ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

Podľa vnútroštátneho súdu totiž skutočnosť, že pánovi Rendónovi Marínovi bolo vo februári 2015 udelené povolenie na pobyt, nepredstavuje vyhovenie návrhom predloženým v rámci žaloby vo veci samej v plnom rozsahu. Zastáva totiž názor, že ak by bolo uvedenej správnej žalobe vyhovené, napadnuté rozhodnutie z 13. júla 2010, ktorým bola zamietnutá žiadosť dotknutej osoby o povolenie na pobyt, by bolo vyhlásené za protiprávne a povolenie a pobyt z toho vyplývajúce by bolo účinné od tohto dátumu. Neplatnosť tohto rozhodnutia a udelenie povolenia na pobyt v tento deň by malo pre navrhovateľa vo veci samej dôsledky, ktoré prekračujú samotné udelenie povolenia, akým je napríklad náhrada škody z dôvodu ukončenia pracovnoprávneho vzťahu, straty sociálnych dávok alebo príspevkov do systému sociálneho zabezpečenia, či dokonca právo získať španielske občianstvo.
17

Vo svojom rozhodnutí First‑tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) [Súd prvého stupňa (imigračný a azylový senát)] konštatoval, že v prípade prijatia opatrenia na vyhostenie CS by sa v Spojenom kráľovstve žiadny iný rodinný príslušník nemohol postarať o jej dieťa, čo by znamenalo, že toto dieťa by svoju matku muselo nasledovať do štátu jej pôvodu. Tento prvostupňový súd s odkazom na práva dieťaťa CS súvisiace s jeho európskym občianstvom, podľa článku 20 ZFEÚ, ako ho Súdny dvor vykladal v rozsudku z 8. marca 2011, Ruiz Zambrano (C‑34/09, EU:C:2011:124), rozhodol, že „občan Európskej únie nemôže byť za žiadnych okolností implicitne vyhostený z územia Európskej únie. Z tohto zákazu nie je možná žiadna výnimka ani ak… jeho rodičia spáchali v minulosti trestný čin… [a že] predmetné rozhodnutie o vyhostení je teda protiprávne, keďže porušuje práva, ktoré dieťaťu priznáva článok 20 ZFEÚ“.
37

§ 7 uvedeného zákona obsahuje tieto definície: „2. Dovoz výrobku podliehajúceho spotrebným daniam: dovoz výrobku podliehajúceho spotrebným daniam do krajiny priamo z tretej krajiny alebo cez niektorý z členských štátov, ku ktorému dôjde vtedy, ak uvedený výrobok vstúpi do vnútrozemia v rámci colného režimu, v okamihu uzavretia colného režimu, ktorý vedie k prepusteniu uvedeného výrobku do voľného obehu v súlade s colnými predpismi. 7/I. Neoprávnené opustenie colného režimu podmienečného oslobodenia od dane: akýkoľvek úkon alebo skutočnosť, ktorý v spojení s výrobkami podliehajúcimi spotrebným daniam, ktoré sa pohybujú v colnom režime podmienečného oslobodenia od dane Spoločenstva, nemá za následok oslobodenie v súlade s § 21 ods. 1 alebo § 26/B ods. 3 od dočasnej povinnosti vyúčtovať a zaplatiť daň. 22. Prepustenie do voľného obehu: prepustenie výrobku podliehajúceho spotrebným daniam z colného skladu členského štátu alebo zariadenia oslobodeného subjektu s výnimkou, ak výrobok smeruje do colného skladu, do colného skladu členského štátu, hospodárskemu subjektu registrovanému v inom členskom štáte, do tretieho štátu alebo oslobodenému subjektu; prijatie výrobku podliehajúceho spotrebným daniam registrovaným hospodárskym subjektom; predaj veľkého objemu hroznového vína výrobcom do colného skladu; vybavenie colných formalít pre výrobok podliehajúci spotrebným daniam dovezený z tretej krajiny, ktoré má za následok prepustenie do voľného obehu v súlade s colnými predpismi, alebo akékoľvek opatrenie daňového orgánu zaväzujúce považovať výrobok podliehajúci spotrebným daniam za výrobok prepustený do voľného obehu v súlade colnými predpismi, a to vtedy, ak po vybavení colných formalít alebo prijatí opatrenia výrobok podliehajúci spotrebným daniam nie je skladovaný v colnom sklade alebo zariadení oslobodeného subjektu, a ani registrovaný užívateľ ho na základe § 18 ods. 2 neodošle na niektoré z miest uvedených v § 18 ods. 1.“
2

Podľa odôvodnení 2, 5, 10, 12 a 14 nariadenia o jednotnej spoločnej organizácii trhov: „(2) Toto nariadenie by malo obsahovať všetky základné prvky jednotnej spoločnej organizácie trhov s poľnohospodárskymi výrobkami. … (5) Na základe článku 43 ods. 3 ZFEÚ Rada prijíma opatrenia týkajúce sa stanovovania cien, odvodov, pomoci a množstvových obmedzení. V záujme jasnosti by sa v prípade uplatnenia článku 43 ods. 3 ZFEÚ malo toto nariadenie výslovne odvolávať na skutočnosť, že Rada prijme opatrenia na uvedenom právnom základe. … (10) S cieľom stabilizovať trhy a zabezpečiť primeranú životnú úroveň pre poľnohospodárov sa vytvoril diferencovaný systém podpory trhu podľa jednotlivých sektorov a zaviedli sa režimy priamej podpory, pričom sa zohľadnili rôzne potreby v každom z týchto sektorov na jednej strane a vzájomná závislosť medzi rôznymi sektormi na strane druhej. Uvedené opatrenia majú formu verejnej intervencie alebo vyplatenia pomoci na súkromné skladovanie. Naďalej je potrebné zachovať opatrenia na podporu trhu, ktoré však treba zároveň zefektívniť a zjednodušiť. … (12) Z dôvodu jasnosti a prehľadnosti by ustanovenia o verejnej intervencii mali mať spoločnú štruktúru, pričom sa zachová politika sledovaná v každom sektore. Na tento účel je vhodné rozlišovať medzi referenčnými prahmi a intervenčnými cenami a intervenčné ceny by sa mali vymedziť. Pritom je obzvlášť dôležité objasniť, že len intervenčné ceny na verejnú intervenciu zodpovedajú uplatneným spravovaným cenám uvedeným v prílohe 3 k Dohode WTO o poľnohospodárstve odseku 8 prvej vete (t. j. podpora trhovej ceny). V tejto súvislosti by sa malo chápať, že trhová intervencia môže mať podobu verejnej intervencie, ako aj iných foriem intervencie, pri ktorých sa nepoužívajú cenové indikácie stanovené ex ante. … (14) Cena vo verejnej intervencii by mala pozostávať zo stanovenej ceny za určité množstvá niektorých výrobkov a v iných prípadoch by mala závisieť od verejnej súťaže a vychádzať z postupov a skúseností z predchádzajúcich spoločných organizácií trhu.“
28

Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že zásada rovnosti zaobchádzania a povinnosť transparentnosti, ktorá z nej vyplýva, bránia tomu, aby verejný obstarávateľ a úspešný uchádzač po udelení verejnej zákazky formou uzatvorenia zmluvy zaviedli do ustanovení tejto zmluvy také zmeny, že by tieto ustanovenia mali podstatne odlišnú povahu od ustanovení pôvodnej zmluvy. Takým je prípad, ak zvažované zmeny majú za účinok buď rozšírenie zákazky podstatným spôsobom o prvky, ktoré neboli plánované, alebo zmeniť ekonomickú rovnováhu zmluvy v prospech úspešného uchádzača, alebo aj ak by tieto zmeny mohli spochybniť udelenie zákazky v tom zmysle, že v prípade, ak by uvedené zmeny obsahovala dokumentácia, ktorá upravovala pôvodné zadávacie konanie, bola by vybraná iná ponuka alebo by boli pripustení iní uchádzači (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 19. júna 2008, pressetext Nachrichtenagentur, C‑454/06, EU:C:2008:351, body 34 až 37).
20

Článok 13 smernice 1999/31 stanovuje: „Členské štáty prijmú opatrenia na zabezpečenie toho, aby všade tam, kde to prichádza do úvahy, v súlade s povolením: a) sa začalo s postupom uzatvárania skládky alebo jej časti: i) po splnení príslušných podmienok ustanovených v povolení; alebo ii) v súlade s povolením príslušného orgánu vydaného na žiadosť prevádzkovateľa; alebo iii) na základe odôvodneného rozhodnutia príslušného orgánu; b) skládka alebo jej časť môže byť považovaná za definitívne uzatvorenú len vtedy, ak príslušný orgán vykoná záverečnú inšpekciu priamo na mieste skládky, vyhodnotí všetky správy predložené prevádzkovateľom a oznámi prevádzkovateľovi svoj súhlas s uzatvorením skládky. To v žiadnom prípade nemá vplyv na zodpovednosť prevádzkovateľa vyplývajúcu z podmienok povolenia; c) po definitívnom uzatvorení skládky je prevádzkovateľ zodpovedný za jej údržbu, monitorovanie a kontrolu v etape starostlivosti o skládku po ukončení jej prevádzky po takú dlhú dobu, ako to požaduje príslušný orgán, berúc do úvahy dobu, počas ktorej by skládka mohla predstavovať nebezpečenstvo. Prevádzkovateľ oznámi príslušnému orgánu všetky významné nepriaznivé dopady na životné prostredie odhalené pomocou kontrolných postupov a riadi sa rozhodnutím príslušného orgánu o povahe a časovom harmonograme nápravných opatrení, ktoré majú byť prijaté; d) prevádzkovateľ skládky je zodpovedný za monitorovanie a analýzu skládkových plynov a vôd presakujúcich zo skládky a režimu podzemných vôd v blízkosti skládky v súlade s prílohou III po takú dlhú dobu, akú príslušný orgán považuje za potrebnú, počas ktorej by skládka mohla predstavovať nebezpečenstvo pre životné prostredie, bez toho, aby sa to dotklo právnych predpisov spoločenstva alebo vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa zodpovedností držiteľa odpadu.“
„(11)

V rámci dodržiavania základnej zásady, podľa ktorej nemožno zvieratá prepravovať spôsobom, ktorý by im mohol spôsobiť zranenie alebo nadmerné utrpenie, je na zabezpečenie jednotného a účinného uplatňovania tohto nariadenia v celom Spoločenstve primerané ustanoviť podrobné ustanovenia, zaoberajúce sa konkrétnymi potrebami, ktoré sa objavujú pri jednotlivých typoch prepravy. Takéto podrobné ustanovenia by sa mali vykladať a uplatňovať v súlade s uvedenou zásadou a mali by sa vždy včas aktualizovať vtedy, keď sa ukáže, že pre jednotlivé druhy zvierat alebo typy prepravy už nedokážu zabezpečiť dodržiavanie uvedenej zásady a najmä vtedy, ak sa objavia nové vedecké informácie.
27

Nemožno však vylúčiť, že za určitých okolností poskytovateľ, ktorý sa javí ako nezávislý, v skutočnosti vykonáva činnosť pod vedením a kontrolou podniku, ktorý využíva jeho služby. O taký prípad by napríklad išlo vtedy, ak by disponoval samostatnosťou a flexibilitou, pokiaľ ide o spôsob výkonu dohodnutej činnosti, len v malom rozsahu alebo vôbec, pričom jeho údajná nezávislosť by zakrývala existenciu pracovnoprávneho vzťahu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. decembra 2014, FNV Kunsten Informatie en Media, C‑413/13, EU:C:2014:2411, bod 35 a 36). Navyše takéto vedenie alebo takáto kontrola by mohli byť vyvodené z existencie osobitných organizačných, hospodárskych a právnych väzieb medzi dotknutým poskytovateľom a príjemcom služieb podobne ako v prípade vzťahu medzi materskými spoločnosťami a ich dcérskymi spoločnosťami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. júna 2015, Fresh Del Monte Produce/Komisia a Komisia/Fresh Del Monte Produce, C‑293/13 P a C‑294/13 P, EU:C:2015:416, body 75 a 76, ako aj citovanú judikatúru). Za takýchto okolností by sa podniku prijímajúcemu služby mohla pripísať zodpovednosť za prípadné konanie poskytovateľa.
20

Dilly’s Wellnesshotel podala na Unabhängiger Finanzsenat (Nezávislý finančný senát) dodatočné správne odvolanie, ktorým sa táto spoločnosť v podstate najmä domáhala, aby bolo v plnom rozsahu vyhovené jej žiadosti o vrátenie energetickej dane za obdobie od januára do decembra 2011. Podľa Dilly’s Wellnesshotel v prípade, že by bolo uplatnenie § 2 ods. 1 v spojení s § 4 ods. 7 EAVG v rozpore s právom Únie, by sa nová právna úprava, ktorú zavádza BBG 2011, nemohla uplatňovať a podniky poskytujúce služby by mohli o vrátenie energetickej dane požiadať za celý rok 2011 a aj po tomto období.
10

Všeobecný súd zhrnul okolnosti predchádzajúce sporu takto: „1 Vedľajší účastníci konania, Juan Cándido Rubio Ferrer a Alberto Rubio Ferrer, podali 23. októbra 2008 na [EUIPO] prihlášku obrazovej ochrannej známky Európskej únie podľa nariadenia [č. 40/94, kodifikovaného nariadením č. 207/2009]. 2 Prihlasovanou ochrannou známkou bolo nasledujúce obrazové označenie:… 3 Tovary a služby, pre ktoré bol zápis požadovaný, patria do tried 31, 35 a 39 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení… … 5 [Pán] Grau Ferrer podal 10. augusta 2009… proti zápisu prihlasovanej obrazovej ochrannej známky Európskej únie pre tovary a služby uvedené v bode 3 vyššie námietku podľa článku 41 nariadenia č. 207/2009. 6 Námietka bola založená na týchto skorších obrazových ochranných známkach: — španielsky zápis obrazového označenia č. 2600724, ktorého prihláška bola podaná 8. júna 2004, a ktorý bol zapísaný 22. novembra 2004 pre všetky tovary zaradené do triedy 31, … — zápis obrazového označenia Európskej únie č. 2087534, ktorého prihláška bola podaná 14. februára 2001, a ktorý bol zapísaný 14. júna 2002 pre všetky tovary a služby zaradené do tried: — trieda 31:…, — trieda 32:…, — trieda 39:… … 8 Námietkové oddelenie námietke 21. decembra 2010 vyhovelo čiastočne. Na jednej strane konštatovalo, že [pán Grau Ferrer] nepredložil v stanovenej lehote dokument dokazujúci zápis skoršej obrazovej španielskej ochrannej známky… Následne zamietlo námietku založenú na skoršej obrazovej španielskej ochrannej známke z dôvodu, že jej existencia a platnosť neboli v stanovenej lehote dostatočne podložené. Na druhej strane vyhovelo námietke založenej na skoršej ochrannej známke Európskej únie… Námietkové oddelenie totiž najprv zastávalo názor, že bol predložený dôkaz o riadnom používaní skoršej ochrannej známky Európskej únie… 9 Na základe článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009 podali proti rozhodnutiu námietkového oddelenia odvolanie na EUIPO 10. februára 2011 [pán Grau Ferrer] (R 520/2011‑4) a 14. februára 2011 vedľajší účastníci konania [páni Juan Cándido Rubio Ferrer a Alberto Rubio Ferrer] (R 274/2011‑4). 10 Rozhodnutím z 11. októbra 2012… štvrtý odvolací senát EUIPO prijal odvolanie vo veci R 274/2011‑4 a zamietol odvolanie vo veci R 520/2011‑4. Odvolací senát v podstate na jednej strane potvrdil rozhodnutie námietkového oddelenia, podľa ktorého dôkaz o existencii skoršej obrazovej španielskej ochrannej známky nebol predložený. Na druhej strane odvolací senát zastával názor, že predložené dôkazy neboli dostatočné na preukázanie toho, že skoršia ochranná známka Európskej únie bola počas relevantného obdobia predmetom riadneho používania v podobe, v akej bola zapísaná, alebo v podobe, ktorá nezmenila jej rozlišovaciu spôsobilosť, pre niektorý z výrobkov, pre ktoré bola zapísaná. Odvolací senát tak zrušil rozhodnutie námietkového oddelenia z 21. decembra 2010 a zamietol námietku v celom jej rozsahu.“
19

Body 40 až 46 tohto oznámenia stanovujú: „40. Štátna pomoc môže vytvárať morálny hazard a oslabiť trhovú disciplínu. Aby sa znížil morálny hazard, pomoc by sa mala poskytovať len za podmienok zahŕňajúcich primerané rozdelenie bremena medzi existujúcich investorov. 41. Po prvom absorbovaní strát do základného kapitálu si primerané rozdelenie zaťaženia spravidla vyžaduje príspevky od držiteľov hybridného kapitálu a držiteľov podriadených dlhov. Držitelia hybridného kapitálu a podriadených dlhov musia v maximálnej miere prispieť k zníženiu nedostatku kapitálu. Takéto príspevky môžu mať formu konverzie nástrojov na vlastný kapitál Tier 1 alebo úplného odpisu ich istiny. V každom prípade sa musí v rozsahu, aký umožňujú právne predpisy, predchádzať peňažnému toku od príjemcu k držiteľom takýchto cenných papierov. 42. Komisia nebude požadovať príspevok od držiteľov dlhu v prvom rade (najmä z poistených vkladov, nepoistených vkladov, dlhopisov a všetkých ostatných dlhov v prvom rade) ako povinnú súčasť rozdelenia bremena podľa pravidiel štátnej pomoci, a to ani konverziou týchto nástrojov na kapitál, ani ich odpísaním. 43. V prípade, že kapitálový ukazovateľ banky, u ktorej sa zistil nedostatok kapitálu, zostáva nad regulačným minimom [Únie], banka by obvykle mala byť schopná sama obnoviť kapitálovú pozíciu, najmä s pomocou opatrení na zvýšenie kapitálu, ako sa uvádza v bode 35. Ak neexistujú žiadne iné možnosti ako nedostatok kapitálu prekonať (vrátane akéhokoľvek iného opatrenia dohľadu alebo iného nápravného opatrenia potvrdeného príslušným orgánom dohľadu alebo orgánom pre riešenie krízových situácií), musí sa pristúpiť ku konverzii podriadeného dlhu na vlastný kapitál, a to v zásade pred tým, ako sa štátna pomoc poskytne. 44. V prípadoch, keď banka už nespĺňa minimálne regulačné kapitálové požiadavky, podriadený dlh sa musí konvertovať alebo odpísať, a to v zásade pred poskytnutím štátnej pomoci. Štátna pomoc sa nesmie poskytnúť predtým, než sa vlastný kapitál, hybridný kapitál a podriadený kapitál v plne miere využije na kompenzáciu strát. 45. Výnimku z požiadaviek uvedených v bodoch 43 a 44 možno urobiť vtedy, keď by realizácia takýchto opatrení ohrozila finančnú stabilitu alebo by viedla k neprimeraným výsledkom. Táto výnimka by sa mala vzťahovať na prípady, keď je výška pomoci, ktorá sa má poskytnúť, v porovnaní s rizikovo váženými aktívami banky nízka a keď sa nedostatok kapitálu výrazne znížil najmä prostredníctvom opatrení na zvýšenie kapitálu uvedených v bode 35. Neprimerané výsledky alebo ohrozenie finančnej stability by sa mohli riešiť aj opätovným zvážením postupnosti opatrení zameraných na riešenie nedostatku kapitálu. 46. V súvislosti s vykonávaním bodov 43 a 44 by sa mala dodržiavať „zásada nezhoršenia postavenia žiadneho veriteľa“. Podriadení veritelia by tak z ekonomického hľadiska nemali dostať menšiu hodnotu než je hodnota, akú by mal ich nástroj, keby sa štátna pomoc neposkytla.“
34

Komisia preto navrhuje dva alternatívne výklady článku 24 ods. 1 druhého pododseku poslednej vety ZEÚ a článku 275 prvého odseku ZFEÚ, ktoré čiastočne vedú k odlišným výsledkom, pokiaľ ide o právomoc súdu Únie, pričom prvý pozostáva z preskúmania obsahu aktu, činnosti či nečinnosti a druhý vychádza z dôvodov vznesených na súde Únie. Podľa prvého výkladu by mal Súdny dvor dospieť k záveru, že súd Únie nemá právomoc rozhodnúť predmetný spor, keďže sporné rozhodnutia predstavujú operačné akty patriace do SZBP, ktoré voči odvolateľke nevyvolávajú právne účinky, ktoré by mohli byť nezlučiteľné s jej základnými právami. Pokiaľ ide o uplatnenie druhého výkladu, mal by viesť k preskúmaniu dôvodov vznesených v žalobe na prvom stupni. Ak by Súdny dvor uplatnil uvedený výklad, musel by žalobu čiastočne zamietnuť pre nedostatok právomoci a vo zvyšnej časti vrátiť vec Všeobecnému súdu alebo rozhodnúť o prípustnosti a vo veci samej.
68

Naopak, vo veci C‑67/15 vnútroštátny súd neuviedol informácie potrebné na to, aby Súdny dvor mohol rozhodnúť, či nepochybný cezhraničný záujem existuje. Ako pritom vyplýva z článku 94 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania by mal mať Súdny dvor možnosť oboznámiť sa so zhrnutím skutkového stavu, z ktorého prejudiciálne otázky vychádzajú, ako aj so spojitosťou existujúcou najmä medzi týmto skutkovým stavom a prejudiciálnymi otázkami. Preto by sa zistenie potrebných skutočností umožňujúcich overenie existencie nepochybného cezhraničného záujmu mali vnútroštátnym súdom uskutočniť predtým, než sa tento súd obráti na Súdny dvor (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. decembra 2015, UNIS a Beaudout Père et Fils, C‑25/14 a C‑26/14, EU:C:2015:821, bod 28).
6

Obsah tohto ustanovenia je vyjadrený v odôvodnení 33 tejto smernice, ktoré stanovuje, že podmienky plnenia zákazky sú v súlade s touto smernicou „za predpokladu, že nie sú priamo ani nepriamo diskriminačné a sú uvedené v oznámení o vyhlásení obstarávania alebo v zadávacích podkladoch. Môžu byť určené najmä v prospech odborného vzdelávania priamo na mieste výkonu práce, zamestnávania osôb, ktoré majú problémy so začlenením sa do spoločnosti, boja proti nezamestnanosti alebo ochrany životného prostredia. Okrem iného je možné sa zmieniť napríklad najmä o požiadavkách – platných počas plnenia zákazky – na nábor dlhodobo nezamestnaných alebo na vykonanie opatrení odbornej prípravy pre nezamestnaných alebo mládež, na podstatné splnenie ustanovení základných dohovorov Medzinárodnej organizácie práce (ILO) predpokladajúc, že takéto ustanovenia neboli vykonané vo vnútroštátnom práve, a na nábor vyššieho počtu osôb so zdravotným postihnutím, ako to vyžadujú vnútroštátne právne predpisy.“
9

Článok 4 tejto smernice stanovuje: „1. Druhy uvedené v prílohe 1 sú predmetom zvláštnych opatrení týkajúcich sa ochrany ich biotopov, aby sa zabezpečilo ich prežitie a rozmnožovanie v areáli [oblasti – neoficiálny preklad] ich rozšírenia. V tejto súvislosti sa venuje pozornosť: a) druhom, ktorým hrozí vyhynutie; b) druhom citlivým na špecifické zmeny biotopov; c) druhom, ktoré sú považované za vzácne vzhľadom na svoju malú početnosť alebo obmedzené rozšírenie v danej oblasti; d) iným druhom, ktoré vyžadujú zvláštnu pozornosť z dôvodov špecifického charakteru ich biotopov. Ako podklady na vyhodnotenie sa berú do úvahy trendy a kolísanie početnosti populácií. Členské štáty klasifikujú najmä podľa počtu a veľkosti najvhodnejšie územia ako osobitne chránené územia na zachovanie týchto druhov, berúc do úvahy požiadavky na ochranu týchto druhov v geografických oblastiach mora a pevniny, kde sa uplatňuje táto smernica. 2. Členské štáty prijmú podobné opatrenia pre pravidelne sa vyskytujúce sťahovavé druhy, ktoré nie sú uvedené v prílohe I, berúc do úvahy potrebu ich ochrany v geografických oblastiach mora a pevniny, kde sa uplatňuje táto smernica, čo sa týka oblastí ich hniezdenia, preperovania a zimovania a miest odpočinku na ich migračných trasách. Na tento účel venujú členské štáty zvláštnu pozornosť ochrane mokradí a hlavne mokradí medzinárodného významu. … 4. Čo sa týka ochrany oblastí [chránených území – neoficiálny preklad] uvedených vyššie v odsekoch 1 a 2, členské štáty prijmú vhodné opatrenia, aby zabránili znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov alebo akýmkoľvek rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele tohto článku. Členské štáty sa takisto budú snažiť zabrániť znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov mimo týchto chránených území.“
—

pojem „informácie o emisiách do životného prostredia“ zahŕňa v zmysle uvedeného ustanovenia údaje o povahe, zložení, množstve, dátume a mieste „emisií do životného prostredia“ pochádzajúcich z týchto prípravkov alebo látok, ako aj údaje týkajúce sa viac alebo menej dlhodobých vplyvov týchto emisií na životné prostredie, osobitne informácie o rezíduách v životnom prostredí po použití dotknutého výrobku a štúdie týkajúce sa rozsahu látkovej odchýlky pri tomto použití, a to bez ohľadu na to, či tieto údaje pochádzajú zo štúdií úplne alebo čiastočne uskutočnených v teréne, z laboratórneho testovania alebo translokačných štúdií.
41

Pokiaľ však ide o budovy postavené pred relevantným obdobím, konkrétne pred 19. júlom 2006, treba s prihliadnutím na zistenia vykonané v bode 35 tohto rozsudku konštatovať porušenie článku 6 ods. 2 smernice 92/43, ako to uviedla generálna advokátka v bodoch 55 a 58 svojich návrhov, z dôvodu skutočnosti, že Helénska republika nedostatočne vymedzila rámec používania týchto budov (pozri analogicky rozsudok z 24. novembra 2011, Komisia/Španielsko, C‑404/09, EU:C:2011:768, body 124, 125 a 128). Hoci by zásada právnej istoty v prípade potreby mohla analogicky k postupu umožňujúcemu výnimky podľa článku 6 ods. 4 tejto smernice odôvodniť toto používanie, takého odôvodnenia, ktoré by si vyžadovalo najmä preskúmanie existencie menej škodlivých alternatívnych riešení, ako aj zváženie dotknutých záujmov, založených na analýze týchto vplyvov s prihliadnutím na ciele zachovania chráneného územia podľa odseku 3 uvedeného článku (pozri rozsudok zo 14. januára 2016, Grüne Liga Sachsen a i., C‑399/14, EU:C:2016:10, bod 57 a citovanú judikatúru), sa Helénska republika nedovolávala.
37

Z týchto ustanovení totiž jasne vyplýva, že Všeobecný súd nevzal do úvahy tú skutočnosť, že RTVE je povinná zostaviť vlastný rozpočet zohľadňujúci nielen predpokladané náklady na poskytovanie služby vo verejnom záujme, ale aj predpokladané príjmy, vrátane príjmu na základe dotknutých daňových opatrení. V dôsledku toho za predpokladu, že by bol skutočný príjem z týchto opatrení nižší ako predpokladaná výška výberu a neumožňoval by pokryť rozpočtové náklady RTVE na verejnú službu, štát by bol povinný doplniť „plánovaný rozpočet“ zo svojho všeobecného rozpočtu. „Plánovaný rozpočet“ sa však musí zostaviť na základe predpokladanej výšky príjmov pochádzajúcich najmä z dane prevádzkovateľov plateného televízneho vysielania a táto výška príjmov preto priamo ovplyvňuje výšku pomoci. Vplyv, ktorý má príjem z tejto dane na plnenie rozpočtu, by sa teda nemal zamieňať s vplyvom, ktorý má predbežná výška príjmov z uvedenej dane na počiatočné zostavenie uvedeného rozpočtu, a teda na výšku pomoci.