2

Skutkové okolnosti sú uvedené v bodoch 3 až 30 napadnutého rozsudku takto: „3 Dňa 18. marca 2005 bol [AV] podrobený vstupnej lekárskej prehliadke na účely prijatia do zamestnania Komisiou v postavení dočasného zamestnanca v rámci pracovnej zmluvy na dobu určitú, na obdobie od 16. apríla 2005 do 15. apríla 2009. Počas tejto prehliadky [AV] podpísal tlačivo, v ktorom bolo uvedené, že nevykazuje žiaden osobný rizikový faktor okrem určitej formy dyslipidémie, že v minulosti netrpel chorobami a nesledoval žiadnu farmakologickú liečbu. 4 Posudkový lekár, ktorý vykonal vstupnú lekársku prehliadku, lekár A, vydal stanovisko o fyzickej spôsobilosti [AV] na výkon funkcií, pre ktoré mal byť prijatý do zamestnania. 5 Dňa 16. apríla 2005 [AV] nastúpil do služobného pomeru na Komisii v Spoločnom výskumnom centre (JRC) v Ispre (Taliansko). 6 Dňa 26. júna 2005 poverený lekár lekárskej služby v Ispre diagnostikoval u [AV] duševnú chorobu. Dňa 21. júla 2005 dotknutá osoba spresnila vedúcemu lekárskej služby v Ispre, že sa v súvislosti s touto chorobou lieči asi pätnásť rokov. Okrem toho, zo správy vypracovanej vedúcim lekárskej služby v Ispre vyplýva, že v rámci rozhovoru s [AV], ku ktorému došlo 5. decembra 2005, tento v odpovedi na otázku uviedol, že počas vstupnej prehliadky opomenul povedať o chorobe, ktorou trpel. 7 [AV] bol často práceneschopný, čo priviedlo Komisiu k rozhodnutiu z 12. septembra 2008, že mu poskytne neplatené pracovné voľno podľa článku 16 PZOZ. 8 Dňa 17. novembra 2008 podal poradca [AV] návrh na posudkovú komisiu. 9 Listom zo 16. februára 2009 orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy oznámil [AV], že v rozhodnutí zo 4. februára 2009 rozhodol o predložení jeho prípadu posudkovej komisii. 10 Posudková komisia 9. mája 2009 jednohlasne rozhodla, že [AV] bol z dôvodu svojej duševnej poruchy postihnutý úplnou trvalou invaliditou, ktorá mu znemožňovala vykonávať činnosť zodpovedajúcu jeho funkcii. 11 Dňa 24. júla 2009 vedúci lekárskej služby v Ispre oznámil poradcovi [AV] závery posudkovej komisie, rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy z 9. júla 2009 o uplatnení zdravotnej výhrady [voči AV] s retroaktívnou účinnosťou ku dňu jeho nastúpenia do služobného pomeru a rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy z 13. júla 2009 o ukončení funkcie [AV] z dôvodu jeho trvalej invalidity a o nepriznaní mu nároku na príspevok v invalidite. 12 [AV] podal sťažnosť proti rozhodnutiam z 9. júla 2009 a z 13. júla 2009. V nadväznosti na túto sťažnosť orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy 5. februára 2010 zrušil tieto rozhodnutia. 13 Listom z 5. februára 2010 orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy vyzval [AV], aby uviedol svoje stanovisko k skutočnosti, že počas vstupnej lekárskej prehliadky neuviedol ‚chorobu, ktorou pritom [trpel] počas mnohých rokov a z dôvodu ktorej sa liečil priamo v čase [keď podpisoval tlačivo počas lekárskej prehliadky]‘. 14 [AV] uviedol svoje stanovisko v liste z 15. februára 2010, ktorý bol spresnený listom jeho poradcu zo 16. februára 2010. [AV] okrem iného tvrdil, že v čase vstupnej lekárskej prehliadky bol jeho zdravotný stav ‚optimálny‘, že pracoval ‚viacero rokov v súkromných firmách na zodpovedných miestach‘ a že v čase prijatia do zamestnania bola choroba, ktorou trpel, ‚už len spomienkou‘. 15 Internou správou z 3. marca 2010 vedúci lekárskej služby v Ispre, lekár B, oznámil generálnemu riaditeľovi Všeobecného riaditeľstva (VR) ‚Ľudské zdroje a bezpečnosť‘, že ak by [AV] počas vstupnej lekárskej prehliadky povedal o chorobe, ktorou trpel, lekári by vydali stanovisko o jeho ‚nespôsobilosti‘ na miesto kvalifikovaného pracovníka alebo stanovisko o ‚spôsobilosti s výhradou‘ na čisto administratívne miesto (ďalej len ‚správa z 3. marca 2010‘). 16 Dňa 12. apríla 2010 orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy rozhodol uplatniť [voči AV] zdravotnú výhradu stanovenú v článku 32 prvého pododseku PZOZ s retroaktívnou účinnosťou ku dňu jeho nastúpenia do zamestnania, domnievajúc sa, v podstate, že keby [AV] oznámil počas vstupnej lekárskej prehliadky už existujúcu chorobu, ‚uplatnila by sa na neho zdravotná výhrada‘ (ďalej len ‚rozhodnutie z 12. apríla 2010‘). 17 Dňa 16. apríla 2010 orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy rozhodol na jednej strane ‚prerušiť 30. apríla 2010 službu [AV]‘ z dôvodu jeho invalidity považovanej za úplnú, a na druhej strane nepriznať mu nárok na príspevok v invalidite, pričom táto invalidita bola ním samotným prezentovaná ako ‚rovnaká ako tá, ktorá bola predmetom zdravotnej výhrady‘ (ďalej len ‚rozhodnutie zo 16. apríla 2010‘). 18 Žalobou doručenou do kancelárie Súdu pre verejnú službu 31. marca 2011 a zapísanou pod číslom F‑4/11, [AV] navrhoval zrušiť rozhodnutia z 12. apríla 2010 a 16. apríla 2010. 19 Rozsudkom z 10. júla 2012, AV/Komisia (F‑4/11, EU:F:2012:96, ďalej len ‚rozsudok z 10. júla 2012‘) Súd pre verejnú službu zrušil rozhodnutie z 12. apríla 2010, ako aj rozhodnutie zo 16. apríla 2010 v rozsahu v akom toto druhé rozhodnutie nepriznalo [AV] nárok na príspevok v invalidite. 20 Súd pre verejnú službu predovšetkým rozhodol, že ‚v osobitnom prípade, kedy sa po vstupnej lekárskej prehliadke zistí, že zamestnanec neodpovedal presne a úplne na otázky, ktoré mu v súvislosti s jeho zdravotným stavom položil poverený lekár počas tejto prehliadky, orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy môže zrušiť svoje pôvodné rozhodnutie neuplatniť zdravotnú výhradu a prijať nové rozhodnutie, ktoré túto výhradu uplatní so spätným účinkom‘. Súd pre verejnú službu dodal, že ‚orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy je však stále povinný dodržať postup stanovený v článku 32 PZOZ, teda na jednej strane obrátiť sa na povereného lekára, aby vydal stanovisko k otázke, či by choroba alebo telesné postihnutie odôvodnili prijatie dotknutej osoby so zdravotnou výhradou, a na druhej strane oboznámiť zamestnanca s rozhodnutím, ktoré prijal na základe tohto stanoviska na účely toho, aby mohol zamestnanec prípadne podať odvolanie na posudkovú komisiu‘. Podľa Súdu pre verejnú službu ‚táto otázka, ktorá predpokladá určenie toho, či táto choroba alebo telesné postihnutie mohlo viesť k invalidite alebo smrti zamestnanca v lehote piatich rokov od dátumu jeho nástupu do služobného pomeru v inštitúcii, je totiž otázkou lekárskej povahy a patrí výlučne do právomoci povereného lekára a na základe odvolania posudkovej komisie‘ (rozsudok z 10. júla 2012, bod 34). 21 Súd pre verejnú službu ďalej rozhodol, že Komisia bola oprávnená tvrdiť, že [AV] neodpovedal presne a úplne na otázky položené povereným lekárom počas vstupnej lekárskej prehliadky (rozsudok z 10. júla 2012, bod 36), ale že ani poverenému lekárovi, ani posudkovej komisii nebola položená presná otázka, či by sa lekárska služba v prípade oznámenia choroby pri vstupnej lekárskej prehliadke domnievala, že táto choroba patrila medzi tie, vo vzťahu ku ktorým sa vzhľadom na ich následky a riziká vyžaduje zdravotná výhrada (rozsudok z 10. júla 2012, body 37 až 40). Pokiaľ ide konkrétne o správu z 3. marca 2010, Súd pre verejnú službu konštatoval, že Komisia výslovne uviedla, že orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy nevychádzal z tejto správy pri prijatí rozhodnutia z 12. apríla 2010 (rozsudok z 10. júla 2012, bod 39). 22 Komisia listom z 20. júla 2012 oznámila [AV], že sa domnievala, že ‚správny výkon rozsudku [z 10. júla 2012] pozostával z nového zvolania posudkovej komisie na účely toho, aby mohla odpovedať na otázku uvedenú v bodoch 37 [až] 40 odôvodnenia, či by choroba [AV] nahlásená pri vstupnej lekárskej prehliadke odôvodnila uplatnenie zdravotnej výhrady‘. Komisia tým istým listom vyzvala [AV], aby určil lekára, ktorý ho bude zastupovať v posudkovej komisii. 23 [AV] 7. februára 2013 určil lekára na jeho zastupovanie v posudkovej komisii. Vzhľadom na to, že Komisia určila lekára v marci 2013, posudková komisia zasadla 30. apríla 2013. 24 Listom zo 16. decembra 2013 [AV] požiadal lekára zastupujúceho Komisiu v posudkovej komisii, aby mu odovzdal závery tejto komisie a prípadne rozhodnutie prijaté orgánom oprávneným uzatvárať pracovné zmluvy. 25 Listom z 10. apríla 2014 Komisia zaslala [AV] závery posudkovej komisie, podľa ktorých, pokiaľ by [AV] nahlásil svoju chorobu pri vstupnej lekárskej prehliadke, ‚poverený lekár… by požiadal [orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy] o uplatnenie… zdravotnej výhrady [v súlade] s článkom 32 [PZOZ]‘. 26 Listom z 10. apríla 2014 [AV] požiadal Komisiu, aby mu uviedla dôvody omeškania s oznámením záverov posudkovej komisie a aby spresnila, či orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy prijal rozhodnutie v nadväznosti na uvedené závery. 27 Dňa 16. septembra 2014 Komisia rozhodla uplatniť [voči AV] zdravotnú výhradu stanovenú v článku 32 PZOZ na obdobie piatich rokov odo dňa jeho nástupu do služobného pomeru ako dočasný zamestnanec, teda od 16. apríla 2005 a neuznať mu nárok na príspevok v invalidite, ktorú AV prezentoval ako tú istú, ktorá bola predmetom zdravotnej výhrady (ďalej len ‚sporné rozhodnutie‘). 28 Dňa 22. decembra 2014 [AV] podal sťažnosť podľa článku 90 ods. 2 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie proti spornému rozhodnutiu. [AV] okrem toho žiadal, ‚vychádzajúc zo záverov posudkovej komisie z 30. apríla 2013‘, o prerušenie jeho služby a o priznanie nároku na príspevok v invalidite. Napokon žiadal náhradu škody vo výške 50000 eur za porušenie článku 41 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. 29 Rozhodnutím z 21. apríla 2015 Komisia zamietla túto sťažnosť [AV]. 30 Dňa 22. júna 2015 [AV] podal žiadosť o priznanie právnej pomoci podľa ustanovení článku 110 rokovacieho poriadku, na účely podania žaloby proti spornému rozhodnutiu. Uznesením predsedu Súdu pre verejnú službu z 9. septembra 2015 bola [AV] priznaná právna pomoc.“