ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13.

Podstatné podmienky zmluvy boli v návrhu na začatie prejudiciálneho konania zhrnuté tak, že dĺžka splatnosti úveru bola stanovená na 33 rokov vo forme 396 mesačných splátok od 1. augusta 2007 do 31. júla 2040. Výška mesačnej splátky bola v čase, keď bola počiatočná úroková sadzba nezmenená, stanovená na 701,04 eura. Bežná úroková sadzba sa stanovila tak, že do 30. januára 2008 platila pevná nominálna úroková sadzba vo výške 4,87 % ročne. Od nasledujúceho dňa až do úplného splatenia úveru je nominálna úroková sadzba premenlivá (Euribor plus 1,10 %).
38.

Po tretie, špecifickosť a rozlišovanie by sa mali vyznačovať určitým plynutím v čase. Inak povedané, nemalo by ísť o sporadické a časovo presné plnenie, pretože v opačnom prípade by nebolo možné daný subjekt dostatočne zahrnúť do oslobodenia podľa článku 13 B písm. d) bodu 6 šiestej smernice o DPH. Neznamená to však, že by sa služba mala poskytovať priebežne, pretože by sa tým vylúčili všetky činnosti, ktoré sa poskytujú nepravidelne. Podľa môjho názoru ide o to, že daná externalizácia reaguje na operatívnu možnosť správcu, ktorá tak získava určitý stupeň stability.
12.

Pri zmene a doplnení smernice o palivách na základe smernice 2009/30 sa zaviedli ďalšie ustanovenia týkajúce sa používania biopalív. Článok 7a ods. 2 smernice o palivách ukladá členským štátom povinnosť znižovať emisie skleníkových plynov z palív: „Členské štáty od dodávateľov požadujú, aby do 31. decembra 2020 pokiaľ možno postupne znížili emisie skleníkových plynov počas životného cyklu na jednotku energie z palív a dodávanej energie až o 10 % v porovnaní so základnou normou platnou pre palivá uvedenou v odseku 5 písm. b). Toto zníženie zahŕňa: a) 6 % do 31. decembra 2020. Členské štáty môžu v záujme tohto zníženia od dodávateľov požadovať, aby splnili tieto priebežné ciele: 2 % do 31. decembra 2014 a 4 % do 31. decembra 2017; b) predbežný dodatočný cieľ 2 % do 31. decembra 2020 v súlade s článkom 9 ods. 1 písm. h), ktorý sa dosiahne jedným alebo oboma týmito spôsobmi: i) dodávkami energie pre dopravu dodávanej pre všetky typy cestných vozidiel, necestných pojazdných strojov (vrátane plavidiel vnútrozemskej vodnej dopravy), poľnohospodárskych a lesných traktorov alebo rekreačných plavidiel; ii) použitím akejkoľvek technológie (vrátane zachytávania a uskladnenia uhlíka), ktorá umožní znížiť emisie skleníkových plynov počas životného cyklu na jednotku energie z palív alebo dodávanej energie; c) predbežný dodatočný cieľ 2 % do 31. decembra 2020 v súlade s článkom 9 ods. 1 písm. i), ktorý sa dosiahne použitím kreditov zakúpených prostredníctvom mechanizmu čistého rozvoja v rámci Kjótskeho protokolu za podmienok uvedených v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES… s cieľom znižovať emisie v rámci odvetvia dodávok paliva.“
22.

Dňa 1. februára 2011 bol Mehmet Arslan zadržaný hliadkou českej polície a následne bol zaistený. Dňa 2. februára 2011 bolo vydané rozhodnutie o jeho správnom odsune. Rozhodnutím z 8. februára 2011 sa dĺžka zaistenia M. Arslana stanovila na 60 dní z dôvodov, že najmä vzhľadom na jeho správanie v minulosti možno predpokladať, že nebude rešpektovať rozhodnutie o odsune. Rozhodnutie uvádzalo, že M. Arslan, držiteľ preukazu totožnosti Tureckej republiky, ilegálne vstúpil do schengenského priestoru a zdržiaval sa v Rakúsku a následne v Českej republike bez cestovného dokladu a víz. Okrem toho uvedené rozhodnutie zdôrazňuje, že M. Arslan už bol v roku 2009 zatknutý na gréckom území, pričom mal falošný cestovný pas, bol vrátený do krajiny svojho pôvodu a zaradený do Schengenského informačného systému ako osoba so zákazom vstupu na územie štátov schengenského priestoru v období od 26. januára 2010 do 26. januára 2013.
16.

Podľa článku 4 uvedeného rozhodnutia: „1. Ku každej žiadosti podľa tohto rozhodnutia sa pripojí stručný opis stavu veci, ako je žiadateľovi – [finančnej informačnej jednotke] známy. [Finančná informačná jednotka] v žiadosti uvedie, ako žiadanú informáciu použije. 2. Ak sa podá žiadosť podľa tohto rozhodnutia, poskytne [finančná informačná jednotka], ktorej je žiadosť určená, všetky príslušné informácie vrátane dostupných finančných informácií a údajov žiadaných od vyšetrovacích orgánov bez toho, aby sa podávala formálna písomná žiadosť podľa platných dohovorov alebo dohôd medzi členskými štátmi. 3. [Finančná informačná jednotka] môže odmietnuť poskytnutie informácií, ak by tieto mohli narušiť vyšetrovanie trestného činu v členskom štáte, ktorému je žiadosť určená, alebo za výnimočných okolností, ak by poskytnutie informácií jasne odporovalo legitímnym záujmom fyzickej alebo právnickej osoby alebo členského štátu, alebo ak by iným spôsobom bolo v rozpore so základnými princípmi vnútroštátneho právneho predpisu [vnútroštátneho práva – neoficiálny preklad]. Každé takéto zamietnutie sa žiadateľovi – [finančnej informačnej jednotke] primerane vysvetlí.“
32.

Súdny dvor rozhodol o otvorení ústnej časti konania a vyzval jednotlivých účastníkov konania, aby do 15. júna 2012 písomne odpovedali na dve písomné otázky týkajúce sa dátumu, keď sa odvolatelia „skutočne dozvedeli“ o sporných aktoch, a dôvodov, na základe ktorých Rada dospela k záveru, že ich nemohla osobne oznámiť. Po uplynutí stanovenej lehoty bola na Súdnom dvore zaregistrovaná len odpoveď Rady, v ktorej sa uvádzalo, že nepoznala adresy dotknutých osôb, a preto by vzhľadom na chaotickú situáciu na Pobreží Slonoviny v marci a apríli 2011 bolo veľmi zložité zabezpečiť doručenie oznámení príjemcom, a to aj v prípade, keby boli zaslané faxom alebo doporučene do ich kancelárie alebo na ich pracovisko, bez ohľadu na to, že prax Rady je v každom prípade vyhnúť sa zasielaniu oznámení adresovaných fyzickým osobám na ich služobné adresy.
7.

Vnútroštátny súd v nadväznosti na túto žiadosť o vysvetlenie tiež uviedol, že po súdnom konaní, ktoré prebieha na tomto súde – a to aj v prípade, ak by tomuto konaniu predchádzalo správne konanie –, daňovník nemôže podať návrh na začatie ďalšieho súdneho konania s cieľom žiadať doplatok úrokov, teda úroky za obdobie od zaplatenia protiprávnej dane do podania žiadosti o vrátenie.
24.

Navyše skutočnosť, že na voľný pohyb pracovníkov sa v prejednávanej veci neodvoláva on sám, ale jeho bývalý zamestnávateľ, nemá z hľadiska judikatúry Súdneho dvora za následok neuplatniteľnosť práva Únie. Ako totiž Súdny dvor už zdôraznil, aby bolo právo pracovníkov byť prijatý do zamestnania a vykonávať toto zamestnanie bez diskriminácie účinné a užitočné, musí byť nevyhnutne doplnené právom zamestnávateľa prijať týchto pracovníkov do zamestnania v súlade s pravidlami v oblasti slobody pohybu pracovníkov. Inak by členské štáty mali možnosť ľahko obísť tieto pravidlá tým, že by zamestnávateľom uložili podmienky zamestnávania, ktoré by viedli k obmedzeniu výkonu tejto slobody, ktorej sa pracovník môže dovolávať. ( 12 )
68.

V prejednávanej veci je tiež potrebné vziať do úvahy skutočnosť, že Súdny dvor rozhodol, že s požiadavkami vyplývajúcimi zo samotnej podstaty práva Únie by bolo nezlučiteľné každé ustanovenie vnútroštátneho právneho poriadku alebo každá prax, legislatívna, správna alebo súdna, ktorých účinkom by bolo zníženie účinnosti práva Únie tým, že by príslušnému súdu v okamihu uplatnenia práva zakázali možnosť uplatniť všetko, čo je potrebné na neuplatnenie vnútroštátnych legislatívnych ustanovení, ktoré by prípadne bránili, hoci len dočasne, plnej účinnosti noriem Únie. ( 24 )
58.

Aj zmysel a účel smernice 2000/78 svedčia v prospech zohľadnenia práce na čiastočný úväzok. To si vyžaduje individuálne nadväzujúce opatrenia na zrovnoprávnenie, a teda lepšiu účasť osôb so zdravotným postihnutím na profesijnom živote. ( 22 ) Rozhodujúce musí byť preto to, či môže určité opatrenie viesť k tomu, že osoba so zdravotným postihnutím bude môcť nastúpiť do zamestnania alebo naďalej vykonávať svoje povolanie. Z tohto vyplýva, že práve to je v súlade so zmyslom a účelom smernice – podporou zamestnancov so zdravotným postihnutím, ktorí môžu aspoň čiastočne pracovať, aby neboli úplne vylúčení z trhu práce, ale aby sa im ponukou práce na čiastočný úväzok umožnila adekvátna účasť na profesijnom živote. Nie je zrejmé, že by sa smernica vzťahovala len na také opatrenia, ako je vybudovanie výťahu či sociálnych zariadení prispôsobených pre osoby na invalidnom vozíku – čo môže byť rovnako náročné a nákladné –, ale skrátenie pracovnej doby by nemohlo byť do nich zahnuté.
32.

Miestne orgány tvrdia, že chýba nevyhnutný európsky rozmer: keďže lokalita v relevantnom čase nepatrila do pôsobnosti článku 6 ods. 3, Komisia by nemala právomoc vydať stanovisko na účely článku 6 ods. 4. Táto okolnosť je podľa môjho názoru irelevantná. Nijako neovplyvňuje potrebu predísť rozdielom vo výklade uvedeným v bode 31 vyššie. Okrem toho, ak sa (pri správnom výklade článku 30 nariadenia, vykladaného z hľadiska smernice) projekt môže uskutočniť len na základe článku 6 ods. 4 smernice, domnievam sa, že Írsko by bolo povinné buď vyňať túto lokalitu zo zoznamu lokalít uvedeného v bode 16 vyššie (hoci nie je jasné, ako by to urobilo), alebo počkať, kým lokalita nebude označená, a potom sa obrátiť na Komisiu podľa článku 6 ods. 4. Je to však len logický dôsledok zosúladenia vnútroštátneho práva s požiadavkami smernice pred samotným okamihom vytvorenia sústavy Natura 2000.
31.

Z rozsudku Miethe, už citovaného, teda jednoznačne vyplýva, že dôvod existencie riešenia, ktoré v ňom stanovil Súdny dvor takmer v rozpore so samotným znením článku 71 nariadenia č. 1408/71, bol založený výlučne na vôli zabezpečiť dotknutému pracovníkovi najpriaznivejšie podmienky na návrat do zamestnania. Tiež treba poznamenať, že možnosť obrátiť sa v tomto prípade na členský štát posledného zamestnania s cieľom požiadať ho o vyplácanie dávok v nezamestnanosti vtedy existovala len v prípade kategórie takzvaných „atypických cezhraničných pracovníkov“ z dôvodu mimoriadne úzkych osobných a pracovných väzieb, ktoré si zachovali s členským štátom posledného zamestnania. Súdny dvor si pravdepodobne dovolil ísť nad rámec znenia nariadenia z dôvodu, že toto nariadenie skutočne spočívalo na domnienke, že najpriaznivejšie podmienky na opätovné zaradenie do pracovného procesu sú splnené v členskom štáte bydliska, ktorú bolo potrebné považovať za vyvrátiteľnú, a to aspoň vo vyššie uvedených výnimočných prípadoch. Napokon dodávam, že skutočnosť, že podľa nariadenia č. 1408/71 bol štátom vyplácania dávok nevyhnutne ten štát, v ktorom sa mal pracovník zaevidovať na získanie pomoci poskytovanej službami zamestnanosti, viedla Súdny dvor ku konštatovaniu, že v prípade týchto atypických cezhraničných pracovníkov by sa cieľ spočívajúci v opätovnom zaradení do pracovného procesu dosiahol ľahšie, ak by sa uvedení pracovníci mohli zaevidovať u služieb zamestnanosti štátu posledného zamestnania, čo si teda vyžadovalo aj zakotvenie právomoci tohto štátu na vyplácanie dávok.
58.

S týmito tvrdeniami nemôžem súhlasiť. Po prvé, domnievam sa, že cieľom programu nie je skorší odchod do dôchodku ako taký, ale odovzdanie poľnohospodárskych činností mladším poľnohospodárom. Pokiaľ neexistuje vnútroštátne pravidlo, ktoré by zakazovalo poľnohospodárovi alebo poľnohospodárke, ktorí dosiahli bežný dôchodkový vek, pokračovať v ich poľnohospodárskych činnostiach, a ktoré by ich nútilo odovzdať tieto činnosti, tvrdenia českej a poľskej vlády sú nesprávne. Inými slovami, skutočnosť, že poľnohospodárka dosiahla dôchodkový vek žien, nemusí nevyhnutne viesť k odovzdaniu jej činností mladšiemu poľnohospodárovi. Preto uplatnenie nižšieho veku odchodu do dôchodku na poľnohospodárky v skutočnosti znižuje počet prípadov, v rámci ktorých je odovzdanie ekonomicky životaschopnou alternatívou k pokračovaniu vo vykonávaní činnosti staršími poľnohospodármi, a to dovtedy, pokiaľ je to možné. Česká právna úprava totiž vylučuje poľnohospodárky s viacerými deťmi z pôsobnosti programu, a tým bráni dosiahnuť potrebný účinok systému Európskej únie pri skoršom odchode do dôchodku.
3.

Hoci vnútroštátny súd formuloval prejudiciálnu otázku výhradne s odkazom na nariadenie, akýkoľvek opis relevantných legislatívnych ustanovení by bol neúplný, pokiaľ by tiež nezohľadňoval požiadavky stanovené v smernici 2001/83. Nedostatočným by tiež bolo neposkytnutie stručnej chronológie legislatívneho postupu, a to je práve to, čím začnem. ( 4 )
29.

Ide teda nielen o to, aby sa zabránilo neprimeraným trovám konania, to znamená takým, ktoré sú v nepomere ku konaniu, ale predovšetkým o to, aby konania neboli také drahé, že trovy by predstavovali riziko na ich uskutočnenie. Primerané, ale prohibitívne trovy prichádzajú do úvahy predovšetkým v prípade konania vo veciach životného prostredia, ktoré súvisia s veľkými projektmi, lebo tie môžu byť v každom ohľade veľmi nákladné, napríklad pokiaľ ide o nastolené právne, vedecké a technické otázky, ako aj počet účastníkov.
35.

Navyše poznamenávam, že dodávky medzi nezdaniteľnými osobami nespadajú do pôsobnosti smernice o DPH bez ohľadu na to, či tieto osoby tvoria skupinu na účely DPH. To znamená, že hypotetická obava Komisie, že skupina na účely DPH by mohla pozostávať výlučne z nezdaniteľných osôb, nie je relevantná.
67.

V prejednávanom prípade možno poznamenať, že previnenie pripisované doktorovi Konstantinidesovi sa nachádza v druhej kategórii, keďže ide o porušenie, ktoré nie je vymedzené dostatočne presne na to, aby bolo možné vyvodiť z neho konkrétne protiprávne konanie. Vnútroštátny súd a profesijná komora však konštatujú, čo doktor Konstantinides nepopiera, že reklama uskutočňovaná na internete, kde sú lekárske služby uvedené pod hlavičkou takzvaného „európskeho inštitútu“ alebo „nemeckého inštitútu“, nezodpovedala zariadeniu, pre ktorý doktor Konstantinides pracoval v Nemecku. Naopak služby poskytované doktorom Konstantinidesom sa uskutočňovali na súkromnej klinike v spolupráci s inými lekármi usadenými v spolkovej krajine Hesensko, pričom neexistovala nijaká výskumná alebo ústavná činnosť, ktorá by zodpovedala činnosti opísanej na internetovej stránke žalobcu v konaní vo veci samej. Ak sa tieto skutočnosti preukážu, pôjde o činnosť, ktorá uvádza do omylu potenciálnych pacientov doktora Konstantinidesa, ktorí by sa mohli domnievať, že im bude poskytnutá služba za podmienok, ktoré neskôr nebudú zodpovedať skutočnosti. ( 34 ) Vzhľadom na zjavnú súvislosť lekárskej činnosti s ochranou verejného zdravia, ktorá úzko súvisí s ochranou spotrebiteľov ako príjemcov lekárskych služieb, také konanie, akým je konanie doktora Konstantinidesa, len ťažko možno považovať za zlučiteľné s pravidlami reklamnej etiky, ktoré musí lekár dodržiavať.
66.

Je však nesporné, že vo veci samej rozhoduje o výške príspevkov valné zhromaždenie lekárskej komory, na ktorom všetci členovia určia zástupcov, ktorí sa zúčastňujú s právom voliť, a teda každý z členov môže prinajmenšom nepriamo túto výšku ovplyvniť. Ak by sa prijala argumentácia Komisie, znamenalo by to pripustiť, že členovia lekárskej komory, ktorí tvoria zhromaždenie tejto komory, by využívali prenos právomoci verejnej moci, ktorej výkonu by paradoxne podliehali oni sami. ( 28 )
21.

Od roku 1994 do decembra 2005 žil Philipp Seeberger so svojimi rodičmi v Španielsku, kde jeho otec pracoval ako samostatne zárobkovo činný obchodný poradca. Vnútroštátny súd uvádza, že pri presťahovaní sa do Španielska na tento účel otec Philippa Seebergera vykonal svoje práva, ktoré sú v súčasnosti upravené v článkoch 45 ZFEÚ a 49 ZFEÚ. Philipp Seeberger ukončil stredoškolské vzdelanie v Španielsku v roku 2000 získaním diplomu o ukončení stredoškolského štúdia nižšieho stupňa. Po absolvovaní odborného vzdelávania v rokoch 2004 a 2005 sa v apríli 2005 kvalifikoval ako realitný agent v Španielsku. V januári 2006 sa rodičia pána Seebergera vrátili do Nemecka. Aj keď tvrdí, že odvtedy mal aj on trvalé bydlisko v Nemecku, v Mníchove bol zaregistrovaný až od 26. októbra 2009. Z vyhlásenia bývalého zamestnávateľa zrejme vyplýva, že stáž dizajnéra webových stránok v Kolíne ukončil medzi 2. aprílom 2007 a 27. júnom 2007.
36.

V prvom rade, ak by sa namietané porušenie malo posudzovať z hľadiska vnútroštátneho práva oboch dotknutých členských štátov, poukazujem na to, že uvedeným organizáciám by nebolo možné poskytnúť nijakú ochranu vyplývajúcu z pojmu právo vlastniť majetok ako takého. Ako totiž potvrdili zástupcovia vlády Spojeného kráľovstva a belgickej vlády, hoci pojem právo vlastniť majetok sa vzťahuje tak na ius in re, ako aj na práva duševného vlastníctva, UEFA a FIFA sa naň nemôžu odvolávať voči tretím osobám. ( 24 ) Ich tvrdenia v konaní pred Všeobecným súdom vykladané z tohto hľadiska údajne nemôžu uspieť a v dôsledku toho sú odvolacie dôvody smerujúce proti odôvodneniu Všeobecného súdu v tejto súvislosti neúčinné. Podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva by situácia bola iná, ak by výlučné právo týkajúce sa využívania športových podujatí bolo zaručené organizátorom športových podujatí. Tak je to totiž v niektorých členských štátoch a tretích krajinách. ( 25 )
65.

V tejto súvislosti treba uviesť, že účel a zmysel domnienky uznanej Súdnym dvorom v bodoch 54 až 56 rozsudku Padawan vyplýva zo skutočnosti, že je prakticky nemožné v konkrétnom prípade určiť, či fyzické osoby kúpený nosič použijú na vyhotovovanie rozmnoženín diel chránených autorským právom na súkromné účely, čo by viedlo k povinnosti zaplatiť primeranú kompenzáciu. To je dôvodom, pre ktorý Súdny dvor stanovil domnienku, že ak fyzická osoba kúpi nosič na súkromné použitie, predpokladá sa, že ho použije na rozmnoženie chránených diel. Za týchto okolností sa však domnievam, že uplatnenie tejto domnienky v konkrétnom prípade by bolo ohrozené, ak by vo vzťahu k fyzickej osobe, ktorá kúpi nosič, nebolo možné predpokladať, že ho použije na súkromné účely, kým sa nepreukáže opak. Ak by to tak totiž nebolo, potom by vo všetkých prípadoch, keď fyzická osoba kúpi nosič, existovala neistota vzhľadom na jeho použitie, a teda neistota, pokiaľ ide o povinnosť platiť primeranú kompenzáciu. ( 47 )
165.

V prejednávanom prípade je nesporné, že spoločnosť Ziegler – na rozdiel od spoločnosti Interdean – ani v správnom konaní, ani v prvostupňovom konaní pred súdom neuviedla nijaké skutočnosti, ktoré by čo len naznačovali, že v jej prípade by nad rámec údajného obmedzenia platobnej schopnosti (bod 35 usmernení k pokutám z roku 2006) mohla existovať mimoriadna finančná situácia, ktorá by odôvodňovala zníženie pokuty (bod 37 uvedených usmernení). Dôkazné bremeno existencie takých skutočností je na strane toho účastníka konania, ktorý sa na ne odvoláva. Spoločnosti Ziegler nebránilo nič v tom, aby v tejto súvislosti uviedla vhodné údaje, keďže nevyhnutné informácie by museli pochádzať v prvom rade od tohto podniku.
60.

Naproti tomu, v takom prípade, o aký ide v prejednávanej veci, keď je vzájomné odvolanie podané vo vyššie opísanom rozsahu, jeho prípustnosť zrejme nemusí byť sporná. Toto odvolanie totiž na jednej strane skutočne smeruje k – prinajmenšom čiastočnému – zrušeniu napadnutého rozsudku z dôvodu, ktorý nebol uplatnený v hlavnom odvolaní. ( 26 ) Na druhej strane je to jediný procesný postup, ktorým Aalberts a jej dcérske spoločnosti môžu napadnúť odôvodnenie Všeobecného súdu, ktorým bola potvrdená existencia jediného, komplexného a nepretržitého porušenia. Pokiaľ by totiž uvedené spoločnosti nepodali také vzájomné odvolanie a v prípade, ak by Súdny dvor po vyhovení hlavnému odvolaniu konštatoval, že stav konania mu dovoľuje vydať konečný rozsudok, Súdny dvor by už nemohol rozhodnúť o častiach rozsudku Všeobecného súdu, ktoré neboli napadnuté, teda vrátane tých, ktoré sa týkajú konštatovania existencie jediného, komplexného a nepretržitého porušenia. ( 27 ) Ak by sa teda spoločnosti Aalberts a jej dcérskym spoločnostiam odňalo právo podať vzájomné odvolanie, znamenalo by to odopretie spravodlivosti.
34.

Ak by sa znenie článku 9 ods. 3 druhej vety smernice 2003/87 posudzovalo izolovane, bolo by možné domnievať sa, že sa plán dá vykonať iba v prípade, ak sa – po prvé – navrhnú zmeny a – po druhé – ak ich Komisia prijme. Takýto výklad by však bol nezmyselný. Prečo by sa mal každý plán povinne a so súhlasom Komisie meniť na účely jeho vykonania? Plán, ktorý nepotrebuje zmenu, je samozrejme možné priamo vykonať.
75.

Ak by to bol tento prípad, išlo by v zásade o oprávnený cieľ. Zdá sa aj, že odstupňovanie podľa veku, minimálne pokiaľ ide o mladších zamestnancov, je v zásade vhodné na udržanie zamestnancov v podniku dlhšie. Treba však vziať do úvahy, že odstupňovanie príspevkov sa práve neviaže na dĺžku zamestnania, ale je poskytnuté od nej nezávisle, takže je prínosom aj pre zamestnancov, ktorí začnú svoju činnosť pre Experian až neskôr počas ich kariéry. Odstupňovanie podľa veku tak už nie je potrebné. Skôr by prichádzal do úvahy miernejší a účinnejší prostriedok, a síce naviazať výšku príspevku na dĺžku zamestnania namiesto na vek. To musí vziať do úvahy vnútroštátny súd, ak zohľadní tento cieľ.
64.

Problém by mohol byť vyriešený, len ak by bol prístup podľa cestujúceho prijatý v podobe jeho najprísnejšieho výkladu a úprava zdaňovania prirážky by sa tak uplatňovala iba vtedy, ak by zákazníkom cestovnej kancelárie bola fyzická osoba využívajúca predané služby. Bežný režim by sa uplatňoval za predpokladu, že zákazníkom by bola zdaniteľná právnická osoba, a v prípade, ak by sa nadobudnuté služby používali iba na podnikateľské účely a vytvárali by nákladové prvky zdaniteľných plnení podniku, celá DPH z týchto služieb spolu s DPH z prirážky cestovnej kancelárie by mohla byť odpočítaná z dane zaťažujúcej uvedené plnenia a zásada neutrality DPH pre zdaniteľné osoby by bola dodržaná.
2.

Prejudiciálne otázky boli položené v rámci sporu medzi spoločnosťou Ottica New Line di Accardi Vincenzo (ďalej len „Ottica New Line“) a obcou di Campobello di Mazara týkajúceho sa rozhodnutia, ktorým uvedená obec povolila spoločnosti Fotottica Media Vision di Luppino Natale Fabrizio e C. Snc (ďalej len „Fotottica“) trvalo vykonávať činnosť očného optika na svojom území.
77.

Ak by sa aj v prípade takých opatrení, ako je napadnuté rozhodnutie, chcelo presadiť pravidlo „opt‑in“, a teda v konečnom dôsledku myšlienka Európy à la carte, bol by ohrozený nielen vnútorný trh ako jeden zo základných pilierov Európskej únie, ale zásadným spôsobom by sa spochybnila aj existencia EHP. Existovalo by riziko rozdelenia tohto vnútorného trhu rozšíreného o tri štáty EZVO – Nórsko, Island a Lichtenštajnsko – s negatívnymi dôsledkami pre rovnosť zaobchádzania so všetkými osobami a spoločnosťami, ktoré na ňom pôsobia, ako aj pre jednotnosť podmienok hospodárskej súťaže, ktoré by sa na ne mali uplatniť.
50.

Po tretie treba uviesť, že sporná právna úprava stanovuje lehotu na zverejnenie údajov v dĺžke deväť mesiacov odo dňa vypracovania súvahy. Táto lehota je s výnimkou výnimočných situácií dostatočne dlhým obdobím na to, aby sa obchodným spoločnostiam umožnilo splniť si povinnosť vypracovať a zverejniť svoje ročné účtovné závierky. Ak by sa umožnilo zverejňovať závierky za predchádzajúce obdobie v ešte dlhšej lehote, vlastný cieľ povinného zverejňovania, t. j. ochrana tretích osôb, by bol ohrozený, keďže tieto osoby by mali prístup k informáciám o postavení spoločnosti s rizikom, že nie sú dostatočne aktuálne na to, aby boli presné, a nezhodujú sa s reálnym stavom danej obchodnej spoločnosti.
33.

Ak by chcel normotvorca Únie článkom 6 ods. 2 smernice obsiahnuť kompletne všetky druhy zamestnaneckých systémov, ako to tvrdí dánska vláda, neuviedol by výslovne vo všetkých ostatných jazykových verziách dva konkrétne systémy, pričom ani nepridal slovo ako „najmä“, ktoré by poukazovalo na demonštratívne vymenovanie príkladov.