UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU(druhá komora)

z 19. júla 2011

Vec F-105/10

Eberhard Bömcke

proti

Európskej investičnej banke

„Vedľajšie účastníctvo – Neprípustnosť sporu vo veci samej – Procesná spôsobilosť – Predmet vedľajšieho účastníctva – Záujem vstúpiť do konania ako vedľajší účastník – Povinné odstúpenie zástupcu zamestnancov z funkcie – Mandát ad litem“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, ako aj podľa článku 41 poriadku zamestnancov Európskej investičnej banky, ktorou E. Bömcke navrhuje najmä zrušenie rozhodnutia z 12. októbra 2010, ktorým bolo vyslovené, že ex offo odstúpil zo svojej funkcie zástupcu zamestnancov

Rozhodnutie: Návrh zboru zástupcov zamestnancov Európskej investičnej banky (EIB) na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa zamieta. J.-P. Bodsonovi, E. Kourgiasovi, M. Sutilovi a P. Vanhoudtovi sa povoľuje vstúpiť do konania vo veci F-105/10, Bömcke/EIB, ako vedľajším účastníkom na podporu návrhov EIB. Žiadostiam o dôverné zaobchádzanie s niektorými listinami alebo s časťami listín nachádzajúcich sa v spise, ktoré podali E. Bömcke a EIB, sa predbežne vyhovuje. Tajomník odovzdá účastníkom konania, ktorým bolo povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastníci, nedôvernú verziu každého procesného aktu doručovaného účastníkom konania. Účastníkom konania, ktorým bolo povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastníci, sa stanoví lehota na podanie ich prípadných pripomienok k žiadosti o dôverné zaobchádzanie. O dôvodnosti tejto žiadosti sa rozhodne neskôr. Účastníkom konania, ktorým bolo povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastníci, sa stanoví lehota na podanie vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania, čím nie je dotknutá možnosť toto vyjadrenie neskôr, po rozhodnutí o dôvodnosti žiadosti o dôverné zaobchádzanie, v prípade potreby doplniť. Zbor zástupcov zamestnancov EIB znáša svoje vlastné trovy konania. O trovách konania, ktoré vznikli žalobcom, sa rozhodne neskôr.

Abstrakt

1. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Účinky neprípustnosti žaloby vo veci samej

2. Konanie – Návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania – Formálne náležitosti – Návrhy smerujúce k podpore alebo zamietnutiu návrhov žalobcu

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 109 ods. 2 a článok 110 ods. 4)

3. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Dotknuté osoby – Zbor zástupcov zamestnancov Európskej investičnej banky – Nedostatok procesnej spôsobilosti – Neprípustnosť

4. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Podmienky prípustnosti – Priamy a skutočný záujem – Spory týkajúce sa volieb zástupcov zamestnancov inštitúcie – Postavenie voliča

1. Hoci návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania možno zamietnuť v prípade, keď má žaloba vo veci samej takú povahu, že musí byť bez začatia meritórneho prejednania vyhlásená za neprípustnú, takéto riešenie vychádza z predpokladu, že žaloba vo veci samej je zjavne neprípustná.

(pozri bod 6)

2. Podmienky prípustnosti návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania sú uvedené v článku 109 Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu, ktorého odsek 2 písm. e) stanovuje, že návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania obsahuje návrhy rozhodnutia vedľajšieho účastníka konania, ktorými podporuje alebo zamieta návrhy žalobcu. Keďže článok 109 tohto rokovacieho poriadku neukladá tomu, kto dáva návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania, aby uviedol dôvody a tvrdenia na podporu svojich návrhov, treba toto ustanovenie chápať tak, že vyžaduje iba to, aby návrh z formálneho hľadiska obsahoval uvedenie účastníka konania, na podporu ktorého chce navrhovateľ vstúpiť do konania ako vedľajší účastník. Naopak len čo je povolený vstup do konania, možno návrhy predložené vedľajším účastníkom konania vyhlásiť za neprípustné na základe článku 110 ods. 4 tohto rokovacieho poriadku z dôvodu, že v skutočnosti úplne ani čiastočne nesmerujú k podpore návrhov niektorého z účastníkov konania.

(pozri bod 8)

3. Tretej osobe možno povoliť vstup do konania ako vedľajšiemu účastníkovi iba vtedy, ak má procesnú spôsobilosť. Iným než fyzickým osobám, ako je napríklad zbor zástupcov zamestnancov Európskej investičnej banky, priznáva judikatúra procesnú spôsobilosť, ak majú buď právnu subjektivitu podľa práva, ktoré sa uplatňuje na ich zriadenie, alebo aspoň jej základné zložky, najmä autonómiu a zodpovednosť, hoci iba obmedzenú.

Aj keď právna úprava, ktorá sa uplatňuje na Európsku investičnú banku, uznáva existenciu zboru zástupcov zamestnancov, z tej istej právnej úpravy vyplýva, že tento zbor plní úlohy, ktoré v inštitúciách, ktoré sa riadia služobným poriadkom úradníkov, pripadajú výboru zamestnancov. Výbor zamestnancov inštitúcie má však povahu interného orgánu, a teda nemá procesnú spôsobilosť. Keďže žiadne ustanovenie, ktoré sa uplatňuje na zbor zástupcov zamestnancov neodôvodňuje, aby sa v jeho prípade rozhodlo inak, treba sa domnievať, že tento zbor nemá procesnú spôsobilosť.

(pozri body 14 – 16)

Odkaz:

Súdny dvor: 14. novembra 1963, Lassalle/Parlament, 15/63, tretí odsek; 8. októbra 1974, Union syndicale – Service public européen a i./Rada, 175/73, bod 9; 28. októbra 1982, Groupement des Agences de voyages/Komisia, 135/81, bod 9

Súd prvého stupňa: 11. júla 1996, Sinochem Heilongjiang/Rada, T-161/94, bod 31

4. Pokiaľ ide o orgány zastupujúce zamestnancov inštitúcie, každý volič má priamy a skutočný záujem na tom, aby voľby prebiehali za podmienok a na základe volebného systému, ktoré sú v súlade s ustanoveniami služobného poriadku upravujúcimi volebný postup v tejto oblasti, pričom z tohto záujmu zákonite vyplýva záujem na tom, aby bola dodržaná dĺžka mandátu zvolených zástupcov, a to tým skôr, že zánik mandátu zástupcu zamestnancov má v zásade za následok organizáciu volieb. V sporoch týkajúcich sa odstúpenia zástupcu zamestnancov z funkcie tak zamestnanec zo svojho postavenia voliča odvodzuje záujem na konaní, ktorý je dostatočný na to, aby odôvodnil prípustnosť žaloby alebo návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania. Na preukázanie, že nekoná iba v záujme zákona alebo inštitúcie, postačuje jeho samotné postavenie voliča.

(pozri body 23 a 24)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: 25. októbra 2007, Milella a Campanella/Komisia, F-71/05, bod 47 a tam citovaná judikatúra