13

Následne v bodoch 63 až 69 napadnutého rozsudku Všeobecný súd preskúmal dôsledky, ktoré z toho vyplývajú, pokiaľ ide o kvalifikáciu hospodárskej či nehospodárskej povahy činnosti týchto poskytovateľov zdravotného poistenia. Tieto posledné uvedené body znejú takto: „63 V prvom rade treba konštatovať, že možnosť zdravotných poisťovní dosahovať zisk, používať a rozdeľovať časť svojho zisku môže spochybniť nehospodársku povahu ich činnosti, na rozdiel od toho, čo sa Komisia domnievala v odôvodnení 94 [sporného] rozhodnutia. 64 Je síce pravda, ako správne konštatuje Komisia, že možnosť používať a rozdeľovať zisk je obmedzenejšia ako v bežných obchodných sektoroch z dôvodu, že táto možnosť v prejednávanej veci podlieha dodržiavaniu požiadaviek zameraných na zaručenie udržateľnosti systému a dosiahnutie sociálnych a solidárnych cieľov, ktoré sú jeho základom. Toto konštatovanie však nie je relevantné na účely vylúčenia hospodárskej povahy činnosti od okamihu, keď hospodárske subjekty na predmetnom trhu sledujú logiku dosiahnutia zisku. Možnosť slovenských zdravotných poisťovní voľne sa usilovať o zisk a dosahovať ho totiž v každom prípade preukazuje – bez ohľadu na plnenie ich úlohy verejného zdravotného poistenia a vykonávaného štátneho dohľadu – skutočnosť, že sledujú cieľ dosahovania zisku a v dôsledku toho činnosti, ktoré vykonávajú na trhu patria do hospodárskej sféry. Preto existencia prísnych podmienok obmedzujúcich následné používanie a rozdeľovanie zisku, ktorý by mohol byť dosiahnutý z týchto činností, nemôže spochybniť hospodársku povahu uvedených činností. 65 V druhom rade treba konštatovať, že existencia určitej hospodárskej súťaže v kvalite a v rozsahu ponuky poskytovanej rôznymi poskytovateľmi v rámci slovenského systému povinného zdravotného poistenia, vplýva aj na hospodársku povahu činnosti, na rozdiel od toho, čo sa v podstate domnievala Komisia v odôvodneniach 92 a 93 [sporného] rozhodnutia. 66 Zo spisu totiž vyplýva, že hoci poskytovatelia zdravotného poistenia nemôžu slobodne stanoviť výšku príspevkov a formálne si konkurovať v cenovej oblasti, zákonodarca zaviedol konkurenčný prvok v oblasti kvality, lebo poskytovatelia môžu slobodne doplniť povinné zákonné plnenia súvisiacimi bezplatnými plneniami, ako napríklad lepšou starostlivosťou pri niektorých druhoch doplnkovej a preventívnej liečby v rámci toho istého povinného základného balíka alebo existenciou posilnenej asistenčnej služby pre poistencov. Môžu sa teda odlišovať v kvalite a v rozsahu ponuky, aby prilákali poistencov, ktorí podľa zákona majú právo slobodne si vybrať ich zdravotnú poisťovňu a raz ročne ju zmeniť. Miera voľnosti zverená poskytovateľom na to, aby si konkurovali, teda umožňuje poistencom využívať lepšiu sociálnu ochranu za rovnakú výšku príspevku, pretože ponúkané doplnkové plnenia sú bezplatné. Ako zdôrazňuje žalobkyňa, aj keď sú slovenskí poskytovatelia zdravotného poistenia povinní ponúkať rovnaké zákonné plnenia, konkurujú si v ‚pomere kvality a ceny‘ ponúkaného krytia a v dôsledku toho v kvalite a efektívnosti nákupnej činnosti, ako pripúšťa samotná Komisia v odôvodnení 93 [sporného] rozhodnutia. 67 Aj keď sa hospodárska súťaž v rámci slovenského systému povinného zdravotného poistenia netýka ani povinných zákonných plnení, ani formálne výšky príspevkov, zostáva naďalej intenzívnou a komplexnou z dôvodu kolísavosti trhu vyplývajúcej z možnosti poistencov slobodne si vybrať ich poskytovateľa zdravotného poistenia a zmeniť ho raz do roka, a s ohľadom na skutočnosť, že sa súťaž týka kvality služby podliehajúcej osobnému posúdeniu poistencov. 68 Z toho vyplýva, že činnosť poskytovania povinného zdravotného poistenia na Slovensku má hospodársku povahu vzhľadom na cieľ dosiahnuť zisk sledovaný zdravotnými poisťovňami a existenciu intenzívnej hospodárskej súťaže v kvalite a ponuke služieb. 69 Tento záver nemožno spochybniť, aj keby sa tvrdilo, že SZP a VšZP nesledovali cieľ dosahovať zisk. Je síce pravda, že pokiaľ poskytovatelia, ktorých činnosť je skúmaná, nesledujú tento cieľ, ale majú možnosť do určitej miery si vzájomne konkurovať pri získavaní poistencov, táto konkurencia nemôže automaticky spochybniť nehospodársku povahu ich činnosti, najmä pokiaľ bol tento konkurenčný prvok zavedený s cieľom motivovať zdravotné poisťovne k výkonu ich činnosti v súlade so zásadami dobrej správy (rozsudok zo 16. marca 2004, AOK Bundesverband a i., C‑264/01, C‑306/01, C‑354/01 a C‑355/01, EU:C:2004:150, bod 56). Z judikatúry [vyplývajúcej z rozsudkov z 1. júla 2008, MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, bod 27), a z 10. januára 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a i. (C‑222/04, EU:C:2006:8, body 122 a 123)] však vyplýva, že okolnosť, že ponuka tovarov a služieb nesleduje cieľ dosahovať zisk, nebráni tomu, aby subjekt, ktorý vykonáva tieto činnosti na trhu, bol považovaný za podnik, lebo táto ponuka je v konkurencii s ponukou iných subjektov, ktoré sledujú cieľ dosiahnutia zisku. Z toho vyplýva, že nie samotná skutočnosť, že sa subjekt nachádza v konkurenčnej situácii na danom trhu, určuje hospodársky charakter činnosti, ale skôr prítomnosť hospodárskych subjektov na tomto trhu sledujúcich cieľ dosiahnutia zisku. O takýto prípad ide v prejednávanej veci, keďže medzi účastníkmi konania je nesporné, že iné subjekty na dotknutom trhu skutočne sledujú cieľ dosiahnutia zisku, na základe čoho sa SZP a VšZP majú v dôsledku ich kontaminovania považovať za podniky.“