Účastníci konania

Odôvodnenie

Výrok



Účastníci konania

Vo veci C‑124/09,

ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Raad van State (Holandsko) z 25. marca 2009 a doručený Súdnemu dvoru 3. apríla 2009, ktorý súvisí s konaním:

Smit Reizen BV

proti

Minister van Verkeer en Waterstaat,

SÚDNY DVOR (tretia komora),

v zložení: predseda tretej komory K. Lenaerts, sudcovia R. Silva de Lapuerta, G. Arestis, J. Malenovský a T. von Danwitz (spravodajca),

generálny advokát: Y. Bot,

tajomník: M.‑A. Gaudissart, vedúci sekcie,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 28. januára 2010,

so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

– Smit Reizen BV, v zastúpení: P. Mommers, advocaat,

– holandská vláda, v zastúpení: C. Wissels, B. Koopman a Y. de Vries, splnomocnení zástupcovia,

– talianska vláda, v zastúpení: G. Palmieri, splnomocnená zástupkyňa, za právnej pomoci M. Russo, avvocato dello Stato,

– vláda Spojeného kráľovstva, v zastúpení: L. Seeboruth, splnomocnený zástupca,

– Európska komisia, v zastúpení: W. Roels a N. Yerrell, splnomocnení zástupcovia,

so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,

vyhlásil tento

Rozsudok

Odôvodnenie

1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu výrazu „prevádzková centrála“ uvedeného v bode 21 a nasl. rozsudku z 18. januára 2001, Skills Motor Coaches a i. (C‑297/99, Zb. s. I‑573), a článku 1 bodu 5 nariadenia Rady (EHS) č. 3820/85 z 20. decembra 1985 o zosúlaďovaní niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy (Ú. v. ES L 370, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 45).

2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Smit Reizen BV (ďalej len „Smit Reizen“) a Minister van Verkeer en Waterstaat (ministerstvo dopravy a vodných ciest, ďalej len „ministerstvo“), ktorého predmetom bola pokuta, ktorá bola žalobcovi uložená z dôvodu porušenia ustanovení týkajúcich sa času odpočinku vodičov.

Právny rámec

Právo Únie

Nariadenie č. 3820/85

3. Prvé odôvodnenie nariadenia č. 3820/85 znie takto:

„keďže v oblasti cestnej dopravy… právne predpisy spoločenstva v sociálnej oblasti…; [majú za cieľ] zosúladenie podmienok hospodárskej súťaže medzi druhmi vnútrozemskej dopravy, hlavne v sektore cestnej dopravy a… zlepšenie pracovných podmienok a bezpečnosti na cestách; keďže treba zaistiť a rozšíriť pokrok v týchto oblastiach; keďže je však potrebné, aby boli ustanovenia nariadenia flexibilnejšie a nenarušovali jeho ciele“.

4. Podľa pätnásteho odôvodnenia tohto nariadenia „dlhší jazdný deň a kratší celkový čas jazdy v dvojtýždňovom období pravdepodobne uľahčí organizáciu v dopravných podnikoch a prispeje k sociálnemu pokroku“.

5. Článok 1 uvedeného nariadenia stanovuje:

„V tomto nariadení:

…

3. ‚vodič‘ je každá osoba, ktorá riadi vozidlo aj krátky čas alebo ktorá sa prepravuje vo vozidle za tým účelom, aby ho mohla riadiť v prípade potreby;

…

5. ‚odpočinok‘ je každý neprerušovaný čas, ktorý trvá aspoň jednu hodinu, počas ktorej vodič môže voľne disponovať svojím časom;

…“

6. V zmysle článku 8 nariadenia č. 3820/85, ktorý sa nachádza v jeho časti V nazvanej „Prestávky a čas odpočinku“:

„1. Počas každých 24 hodín má mať vodič denný odpočinok aspoň 11 nepretržitých hodín, ktorý sa môže skrátiť na minimálne 9 nepretržitých hodín najviac trikrát do týždňa za podmienky, že náhradný zodpovedajúci čas odpočinku bude poskytnutý pred skončením nasledujúceho týždňa.

V dňoch, keď sa odpočinok neskráti podľa prvého pododseku, môže sa čerpať v dvoch alebo troch oddelených častiach počas 24 hodín, z ktorých jedna musí trvať aspoň osem nepretržitých hodín. V takomto prípade sa minimálna dĺžka odpočinku predĺži na 12 hodín.

2. Počas každých 30 hodín, keď sú vo vozidle aspoň dvaja vodiči, má mať každý z nich odpočinkový čas minimálne osem nepretržitých hodín.

3. V každom týždni sa jeden čas odpočinku uvedený v odsekoch 1 a 2 predĺži na týždenný odpočinok s celkovou dĺžkou 45 nepretržitých hodín. Tento čas odpočinku sa môže skrátiť na minimálne 36 nepretržitých hodín, ak sa strávi na mieste, kde má vozidlo normálne základňu alebo v mieste vodičovho bydliska [mieste stanovišťa vodiča – neoficiálny preklad ], alebo na minimálne 24 nepretržitých hodín, ak sa strávi inde. Každé skrátenie sa nahradí zodpovedajúcim časom odpočinku, stráveným vcelku pred skončením tretieho týždňa nasledujúceho za príslušným týždňom.

…

6. Každý odpočinok, ktorý sa vyberie ako náhrada za skrátenie denného a/alebo týždenného času odpočinku, musí byť pripojený k inému odpočinku, ktorý trvá aspoň osem hodín a poskytne sa na požiadanie príslušnej osoby na mieste, kde vozidlo parkuje alebo v mieste vodičovho bydliska [mieste stanovišťa vodiča – neoficiálny preklad ].

7. Denný čas odpočinku sa môže tráviť v zaparkovanom vozidle, pokiaľ je vybavené lôžkom.“

Nariadenie (EHS) č. 3821/85

7. Nariadenie Rady (EHS) č. 3821/85 z 20. decembra 1985 o záznamovom zariadení v cestnej doprave (Ú. v. ES L 370, s. 8; Mim. vyd. 07/001, s. 227) zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 432/2004 z 5. marca 2004 (Ú. v. ES L 71, s. 3, ďalej len „nariadenie č. 3821/85“) stanovuje, že kontrola uplatnenia ustanovení nariadenia č. 3820/85 sa zabezpečí prostredníctvom používania záznamového zariadenia schopného určiť „časové úseky“ uvedené v tomto nariadení.

8. Článok 2 nariadenia č. 3821/85 stanovuje, že na účely tohto nariadenia sa tiež použijú definície stanovené v článku 1 nariadenia (EHS) č. 3820/85.

9. Článok 15 ods. 2 a 3 nariadenia č. 3821/85 stanovuje:

„2. Vodiči sú povinní používať záznamové listy každý deň, keď jazdia od chvíle, keď prevzali vozidlo. Záznamový list nebude odobratý pred ukončením dennej pracovnej doby, ak jeho odobratie nie je inak schválené. Nijaký záznamový list nesmie byť použitý na dlhšie obdobie, než na ktoré bol určený.

…

3. Vodiči:

…

– uvedú do činnosti prepínací mechanizmus umožňujúci, aby nasledujúce časové úseky boli zaznamenané oddelene a zreteľne:

a) pod znakom…: doba jazdy;

b) pod znakom…: všetky ostatné doby práce;

c) pod znakom…: ostatné obdobia používateľnosti…

– …

d) pod znakom…: prestávky v práci a doby denného odpočinku.“

Vnútroštátna právna úprava

10. Výnos o pracovnom čase v oblasti dopravy (Arbeidstijdenbesluit vervoer, ďalej len „Atbv“) je vykonávacím predpisom k nariadeniu č. 3820/85. Článok 2.5:1 ods. 4 Atbv v platnom znení v čase skutkových okolností vo veci samej stanovuje, že vodič koná v súlade s článkami 8 a 9 uvedeného nariadenia.

11. Podľa článku 8:1 ods. 1 Atbv za nedodržanie článku 2.5:1 ods. 4 tohto výnosu možno uložiť pokutu.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

12. Smit Reizen je podnikom prevádzkujúcim autobusovú dopravu osôb so sídlom v Harderwijku (Holandsko). Cestovnej kancelárii Solmar Tours poskytuje služby kyvadlovej dopravy do Španielska z miesta odchodu a príchodu nachádzajúceho sa v Maarheezi (Holandsko), približne dve hodiny cesty autom z Harderwijku. Solmar Tours je vlastníkom jednak pozemku, na ktorom sa nachádza uvedené miesto odchodu a príchodu, ako aj budovy, ktorá sa na ňom nachádza a ktorej časť je prenajatá Smit Reizen.

13. Kyvadlová autobusová doprava odchádza z miesta na pozemku nachádzajúcom sa v Maarheezi a vracia sa na toto miesto štyrikrát týždenne. Počas týchto dní spolupracovník Smit Reizen, ktorý sa zaoberá plánovaním a kontrolou dokladov vodičov, je prítomný na tomto mieste, aby pomohol pri odchode a príchode autobusov. Priestory prenajaté Smit Reizen sú vybavené kuchynkou s automatom na kávu, televíziou, záchodmi, sprchou, lôžkami pre vodičov, ako aj rôznymi rezervnými nástrojmi pre autobusy. V týchto priestoroch sa nachádza tiež časť administratívy Smit Reizen a kancelárskeho vybavenia, vrátane tachografických kotúčov, časových výkazov o hodinách odpracovaných vodičmi a jazdných listov.

14. Podľa vnútroštátneho súdu zo spisu vo veci samej vyplýva, že v čase skutkových okolností vodiči sami prichádzali z miest svojich bydlísk v Harderwijku a v Drontene (Holandsko) do miesta odchodu v Maarheezi. Na pojednávaním pred vnútroštátnym súdom však riaditeľ Smit Reizen vyhlásil, že vodiči boli do tohto miesta odchodu prepravovaní minibusom. Následne dvaja vodiči šoférovali autobus, ktorý je vozidlom podliehajúcim povinnosti používať záznamové zariadenie, do miesta určenia v Španielsku.

15. Rozhodnutím zo 14. júna 2006 ministerstvo uložilo Smit Reizen pokutu 2 200 eur z dôvodu, že určitý počet jeho zamestnancov nerešpektoval čas odpočinku stanovený článkom 2.5:1 ods. 4 Atbv v spojení s článkom 8 ods. 2 nariadenia č. 3820/85. Čas nevyhnutný na to, aby sa dotknutí vodiči zo svojich bydlísk dostali do miesta odchodu v Maarheezi, totiž nebol zohľadnený. Z už citovaného rozsudku Skills Motor Coaches a i. však vyplýva, že tento čas musí byť zohľadnený ako pracovný čas, keďže pracovisko v Maarheezi nemožno považovať za „prevádzkovú centrálu“ Smit Reizen.

16. Dňa 5. decembra 2006 ministerstvo zamietlo ako nedôvodnú sťažnosť podanú Smit Reizen proti rozhodnutiu zo 14. júna 2006.

17. Rechtbank Zutphen rozsudkom z 9. apríla 2008 vyhlásil žalobu, ktorú naň podal Smit Reizen, za dôvodnú a zrušil rozhodnutie z 5. decembra 2006, ktorým sa zamietala jeho sťažnosť, rozhodol však, že právne účinky tohto rozhodnutia ostávajú v plnom rozsahu zachované. Podľa tohto súdu ministerstvo oprávnene dospelo k záveru, že Smit Reizen porušil článok 2.5:1 ods. 4 Atbv. Odôvodnenie rozhodnutia však nebolo správne. Na účely stanovenia doby 30 hodín uvedenej v článku 8 ods. 2 nariadenia č. 3820/85 sa totiž musí zohľadniť všetok čas potrebný na to, aby sa vodiči dostali na miesto, v ktorom preberú vozidlo vybavené záznamovým zariadením a začnú svoju službu, a to nezávisle od toho, či sa toto miesto prebratia vozidla má alebo nemá považovať za prevádzkovú centrálu.

18. Smit Reizen podal odvolanie proti tomuto rozsudku na predkladajúci súd, pričom tvrdil, že Rechtbank Zutphen nesprávne vyložil už citovaný rozsudok Skills Motor Coaches a i.

19. Raad van State, ktorý sa domnieval, že riešenie sporu závisí od výkladu pojmu „prevádzková centrála“, rozhodol prerušiť konania a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. Ako treba vykladať pojem ‚prevádzková centrála‘, ktorý sa nachádza v bode 21 a nasl. rozsudku [Skills Motor Coaches a i.], pokiaľ ide o uplatnenie článku 1… bodu 5 nariadenia [č. 3820/85] a článku 15 nariadenia [č. 3821/85]?

2. Má zistenie, či sa dotknutý vodič dopraví sám na miesto, v ktorom preberá vozidlo vybavené záznamovým zariadením, alebo či je tam dovezený niekým iným, vplyv na posúdenie otázky, či ide o odpočinok v zmysle článku 1… bodu 5 nariadenia [č. 3820/85]?“

O prejudiciálnych otázkach

O prvej otázke

20. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, akým spôsobom je potrebné vykladať výraz „prevádzková centrála“ uvedený v bode 21 a nasl. už citovaného rozsudku Skills Motor Coaches a i., pokiaľ ide o kvalifikáciu podľa ustanovení nariadení č. 3820/85 a 3821/85 času zodpovedajúcemu presunu uskutočneného vodičom z miesta svojho bydliska do miesta prebratia vozidla vybaveného záznamovým zariadením.

21. V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, že Súd ny dvor v bode 23 uvedeného rozsudku Skills Motor Coaches a i. rozhodol, že vodič, ktorý sa dostavuje do konkrétneho miesta, ktoré mu bolo určené jeho zamestnávateľom a ktoré sa odlišuje od prevádzkovej centrály podniku, aby tam prebral a viedol vozidlo, plní povinnosť voči svojmu zamestnávateľovi, a preto počas tohto presunu nedisponuje voľne svojím časom.

22. Súdny dvor v bode 35 už citovaného rozsudku Skills Motor Coaches a i. už rozhodol, že čas venovaný presunom nevyhnutným na prebratie vozidla vybaveného záznamovým zariadením, ktoré sa nachádza v inom mieste, ako je miesto bydliska vodiča alebo prevádzková centrála zamestnávateľa, sa musí považovať za súčasť všetkých ostatných dôb práce v zmysle článku 15 nariadenia č. 3821/85.

23. V dôsledku toho, aby sa umožnilo vnútroštátnemu súdu posúdiť, či sa čas presunu dotknutý vo veci samej musí zohľadniť v rámci pracovného času v zmysle článku 15 nariadenia č. 3821/85, je potrebné spresniť pojem „prevádzková centrála“.

24. Na úvod je potrebné uviesť, že vzhľadom na ciele nariadenia č. 3820/85 uvedené v jeho prvom odôvodnení spočívajúce najmä v zlepšení pracovných podmienok vodičov a bezpečnosti na cestách, nemožno uvedený pojem definovať výlučne vzhľadom na funkčné kritériá spojené s vnútornou organizáciou prepravného podniku, ale musí tiež zohľadňovať kritériá týkajúce sa osoby dotknutého vodiča.

25. Najskôr je potrebné zdôrazniť, ako uvádza vláda Spojeného kráľovstva, že výraz „prevádzková centrála“ si nemožno zamieňať s pojmom „sídlo“, ktoré sa môže nachádzať na mieste, ktoré nemá žiaden vzťah s každodenným riadením prepravných služieb a do ktorého sa vodič dostane len výnimočne.

26. Navyše príliš extenzívny výklad uvedeného pojmu by šiel proti ratio legis nariadenia č. 3820/85 a najmä cieľu spočívajúcemu v zlepšení bezpečnosti na cestách. Preto je tiež potrebné vylúčiť definíciu, podľa ktorej by sa za prevádzkovú centrálu mohlo považovať akékoľvek miesto odchodu a príchodu prepravovaných osôb alebo akékoľvek odstavné miesto vozidiel patriacich dotknutému dopravnému podniku.

27. Pojem „prevádzková centrála“ musí naopak zodpovedať, ako to na pojednávaní uviedla holandská vláda, miestu, kam vodič pravidelne dochádza pri bežnom výkone svojich úloh, aby tam prebral a viedol vozidlo vybavené záznamovým zariadením.

28. V odsekoch 3 a 6 článok 8 nariadenia č. 3820/85 na označenie takéhoto miesta používa výraz „miesto bydliska vodiča [miesto stanovišťa vodiča – neoficiálny preklad ]“.

29. Nakoniec, pokiaľ ide o presné určenie prevádzkovej centrály, ku ktorej je vodič viazaný, je potrebné zohľadniť konkrétne miesto, ku ktorému je vodič viazaný, teda miesto odchodu, z ktorého pravidelne začína svoju službu a do ktorého sa na jej konci vracia v rámci bežného výkonu svojich úloh a bez toho, aby plnil osobitné pokyny svojho zamestnávateľa. V tomto ohľade môže zmluvné ustanovenie týkajúce sa miesta práce dotknutého vodiča byť indíciou umožňujúcou určiť takéto miesto.

30. Pokiaľ ide o spor vo veci samej, bude prináležať vnútroštátnemu súdu, aby vzhľadom na skutkové okolnosti veci, ktorá mu bola predložená, posúdil, kde sa nachádza miesto, ku ktorému sú dotknutí vodiči bežne viazaní.

31. Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné na prvú otázku odpovedať, že pojem „prevádzková centrála“ uvedený v bode 21 a nasl. už citovaného rozsudku Skills Motor Coaches a i. sa musí definovať ako miesto, s ktorým je vodič konkrétne viazaný, teda ako zariadenie prepravného podniku, z ktorého pravidelne začína vykonávať svoju službu a do ktorého sa po jej skončení vracia v rámci bežného výkonu svojich úloh a bez toho, aby plnil osobitné pokyny svojho zamestnávateľa.

O druhej otázke

32. Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či skutočnosť, že sa vodič dopraví sám na miesto, kde má prebrať vozidlo vybavené záznamovým zariadením, alebo naopak, či sa nechá niekým iným zaviesť na toto miesto, má vplyv na kvalifikáciu času presunu vzhľadom na pojem „odpočinok“ v zmysle článku 1 bodu 5 nariadenia č. 3820/85.

33. V tomto ohľade je potrebné jednak uviesť, že článok 8 ods. 7 nariadenia č. 3820/85 podmieňuje možnosť vodiča čerpať denný čas odpočinku vo vozidle tým, aby bolo vozidlo vybavené lôžkom a bolo odstavené. Toto ustanovenie teda vylučuje, aby si vodič mohol čerpať odpočinok vo vozidle vedenom inou osobou.

34. Na druhej strane je potrebné uviesť, že by bolo v rozpore s cieľom bezpečnosti na cestách, keby dochádzalo k takému rozlišovaniu, ako bolo uvedené vnútroštátnym súdom v jeho druhej otázke. Stav únavy vodiča, tak ako je opísaný v bode 25 už citovaného rozsudku Skills Motor Coaches a i., ktorý by mohol ohroziť uvedený cieľ, môže totiž nastať nezávisle od skutočnosti, či vodič dopravného prostriedku idúceho na miesto prebratia vozidla vybaveného záznamovým zariadením je alebo nie je tá istá osoba, ktorá musí po príchode viesť takéto vozidlo. Ako to totiž zdôraznila talianska vláda, tento stav únavy môže vyplývať nielen zo samotného vedenia dopravného prostriedku, ale aj od podmienok, za akých sa uskutočňuje presun, ako sú jeho dĺžka, čas odchodu alebo stav ciest a v dôsledku toho môže ovplyvniť aj spolujazdca ako takého.

35. Vzhľadom na predchádzajúce je teda potrebné na druhú otázku odpovedať tak, že skutočnosť, či sa dotknutý vodič dopraví sám na miesto, kde má prebrať vozidlo vybavené záznamovým zariadením, alebo sa tam dá dopraviť niekým iným, nemá vplyv na kvalifikáciu času presunu vzhľadom na pojem „odpočinok“ v zmysle článku 1 bodu 5 nariadenia č. 3820/85.

O trovách

36. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Výrok

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

1. Pojem „prevádzková centrála“ uvedený v bode 21 a nasl. rozsudku z 18. januára 2001, Skills Motor Coaches a i. (C‑297/99), sa musí definovať ako miesto, s ktorým je vodič konkrétne viazaný, teda ako zariadenie prepravného podniku, z ktorého pravidelne začína vykonávať svoju službu a do ktorého sa po jej skončení vracia v rámci bežného výkonu svojich úloh a bez toho, aby plnil osobitné pokyny svojho zamestnávateľa.

2. Skutočnosť, či sa dotknutý vodič dopraví sám na miesto, kde má prebrať vozidlo vybavené záznamovým zariadením, alebo sa tam dá dopraviť niekým iným, nemá vplyv na kvalifikáciu času presunu vzhľadom na pojem „odpočinok“ v zmysle článku 1 bodu 5 nariadenia Rady (EHS) č. 3820/85 z 20. decembra 1985 o zosúlaďovaní niektorých právnych predpisov v sociálnej oblasti, ktoré sa týkajú cestnej dopravy.