, ak zistí, že vnútroštátne právne predpisy, na ktorých je založené podmienené schválenie pohľadávky KTB a/alebo na základe ktorých nastane podmienka uvedená v prihláške pohľadávky, odporujú predpisom Únie?
1.

Vylučuje účinok „nezáväznosti“ uvedený v článku 6 ods. 1 smernice 93/13 (1) možnosť, aby podnikateľ a spotrebiteľ mohli prostredníctvom súkromnej dohody zmeniť podmienku, ktorá nespĺňa požiadavku jasnej a zrozumiteľnej formulácie stanovenú v článku 4 ods. 2, a to buď znížením výšky minimálnej úrokovej sadzby uvedenej podmienky alebo jej nahradením inou podmienkou, ktorá menej poškodzuje spotrebiteľa? Zmenila by sa odpoveď na túto otázku v prípade, ak by táto zmena bola súčasťou dohody uzatvorenej medzi spotrebiteľom a podnikateľom, ktorej cieľom je práve urovnať mimosúdnou cestou spor o možnej nedostatočnej transparentnosti podmienky, ktorá nebola dojednaná individuálne, a ktorá bola uvedená v predchádzajúcej zmluve uzatvorenej medzi obidvoma stranami?
2.

V prípade, ak bude odpoveď na prvú otázku záporná: Má sa právo Európskej únie, najmä smernica 2012/13, ako aj články 21, 45, 49 a 56 ZFEÚ, vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá umožňuje v trestnom konaní len preto, že obvinený nemá svoje bydlisko v danom, ale v inom členskom štáte, nariadiť mu, aby si na účely doručenia trestného rozkazu, ktorý má byť voči nemu vydaný, ustanovil splnomocnenca na doručovanie písomností, s následkom, že trestný rozkaz sa stane právoplatným a tým sa vytvorí právny predpoklad pre trestnosť jeho neskoršieho konania (skutkový účinok) a pri stíhaní tohto trestného činu sa obvinenému uložia subjektívne prísnejšie povinnosti dbať o to, aby sa s trestným rozkazom skutočne oboznámil, než sú povinnosti, ktoré by existovali, ak by obvinený mala svoje bydlisko v danom členskom štáte, takže ho bude možné trestné stíhať kvôli nedbanlivosti?
2.

V prípade, že letecký dopravca na letisku členského štátu odchodu priamo alebo/a prostredníctvom svojich splnomocnených zástupcov a delegátov odmietne cestujúcemu nástup do lietadla, pričom sa odvolá na zamietavé stanovisko orgánov cieľového členského štátu povoliť jeho vstup do tohto štátu z dôvodu údajne chýbajúceho vstupného víza (visa), možno usudzovať, že daný letecký dopravca zastáva funkciu a pôsobí v mene dotknutého štátu (emanation of State), s tým, že poškodený cestujúci sa voči nemu môže na súde cieľového členského štátu dovolávať rozhodnutia č. 565/2014/EÚ, a to s cieľom preukázať svoj nárok na vstup do krajiny bez ďalšieho víza a požiadať o peňažnú náhradu škody za porušenie tohto jeho práva, čiže porušenie jeho prepravnej zmluvy?
—

rozhodnúť, že Belgické kráľovstvo si tým, že najneskôr do 30. septembra 2016 neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na to, aby zabezpečilo súlad so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/36/EÚ z 26. februára 2014 (1) alebo že v každom prípade neoznámilo tieto ustanovenia Komisii, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 28 ods. 1 uvedenej smernice,
1.

Vzťahuje sa pojem riadny súd členského štátu, ktorý má právomoc podať návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, aj na zmierovacieho sudcu v postavení vnútroštátneho súdu predkladajúceho predmetný návrh v prejednávanej veci, hoci vnútroštátne právo zmierovaciemu sudcovi z dôvodu nestáleho charakteru jeho práce nepriznáva pracovné podmienky rovnocenné pracovným podmienkam profesionálnych sudcov, napriek tomu, že vykonávajú rovnaké súdne právomoci a sú súčasťou vnútroštátneho súdneho systému, v rozpore so zárukami nezávislosti a nestrannosti riadnych súdov členských štátov, ktoré Súdny dvor špecifikoval v rozsudkoch (EU:C:2006:587, body 47 až 53), Associaçâo Sindical dos Juizes Portugueses (EU:C:2018:117, bod 32 a body 41 až 45), Minister for Justice and Equality (EU:C:2018:586, body 50 až 54)?
2.

V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku a so zreteľom na stanovisko Corte costituzionale (Ústavný súd, Taliansko) vyjadrené v náleze č. 269/2017 zo 14. decembra 2017 v nadväznosti na rozsudok Súdneho dvora z 5. decembra 2010, M.A.S. a M.B., C-42/17, EU:C:2017:936, možno rozhodnutiu Súdneho dvora prijatému v tomto prejudiciálnom konaní, v ktorom by Súdny dvor konštatoval rozpor medzi právom Európskej únie a článkom 2 ods. 3 a 3a zákona č. 117 z 13. apríla 1988, a to v rámci konania vo veci samej, kde je žalovaným orgán štátnej správy, priznať s ohľadom na článok 31 ods. 2 a článok 47 Charty základných práv Európskej únie, článok 267 ZFEÚ a článok 4 Zmluvy o EÚ právnu silu predpisu práva Európskej únie s priamym účinkom a uplatnením zo strany vnútroštátneho súdu a s možnosťou neuplatniť odporujúce ustanovenie vnútroštátneho práva?
C 25/25

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 5. novembra 2018 – Amoena Ltd/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Vec C-677/18)

(2019/C 25/31)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Amoena Ltd

Žalovaný: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Prejudiciálne otázky

1. Išlo o zjavné pochybenie VCK (1) a/alebo Európskej komisie pri zatriedení MB (2): a) do 62. kapitoly kombinovanej nomenklatúry (3) Európskej únie, colnej položky 6212, ktorá osobitne zahŕňa „podprsenky“ s číselným znakom KN 6212 10 90; namiesto b) 90. kapitoly, položky 9021 s číselným znakom 9021 10 10 ako príslušenstva umelých častí tela v zmysle vysvetlivky 2 písm. b) k 90. kapitole kombinovanej nomenklatúry?

2. Obmedzuje VNK (4) neoprávnene rozsah zatriedenia príslušenstva umelých častí tela do položky 9021 a vysvetlivky 2 písm. b) 90. kapitoly kombinovanej nomenklatúry, čím prekračuje rozsah právomoci Európskej komisie?

3. Predstavuje VNK porušenie zásady lojálnej spolupráce stanovenej v článku 4 ods. 3 [ZEÚ] v prípade ak: a) Európska komisia musí rešpektovať rozhodnutia vnútroštátnych súdov, ale musí tiež podporovať jednotné (a správne) uplatňovanie colného kódexu a kombinovanej nomenklatúry; b) Najvyšší súd Spojeného kráľovstva dospel k jednomyseľnému záveru, že MB sú správne zatriedené do 90. kapitoly kombinovanej nomenklatúry, colnej položky 9021; a c) rozhodnutie Najvyššieho súdu bolo predložené Európskej komisii a táto ho predložila všetkým členským štátom EÚ spolu so zhrnutím odôvodnenia Najvyššieho súdu?

(1) Výbor pre colný kódex (VCK).

(2) Podprsenky po amputácii prsníka (MB).

(3) Kombinovaná nomenklatúra (KN).

(4) Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/1167 z 26. júna 2017 o zatriedení určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry (Ú. v. EÚ L 170, 2017, s. 50) (VNK).
3.

Mohol by Grondwettelijk Hof (Ústavný súd, Belgicko) v prípade, ak by na základe odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku dospel k záveru, že napadnuté články porušujú jednu alebo viaceré povinnosti vyplývajúce z ustanovení uvedených v týchto otázkach, prechodne zachovať účinky článkov 120 a 126/2 belgického zákonníka rôznych poplatkov a daní, aby zamedzil vzniku právnej neistoty a zákonodarcovi poskytol možnosť uviesť tieto ustanovenia do súladu s uvedenými povinnosťami?
—

ponechať v účinnosti akt, ktorým predseda Európskeho parlamentu konštatoval, že všeobecný rozpočet Únie na rok 2018 bol s konečnou platnosťou prijatý až do vtedy, kým nebude tento rozpočet s konečnou platnosťou prijatý aktom, ktorý je v súlade so Zmluvami, a to v primeranej lehote odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku,
3.

Je zachovaná hodnota rovnosti a právneho štátu podľa článku 2, zásada rovnosti občanov pred súdnym orgánom podľa článku 9 a všeobecná zásada Únie zakotvujúca právo každého na to, aby jeho vec bola spravodlivo prejednaná podľa článku 6 odsek 3 Zmluvy o Európskej únii podpísanej v Maastrichte 7. februára 1992 v znení zmien a doplnení vyplývajúcich z Lisabonskej zmluvy podpísanej v Lisabone 13. decembra 2007 v prípade, keď vnútroštátny súdny orgán, proti ktorého rozhodnutiu nie je prípustný opravný prostriedok, rozhodne v rozpore so zjednocujúcim stanoviskom vnútroštátneho súdneho orgánu, ktoré tento súdny orgán prijal na základe poverenia vnútroštátneho zákona k zjednocovaniu výkladu zákonov a iných všeobecne záväzných právnych predpisov, pretože to bolo potrebné v záujme odstránenia nejednotnosti súdneho rozhodovania a preto, lebo sa senát najvyššieho súdu odchýlil od právneho názoru obsiahnutého v rozhodnutí iného senátu najvyššieho súdu?
1.

Má sa pojem odlišný spôsob použitia v zmysle rozsudku Súdneho dvora z 19. júla 2012, NEURIM, C-130/11, vykladať striktne, to znamená: — má sa obmedzovať len na prípad humánneho použitia v nadväznosti na veterinárne použitie, — alebo sa vzťahovať na indikáciu spadajúcu do novej terapeutickej oblasti v zmysle novej lekárskej špecializácie v porovnaní s predchádzajúcim DOO, alebo na liečivo, v ktorom účinná látka má odlišný účinok od účinku, ktorý má v liečive, ktoré bolo predmetom prvého PUT, — alebo by sa mal všeobecnejšie, vzhľadom na ciele nariadenia (ES) č. 469/2009 (1) smerujúce k vytvoreniu vyváženého systému zohľadňujúceho všetky dotknuté záujmy, vrátane záujmov verejného zdravia, posudzovať podľa prísnejších kritérií ako sú tie, ktoré sa týkajú posúdenia patentovateľnosti vynálezu. alebo sa naopak má vykladať extenzívnym spôsobom, t. j. zahŕňa nielen terapeutické indikácie a rôzne choroby, ale tiež rôzne zloženia, dávkovania a spôsoby podávania.
—

vnútroštátne právo neupravuje v prípade skutkových okolností, o aké ide v tomto konaní, donucovacie prostriedky, ktoré by boli z hľadiska dosiahnutia cieľa účinnejšie ako hroziace donucovacie pokuty alebo rozhodnutia o uložení donucovacej pokuty, ale spájali by sa s miernejším zásahom do práv ako donucovacie opatrenie spočívajúce v obmedzení slobody a použitie takýchto donucovacích prostriedkov je už zo svojej podstaty v tomto konaní vylúčené?
1.

Má sa smernica 2006/112 (1), najmä jej články 24, 28, 167 a 168 písm. a), vykladať v tom zmysle, že pri predaji nehnuteľností nezapísaných v národnej verejnej evidencii nehnuteľností (kataster nehnuteľností) a ktoré neboli zapísané do katastra v čase ich prevodu, poskytuje zdaniteľný nadobúdateľ, ktorý sa na základe zmluvy zaväzuje, že na vlastné náklady vykoná úkony potrebné na prvý zápis dotknutých nehnuteľností do národnej verejnej evidencie nehnuteľností, predávajúcemu službu, alebo nadobúda služby súvisiace s jeho investíciou do nehnuteľností, v súvislosti s čím mu je potrebné priznať právo na odpočítanie DPH?
1.

Je článok 23 ods. 1 písm. c) zákona o dani z príjmov právnických osôb v znení účinnom v roku 2013 zlučiteľný s právom Európskej únie, ak je vykladaný tak, že po predmetnej reverznej fúzii úroky a ostatné finančné výdavky vyplývajúce z úverov získaných od tretích osôb alebo od prepojených spoločností (pričom pokiaľ by nedošlo k fúzii, zanikajúca spoločnosť by si mohla odpočítať tieto výdavky), určených na nadobudnutie kapitálu v dcérskej nástupníckej spoločnosti a prevedených v dôsledku fúzie, už nie sú odpočítateľné od príjmov nástupníckej spoločnosti na daňové účely, konkrétne v tom zmysle, že táto nemožnosť odpočítať finančné výdavky by mohla byť prekážkou alebo obmedzením operácií zlučovania upravených v smernici Rady 2009/133/ES (1) a byť v rozpore s jej zásadami a cieľmi a tiež porušovať článok 4 tejto smernice?