ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6.

Výklad článku 66 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, ktorý uvádza odvolateľka vyplýva z 1) vnútornej logiky nariadenia č. 207/2009, najmä zo skutočnosti, že i) článok 66 ods. 2 predstavuje výnimku v rámci nariadenia č. 207/2009, keďže podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia o ochrannej známke, ochranné známky, ktoré tvoria výlučne označenia alebo znaky, ktoré môžu slúžiť v obchode na označenie zemepisného pôvodu tovarov alebo poskytovania služieb sa do registra nezapíšu, ii) podľa článku 67 ods. 2 nariadenia o ochrannej známke, stanovy upravujúce používanie kolektívnej ochrannej známky Európskej únie predstavujúcej zemepisný názov musia oprávňovať každú osobu, ktorej tovary alebo služby majú svoj pôvod v príslušnej zemepisnej oblasti, stať sa členom združenia, ktoré je majiteľom ochrannej známky a v dôsledku toho kolektívna ochranná známka Európskej únie predstavujúca zemepisný názov nikdy nemôže odlišovať tovary alebo služby členov združenia, ktoré je majiteľom ochrannej známky od tovarov a služieb iných podnikov. 2) výkladu tohto ustanovenia vzhľadom na nariadenie č. 1151/2012 (2) a vzhľadom na Dohodu TRIPS podľa ktorej by mali mať zemepisné označenia vysokú úroveň ochrany a podľa ktorej prezentácia tovaru, ktorý uvádza alebo naznačuje, že príslušný tovar pochádza z inej zemepisnej oblasti, ako je skutočné miesto jeho pôvodu, spôsobom, ktorý uvádza verejnosť do omylu, pokiaľ ide o zemepisný pôvod tovaru, by mala byť zakázaná.
SK Úradný vestník Európskej únie C 98/21

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 28. decembra 2015 – Secretary of State for the Home Department/David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

(Vec C-698/15)

(2016/C 098/28)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: Secretary of State for the Home Department

Odporcovia v odvolacom konaní: David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

Prejudiciálne otázky

1. Stanovuje rozsudok Súdneho dvora v spojených veciach C-293/12 a C-594/12, Digital Rights Ireland a Seitlinger, ECLI:EU:C:2014:238 (ďalej len „Digital Rights Ireland“) (a to najmä body 60 až 62 tohto rozsudku), záväzné požiadavky práva EÚ uplatniteľné na vnútroštátny režim členského štátu, ktorý upravuje prístup k údajom uchovávaným v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi, aby boli dodržané články 7 a 8 Charty EÚ (ďalej len „Charta EÚ“)?
SK Úradný vestník Európskej únie C 270/13

Odvolanie podané 4. júna 2015: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 26. marca 2015 vo veci T-581/13, Royal County of Berkshire Polo Club/ÚHVT

(Vec C-278/15 P)

(2016/C 270/17)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (v zastúpení: J. Maitland-Walker, solicitor)

Ďalší účastník konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)

Súdny dvor (šiesta komora) uznesením zo 14. januára 2016 zamietol odvolanie ako neprípustné.
3.

Bráni nariadenie EHS č. 4055/1986, tak ako ho vykladá Súdny dvor, uplatňovaniu vnútroštátnych právnych predpisov, akým je dekrét Prezidenta republiky č. 107/2009, ktorý ukladá povinnosť platiť jeden poplatok v rôznych výškach v závislosti od toho, či ide o plavidlá prichádzajúce z alebo smerujúce do prístavu nečlenského štátu EÚ alebo o plavidlá prichádzajúce z alebo smerujúce do prístavu v Únii, ak sa tento rozdiel odôvodňuje vykonávaním funkcií verejných orgánov, ktoré zabezpečujú iné subjekty ako orgán, do rozpočtu ktorého sa daný poplatok odvádza?
3.

a) V prípade, že by sa mal súlad vyššie uvedeného mechanizmu „proti zneužívaniu daňového režimu“ s právom Únie posúdiť aj z hľadiska ustanovení Zmluvy, treba ho preskúmať aj s prihliadnutím na cieľ spornej právnej úpravy a so zreteľom na ustanovenia článku 43 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, teraz článku 49 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, aj keď je spoločnosť, ktorá je príjemcom vyplatených dividend, priamo alebo nepriamo kontrolovaná na konci reťazca podielov v spoločnostiach, ktorého jedným z hlavných cieľov je získať oslobodenie od dane, daňovým rezidentom alebo daňovými rezidentmi tretieho štátu, ktorí sa nemôžu domáhať slobody usadiť sa? b) Treba v prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku preskúmať uvedený súlad so zreteľom na ustanovenia článku 56 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, teraz článku 63 Zmluvy o fungovaní Európskej únie?
9.

Má sa riziko vážneho narušenia hospodárskeho verejného poriadku v prípade podania individuálnej žaloby spotrebiteľom v súlade s článkami 6 a 7 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla [1993] posudzovať len so zreteľom na hospodárske dôsledky tejto konkrétnej žaloby, alebo so zreteľom na hospodárske dôsledky, ktoré by vyplynuli z potenciálneho podania individuálnej žaloby veľkým počtom spotrebiteľov?
SK Úradný vestník Európskej únie C 118/14

Odvolanie podané 5. februára 2016: Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 26. novembra 2015 vo veci T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi/Komisia

(Vec C-66/16 P)

(2016/C 118/17)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolatelia: Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi, S.A. (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia a SES Astra

Návrhy odvolateľov

Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 26. novembra 2015,

— s konečnou platnosťou rozhodol o návrhu na zrušenie a zrušil rozhodnutie Komisie z 19. júna 2013 (1),

— zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Napadnutým rozsudkom bolo potvrdené rozhodnutie Komisie o štátnej pomoci týkajúcej sa rôznych opatrení prijatých španielskymi štátnymi orgánmi s cieľom zabezpečiť, aby signál digitálneho terestriálneho televízneho vysielania (DTT) bol prenášaný do vzdialených oblasti, v ktorých žije menej ako 2,5 % obyvateľstva. Komisia v tomto rozhodnutí uznala, že z materiálneho hľadiska trh uvedenú službu nezabezpečí, ak štát nezakročí. Napriek tomu odmieta, že by šlo o služby všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ) a tvrdí, že z formálneho hľadiska tieto služby neboli verejnými orgánmi „jasne“ definované a zverené. Takisto uvádza, že v každom prípade verejné orgány nie sú pri organizovaní SVHZ oprávnené vybrať si určitú technológiu.

Prvý a jediní odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie v súvislosti s výkladom článkov 14, 106 ods. 2 a 107 ods. 1 ZFEÚ a Protokolu č. 26 ZFEÚ o službách všeobecného záujmu a Protokolu č. 29 ZFEÚ o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch

V odvolaní sa konkrétne poukazuje na to, že napadnutý rozsudok má tieto vady:

— jasne prekračuje hranice „zjavne nesprávneho posúdenia“ pri skúmaní rozličných aktov verejných orgánov definujúcich a zverujúcich SVHZ,

— neoprávnene obmedzuje „širokú mieru voľnej úvahy“ členských štátov, ktorá sa uplatňuje tak pri definovaní ako aj pri „organizovaní“ SVHZ a zahŕňa preto voľbu podmienok poskytovania SVHZ a voľbu určitej technológie a to bez ohľadu na to, či sa tieto voľby nachádzajú v definujúcom akte alebo v samostatnom akte,

— nesprávne analyzuje uplatniteľné španielske právo,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ vo vzťahu k jednému alebo viacerým podnikom sa môže uskutočniť v rozličných aktoch,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ nevyžadujú použitie konkrétnej formuly alebo konkrétneho výrazu, ale materiálnu a funkčnú analýzu,

— odmieta uplatniteľnosť Protokolu 29 o systéme verejnoprávneho vysielania ZFEÚ a Zmluvy o EÚ.

(1) Rozhodnutie Komisie 2014/489/EÚ z 19. júna 2013 o štátnej pomoci SA. 28599 [C 23/10 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La Mancha) (Ú. v. EÚ L 217, s. 52).
—

zrušiť rozhodnutie Komisie 2014/489/EÚ (1) z 19. júna 2013 o štátnej pomoci SA. 28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/09) poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La-Mancha),
SK Úradný vestník Európskej únie C 118/8

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Amtsgerichts Stuttgart (Nemecko) 4. januára 2016 – trestné konanie proti J. S. R.

(Vec C-2/16)

(2016/C 118/10)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Amtsgerichts Stuttgart

Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom

J. S. R.

Prejudiciálna otázka

Je zaradenie skupiny Liberation Tigers of Tamil Eelam do zoznamu podľa článku 2 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2580/2001 z 27. decembra 2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu (1) na obdobie od 23. júla 2007 do 11. mája 2009, najmä na základe rozhodnutí Rady z

— 29. mája 2006 (2006/379/ES) (2),

— 28. júna 2007 (2007/445/ES) (3),

— 20. decembra 2007 (2007/868/ES) (4),

— 15. júla 2008 (2008/583/ES) (5) a

— 26. januára 2009 (2009/62/ES) (6), neplatné?

(1) Ú. v. ES L 344, s. 70; Mim. vyd. 18/001, s. 207

(2) Rozhodnutie Rady z 29. mája 2006, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2005/930/ES, Ú. v. EÚ L 144, s. 21

(3) Rozhodnutie Rady z 28. júna 2007, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušujú rozhodnutia 2006/379/ES a 2006/1008/ES, Ú. v. EÚ L 169, s. 58

(4) Rozhodnutie Rady z 20. decembra 2007, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2007/445/ES, Ú. v. EÚ L 340, s. 100

(5) Rozhodnutie Rady z 15. júla 2008, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2007/868/ES, Ú. v. EÚ L 188, s. 21

(6) Rozhodnutie Rady z 26. januára 2009, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 3 nariadenia (ES) č. 2580/2001 o určitých obmedzujúcich opatreniach zameraných proti určitým osobám a subjektom s cieľom boja proti terorizmu a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2008/583/ES, Ú. v. EÚ L 23, s. 25
1.

Majú sa článok [14] ods. 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (prepracované znenie) (1) a článok 3 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (2) vykladať v tom zmysle, že sú dostatočne presné a jasné a preto sa uplatnia na právne postavenie úradníka prepusteného z verejnej služby v prípade, že: a) toto prepustenie sa uskutočnilo z dôvodu znižovania počtu rovnakých služobných pozícií (funkcií) ako je pozícia tejto prepustenej osoby a iných úradníkov, ktoré sa obsadzujú tak mužmi ako aj ženami; b) toto prepustenie sa uskutočnilo na základe neutrálnej vnútroštátnej právnej úpravy; c) v uvedenom prípade prepustenia vnútroštátna právna úprava nestanovuje žiadne kritéria a žiadnu povinnosť posudzovať všetky osoby, ktorých by sa prepustenie prípadne mohlo týkať, a ani žiadnu povinnosť odôvodniť prepustenie konkrétnej osoby?
1.

a) Spadajú všetky podnikové informácie, ktoré regulovaný podnik poskytol orgánu pre dohľad, bez ohľadu na akúkoľvek ďalšiu podmienku pod pojem „dôverné informácie“ v zmysle článku 54 ods. 1 druhej vety smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES (1) z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS, a teda pod služobné tajomstvo podľa článku 54 ods. 1 prvej vety smernice 2004/39/ES? b) Zahŕňa „úradné tajomstvo“ ako súčasť služobného tajomstva v zmysle článku 54 ods. 1 prvej vety smernice 2004/39/ES bez ohľadu na akúkoľvek ďalšiu podmienku aj všetky vyjadrenia orgánu pre dohľad nachádzajúce sa v spise vrátane jeho korešpondencie s inými orgánmi? V prípade zápornej odpovede na otázky v písm. a) a b): c) Má sa ustanovenie o služobnom tajomstve v článku 54 ods. 1 smernice 2004/39/ES vykladať tak, že pri zaraďovaní informácie medzi dôverné: aa) je rozhodujúce, či informácie vo svojej podstate spadajú pod služobné tajomstvo alebo či by prístup k informáciám mohol konkrétne a skutočne zasiahnuť do záujmu na zachovaní ich dôvernosti, alebo bb) je potrebné zohľadniť ostatné okolnosti, pri ktorých existencii informácie spadajú pod služobné tajomstvo, alebo cc) sa orgán pre dohľad môže pri podnikových informáciách regulovanej inštitúcie, ktoré sa nachádzajú v jej spise, a listinách orgánu pre dohľad, ktoré s nimi súvisia, odvolať na vyvrátiteľnú domnienku, že ide o obchodné alebo úradné tajomstvo?
1.

Má sa článok 5 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu opatreniu, podľa ktorého právna úprava členského štátu, ktorá pre prípad vyhlásenia výberového konania na udelenie koncesie alebo prijatia návrhu predloženého s cieľom získať koncesiu zaručuje teoretickú možnosť, aby ktorýkoľvek hospodársky subjekt, ktorý splní zákonné požiadavky – a to aj hospodársky subjekt so sídlom v inom členskom štáte – získal koncesiu na poskytovanie služieb týkajúcich sa neliberalizovaných hazardných hier na diaľku, a to buď prostredníctvom verejného výberového konania, alebo na základe predloženia návrhu, hoci predmetný členský štát v skutočnosti nevyhlási žiadne výberové konanie na udelenie koncesie a poskytovateľ služby prakticky tiež nemá možnosť predložiť návrh, a orgány tohto členského štátu napriek tomu rozhodnú, že poskytovateľ služby porušil právne predpisy, lebo poskytoval službu bez povolenia založeného na koncesii, a uložia mu administratívnu sankciu stanovenú v právnej úprave (dočasné zablokovanie prístupu a pokuta v prípade opakovaného porušenia)?
5.

a) Spadá taká úprava, aká sa uvádza v bode 8 a bola prevzatá do územného plánu, do pôsobnosti pojmu „požiadavka“ v zmysle článku 4 bodu 7 a článku 14 bodu 5 smernice o službách, a nie do pôsobnosti pojmu „systém udeľovania povolení“ v zmysle článku 4 bodu 6, ako aj článkov 9 a 10 smernice o službách? b) Bráni článok 14 bod 5 smernice o službách – ak taká úprava, aká sa uvádza v bode 8, spadá do pôsobnosti pojmu „požiadavka“ – alebo bránia články 9 a 10 smernice o službách – ak taká úprava, aká sa uvádza v bode 8, spadá do pôsobnosti pojmu „systém udeľovania povolení“ – tomu, aby komunálna samospráva prijala takú úpravu, o akú ide v bode 8?
SK Úradný vestník Európskej únie C 118/16

Odvolanie podané 5. februára 2016: Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 26. novembra 2015 vo veci T-487/13, Navarra de Servicios y Tecnologías/Komisia

(Vec C-68/16 P)

(2016/C 118/19)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia a SES Astra

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 26. novembra 2015,

— s konečnou platnosťou rozhodol o návrhu na zrušenie a zrušil rozhodnutie Komisie z 19. júna 2013 (1),

— zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Napadnutým rozsudkom bolo potvrdené rozhodnutie Komisie o štátnej pomoci týkajúcej sa rôznych opatrení prijatých španielskymi štátnymi orgánmi s cieľom zabezpečiť, aby signál digitálneho terestriálneho televízneho vysielania (DTT) bol prenášaný do vzdialených oblasti, v ktorých žije menej ako 2,5 % obyvateľstva. Komisia v tomto rozhodnutí uznala, že z materiálneho hľadiska trh uvedenú službu nezabezpečí, ak štát nezakročí. Napriek tomu odmieta, že by šlo o služby všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ) a tvrdí, že z formálneho hľadiska tieto služby neboli verejnými orgánmi „jasne“ definované a zverené. Takisto uvádza, že v každom prípade verejné orgány nie sú pri organizovaní SVHZ oprávnené vybrať si určitú technológiu.

Prvý a jediní odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie v súvislosti s výkladom článkov 14, 106 ods. 2 a 107 ods. 1 ZFEÚ a Protokolu č. 26 ZFEÚ o službách všeobecného záujmu a Protokolu č. 29 ZFEÚ o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch

V odvolaní sa konkrétne poukazuje na to, že napadnutý rozsudok má tieto vady:

— jasne prekračuje hranice „zjavne nesprávneho posúdenia“ pri skúmaní rozličných aktov verejných orgánov definujúcich a zverujúcich SVHZ,

— neoprávnene obmedzuje „širokú mieru voľnej úvahy“ členských štátov, ktorá sa uplatňuje tak pri definovaní ako aj pri „organizovaní“ SVHZ a zahŕňa preto voľbu podmienok poskytovania SVHZ a voľbu určitej technológie a to bez ohľadu na to, či sa tieto voľby nachádzajú v definujúcom akte alebo v samostatnom akte,

— nesprávne analyzuje uplatniteľné španielske právo,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ vo vzťahu k jednému alebo viacerým podnikom sa môže uskutočniť v rozličných aktoch,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ nevyžadujú použitie konkrétnej formuly alebo konkrétneho výrazu, ale materiálnu a funkčnú analýzu,

— odmieta uplatniteľnosť Protokolu 29 o systéme verejnoprávneho vysielania ZFEÚ a Zmluvy o EÚ.

(1) Rozhodnutie Komisie 2014/489/EÚ z 19. júna 2013 o štátnej pomoci SA. 28599 [C 23/10 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La Mancha) (Ú. v. EÚ L 217, s. 52).
SK Úradný vestník Európskej únie C 118/17

Odvolanie podané 5. februára 2016: Cellnex Telecom S.A. a Retevisión I, S.A. proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 26. novembra 2015 vo veci T-541/13, Abertis Telecom S.A. a Retevisión I/Komisia

(Vec C-69/16 P)

(2016/C 118/20)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľky: Cellnex Telecom S.A., predtým Abertis Telecom S.A. a Retevisión I, S.A. (v zastúpení: J. L. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia a SES Astra

Návrhy odvolateľkýň

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 26. novembra 2015,

— s konečnou platnosťou rozhodol o návrhu na zrušenie a zrušil rozhodnutie Komisie z 19. júna 2013 (1),

— zaviazal Európsku komisiu na náhradu trov konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Napadnutým rozsudkom bolo potvrdené rozhodnutie Komisie o štátnej pomoci týkajúcej sa rôznych opatrení prijatých španielskymi štátnymi orgánmi s cieľom zabezpečiť, aby signál digitálneho terestriálneho televízneho vysielania (DTT) bol prenášaný do vzdialených oblasti, v ktorých žije menej ako 2,5 % obyvateľstva. Komisia v tomto rozhodnutí uznala, že z materiálneho hľadiska trh uvedenú službu nezabezpečí, ak štát nezakročí. Napriek tomu odmieta, že by šlo o služby všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ) a tvrdí, že z formálneho hľadiska tieto služby neboli verejnými orgánmi „jasne“ definované a zverené. Takisto uvádza, že v každom prípade verejné orgány nie sú pri organizovaní SVHZ oprávnené vybrať si určitú technológiu.

Prvý a jediní odvolací dôvod: Nesprávne právne posúdenie v súvislosti s výkladom článkov 14, 106 ods. 2 a 107 ods. 1 ZFEÚ a Protokolu č. 26 ZFEÚ o službách všeobecného záujmu a Protokolu č. 29 ZFEÚ o systéme verejnoprávneho vysielania v členských štátoch

V odvolaní sa konkrétne poukazuje na to, že napadnutý rozsudok má tieto vady:

— jasne prekračuje hranice „zjavne nesprávneho posúdenia“ pri skúmaní rozličných aktov verejných orgánov definujúcich a zverujúcich SVHZ,

— neoprávnene obmedzuje „širokú mieru voľnej úvahy“ členských štátov, ktorá sa uplatňuje tak pri definovaní ako aj pri „organizovaní“ SVHZ a zahŕňa preto voľbu podmienok poskytovania SVHZ a voľbu určitej technológie a to bez ohľadu na to, či sa tieto voľby nachádzajú v definujúcom akte alebo v samostatnom akte,

— nesprávne analyzuje uplatniteľné španielske právo,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ vo vzťahu k jednému alebo viacerým podnikom sa môže uskutočniť v rozličných aktoch,

— neuznáva, že „definovanie“ SVHZ a „zverenie“ SVHZ nevyžadujú použitie konkrétnej formuly alebo konkrétneho výrazu, ale materiálnu a funkčnú analýzu,

— odmieta uplatniteľnosť Protokolu 29 o systéme verejnoprávneho vysielania ZFEÚ a Zmluvy o EÚ.

(1) Rozhodnutie Komisie 2014/489/EÚ z 19. júna 2013 o štátnej pomoci SA. 28599 [C 23/10 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La Mancha) (Ú. v. EÚ L 217, s. 52).
1.

Zahŕňa „dôkazné“ bremeno, ktoré podľa článku 13 nariadenia 1346/2000 (1) spočíva na osobe, ktorá mala úžitok z úkonu, ktorý poškodil všetkých veriteľov, a to v súvislosti s návrhom zamietnuť odporovaciu žalobu proti tomuto úkonu podľa ustanovení lex fori concursus, povinnosť vzniesť v zákonnej lehote podľa podmienok procesného práva miesta súdu procesnú námietku v úzkom zmysle, a to v rámci návrhu uplatniť doložku o vyňatí stanovenú nariadením a pri preukázaní existencie dvoch predpokladov, ktoré sa vyžadujú v rovnakom ustanovení? alebo Možno článok 13 nariadenia 1346/2000 uplatniť v prípade, keď to dotknutý účastník navrhol v priebehu konania, a to aj po uplynutí lehoty na podanie procesných námietok podľa procesného práva miesta súdu, alebo aj z úradnej povinnosti, za predpokladu, že dotknutý účastník konania preukázal, že poškodzujúci úkon podlieha lex causae iného členského štátu, ktorého právo neposkytuje žiadne prostriedky na odporovanie tohto úkonu v danom prípade?