ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Odôvodnenia 5 až 9 rámcového rozhodnutia znejú: „(5) cieľ vytýčený pre Úniu stať sa zónou slobody, bezpečnosti a práva, vedie k zrušeniu vydávania osôb medzi členskými štátmi a k jeho nahradeniu systémom vydávania osôb medzi súdnymi orgánmi; okrem toho, zavedenie nového zjednodušeného systému vydávania odsúdených alebo podozrivých osôb pre účely výkonu rozsudku alebo trestného stíhania umožňuje odstrániť zložitosť a prípadné prieťahy pri existujúcich vydávacích postupoch; tradičné vzťahy spolupráce, ktoré až doteraz existovali medzi členskými štátmi, by mal nahradiť systém voľného pohybu súdnych rozhodnutí v trestných veciach, vrátane predbežných a konečných rozhodnutí v oblasti slobody, bezpečnosti a spravodlivosti; (6) európsky zatykač zavedený týmto rámcovým rozhodnutím je prvým konkrétnym opatrením v oblasti trestného práva, ktorým sa vykonáva zásada vzájomného uznávania, označovaná Európskou radou ako ‚základný kameň‘ spolupráce v oblasti súdnictva; (7) nakoľko zámer nahradiť systém viacstranného vydávania osôb, vychádzajúci z Európskeho dohovoru o vydávaní osôb z 13. decembra 1957, sa nemôže dostatočne dosiahnuť členskými štátmi, ktoré konajú jednostranne, a preto, vzhľadom na svoj rozsah a účinky, môže sa lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, Rada môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity, uvedené v článku 2 [EÚ] a článku 5 [ES]; v súlade so zásadou proporcionality uvedenou v druhom z týchto článkov toto rámcové rozhodnutie nepresahuje rámec toho, čo je nevyhnutné pre dosiahnutie tohto cieľa; (8) rozhodnutia o výkone európskeho zatykača musia podliehať dostatočným kontrolám, čo znamená, že súdny orgán členského štátu, v ktorom bola požadovaná osoba zatknutá, vydá rozhodnutie o jej vydaní; (9) úloha ústredných orgánov pri výkone európskeho zatykača sa musí obmedziť na praktickú a administratívnu pomoc“.
34

So zreteľom na toto konštatovanie treba poukázať na to, že vzhľadom na to, že prokuratúra je orgán, ktorý sa má podieľať na výkone trestného súdnictva členského štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júna 2016, Kossowski, C‑486/14, EU:2016:483 bod 39), jej rozhodnutie treba považovať za súdne rozhodnutie v zmysle článku 8 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia.
19

Vărchoven kasacionen săd (Najvyšší kasačný súd) v tomto stanovisku tiež uviedol, že na jednej strane riešenie spočívajúce v tom, že právomoc vyjadriť sa k dôvodom ponechania vo väzbe by sa zverila inému rozhodovaciemu zloženiu súdu prvého stupňa, ako je to, ktoré rozhodlo o umiestnení do väzby, alebo inému súdu, by narážalo na prekážky právnej i praktickej povahy. Na druhej strane usúdil, že okolnosť, že súd, ktorému bola vec zverená v prípravnom konaní, sa vyjadrí aj k existencii dôvodného podozrenia, že obvinený spáchal trestný čin, ktorý sa mu vytýka, môže byť v protiklade s požiadavkou nestrannosti sudcu zakotvenou v článku 6 ods. 1 EDĽP.
15

V období od 19. júna 2014 do 14. mája 2015 bol JZ, ktorý bol prepustený na slobodu na základe zloženia peňažnej záruky vo výške 2000 libier šterlingov (GBP), povinný zdržiavať sa na ním uvedenej adrese v čase od 22.00 do 7.00 hod. nasledujúceho rána, pričom táto povinnosť bola spojená s elektronickým monitorovaním. Okrem toho bola odsúdenému uložená povinnosť hlásiť sa na policajnej stanici, najskôr každý deň v týždni, neskôr po troch mesiacoch trikrát týždenne, v čase od 10.00 do 12.00 hod., ďalej uložený zákaz žiadať o vydanie dokladov umožňujúcich mu vycestovať do zahraničia a napokon uložená povinnosť mať neustále zapnutý a nabitý mobilný telefón. Tieto opatrenia sa uplatňovali do 14. mája 2015, keď bol JZ odovzdaný poľským orgánom.
3

Odôvodnenia 2 a 4 až 6 nariadenia č. 1889/2005 znejú takto: „(2) Zahrnutie výnosov z nezákonných činností do finančného systému a ich investovanie po ich vypraní škodí zdravému a udržateľnému hospodárskemu rozvoju. Preto smernica Rady 91/308/EHS z 10. júna 1991 o predchádzaní zneužívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí [Ú. v. ES L 166, 1991, s. 77; Mim. vyd. 09/001, s. 153] zaviedla mechanizmus Spoločenstva na predchádzanie praniu špinavých peňazí sledovaním transakcií prostredníctvom úverových a finančných inštitúcií a určitých typov povolaní. Vzhľadom na to, že existuje riziko, že uplatňovanie uvedeného mechanizmu povedie k zvýšenému pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti na nezákonné účely, smernicu [91/308] by mal dopĺňať systém kontroly peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo z neho vystupujú. … (4) Mali by sa zohľadniť aj doplnkové činnosti vykonávané na iných medzinárodných fórach, najmä činnosť Finančnej akčnej skupiny na boj proti praniu špinavých peňazí (FATF), ktorá bola zriadená na samite G‑7 v Paríži v roku 1989. Osobitné odporúčanie IX skupiny FATF z 22. októbra 2004 vyzýva vlády, aby prijali opatrenia na odhalenie pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti vrátane systému ohlásení alebo inej ohlasovacej povinnosti. (5) Podľa toho by sa mala na peňažné prostriedky v hotovosti prepravované fyzickou osobou, ktorá vstupuje do Spoločenstva alebo z neho vystupuje, vzťahovať zásada ohlasovacej povinnosti. Táto zásada by umožnila colným orgánom zhromažďovať informácie o takomto pohybe peňažných prostriedkov v hotovosti, a ak je to vhodné, takéto informácie zasielať iným orgánom. … (6) Vzhľadom na jej preventívny účel a odradzujúci charakter ohlasovacia povinnosť by sa mala plniť pri vstupe do Spoločenstva alebo výstupe z neho. S cieľom sústrediť činnosť orgánov na významné pohyby peňažných prostriedkov v hotovosti by sa však táto povinnosť mala vzťahovať len na pohyby vo výške 10000 EUR alebo viac. Malo by sa tiež stanoviť, že ohlasovacia povinnosť sa vzťahuje na fyzické osoby prepravujúce peňažné prostriedky v hotovosti bez ohľadu na to, či sú ich vlastníkmi.“
8

HS obsahuje vysvetlivku k položke 7318, ktorá uvádza nasledujúce spresnenie: „Všetky tieto predmety obvykle majú vo finálnom stave závity s výnimkou niektorých svorníkov, ktoré niekedy možno upevniť napríklad pomocou závlačiek. Umožňujú navzájom spojiť dve alebo viacero častí takým spôsobom, že je ich možné neskôr demontovať bez poškodenia. … skrutky do kovov majú cylindrický tvar a ich závity sú veľmi husté a s miernym sklonom; [skrutky] majú buď hlavu bez zárezu (polygonálne) – ich upevnenie sa vykonáva pomocou kľúča – alebo hlavu so zárezom resp. s vybraním. … [patria] sem skrutky do kovov všetkých druhov bez ohľadu na ich tvar a ich použitie, vrátane [skrutiek] osobitného tvaru ako napr. svorníky v tvare U (svorníky s prírubami), svorníky bez hlavy pozostávajúce z cylindrických rúrok závitovaných na konci alebo po celej dĺžke, závrtné skrutky pozostávajúce z krátkej rúrky so závitmi na oboch koncoch. … Skrutky do dreva sa odlišujú od… skrutiek do kovov svojim kónickým tvarom a skutočnosťou, že majú samorezný závit, ktorý má otáčaním vyhĺbiť otvor do materiálu. Okrem toho skrutky do dreva sú vo väčšine prípadov vybavené hlavou so zárezom alebo s vybraním a používajú sa vždy bez matice. …“
69

V tejto súvislosti sa domnieva, že mesto Hamburg malo hľadať alternatívne riešenia k nepretržitému chladeniu. Následná výstavba hybridnej chladiacej veže v elektrárni Moorburg by pritom údajne predstavovala alternatívne riešenie k nepretržitému chladeniu a mala by menej nepriaznivých vplyvov na dotknuté sústavy Natura 2000. Túto výstavbu by z hospodárskeho hľadiska údajne bolo možné zvládnuť alebo by bolo možné prikázať ju vykonať dotknutému podniku už v okamihu vydania povolenia.
3

Odôvodnenie 1 smernice 2008/98 znie: „V smernici Európskeho parlamentu a Rady 2006/12/ES z 5. apríla 2006 o odpadoch [(Ú. v. EÚ L 114, 2006, s. 9)] sa ustanovuje právny rámec pre odpadové hospodárstvo v Spoločenstve. Vymedzujú sa v nej kľúčové pojmy ako odpad, zhodnocovanie a zneškodňovanie odpadu a stanovujú sa základné požiadavky pre odpadové hospodárstvo, najmä povinnosť zariadení a podnikov, ktoré vykonávajú činnosti nakladania s odpadom, mať povolenie alebo byť registrované a povinnosť členských štátov vypracovať programy odpadového hospodárstva. V smernici sa zároveň ustanovujú hlavné zásady, ako napríklad povinnosť nakladať s odpadom tak, aby to nemalo negatívny vplyv na životné prostredie a zdravie ľudí, podpora uplatňovania hierarchie odpadového hospodárstva, a to v súlade so zásadou ‚znečisťovateľ platí‘, čo je požiadavka, podľa ktorej musí náklady na zneškodnenie odpadu znášať jeho držiteľ, predchádzajúci držitelia alebo výrobcovia výrobku, z ktorého odpad vznikol.“
5

Článok 7 uvedenej smernice stanovuje: „1. Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, ak v skutkovej súvislosti, berúc do úvahy všetky jej črty, okolnosti a obmedzenia komunikačného prostriedku, opomenie podstatnú informáciu, ktorú priemerný spotrebiteľ potrebuje v závislosti od kontextu na to, aby urobil kvalifikované rozhodnutie o obchodnej transakcii, a tým zapríčiňuje alebo môže zapríčiniť, že priemerný spotrebiteľ urobí rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil. 2. Za klamlivé opomenutie sa taktiež považuje, ak obchodník skrýva alebo poskytuje nejasným, nezrozumiteľným, viacvýznamovým alebo nevhodným spôsobom podstatné informácie uvedené v odseku 1, vzhľadom na okolnosti popísané v uvedenom odseku, alebo neoznámi obchodný účel obchodnej praktiky, ak už nie je zrejmý z kontextu, a tam, kde v jednom alebo druhom prípade toto spôsobí alebo je pravdepodobné, že spôsobí, že priemerný spotrebiteľ prijme rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neprijal. 3. Ak prostriedok použitý na oznamovanie obchodnej praktiky ukladá priestorové alebo časové obmedzenia, pri rozhodovaní o tom, či bolo poskytnutie informácie opomenuté, sa vezmú do úvahy tieto obmedzenia a akékoľvek opatrenia prijaté obchodníkom na sprístupnenie informácií spotrebiteľom inými prostriedkami. 4. V prípade výzvy na kúpu sa za podstatné považujú nasledujúce informácie, ak už nie sú zrejmé z kontextu: a) hlavné vlastnosti produktu, v rozsahu primeranom komunikačnému prostriedku a produktu; b) adresa a totožnosť obchodníka, ako napríklad jeho obchodné meno a prípadne adresa a totožnosť obchodníka, v mene ktorého koná; c) cena vrátane daní, alebo ak vzhľadom na povahu produktu nemožno cenu rozumne stanoviť vopred, spôsob, ktorým sa vypočíta, ako aj v prípade, že je to vhodné, všetky ďalšie náklady na dopravu, dodanie alebo poštovné, alebo ak tieto náklady nemožno rozumne stanoviť vopred, skutočnosť, že do ceny môžu byť zarátané takéto ďalšie náklady; d) dojednania o spôsobe platby, dodaní, predvedení a vybavovaní sťažností, ak sa odlišujú od požiadaviek odbornej starostlivosti; e) pre produkty a transakcie zahŕňajúce právo odstúpenia od zmluvy alebo vypovedania zmluvy, existencia tohto práva. 5. Požiadavky na informácie zavedené právom Spoločenstva vo vzťahu k obchodnej komunikácii vrátane reklamy alebo marketingu, ktorých demonštratívny výpočet je uvedený v prílohe II, sa považujú za podstatné.“
23

Vnútroštátny súd uvádza, že alternatíva k tejto možnosti zvoliť si splnomocnenca za okolností, keď bydlisko obvineného nie je známe, ktorá by teda spočívala vo vykonaní zatykača vydaného proti obvinenému a jeho vzatí do väzby tak, aby mu bolo možné doručiť trestný rozkaz, by bola závažnejšia, ako je navrhovaný výklad vnútroštátneho práva. Taktiež sa domnieva, že tento výklad dodržiava zásadu spravodlivého procesu vzhľadom na to, že obvinený pozná meno a adresu splnomocnenca, bol informovaný o jeho úlohe a môže sa u neho informovať o trestnom rozkaze vydanom proti nemu.
30

V prejednávanej veci treba konštatovať, že z návrhu na začatie prejudiciálneho konania a najmä zo znenia prvej otázky písm. c) vyplýva, že vnútroštátny súd vychádza z predpokladu, podľa ktorého colné orgány štátu vývozu pochybili, keď vydali predmetné osvedčenie o pôvode, pričom Súdny dvor nie je schopný určiť presnú povahu tohto pochybenia, ani to v akom rozsahu príslušné orgány štátu vývozu boli – alebo mohli byť – uvedené do omylu nesprávnym vyhlásením vývozcu.
40

Táto možnosť upravená v zákone môže priťahovať hospodárske subjekty, ktoré ju chcú využiť, a viesť k trvalému a súbežnému používaniu viacerých spoločných anténových zariadení. To by mohlo následne viesť na celom území tuzemska k situácii, keď by mal veľký počet predplatiteľov súbežne prístup k takto šírenému vysielaniu.
15

Za týchto okolností a po tom, čo vypočul účastníkov konania k súladu ustanovení nariadenia z 27. apríla 1995 s článkom 96 ods. 1 ZFEÚ, Cour d’appel de Bruxelles (Odvolací súd Brusel, Belgicko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa článok 96 ods. 1 ZFEÚ vykladať tak, že sa môže uplatňovať na ceny a podmienky, ktoré uložil členský štát prevádzkovateľom taxislužieb v prípade, že: a) sa jazdy dotknutými vozidlami taxi len výnimočne uskutočňujú za štátne hranice; b) podstatnú časť zákazníkov dotknutých vozidiel taxi tvoria štátni príslušníci alebo rezidenti Európskej únie, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi ani rezidentmi predmetného členského štátu, a c) za konkrétnych okolností prejednávanej veci predstavujú sporné jazdy vozidlami taxi pre cestujúceho veľmi často iba jednu etapu dlhšej cesty s miestom príjazdu alebo miestom odjazdu v inej krajine Únie, ako je predmetný členský štát? 2. Má sa článok 96 ods. 1 ZFEÚ vykladať tak, že sa môže uplatňovať na iné prevádzkové podmienky ako tarifné podmienky a podmienky získania povolenia na výkon dotknutej prepravnej činnosti, akými sú v prejednávanej veci zákaz pre prevádzkovateľov vozidiel taxi dávať k dispozícii len jednotlivé miesta namiesto celého vozidla a zákaz pre týchto prevádzkovateľov, aby sami určovali cieľ jazdy ponúkanej zákazníkom, ktoré napokon bránia týmto prevádzkovateľom v tom, aby zoskupovali zákazníkov, ktorých cieľ cesty je rovnaký? 3. Má sa článok 96 ods. 1 ZFEÚ vykladať tak, že zakazuje, pokiaľ to Komisia nepovolí, opatrenia takého typu, ako sú opatrenia uvedené v druhej prejudiciálnej otázke: a) ktorých všeobecným cieľom je okrem iného chrániť prevádzkovateľov vozidiel taxi pred konkurenciou podnikov poskytujúcich prenájom osobných vozidiel s vodičom, a b) ktorých osobitným účinkom je za konkrétnych okolností prejednávanej veci chrániť prevádzkovateľov autokarov pred konkurenciou prevádzkovateľov vozidiel taxi? 4. Má sa článok 96 ods. 1 ZFEÚ vykladať tak, že sa zakazuje, pokiaľ to Komisia nepovolí, opatrenie, ktorým sa prevádzkovateľom vozidiel taxi zakazuje nadháňanie zákazníkov v prípade, že toto opatrenie má za konkrétnych okolností prejednávanej veci za následok oslabenie ich schopnosti získavať zákazníkov konkurenčnej služby autokarov?“
19

Verzie článku 3 ods. 2 prvého pododseku smernice 2008/69 v nemeckom jazyku („die sämtlich bis spätestens 31 Dezember 2008 in Anhang I der Richtlinie 91/414/EWG aufgeführt waren“), anglickom jazyku („all of which were listed in Annex I to Directive 91/414/EEC by 31 December 2008 at the latest“) a francúzskom jazyku („toutes inscrites à l’annexe I de la directive 91/414/CEE au plus tard le 31 décembre 2008“) naopak vedú k výkladu, podľa ktorého dátum 31. december 2008 sa vzťahuje na zaradenie účinných látok, ktoré obsahuje povolený prípravok na ochranu rastlín, ktorý má byť predmetom prehodnotenia vykonaného členskými štátmi podľa ustanovení uvedeného článku 3 ods. 2. Je to tak najmä aj v prípade verzií tohto ustanovenia v gréckom, talianskom a holandskom jazyku.
4

Odôvodnenie 12 smernice 2011/7 znie: „Oneskorená platba predstavuje porušenie zmluvy, ktoré sa v dôsledku nízkych alebo žiadnych účtovaných úrokov z omeškania a/alebo zdĺhavých konaní o náhradu škody vo väčšine členských štátov stáva finančne atraktívnym pre dlžníkov. Na odvrátenie tohto trendu a odradenie od oneskorených platieb je potrebná rázna zmena smerom ku kultúre včasných platieb vrátane toho, že vylúčenie práva na účtovanie úroku by sa malo vždy považovať za značne nevýhodnú zmluvnú podmienku alebo obchodnú praktiku. Takáto zmena by takisto mala zahŕňať zavedenie konkrétnych ustanovení o lehotách splatnosti a náhrade nákladov vzniknutých veriteľovi a okrem iného by tiež mala znamenať, že vylúčenie práva na náhradu nákladov na vymáhanie by sa malo považovať za značne nevýhodné, ak sa nepreukáže opak.“
40

Inak by to mohlo byť iba vtedy, ak by Komisia na napravenie protiprávnosti uvedeného rozhodnutia nahradila rozhodnutie o odložení sťažnosti, pričom by uviedla protiprávnu povahu, ktorou bolo toto rozhodnutie postihnuté (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. decembra 2010, Athinaïki Techniki/Komisia, C‑362/09 P, EU:C:2010:783, bod 70).
20

Článok 61 prvý odsek uvedenej smernice stanovuje: „Ak tovar, ktorý nie je vo voľnom obehu, je pri vstupe do Spoločenstva prepustený do jedného z režimov alebo situácií uvedených v článku 156 alebo do colného režimu dočasné použitie s úplným oslobodením od dovozného cla alebo do colného režimu vonkajší tranzit, je odchylne od článku 60 miestom dovozu takéhoto tovaru členský štát, na území ktorého sa na tovar prestanú vzťahovať uvedené režimy alebo situácie.“
16

V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa vzťahuje na všetky peňažné prostriedky, ktoré môžu orgány verejnej moci skutočne použiť na podporu podnikov bez ohľadu na to, či tieto prostriedky trvalo patria alebo nepatria do majetku štátu. V dôsledku toho, aj keď sumy zodpovedajúce dotknutému opatreniu nie sú trvale vo vlastníctve štátnej pokladnice, skutočnosť, že stále sú pod verejnou kontrolou, a teda k dispozícii príslušným vnútroštátnym orgánom, stačí na to, aby sa považovali za štátne prostriedky (rozsudok z 19. decembra 2013, Association Vent De Colère! a i., C‑262/12, EU:C:2013:851, bod 21 a citovaná judikatúra).
23

Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že elektronická komunikácia je povolená v určitých konaniach, medzi ktorými sú aj niektoré konania v trestných alebo sociálnych veciach, v ktorých zastupovanie advokátom nie je povinné, a to aj v konaniach, ktorých sa týka návrh na začatie prejudiciálneho konania. Prístup k tomuto prostriedku komunikácie je obmedzený na advokátov zapísaných v zozname francúzskej advokátskej komory. V čase relevantnom z hľadiska skutkových okolností týkajúcich sa veci samej bol prístup k uvedenému prostriedku komunikácie v zásade obmedzený na advokátov v pôsobnosti súdu, do ktorej patrila ich príslušná advokátska komora. Pre advokátov usadených v inom členskom štáte je povolené iba predkladanie dokumentov prostredníctvom podania do kancelárie súdu alebo prostredníctvom pošty.
31

V bode 12 tohto rozsudku bolo uvedené, že smernica 86/653 bola prebratá do právneho poriadku Slovenskej republiky prostredníctvom § 652 a nasl. Obchodného zákonníka. Ako poznamenala vláda Slovenskej republiky, tieto ustanovenia sa neobmedzujú len na nákup alebo predaj tovarov, ale vzťahujú sa aj na zmluvy o službách. Z uvedeného vyplýva, že slovenský zákonodarca sa takýmto prebratím ustanovení tejto smernice do vnútroštátneho práva rozhodol uplatniť rovnaké zaobchádzanie so zmluvami o obchodnom zastúpení týkajúcimi sa tovarov a so zmluvami o obchodnom zastúpení týkajúcimi sa služieb.
16

Komisia sa domáha neprípustnosti odvolania z dôvodu, že všetky odvolacie dôvody predložené Portugalskou republikou sú neprípustné, keďže tento členský štát sa obmedzil na to, že spochybnil napadnuté uznesenie na základe tých istých tvrdení, aké uviedol pred Všeobecným súdom, a to bez toho, že by uviedol skutočnosti a dôvody, na základe ktorých sa domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
34

Toto konštatovanie nemožno spochybniť bodom 105 rozsudku z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774), keďže Súdny dvor sa v uvedenom bode vyjadril len k tomu, či určité spôsoby výpočtu preddavku na daň z príjmov právnických osôb v prípade, že materská spoločnosť rezident opätovne rozdeľuje dividendy prijaté od dcérskej spoločnosti nerezidenta, sú v súlade so smernicou o materských a dcérskych spoločnostiach, a nie k tomu, či je v danom prípade v súlade so smernicou výber tejto dane.
3

Odôvodnenia 1, 7 a 12 nariadenia č. 261/2004 stanovujú: „(1) konanie spoločenstva v oblasti leteckej dopravy by sa malo, okrem iných vecí, zamerať na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany cestujúcich; okrem toho by sa mal vo všeobecnosti brať plný zreteľ na požiadavky ochrany spotrebiteľa; … (7) aby bolo zabezpečené účinné uplatňovanie tohto nariadenia, záväzky, ktoré ustanovuje by mali spočívať na prevádzkujúcom leteckom dopravcovi, ktorý uskutočňuje alebo zamýšľa uskutočniť let bez ohľadu na to, či s vlastným alebo s prenajatým lietadlom alebo s prenajatým lietadlom aj s posádkou alebo na akomkoľvek inom základe; … (12) rovnako by sa mali zmenšiť ťažkosti a nepohodlie cestujúcich spôsobené zrušením letov; toto by sa malo dosiahnuť tým, že dopravcovia budú nútení informovať cestujúcich o zrušení pred plánovaným časom odletu a navyše im ponúknuť primerané presmerovanie tak, aby sa cestujúci mohli zariadiť inak; ak tak neurobia mali by leteckí dopravcovia cestujúcim poskytnúť náhradu okrem prípadov, keď zrušenie letu nastane za mimoriadnych okolností, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia.“
7

Článok 26 ods. 3 Pzp uvádza: „Verejný obstarávateľ vyzve hospodárske subjekty, ktoré v stanovenej lehote nepredložili vyhlásenia alebo dokumenty uvedené v článku 25 ods. 1 a požadované verejným obstarávateľom alebo ktoré nepredložili splnomocnenia či predložili chybné vyhlásenia alebo dokumenty uvedené v článku 25 ods. 1 a požadované verejným obstarávateľom alebo chybné splnomocnenia, aby ich predložili v určenej lehote, s výnimkou situácie, že by sa ponuka hospodárskeho subjektu napriek ich predloženiu zamietla alebo by sa konanie vyhlásilo za neplatné. Vyhlásenia a dokumenty predložené na výzvu verejného obstarávateľa musia preukazovať, že hospodársky subjekt spĺňa podmienky účasti v konaní, ako aj požiadavky stanovené verejným obstarávateľom na ponúkané dodávky tovarov, služieb alebo prác, a to najneskôr v deň uplynutia lehoty na prijímanie žiadostí o účasť v konaní alebo na prijímanie ponúk.“
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi The Shirtmakers BV na jednej strane a Staatssecretaris van Financiën (Štátny tajomník ministerstva financií, Holandsko) na druhej strane vo veci platobného výmeru na zaplatenie dodatočného cla, ktoré štátny tajomník ministerstva financií zaslal spoločnosti The Shirtmakers na základe článku 32 ods. 1 písm. e) bodu i) colného kódexu z dôvodu, že dodatočná suma naúčtovaná zasielateľom mala byť zahrnutá do nákladov na dopravu.
41

Dyson sa vo svojich písomnostiach pred Všeobecným súdom usilovala preukázať, že hoci sa metóda Cenelec nezakladala na testoch tzv. „obežníkoch“, bola opakovateľná. V tejto súvislosti Dyson v bodoch 7, 8 a 39 svojej repliky tvrdila, že úlohou Cenelec je dohliadať na to, aby všetky uverejnené normy boli koherentné, jasné a presné, ako aj na to, aby boli v súlade so stavom techniky. Predložila tiež odôvodnené stanovisko z jedného európskeho laboratória akreditovaného na skúšky vysávačov, podľa ktorého táto metóda vedie k opakovateľným výsledkom, ako aj podobne znejúcu výpoveď jej riaditeľa pre sledovanie hospodárskej súťaže, ktorý bol do procesu vypracovania uvedenej metódy zapojený.
10

Na základe zmluvy zo 14. apríla 2010 predala HanseYachts spoločnosti Port D’Hiver Yachting motorovú loď, model Fjord 40 Cruiser. Táto loď bola 18. mája 2010 dodaná spoločnosti Port D’Hiver do obce Greifswald, ktorá patrí pod miestnu príslušnosť Landgericht Stralsund (Krajinský súd v Stralsund). Následne bola prevezená do Francúzska a 30. apríla 2010 predaná spoločnosti SMCA takisto so sídlom vo Francúzsku.