NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

JÁN MAZÁK

prednesené 10. februára 2011 ( )

Vec C‑115/10

Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

proti

Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Fővárosi Bíróság (Maďarsko)]

„Spoločná poľnohospodárska politika – Nariadenie (EHS) č. 3508/92 – Nariadenie (ES) č. 1259/1999 – Nariadenie (ES) č. 1782/2003 – Vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni poskytnutiu doplnkovej vnútroštátnej pomoci súvisiacej so systémom jednotných platieb na plochu výrobcom, ktorí sú v likvidácii – Oprávnenie členských štátov stanoviť podmienky poskytovania doplnkovej vnútroštátnej pomoci, ktoré sa nevzťahujú na poskytovanie predmetnej pomoci EÚ“

1. Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania Fővárosi Bíróság (Mestský súd v Budapešti) (Maďarsko) položil otázky týkajúce sa výkladu nariadení Rady č. 3508/92 a č. 1259/1999( ). Tieto otázky boli položené v rámci konania o súdnom preskúmaní správneho rozhodnutia na základe žaloby spoločnosti Bábolna Mezőgazdasági Termelő és Fejlesztő Kereskedelmi Zrt. (ďalej len „Bábolna“) proti Mezőgazdasági és Fejlesztő és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Úrad pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka, ďalej len „Hivatal“) v súvislosti s doplnkovou vnútroštátnou poľnohospodárskou pomocou poskytnutou spoločnosti Bábolna za rok 2004.

I – Právny rámec

2. Akt o pristúpení( ) v článku 23 stanovuje: „Rada sa môže jednomyseľne na návrh Komisie a po porade s Európskym parlamentom uzniesť na takých úpravách ustanovení tohto aktu, ktoré sa vzťahujú na spoločnú poľnohospodársku politiku [SPP] a ktoré sú nevyhnutné v dôsledku zmeny pravidiel spoločenstva [teraz Európskej únie, ďalej len „EÚ“]. Takéto úpravy môžu byť vykonané do dňa pristúpenia.“

3. Článok 20 tohto aktu stanovuje, že „akty uvedené v prílohe II k tomuto aktu sa upravujú tak, ako je uvedené v tejto prílohe“. Bod 27 písm. b) tejto prílohy v rámci kapitoly 6A nazvanej „Právne predpisy v oblasti poľnohospodárstva“ upravuje vloženie článkov 1a až 1c do nariadenia č. 1259/1999. Článok 1a upravuje (postupné) zavedenie priamych platieb poskytovaných v rámci systémov podpory uvedených v článku 1. Článok 1b umožňuje novým členským štátom nahradiť platby poskytované v rámci systémov podpory uvedených v článku 1 jednotnou platbou, resp. „jednotnou platbou na plochu“. Napokon článok 1c umožňuje s povolením Komisie doplniť priamu pomoc vnútroštátnou doplnkovou pomocou.

4. Nariadením Rady (ES) č. 1782/2003( ) boli nariadenia č. 3508/92( ) a č. 1259/1999( ) od 1. mája 2004 zrušené. Článok 1 nariadenia č. 1782/2003 stanovuje, že toto nariadenie okrem iného stanovuje: „[i)] spoločné pravidlá o priamych platbách v rámci režimov podpory príjmov, na ktoré sa vzťahuje [SPP] a ktoré sú financované záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF), uvedených v prílohe I okrem režimov stanovených nariadením (ES) č. 1257/1999; [a ii)] podporu príjmov pre poľnohospodárov… ,režim jednotnej platby‘.“

5. Podľa článku 2 písm. a) nariadenia č. 1782/2003 sa „,poľnohospodárom‘ rozumie fyzická alebo právnická osoba alebo skupina fyzických alebo právnických osôb nehľadiac na právnu formu [právny režim – neoficiálny preklad] skupiny a jej členov podľa vnútroštátnych právnych predpisov jednotlivých členských štátov, ktorých poľnohospodársky podnik sa nachádza na území spoločenstva podľa článku 299 [ES] a ktoré vykonávajú poľnohospodársku činnosť“.

6. Rozhodnutie Rady 2004/281/ES( ) bolo prijaté podľa článku 2 ods. 3 Zmluvy o pristúpení a článku 23 aktu o pristúpení. Článok 1 ods. 5 písm. a) tohto rozhodnutia stanovuje, že v článku 1 nariadenia č. 1782/2003 sa za druhú zarážku vkladá táto zarážka: „zjednodušená prechodná podpora príjmov pre poľnohospodárov v nových členských štátoch (ďalej len ,systém jednotných platieb na plochu [SJPP]‘)“.

7. Článok 1 ods. 5 písm. c) tohto rozhodnutia okrem iného stanovuje, že do znenia nariadenia č. 1782/2003 sa vkladá článok 143a v tomto znení: „Zavedenie systémov podpory… V nových členských štátoch sa priame platby zavedú v súlade s nasledovným harmonogramom, v ktorom je zvyšovanie vyjadrené ako percentuálny podiel týchto platieb v [Únii] v zložení k 30. aprílu 2004: [i)] 25 % v roku 2004, [ii)] 30 % v roku 2005, [iii)] 35 % v roku 2006, [iv)] 40 % v roku 2007, [v)] 50 % v roku 2008, [vi)] 60 % v roku 2009, [vii!] 70 % v roku 2010, [viii)] 80 % v roku 2011, [ix)] 90 % v roku 2012 [a x)] 100 % od roku 2013“.

8. Týmto ustanovením bol tiež vložený článok 143b nazvaný „Systém jednotných platieb na plochu“, ktorý v odseku 1 stanovuje: „Nové členské štáty sa môžu najneskôr do dňa pristúpenia rozhodnúť, že priame platby počas obdobia uplatňovania systému uvedeného v odseku 9 nahradia jednotnými platbami na plochu, ktoré sa vypočítajú v súlade s odsekom 2“.

9. Týmto ustanovením bol vložený aj článok 143c nazvaný „Doplnkové štátne priame platby [DŠPP] a priame platby“, ktorého odseky 2, 4, 6 a 7 okrem iného stanovujú:

„2. Nové členské štáty majú možnosť po povolení Komisiou doplniť priame platby do výšky:

Celková priama podpora, ktorá môže byť poskytnutá poľnohospodárovi v novom členskom štáte po pristúpení podľa príslušnej priamej platby, nesmie vrátane všetkých [DŠPP] presiahnuť úroveň priamej podpory, na ktorú by mal poľnohospodár nárok podľa príslušnej priamej platby, ktorá sa v tom čase uplatňuje na členské štáty Spoločenstva v zložení k 30. aprílu 2004.

4. Ak sa nový členský štát rozhodne uplatňovať systém jednotných platieb na plochu, môže za podmienok uvedených v odsekoch 5 a 8 poskytnúť doplnkovú štátnu priamu pomoc.

6. Nový členský štát môže na základe objektívnych kritérií a po povolení Komisie rozhodnúť o výške doplnkovej štátnej pomoci, ktorá bude poskytnutá.

7. Povolenie Komisie: [i)] v prípadoch, keď sa uplatňuje odsek 2 písm. b), určí príslušné vnútroštátne systémy priamych platieb porovnateľné s SPP, [ii)] definuje úroveň, po ktorú môže byť doplnková štátna pomoc vyplácaná, percentuálnu sadzbu doplnkovej štátnej pomoci, prípadne podmienky jej udeľovania, [a iii)] bude vydané v súlade so všetkými úpravami, ktoré budú považované za nevyhnutné v dôsledku vývoja [SPP].“

II – Skutkové okolnosti a položené otázky

10. Dňa 28. mája 2004 Bábolna podala na maďarské orgány žiadosť o jednotnú platbu na plochu a o doplnkovú štátnu pomoc spojenú s touto platbou (DŠPP).( )

11. Následne Bábolna vstúpila 1. septembra 2004 do likvidácie v súlade s uznesením vlády (Kormányhatározat) 2186/2004 (VII.22.) s cieľom konsolidácie a reštrukturalizácie v rámci prípravy na úspešnú privatizáciu.( )

12. Dňa 17. mája 2005 Hivatal čiastočne vyhovel žiadosti spoločnosti Bábolna a súhlasil s vyplatením jednotnej platby na plochu vo výške 174 410 400 HUF (teraz približne 626 133 eur) a DŠPP vo výške 70 677 810 HUF (teraz približne 253 733 eur).

13. Neskôr, keď Hivatal ako prvostupňový správny orgán zistil, že Bábolna je od 1. septembra 2004 v likvidácii, zmenil svoje predchádzajúce rozhodnutie rozhodnutím č. 1026133367 z 11. apríla 2006 a súčasne schválil jednotnú platbu na plochu vo výške 174 406 363 HUF (teraz približne 626 119 eur) a zamietol žiadosť o DŠPP na ornú pôdu, pričom uložil spoločnosti Bábolna povinnosť vrátiť sumu 15 829 789 HUF (teraz približne 56 829 eur), ktorú jej vyplatil z titulu tejto pomoci.

14. Správny orgán vychádzal z článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia vlády (Kormányrendelet) 6/2004 z 22. januára 2004, podľa ktorého pomoc možno poskytnúť právnickým osobám alebo spoločnostiam bez právnej subjektivity, ktoré sa nenachádzajú v konkurznom konaní, vo vyrovnacom konaní, v konaní o oddlžení alebo v likvidačnom konaní.

15. Bábolna proti tomuto rozhodnutiu podala žalobu, ktorou sa domáhala súdneho preskúmania rozhodnutia, zrušenia rozhodnutia v rozsahu, v akom ukladá vrátenie platby, a ponechania pôvodného rozhodnutia, ktorým sa žiadosti vyhovelo, v platnosti.

16. V konaní na vnútroštátnom súde Bábolna uviedla, že právne predpisy EÚ, ktoré sa vzťahujú na prejednávanú vec, nezakazujú poskytnutie pomoci osobám alebo hospodárskym subjektom, ktoré vstúpili do likvidácie. Jedinou podmienkou poskytnutia pomoci je, že poľnohospodársky podnik alebo skupina poľnohospodárov musí mať sídlo na území EÚ, a to bez ohľadu na právny režim žiadateľa o poskytnutie pomoci podľa vnútroštátneho práva. Hivatal tento výklad spochybňuje.

17. Podľa vnútroštátneho súdu je prejudiciálne rozhodnutie potrebné na určenie, či vzhľadom na základné zásady a ciele SPP spoločnosť, ktorá právne pôsobí v členskom štáte a zaoberá sa poľnohospodárskou výrobou, ale vstúpila do likvidácie – čiže v budúcnosti chce ukončiť svoju činnosť –, má právo získať DŠPP, pokiaľ spĺňa požiadavky stanovené pre jednotnú platbu na plochu EÚ.

18. V dôsledku toho vnútroštátny súd vzhľadom na dané okolnosti zastáva názor, že je potrebné objasniť, či vzhľadom na ciele, povahu a prístup SPP, možno upraviť doplnkovú vnútroštátnu pomoc, ako je DŠPP, úplne samostatne, nezávisle od zásad a pravidiel EÚ. Inak povedané, vnútroštátny súd sa pýta, či členský štát môže stanoviť dodatočné požiadavky pre DŠPP, ktoré sú užšie a reštriktívnejšie ako požiadavky stanovené pre pomoc na plochu EÚ.

19. Za týchto okolností vnútroštátny súd rozhodol o prerušení konania a o položení týchto otázok Súdnemu dvoru:

„1. Môžu sa podmienky poskytovania pomoci [EÚ] (z EPUZF) patriacej do pôsobnosti SPP líšiť od podmienok vzťahujúcich sa na doplnkovú vnútroštátnu pomoc, t. j. môžu sa na podmienky doplnkovej vnútroštátnej pomoci vzťahovať iné pravidlá, ktoré sú prísnejšie než pravidlá uplatňované na pomoc financovanú z EPUZF?

2. Možno osobnú pôsobnosť, pokiaľ ide o príjemcov pomoci, z hľadiska článku 1 ods. 4 [nariadenia č. 3508/92], respektíve článku 10 písm. a) [nariadenia č. 1259/1999] vykladať v tom zmysle, že na osobu, ktorá je príjemcom pomoci, sa kladú len dve podmienky: a) nárok na pomoc má skupina poľnohospodárov (alebo jednotlivec); b) ktorej poľnohospodársky podnik sa nachádza na území [EÚ]?

3. Možno vyššie uvedené nariadenia vykladať v tom zmysle, že poľnohospodár, ktorého poľnohospodársky podnik sa nachádza na území [EÚ], ale chce svoju činnosť v budúcnosti (po použití pomoci) ukončiť, nemá na pomoc nárok?

4. Ako sa má na základe dvoch vyššie uvedených nariadení vykladať právny režim tohto výrobcu podľa vnútroštátneho práva?

5. Zahŕňa právny režim podľa vnútroštátneho práva aj právny režim poľnohospodára (skupiny) týkajúci sa akéhokoľvek spôsobu jeho zrušenia? Maďarské právo upravuje rôzne právne režimy pre možné prípady zrušenia (konkurzné, vyrovnacie, respektíve likvidačné konanie).

6. Možno osobitne a navzájom celkom nezávislým spôsobom upravovať na jednej strane podmienky poskytovania pomoci vo forme jednotnej platby na plochu [EÚ] a na druhej strane podmienky poskytovania doplnkovej vnútroštátnej pomoci? Aká je súvislosť medzi týmito dvomi druhmi pomoci z hľadiska zásad, systematiky a cieľov?

7. Možno z doplnkovej vnútroštátnej pomoci vylúčiť takú skupinu (osobu), ktorá inak spĺňa požiadavky na poskytovanie pomoci vo forme jednotnej platby na plochu?

8. Vzťahuje sa rozsah pôsobnosti článku 1 [nariadenia č. 1259/1999] aj na doplnkovú vnútroštátnu pomoc pri zohľadnení skutočnosti, že to, čo EPUZF financuje len čiastočne, príslušným spôsobom dofinancuje doplnková vnútroštátna pomoc?

9. Má na doplnkovú vnútroštátnu pomoc nárok taký poľnohospodár, ktorého právne a fakticky fungujúci poľnohospodársky podnik sa nachádza na území [EÚ]?

10. Ak vnútroštátne právo osobitne upravuje postup zrušenia obchodných spoločností, má takáto úprava význam z hľadiska pomoci [EÚ] (a z hľadiska na ňu nadväzujúcej vnútroštátnej pomoci)?

11. Možno právne predpisy [EÚ] a vnútroštátne právne predpisy upravujúce fungovanie SPP vykladať v tom zmysle, že majú vytvárať komplexnú právnu úpravu, ktorú možno vykladať jednotne a ktorá funguje na základe totožných zásad a podmienok?

12. Možno pôsobnosť článku 1 ods. 4 [nariadenia č. 3508/92], respektíve článku 10 písm. a) [nariadenia č. 1259/1999] vykladať v tom zmysle, že z hľadiska poskytnutia pomoci je celkom irelevantný zámer poľnohospodára ukončiť v budúcnosti činnosť, ako aj právny režim zodpovedajúci tomuto zámeru?“

III – Posúdenie

20. Ako maďarská vláda a Komisia navrhli vo svojich pripomienkach, položené otázky treba posudzovať spoločne, a to nielen z dôvodu ich počtu, ale aj preto, lebo sa prelínajú a sú logicky prepojené. V záujme prehľadnosti týchto návrhov som sa však rozhodol otázky všeobecne rozdeliť do troch skupín (pokiaľ ide o konkrétne znenie každej z otázok, odkazujem na bod 19 vyššie).

21. Základnou otázkou nastolenou v prejednávanej veci, o ktorej má vnútroštátny súd pochybnosti, je v podstate to, či DŠPP možno upraviť samostatne a či členské štáty môžu stanoviť osobitné podmienky na poskytnutie DŠPP (najmä v súvislosti s príjemcami pomoci), ktoré sú užšie a prísnejšie ako podmienky stanovené pre systém jednotných platieb na plochu.

Otázky 1, 6, 7, 9 a 11

22. V prvom rade poukazujem na to, že citovaná definícia uvedená v príslušných právnych predpisoch EÚ jasne stanovuje, že „poľnohospodár“ je „fyzická alebo právnická osoba alebo skupina fyzických alebo právnických osôb nehľadiac na právnu formu [právny režim – neoficiálny preklad] skupiny a jej členov podľa vnútroštátnych právnych predpisov jednotlivých členských štátov, ktorých poľnohospodársky podnik sa nachádza na území [EÚ]… a ktoré vykonávajú poľnohospodársku činnosť“. Ako uviedla Komisia, nie náhodou je definícia podľa práva EÚ taká široká: jej cieľom je pokryť čo najširší okruh subjektov pôsobiacich v oblasti poľnohospodárstva, aby sa príslušné predpisy EÚ vzťahovali na účely predmetných ustanovení na celé odvetvie.

23. Nariadenie č. 1782/2003 bolo v súvislosti s pristúpením desiatich nových členských štátov v roku 2004 zmenené a doplnené rozhodnutím Rady( ), ktorým bola do tohto nariadenia doplnená nová hlava IVa pozostávajúca z troch nových článkov 143a, 143b a 143c, ktoré upravujú zavedenie systémov podpory v nových členských štátoch.

24. Článok 143a upravuje systém zavádzania založeného na zvyšovaní (ďalej len „systém postupného zavádzania“) všetkých priamych platieb v nových členských štátoch.( )

25. Z článku 143c ods. 2 nariadenia č. 1782/2003 vyplýva, že nové členské štáty mali mať možnosť s povolením Komisie za určitých podmienok doplniť akékoľvek priame platby.( )

26. Maďarsko sa rozhodlo nahradiť priame platby EÚ jednotnou platbou na plochu v zmysle článku 1 ods. 5 rozhodnutia Rady.

27. Dňa 18. mája 2004 Maďarsko predložilo svoj program týkajúci sa DŠPP, ktorými sa mala doplniť alebo zvýšiť pomoc poskytovaná na plochu podľa systému jednotných platieb na plochu. DŠPP sú v celom rozsahu financované zo štátneho rozpočtu.

28. Dňa 29. júna 2004 Komisia rozhodnutím K(2004) 2295 schválila DŠPP v Maďarsku na rok 2004. Takto zavedený režim DŠPP stanovoval výšku DŠPP, ich sadzbu a podmienky ich poskytovania.

29. Hneď na úvod treba poznamenať, že príslušné predpisy EÚ a najmä nariadenie č. 1782/2003 neupravujú podmienky poskytovania DŠPP.

30. Toto nariadenie v článku 143c ods. 6 iba stanovuje, že nové členské štáty môžu na základe objektívnych kritérií a po povolení Komisie rozhodnúť o výške DŠPP, ktorá bude poskytnutá. Okrem toho podľa článku 143c ods. 7 povolenie Komisie definuje úroveň, po ktorú môže byť DŠPP vyplácaná, percentuálnu sadzbu DŠPP a prípadne podmienky jej udeľovania.

31. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že ak existuje spoločná organizácia trhu v danom odvetví, členské štáty v zásade už nemôžu prijímať opatrenia prostredníctvom jednostranne prijatých vnútroštátnych predpisov.( ) Majú len zostatkovú zákonodarnú právomoc, ktorá je obmedzená na situácie, ktoré neupravujú predpisy EÚ, a na prípady, keď im tieto predpisy výslovne priznávajú právo prijímať opatrenia.( )

32. Okrem toho Súdny dvor rozhodol, že „ak existuje nariadenie o spoločnej organizácii trhu v danom odvetví, členské štáty sú povinné zdržať sa prijatia akýchkoľvek opatrení, ktoré ho môžu narušiť alebo stanoviť výnimky z neho. Predpisy sú nezlučiteľné so spoločnou organizáciou trhu aj vtedy, ak bránia jej riadnemu fungovaniu, aj keď príslušná oblasť nebola spoločnou organizáciou trhu upravená v celom rozsahu“.( )

33. Maďarská vláda tvrdí, že ak neexistujú predpisy EÚ týkajúce sa podmienok poskytovania pomoci v podobe DŠPP, členské štáty sú oprávnené stanoviť podmienky s prihliadnutím na povolenie Komisie a v súlade so základnými zásadami práva EÚ.( ) Podľa nej to vyplýva aj z článku 143c ods. 7 nariadenia č. 1782/2003, ktorý stanovuje, že povolenie Komisie „prípadne“ definuje podmienky udeľovania pomoci. Preto z toho podľa maďarskej vlády a contrario vyplýva, že tieto podmienky v zásade definujú členské štáty.

34. V každom prípade by som chcel v tejto súvislosti, rovnako ako maďarská vláda a Komisia, poukázať na to, že DŠPP sa nevyplácajú z prostriedkov EÚ (EPUZF),( ) ale zo štátnych rozpočtov členských štátov. Preto zastávam názor, že novým členským štátom by sa mala priznať určitá miera voľnej úvahy, pokiaľ ide o vymedzenie podmienok poskytovania DŠPP.

35. V tejto súvislosti maďarská vláda tvrdí, že z toho vyplýva, že členský štát by mal byť oprávnený stanoviť osobitné (prísnejšie) podmienky, ktoré obmedzujú okruh príjemcov pomoci, pokiaľ dodrží všeobecné zásady práva EÚ.( ) Okrem toho táto vláda tvrdí, že kritériá poskytovania pomoci nie sú upravené jednotne: niektoré z nich stanovuje právo EÚ a niektoré stanovuje aj vnútroštátne právo. Preto neodporuje právu EÚ, ak podmienky poskytovania pomoci vo forme DŠPP nie sú totožné s podmienkami poskytovania jednotnej platby na plochu – z čoho vyplýva, že subjekt, ktorý má nárok na jednotnú platbu na plochu, nemusí mať nárok na DŠPP.

36. Podľa môjho názoru treba mať na zreteli, že – ako uznala maďarská vláda aj Komisia – cieľom DŠPP je v podstate dobrovoľná kompenzácia potenciálnych nepriaznivých účinkov podpory s pevnou sadzbou v niektorých odvetviach a určité zmiernenie mechanizmu postupného zavádzania.

37. Podmienky týkajúce sa DŠPP by však nemali viesť k svojvoľnej diskriminácii žiadateľov, ktorí už spĺňajú podmienky poskytovania pomoci. Preto Komisia správne uvádza, že ak schválila vnútroštátny program, členský štát sa nemôže rozhodnúť uplatňovať iné dodatočné alebo odchylné podmienky.

38. Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o DŠPP, členské štáty môžu stanoviť podmienky, ako sú lehoty na podanie žiadostí, výška pomoci, iné sankcie a dodatočné povinnosti. Z predmetných ustanovení však vyplýva, že uplatňovanie týchto podmienok závisí od povolenia Komisie podľa článku 143c nariadenia č. 1782/2003, pričom tieto podmienky musia byť zlučiteľné so základnými zásadami systému pomoci.

39. Komisia v tejto súvislosti dodala, že vyššie uvedené podmienky možno definovať pre všetky DŠPP, pričom ich možno rozdeliť buď podľa odvetví (mlieko, ovčie mäso, hovädzie mäso a kozie mäso, ryža, plodiny pestované na ornej pôde, tabak), alebo všeobecne (fyzická osoba alebo právnická osoba).

40. Z listín predložených Súdnemu dvoru vyplýva, že vnútroštátny program Maďarska, ktorý schválila Komisia, neobsahoval nijakú podmienku, podľa ktorej pomoc možno poskytnúť iba právnickým osobám alebo spoločnostiam bez právnej subjektivity, ktoré sa nenachádzajú v konkurznom konaní, vo vyrovnacom konaní, v konaní o oddlžení alebo v likvidačnom konaní.

41. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd má pochybnosti o tom, či je s právom EÚ zlučiteľné, ak poľnohospodár dostane jednotnú platbu na plochu v súlade s predpismi EÚ – čiže bez ohľadu na jeho aktuálny právny režim –, ale nedostane príslušnú DŠPP, pretože je v likvidácii.

42. Podľa môjho názoru tento poľnohospodár v skutočnosti musí splniť dva rôzne súbory požiadaviek v závislosti od toho, z akého zdroja pochádzajú prostriedky, z ktorých sa poľnohospodárska podpora poskytuje.

43. Zastávam názor, že na rozdiel od tvrdení maďarskej vlády by sa DŠPP nemali posudzovať úplne samostatne, ale naopak by sa mali považovať za neoddeliteľnú súčasť systému poľnohospodárskej pomoci EÚ.

44. V tejto súvislosti treba poukázať na to, že definícia pojmu „poľnohospodár“ v nariadeniach č. 1259/1999, č. 3508/92 a č. 1782/2003 sa vzťahuje na všetky predmetné právne predpisy, vrátane právnych predpisov, ktoré sa týkajú podmienok poskytovania DŠPP.

45. Pomoc EÚ a príslušná vnútroštátna pomoc totiž v skutočnosti tvoria jeden program, ktorý sa vyznačuje spoločnými cieľmi a základnými zásadami, ktoré sú navzájom zlučiteľné.

46. V tejto súvislosti samotná maďarská vláda uznala, že SPP je zložitý právny systém, ktorý funguje na základe jednotného súboru základných zásad.

47. Preto aj napriek tomu, že členské štáty sú oprávnené stanoviť určité podmienky v súvislosti s DŠPP, platí, že: a) členské štáty by mali rešpektovať pojem „poľnohospodár“; b) podmienky týkajúce sa DŠPP závisia od povolenia Komisie( ) a napokon c) tieto podmienky musia byť v každom prípade zlučiteľné so základnými zásadami systému pomoci.

Otázky 2, 4, 5 a 10

48. Je zrejmé, že niektoré z položených otázok sa osobitne týkajú pojmu „poľnohospodár“ uvedeného v článku 1 ods. 4 nariadenia č. 3508/92 a v článku 10 nariadenia č. 1259/1999 [a v článku 2 písm. a) nariadenia č. 1782/2003, ktorým bolo uvedené nariadenie nahradené].

49. Na jednej strane maďarská vláda pripúšťa, že z týchto ustanovení vyplýva, že členské štáty nemôžu obmedziť rozsah tohto pojmu stanovením určitého právneho režimu. Na druhej strane však maďarská vláda tvrdí, že „právny režim podľa vnútroštátneho práva“ sa nemá vykladať v tom zmysle, že zahŕňa situáciu skupiny poľnohospodárov a jej členov, ktorí ukončujú svoju činnosť. V tejto súvislosti maďarská vláda tiež tvrdí, že podmienka stanovená vnútroštátnym právom – podľa ktorej pomoc možno poskytnúť iba subjektom, ktoré neukončujú svoju činnosť – je v súlade so zásadami zákazu diskriminácie a proporcionality.

50. Pokiaľ ide o „právny režim podľa vnútroštátneho práva“, „právny režim“ je podľa môjho názoru per definitionem „právna identita osoby alebo subjektu, akým je napríklad spoločnosť alebo združenie“. Právny režim poľnohospodára je však výslovne vylúčený z definičných znakov pojmu „poľnohospodár“ stanovených v citovaných nariadeniach. V skutočnosti zo znenia príslušných ustanovení vyplýva, že tieto ustanovenia zdôrazňujú podstatné znaky definície pojmu „poľnohospodár“, a to že a) „poľnohospodársky podnik sa nachádza na území [EÚ]“ a že b) poľnohospodár „vykonáva poľnohospodársku činnosť“.

51. Napriek uvedenému vylúčeniu zostáva nezodpovedaná otázka, či „spôsob likvidácie poľnohospodára“ (alebo skupiny poľnohospodárov) – alebo jeho (jej) zámer ukončiť v budúcnosti svoju činnosť – má právny význam na účely poskytovania pomoci EÚ a príslušnej vnútroštátnej pomoci. Pri zodpovedaní tejto otázky treba vychádzať z toho, že likvidácia (napríklad) obchodnej spoločnosti, vrátenie povolenia alebo akýkoľvek iný spôsob ukončenia činnosti podľa vnútroštátneho práva sú len spôsobmi ukončenia právnej identity poľnohospodára (prípadne jej zmeny podľa vnútroštátnych predpisov).

52. Zastávam názor, že kým sa tento spôsob z právneho hľadiska nezrealizoval, a teda nenastala nijaká právna skutočnosť spôsobujúca likvidáciu poľnohospodára, poľnohospodár naďalej právne existuje a jeho právna identita zostáva v podstate nedotknutá. Na tejto skutočnosti nemôže nič zmeniť ani jeho subjektívny pohľad na vlastné podnikanie (napríklad jeho zámer ukončiť svoju činnosť). Je to tak preto, lebo takýto zámer v tejto situácii nie je zákonom stanovenou okolnosťou, ktorá by spôsobovala likvidáciu poľnohospodára alebo ktorá by mala vplyv na jeho právny režim a v dôsledku toho by spôsobovala zánik jeho nároku na poskytnutie poľnohospodárskej pomoci.

53. Okrem toho, ak vezmeme do úvahy definíciu pojmu „poľnohospodár“ uvedenú v článku 1 ods. 4 nariadenia č. 3508/92 a v článku 10 nariadenia č. 1259/1999 [a v článku 2 písm. a) nariadenia č. 1782/2003, ktorým bolo uvedené nariadenie nahradené], zo znenia tejto definície nemožno vyvodiť, že pojem „poľnohospodár“ sa nevzťahuje na fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú právne postavenie poľnohospodára, ktorý začal konanie smerujúce k svojej likvidácii, ale inak spĺňa definičné znaky uvedeného pojmu. Tieto osoby by bolo možné vylúčiť z tohto pojmu iba v prípade, ak by sa výslovne stanovilo, že poľnohospodári, ktorí boli v konkurznom konaní, vyrovnacom konaní, konaní o oddlžení alebo v likvidačnom konaní, nemajú nárok na takú poľnohospodársku pomoc, aká je predmetom konania vo veci samej. Predmetné ustanovenia takúto formuláciu neobsahujú a podľa môjho názoru nemožno na základe širokého výkladu týchto ustanovení dospieť k záveru, že tieto ustanovenia takúto formuláciu obsahujú.

54. Okrem toho, ako vyplýva z bodov 43 až 47 vyššie (a z úvah uvedených pred týmito bodmi), členské štáty sú v rámci implementácie DŠPP povinné prihliadať na definíciu pojmu „poľnohospodár“.

55. Okrem toho zo základných zásad programu pomoci vyplýva, že členské štáty musia zabezpečiť konzistentné poskytovanie priamych platieb a že nesmú diskriminovať poľnohospodárov podľa ich právneho režimu.( )

56. Stotožňujem sa s názorom Komisie, že vzhľadom na cieľ DŠPP (kompenzácia potenciálnych nepriaznivých účinkov podpory s pevnou sadzbou v niektorých odvetviach) by sa tieto platby mali poskytovať všetkým poľnohospodárom, ktorí majú nárok na jednotné platby na plochu, v súlade s nariadeniami č. 3508/92, č. 1259/1999 a č. 1782/2003. Akýkoľvek iný výklad by viedol k tomu, že niektorým poľnohospodárom by boli odňaté výhody kompenzačného režimu (DŠPP), čo by v praxi viedlo k diskriminačnému uplatňovaniu. Ako som už uviedol vyššie, aj keď sú členské štáty oprávnené stanoviť niektoré podmienky v súvislosti s DŠPP, musia nepochybne rešpektovať pojem „poľnohospodár“.

Otázky 3, 8 a 12

57. Z uvedených úvah je zrejmé, že predpisy EÚ týkajúce sa poľnohospodárskej pomoci neobsahujú nijaké ustanovenie, ktoré by bránilo poskytnutiu pomoci poľnohospodárovi z dôvodu, že plánuje ukončiť svoju činnosť. Preto poľnohospodár, ktorý ukončil svoju činnosť pred získaním pomoci, má stále nárok na priame platby, pokiaľ v čase podania žiadosti spĺňal príslušné podmienky( ) (pričom aj maďarská vláda uznala, že žiadosti o poskytnutie pomoci sa musia posudzovať podľa právneho a skutkového stavu, ktorý existoval v čase podania žiadosti).

58. Zastávam názor, že vnútroštátny predpis, podľa ktorého spoločnosť v likvidačnom konaní za žiadnych okolností nemôže získať DŠPP, môže mať podstatný vplyv na zásady, ktorými sa riadi poskytovanie poľnohospodárskej podpory EÚ. Jeho praktické uplatňovanie totiž môže byť v skutočnosti spojené s dodatočným obmedzením nároku na poskytnutie pomoci a potenciálne môže stanovovať podmienky, ktoré sú nezlučiteľné s právom EÚ.

59. Komisia správne poukazuje na to, že z definície obsiahnutej v práve EÚ – ktorou sa normotvorca EÚ usiloval výslovne vymedziť širokú pôsobnosť tejto definície tým, že použil výraz „fyzická alebo právnická osoba“ – vyplýva, že táto definícia sa uplatňuje bez ohľadu na právny režim skupiny alebo jej členov podľa vnútroštátneho práva. Pokiaľ ide o režim poľnohospodárskej podpory, normotvorca EÚ upriamuje pozornosť členských štátov na podstatnú otázku, pretože zdôrazňuje, že nesmú obmedziť rozsah poľnohospodárov, ktorí môžu získať podporu na základe ich právneho režimu podľa vnútroštátneho práva. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby v konaní vo veci samej overil, či Bábolna pred podaním žiadosti o poskytnutie pomoci skutočne ukončila svoju činnosť.

60. Zo všetkých predchádzajúcich úvah teda vyplýva, že DŠPP by sa mali považovať za neoddeliteľnú súčasť systému poľnohospodárskej pomoci EÚ, ktorý je založený na jednotnom súbore základných zásad a má znaky osobitného programu.

61. Právna úprava EÚ a vnútroštátna právna úprava týkajúca sa fungovania SPP preto vytvárajú komplexný právny systém, ktorý sa má vykladať jednotne a ktorý funguje na základe jednotného súboru zásad (čiže súboru zásad, ktorý sa vzťahuje na všetky aspekty SPP) a požiadaviek. Poskytovanie podpory EÚ v rámci SPP (jednotné platby na plochu) a príslušných DŠPP nemôže podliehať rozdielnym podmienkam, pokiaľ tieto podmienky neboli vopred schválené rozhodnutím Komisie. Komisia vo svojom rozhodnutí schváli zásady, ciele a štruktúru vnútroštátneho programu pomoci. Skupinu (osobu), ktorá spĺňa podmienky na poskytnutie jednotnej platby na plochu EÚ, nemožno vylúčiť z okruhu príjemcov DŠPP, ak vnútroštátny program schválený Komisiou neobsahoval takéto pravidlo. Každý poľnohospodár, ktorý právne a fakticky prevádzkuje poľnohospodársky podnik na území EÚ, má právo získať DŠPP zlučiteľné s príslušnými právnymi predpismi EÚ.

62. Pojem právny režim podľa vnútroštátneho práva v kontexte článku 1 ods. 4 nariadenia č. 3508/92 a článku 10 písm. a) nariadenia č. 1259/1999 by sa mal vykladať široko, aby bola jeho osobná pôsobnosť čo najširšia, a to bez ohľadu na právny režim daného poľnohospodára podľa vnútroštátnych predpisov. Spôsob likvidácie poľnohospodára (alebo skupiny poľnohospodárov) nemôže mať v konaní vo veci samej vplyv na jeho právny režim (na účely uvedených článkov), ak poľnohospodár právne a fakticky vykonáva svoju činnosť v čase podania žiadosti o poskytnutie pomoci, bez ohľadu na zákonný postup smerujúci k jeho likvidácii, ktorý tento poľnohospodár začal.

63. Zámer daného poľnohospodára ukončiť v budúcnosti svoju činnosť nie je relevantný v čase, keď sa má posúdiť jeho nárok na získanie pomoci. Zámer daného poľnohospodára ukončiť v budúcnosti svoju činnosť ani z neho vyplývajúci právny režim nie sú relevantné pre uplatňovanie nariadení č. 3508/92, č. 1259/1999 a č. 1782/2003. Napokon nariadenie č. 1259/1999 sa tiež vzťahuje na DŠPP.

IV – Návrh

64. Preto zastávam názor, že na otázky, ktoré položil Fővárosi Bíróság, sa má odpovedať takto:

– Otázky 1, 6, 7, 9 a 11: Právna úprava EÚ a vnútroštátna právna úprava týkajúca sa fungovania spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP) vytvárajú komplexný právny systém, ktorý sa má vykladať jednotne a ktorý funguje na základe jednotného súboru zásad (čiže súboru zásad, ktorý sa vzťahuje na všetky aspekty SPP) a požiadaviek. Poskytovanie podpory EÚ v rámci SPP (jednotné platby na plochu) a príslušných doplnkových štátnych priamych platieb (DŠPP) nemôže podliehať rozdielnym podmienkam, pokiaľ tieto podmienky neboli vopred schválené rozhodnutím Komisie. Komisia vo svojom rozhodnutí schváli zásady, ciele a štruktúru vnútroštátneho programu pomoci. Skupinu (osobu), ktorá spĺňa podmienky na poskytnutie jednotnej platby na plochu EÚ, nemožno vylúčiť z okruhu príjemcov DŠPP, ak vnútroštátny program schválený Komisiou neobsahoval takéto pravidlo. Každý poľnohospodár, ktorý právne a fakticky prevádzkuje poľnohospodársky podnik na území EÚ, má právo získať DŠPP zlučiteľné s príslušnými právnymi predpismi EÚ.

– Otázky 2, 4, 5 a 10: Pojem právny režim podľa vnútroštátneho práva v kontexte článku 1 ods. 4 nariadenia Rady (EHS) č. 3508/92 z 27. novembra 1992, ktorým sa stanovuje integrovaný systém spravovania a kontroly určitých schém poskytovania pomoci v spoločenstve, a článku 10 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 1259/1999 zo 17. mája 1999, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá pre schémy priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky, by sa mali vykladať široko, aby bola jeho osobná pôsobnosť čo najširšia, a to bez ohľadu na právny režim daného poľnohospodára podľa vnútroštátnych predpisov. Spôsob likvidácie poľnohospodára (alebo skupiny poľnohospodárov) nemôže mať v konaní vo veci samej vplyv na jeho právny režim (na účely uvedených článkov), ak poľnohospodár právne a fakticky vykonáva svoju činnosť v čase podania žiadosti o poskytnutie pomoci, bez ohľadu na zákonný postup smerujúci k jeho likvidácii, ktorý tento poľnohospodár začal.

– Otázky 3, 8 a 12: Zámer daného poľnohospodára ukončiť v budúcnosti svoju činnosť nie je relevantný v čase, keď sa má posúdiť jeho nárok na získanie pomoci. Zámer daného poľnohospodára ukončiť v budúcnosti svoju činnosť ani z neho vyplývajúci právny režim nie sú relevantné pre uplatňovanie nariadení č. 3508/92, č. 1259/1999 a nariadenia Rady (ES) č. 1782/2003 z 29. septembra 2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci Spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov a ktorým sa menia a dopĺňajú viaceré iné nariadenia. Napokon nariadenie č. 1259/1999 sa tiež vzťahuje na DŠPP.