ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Smernica Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, a najmä jej článok 1 a článok 2 ods. 1 a ods. 2 písm. a) sa majú vykladať tak, že zákaz priamej diskriminácie, ktorý upravujú, nie je obmedzený výlučne na samotné osoby, ktoré sú zdravotne postihnuté. Ak zamestnávateľ zaobchádza, zaobchádzal alebo by mohol zaobchádzať so zamestnancom, ktorý sám nie je zdravotne postihnutý, menej priaznivo než s iným zamestnancom v porovnateľnej situácii a ak je preukázané, že menej priaznivé zaobchádzanie, ktorého obeťou je tento zamestnanec, sa zakladá na zdravotnom postihnutí jeho dieťaťa, ktorému venuje podstatnú časť starostlivosti, ktorú potrebuje, takéto zaobchádzanie je v rozpore so zákazom priamej diskriminácie uvedeným v predmetnom článku 2 ods. 2 písm. a).
12

V zmysle uvedeného bodu 4.3 písm. 1 „príručná batožina všetkých odlietajúcich cestujúcich… je detekčne kontrolovaná pred tým, než je povolené jej vnesenie do vyhradených bezpečnostných priestorov a na palubu lietadla. Akýkoľvek zakázaný predmet je cestujúcemu odňatý alebo je cestujúcemu zakázaný vstup do vyhradených bezpečnostných priestorov alebo do lietadla…“.
7

Listom z 19. mája 2005 Rakúska republika zaslala Komisii svoje pripomienky k odôvodnenému stanovisku. Trvala na svojich argumentoch uvedených v odpovedi na výzvu a okrem toho poukázala na existenciu možnosti dosiahnutia konsenzu v súlade s mechanizmom riešenia sporov obsiahnutého v sporných dohodách, pokiaľ by Európske spoločenstvo chcelo prijať opatrenia. Rovnako potvrdila, že v rámci revízie rakúskej vzorovej dvojstrannej investičnej dohody sa predpokladalo prijatie doložky „medzinárodných regionálnych hospodárskych organizácií“ (OIRE), v ktorej by sa prihliadlo na prípadné obmedzenia voľného pohybu kapitálu, o ktorých Únia alebo Spoločenstvo môžu rozhodnúť, a ktorá by v budúcnosti bola súčasťou všetkých rokovaní o medzinárodných dohodách.
19

Maďarská republika a Fínska republika zdôrazňujú, že pokiaľ by Komisia prijala stanovisko, ktoré by umožňovalo konštatovať nesplnenie si povinnosti podľa článku 307 druhého odseku ES, malo by to závažné dôsledky vo všetkých prípadoch, keby sa dohoda uzatvorená s tretími krajinami buď pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy, alebo pred pristúpením dotknutého členského štátu uplatňovala v oblasti, v ktorej Spoločenstvo ešte nevykonalo svoju právomoc vyplývajúcu zo Zmluvy alebo ešte neprijímalo právne predpisy. Na základe tohto výkladu by mal článok 307 druhý odsek ES neobmedzený rozsah, čo by bolo otázne jednak z hľadiska právnej istoty, ako aj z hľadiska rozdelenia právomocí medzi Spoločenstvom a členskými štátmi a narušilo by to rovnováhu vytvorenú článkom 307 druhým a prvým odsekom ES.
25

§ 6 Aufenthaltsgesetz, nazvaný „Víza“, stanovuje: „1. Cudzincovi môže byť udelené: (1) schengenské tranzitné vízum alebo (2) schengenské vízum na pobyt maximálne počas troch mesiacov v šesťmesačnej lehote počnúc dňom prvého vstupu (krátkodobý pobyt), ak sú splnené podmienky pre udelenie víz podľa dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda a k nej vydaných vykonávacích predpisov. Vo výnimočných prípadoch môže byť udelené schengenské vízum na základe medzinárodného práva alebo z humanitárnych dôvodov, alebo na ochranu politických záujmov Spolkovej republiky Nemecko, aj keď nie sú splnené podmienky na jeho udelenie stanovené v dohovore, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda. V týchto prípadoch je platnosť víz územne obmedzená na územie Spolkovej republiky Nemecko. 2. Vízum na krátkodobé pobyty môže byť udelené aj na viacnásobné krátkodobé pobyty, pričom také vízum možno udeliť na obdobie maximálne piatich rokov za podmienky, že doba pobytu nesmie prekročiť tri mesiace počas šesťmesačnej lehoty, ktorá plynie odo dňa prvého vstupu do krajiny. 3. Platnosť schengenského víza udeleného podľa odseku 1 prvej vety môže byť vo výnimočných prípadoch predĺžená na pobyt v celkovom trvaní troch mesiacov a to počas šesťmesačnej lehoty odo dňa prvého vstupu do krajiny. To platí aj vtedy, keď bolo vízum udelené zastupiteľským úradom iného štátu viazaného Schengenskou dohodou. Na ďalšie tri mesiace v rámci spomenutej šesťmesačnej lehoty môže byť platnosť víza predĺžená iba za predpokladov stanovených v odseku 1 druhej vete. 4. Pre dlhodobé pobyty sa vyžaduje vízum pre územie spolkovej republiky (vnútroštátne vízum), ktoré sa udeľuje pred vstupom do krajiny. Podmienky udelenia sa riadia predpismi upravujúcimi povolenie na pobyt a povolenie usadiť sa…“
45

College van Beroep voor het bedrijfsleven uvádza, že v súlade s článkom 8:69 všeobecného zákona o správnych súdnych konaniach nemôže v zásade zohľadniť tvrdenia, ktoré idú nad rámec sporu, ako ho predniesli účastníci konania. Zdôrazňuje okrem toho, že ak by mu právo Spoločenstva udeľovalo povinnosť prihliadať aj bez návrhu na žalobné dôvody založené na nariadení č. 1254/1999 a č. 800/1999, mohol by naraziť na procesné pravidlo zákazu reformatio in peius zakotvené v holandskom správnom práve, podľa ktorého sa osoba, ktorá podala žalobu, nemôže ocitnúť v nepriaznivejšej situácii než tej, v ktorej by sa nachádzala, keby ju nepodala. Nevylučuje totiž, že zohľadnenie uvedených nariadení by mohlo mať za následok sťaženie povinností žalobkýň vo veci samej.
32

Írsko dodáva, že smernica 2002/58 môže byť zmenená inou smernicou, ale normotvorca Spoločenstva nemá právomoc na to, aby použil smernicu o zmenách prijatú na základe článku 95 ES s cieľom začleniť do smernice 2002/58 ustanovenia, ktoré nepatria do právomoci Spoločenstva v rámci prvého piliera. Povinnosti, ktorými sa má zabezpečiť, aby boli údaje k dispozícii na vyšetrovanie, odhaľovanie a stíhanie trestnej činnosti, patria do oblasti, ktorá môže byť len predmetom právneho nástroja prijatého podľa ustanovení hlavy VI Zmluvy o EÚ. Prijatie takého legislatívneho nástroja by neovplyvnilo ustanovenia uvedenej smernice v zmysle článku 47 EÚ. Správny výklad slovesa „mať vplyv“, ktoré je v tomto článku použité, by musel znieť tak, že sa nebráni tomu, aby sa právne akty Spoločenstva a Únie vzájomne prekrývali, pokiaľ ide o druhoradý alebo bezvýznamný predmet úpravy.
39

Po tretie sa vnútroštátny súd pýta, či kritérium nevyhnutnosti, ktoré vyplýva z článku 7 písm. e) smernice 95/46, môže predstavovať kritérium posúdenia systému všeobecného spracovávania údajov, ako funguje v rámci AZR. Tento súd nevylučuje predpoklad, že uvedená smernica nezasahuje do právomoci vnútroštátneho zákonodarcu definovať uvedenú požiadavku nevyhnutnosti. Ak by to však tak nebolo, vznikla by otázka, akým spôsobom sa táto požiadavka má chápať, najmä pokiaľ ide o to, či cieľ administratívneho zjednodušenia môže odôvodniť také spracovávanie údajov, aké stanovuje AZRG.
57

Akceptovať za takých okolností možnosť dovolávať sa smernice 89/48 na účely dosiahnutia prístupu k predmetnému regulovanému povolaniu vo veci samej v Taliansku by viedlo k tomu, že by to osobe, ktorá získala iba doklad o vzdelaní vydaný v tomto členskom štáte, ktorý sám osebe nezabezpečuje prístup k uvedenému regulovanému povolaniu, umožnilo predsa len prístup k tomuto povolaniu bez toho, aby doklad o nostrifikácii získaný v Španielsku potvrdzoval získanie dodatočnej kvalifikácie alebo odbornej praxe. Takýto záver by bol v rozpore so zásadou stanovenou smernicou 89/48 a uvedenou v jej piatom odôvodnení, podľa ktorej si členské štáty vyhradzujú možnosť stanoviť potrebnú minimálnu úroveň kvalifikácie s cieľom zabezpečiť kvalitu služieb poskytovaných na ich území.
11

Pán Schultz-Hoff, žalobca vo veci samej, bol zamestnaný od 1. apríla 1971 v DRB. Od roku 1995 sa u pána Schultza-Hoffa, ktorý bol uznaný za ťažko zdravotne postihnutého, striedali obdobia práceneschopnosti z dôvodu choroby s obdobiami práceschopnosti. V roku 2004 bol fyzicky práceschopný až do začiatku septembra. Následne bol na nemocenskej dovolenke až do , t. j. do dátumu skončenia pracovného pomeru.
49

Okrem toho vnútroštátny súd zasadil konanie vo veci samej do rámca vymedzeného situáciou, ktorá nastala vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Daily Mail and General Trust, ktorú opisuje ako týkajúcu sa spoločnosti založenej podľa právnej úpravy členského štátu a zapísanej do obchodného registra v tomto členskom štáte, ktorá chce premiestniť svoje správne ústredie, a teda svoju hlavnú prevádzkareň do iného členského štátu so zachovaním si svojej právnej subjektivity a pôvodnej štátnej príslušnosti, ale príslušné orgány tomu bránili. Konkrétnejšie si kladie otázku, či zásada uvedená v tomto rozsudku, podľa ktorej články 43 ES a 48 ES neposkytujú spoločnostiam právo na takéto premiestnenie ich správneho ústredia so zachovaním si takej právnej subjektivity, aká im vznikla v členskom štáte, podľa ktorého práva tieto spoločnosti boli založené, nebola ovplyvnená nedávnou judikatúrou Súdneho dvora.
14

To by však viedlo k tomu, že by bolo možné stanoviť cenu nových akcií, v prípade ktorých je vylúčené akékoľvek prednostné právo na upísanie akcií, na „neprimerane“ nízku úroveň. Podľa Komisie totiž „výška čistého obchodného majetku“ akcie môže byť značne nižšia, než je jej „trhová hodnota“ vypočítaná na základe jej kurzu na burze, zatiaľ čo v článku 159 ods. 1 písm. c) prvom pododseku LSA sa stanovuje, že „trhová hodnota“ akcie musí byť chápaná ako „primeraná hodnota“.
55

Odvolateľka ďalej uvádza rozpor medzi tvrdením uvedeným v jazyku konania v bode 62 napadnutého rozsudku „That list of goods and services is close to that which is claimed in the Community trade mark“ a záverom, podľa ktorého výrobky chránené skoršou ochrannou známkou a tie, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, nie sú podobné.
2

V článku 3 smernice 2000/35 s názvom „Úrok v prípade oneskorenej platby“ sa stanovuje: „1. Členské štáty zabezpečia, aby: a) úrok podľa písm. d) sa stal splatným dňom nasledujúcim po termíne alebo po uplynutí lehoty na zaplatenie určených v zmluve; b) v prípade, že termín alebo lehota na zaplatenie v zmluve nie sú stanovené, sa úrok stal splatným automaticky bez potreby upozornenia: i) 30 dní po obdržaní faktúry alebo rovnocennej výzvy na zaplatenie dlžníkom, alebo ii) v prípade, ak dátum obdržania faktúry alebo rovnocennej výzvy na zaplatenie je neurčitý, 30 dní po obdržaní tovaru alebo služby, alebo iii) v prípade, že dlžník obdrží faktúru, alebo rovnocennú výzvu na zaplatenie skôr ako tovar alebo službu, 30 dní po obdržaní tovaru alebo služby, alebo iv) v prípade, ak proces prevzatia, resp. overovania, ktorým sa má stanoviť zhoda tovaru alebo služby so zmluvou, je určený zákonom alebo zmluvou, a ak dlžník obdrží faktúru alebo rovnocennú výzvu na zaplatenie skôr alebo v deň, keď sa takéto preberanie, resp. overovanie uskutoční, 30 dní po tomto dni; … 2. Pre určité druhy zmlúv, ktoré budú definované vnútroštátnymi právnymi predpismi, môžu členské štáty určiť lehotu, po uplynutí ktorej sa úroky stávajú splatnými, na maximálne 60 dní, a to za predpokladu, že sa buď zabráni zmluvným stranám v prekročení tejto lehoty, alebo sa stanoví povinná úroková sadzba, ktorá bude podstatne vyššia ako sadzba vyplývajúca z právneho predpisu. 3. Členské štáty zabezpečia, aby dohoda o dni splatnosti alebo o následkoch omeškania, ktorá nie je v súlade s ustanoveniami odsekov 1 písm. b) až d) a 2, nebola vykonateľná, alebo mala za následok nárok na náhradu škody, ak pri zvážení všetkých okolností prípadu vrátane dobrých obchodných zvyklostí a povahy tovaru, je zjavne nevýhodná pre veriteľa. Pri určovaní, či je dohoda zjavne nevýhodná pre veriteľa, sa okrem iného prihliadne na to, či dlžník má nejaký objektívny dôvod odchýliť sa od ustanovení odsekov 1 písm. b) až d) a 2. Ak sa určí, že takáto dohoda je zjavne nevýhodná, použijú sa podmienky ustanovené v právnych predpisoch, ak vnútroštátny súd neurčí iné spravodlivé podmienky. 4. V záujme veriteľov a súťažiteľov členské štáty zabezpečia, aby existovali primerané a účinné prostriedky, ktoré zabránia pokračujúcemu uplatňovaniu značne nevýhodných podmienok v zmysle odseku 3. …“
1.

Írsko si tým, že neprijalo v súlade s článkom 2 ods. 1 a článkom 4 ods. 2 až 4 smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997, všetky opatrenia potrebné na to, aby pred vydaním povolenia projekty, ktoré môžu mať významné vplyvy na životné prostredie a patria do kategórií projektov uvedených v prílohe II bode 1 písm. a) až c) a písm. f) tejto smernice, podliehali povoľovaciemu konaniu a posudzovaniu, pokiaľ ide o ich vplyvy, v súlade s článkami 5 až 10 uvedenej smernice, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.
30

Tak v Španielsku, ako aj v Taliansku vykonávanie povolania inžiniera vyžaduje tiež zápis do zoznamu profesijnej komory. V Španielsku existuje viacero rozličných komôr inžinierov (colegios de ingenieros) v závislosti od špecializácie a regiónov. V Taliansku vedie Rada komory inžinierov (Consiglio dell’Ordine degli Ingegneri) zoznam inžinierov v každej provincii. Tento zoznam sa delí na dve časti, a to časť A vyhradenú plnoprávnym inžinierom, a časť B vyhradenú inžinierom juniorom. V obidvoch týchto členských štátoch je zápis do zoznamu komory inžinierov jednoduchým administratívnym úkonom, ktorý sám osebe nepotvrdzuje odbornú kvalifikáciu dotknutých osôb, ale jeho cieľom je iba zaručiť, že pri výkone uvedeného povolania budú rešpektované určité etické normy.
50

Toto rozdelenie daňovej právomoci však neumožňuje členským štátom uplatňovať opatrenia, ktoré sú v rozpore so slobodami pohybu zaručenými Zmluvou (pozri v tomto zmysle rozsudky Bouanich, už citovaný, bod 50; z 12. decembra 2006, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C-374/04, Zb. s. I-11673, bod 54, a z , Amurta, C-379/05, Zb. s. I-9569, bod 24).
35

Nemecká vláda ďalej tvrdí, že vnútroštátna právna úprava z praktických dôvodov neumožňuje určovať zložené mená. Dĺžku mien by totiž malo byť možné obmedziť. Zákonodarca Spoločenstva prijal ustanovenia, aby nasledujúca generácia nebola nútená vzdať sa časti priezviska. Slobodu, ktorú by jedna generácia získala, ak by dvojité mená boli povolené, by nasledujúca generácia stratila. Nemala by totiž rovnaké možnosti na kombinovanie ako predchádzajúca generácia.
32

Ako uviedol generálny advokát v bodoch 100 a 101 svojich návrhov, takýto výklad by bol nielen v rozpore so samotným znením článkov 28 a 29 smernice 2001/83, ale by tiež zbavil tieto ustanovenia ich potrebného účinku. Ak by totiž členský štát, ktorý je požiadaný o uznanie povolenia vydaného iným členským štátom, mohol podmieniť takéto uznanie druhým posúdením celej žiadosti o povolenie alebo jej časti, viedlo by to k strate významu konania o vzájomnom uznaní zavedeného normotvorcom Spoločenstva a k vážnemu ohrozeniu uskutočnenia cieľov smernice 2001/83, akým je najmä voľný pohyb liekov v rámci vnútorného trhu zmieňovaný v bode 25 tohto rozsudku.
112

Komisia namieta proti bodom 255, 269, 274, 281, 297 a 300 napadnutého rozsudku. Domnieva sa, že rozsudok nesprávne uplatnil príčinnú súvislosť nevyhnutnú na uplatnenie článku 81 ods. 3 ES, keď sa domnieval, že obmedzenie hospodárskej súťaže prispieva k podpore technického pokroku, pokiaľ zvýšenie príjmov prináša prospech výrobcovi, a nie veľkoobchodníkovi. V tomto ohľade zdôrazňuje, že treba určiť, či toto obmedzenie účinne prispieva k technickému pokroku, a nie to, či z neho vyplýva zvýšenie príjmov, ktoré by mohli byť, ak budú podniky chcieť, investované do výskumu a vývoja. Nestačí, aby sa časť zvýšenia príjmov použila na náklady na výskum a vývoj a aby z nej mali prospech výrobcovia, a nie sprostredkovatelia. Komisia ďalej uvádza, že na rozdiel od stanoviska zaujatého v rozsudku z 27. januára 1987, Verband der Sachversicherer/Komisia (45/85, Zb. s. 405), sa Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku domnieva, že na splnenie tejto podmienky stačí, aby sa časť zvýšenia príjmov použila na náklady na výskum a vývoj. Komisia sa domnieva, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď pripustil, že podmienka týkajúca sa zlepšenia distribúcie výrobkov alebo podpory technického pokroku by mohla byť splnená aj bez existencie akejkoľvek špecifickej súvislosti medzi obmedzením hospodárskej súťaže a požadovanou výhodou.
58

Treba dodať, že nie je spochybnené, že povolenie na pobyt pána Sahina by bolo predĺžené, ak by načas zaplatil správne poplatky v súvislosti so svojou žiadosťou. Zo spisu nevyplývajú nijaké skutočnosti, na základe ktorých by bolo možné sa domnievať, že by príslušné holandské orgány zamýšľali skončiť jeho pobyt, alebo hrozili jeho vyhostením.
20

Hlava VII napadnutého nariadenia obsahuje doplňujúce ustanovenia, ktoré sa týkajú jeho aplikácie, najmä pokiaľ ide o sankcie, určenie príslušných orgánov a správy predkladané členskými štátmi. V rámci týchto ustanovení článok 49 tohto nariadenia ukladá všeobecné povinnosti týkajúce sa ochrany životného prostredia takto: „1. Pôvodca, oznamovateľ a ostatné podniky zainteresované do prepravy odpadu a/alebo jeho zhodnotenia, alebo zneškodnenia, podniknú kroky potrebné na zabezpečenie toho, aby sa s odpadom, ktorý prepravujú, nakladalo bez toho, aby sa pri tom ohrozovalo ľudské zdravie, a aby sa s ním nakladalo spôsobom prijateľným z hľadiska životného prostredia počas celej doby jeho prepravy a počas jeho zhodnotenia a zneškodnenia. … 2. V prípade vývozu zo Spoločenstva príslušný orgán miesta odoslania v Spoločenstve: a) vyžaduje a snaží sa zabezpečiť, aby sa so všetkým vyvezeným odpadom nakladalo v tretej krajine určenia spôsobom prijateľným z hľadiska životného prostredia, a to ako počas prepravy, tak aj počas zhodnotenia, ako je to uvedené v článku 36 a 38, alebo počas zneškodnenia, ako je to uvedené v článku 34; b) zakáže vývoz odpadu do tretích krajín, ak má dôvod domnievať sa, že s týmto odpadom sa nebude nakladať v súlade s požiadavkami uvedenými v písmene a). … 3. V prípade dovozu do Spoločenstva príslušný orgán miesta určenia v Spoločenstve: a) vyžaduje a podnikne kroky potrebné na zabezpečenie toho, aby sa so všetkým odpadom dovezeným do oblasti jeho jurisdikcie nakladalo bez toho, aby sa pri tom ohrozovalo ľudské zdravie, a aby sa pri tom nepoužívali postupy ani metódy, ktoré by mohli poškodiť životné prostredie, a v súlade s článkom 4 smernice 2006/12/ES a podľa iných právnych predpisov Spoločenstva o odpade, a to ako počas prepravy, tak aj počas zhodnotenia alebo zneškodnenia v krajine určenia; b) zakáže dovoz odpadu z tretích krajín, ak má dôvod domnievať sa, že sa s týmto odpadom nebude zaobchádzať v súlade s požiadavkami uvedenými v písmene a).“
29

Komisia následne v odôvodnení č. 233 sporného rozhodnutia konštatovala, že bolo potrebné zohľadniť skutočnú ekonomickú kapacitu spôsobujúcu narušenie hospodárskej súťaže a stanoviť pokutu vo výške, ktorá by zabezpečila dostatočný odstrašujúci účinok. V dôsledku toho Komisia zaradila dotknuté podniky do troch kategórií, vychádzajúc z celosvetového obratu, ktorý tieto podniky dosiahli predajom kyseliny citrónovej za rok 1995, čo bol posledný rok trvania porušenia. Do prvej skupiny zaradila spoločnosť H & R, ktorá ovládala 22% svetového trhu, do druhej skupiny spoločnosti ADM a JBL, ktoré ovládali [dôverné] časť trhu a spoločnosť HLR, ktorá ovládala 9%, a do tretej skupiny spoločnosť Cerestar, ktorá ovládala 2,5% svetového trhu. Na tomto základe stanovila základnú sumu vo výške 35 miliónov eur pre podniky v prvej kategórii, 21 miliónov eur pre podniky v druhej kategórii a 3,5 milióna eur pre podniky v tretej kategórii.
29

Spolková republika Nemecko sa totiž domnieva, že výklad Komisie týkajúci sa smernice 92/50 by viedol jednak k tomu, že dotknuté Landkreise by nemohli poveriť technické a komunálne služby mesta Hamburg zneškodňovaním odpadov, čo predstavuje úlohu vo všeobecnom záujme na úrovni Spoločenstva, a boli by nútení zveriť túto úlohu hospodárskemu subjektu, ktorý by predložil ekonomicky najvýhodnejšiu ponuku bez akejkoľvek záruky, že služba vo verejnom záujme bude vykonávaná uspokojivým a trvalým spôsobom, a jednak k tomu, že kapacita novej centrály by nebola rentabilne využívaná.
86

Okrem toho v rozpore s tvrdením Komisie nemôže byť ohrozenie nezávislosti povolania farmaceuta rovnako účinne vylúčené tým, že sa stanoví povinnosť uzavrieť poistnú zmluvu, akou je poistenie občianskoprávnej zodpovednosti za škodu spôsobenú treťou osobou. Aj keď by totiž toto opatrenie mohlo pacientovi umožniť získanie finančnej náhrady z dôvodu škody, ktorú utrpel, uplatnilo by sa až a posteriori a bolo by menej účinné ako sporná právna úprava, keďže by nijako nezabránilo dotknutému prevádzkovateľovi uplatňovať svoj vplyv na farmaceutov zamestnancov.
c)

vo všetkých ostatných prípadoch o zmluvu uzavretú s účastníkom, ktorý obchoduje alebo podniká v členskom štáte bydliska spotrebiteľa alebo akýmkoľvek spôsobom smeruje takéto činnosti do tohto členského štátu alebo do viacerých štátov vrátane tohto členského štátu, a zmluva spadá do rozsahu týchto činností.“
7

Dňa 19. mája 2004 Komisia prijala sporné rozhodnutie. Čo sa týka otázky, či prvá alebo druhá pomoc (ďalej len „sporné pomoci“) predstavujú „štátne pomoci“ v zmysle článku 87 ods. 1 ES, sporné rozhodnutie stanovuje v bodoch 75 až 79 svojho odôvodnenia: „(75) [Sporné pomoci boli] realizované prostredníctvom dotácií z verejného financovania špecifickému podniku, konkrétne WAM SpA, a to vo forme zvýhodnených pôžičiek. Tieto príspevky zlepšujú finančnú situáciu príjemcu pomoci. Pokiaľ ide o potenciál ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, Súdny dvor zdôraznil…, že dokonca ak sa pomoc zameriava na exportovanie mimo EÚ, napriek tomu môžu byť ovplyvnené intrakomunitárne výmeny. Okrem toho, s ohľadom na vzájomnú závislosť medzi trhmi, na ktorých pôsobia podniky Spoločenstva, je možné, že takáto pomoc by mohla narúšať hospodársku súťaž v rámci Spoločenstva. (76) WAM SpA má dcérske spoločnosti všade vo svete. Niekoľko z nich je zriadených takmer vo všetkých členských štátoch EÚ, ako je Francúzsko, Holandsko, Fínsko, Veľká Británia, Dánsko, Belgicko a Nemecko. Sťažovateľ najmä zdôrazňoval, že na intrakomunitárnom trhu vážne súťažil so spoločnosťou ‚WAM Engineering Ltd‘, ktorá je dcérskou spoločnosťou spoločnosti WAM SpA pre Spojené kráľovstvo a Írsko, a že stratila mnoho objednávok pre taliansku spoločnosť. Okrem toho, pokiaľ ide o navonok orientovanú hospodársku súťaž medzi podnikmi Spoločenstva, vychádza najavo, že program financovaný druhou pomocou, zameraný na podporu komerčného prieniku do Číny, musí [mali –neoficiálny preklad] spoločne vykonávať spoločnosť WAM SpA a ‚WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd‘, čo je miestna firma kontrolovaná na 100% spoločnosťou WAM SpA. (77) Podľa prípadového práva ECG [Podľa judikatúry Európskeho Súdneho dvora — neoficiálny preklad], dokonca aj keď príjemca exportuje takmer celú produkciu mimo EÚ, EHP a pristupujúce krajiny, napriek exportným aktivitám môže dotovanie ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. (78) Okrem toho v predmetnom prípade sa zistilo, že odbyt v zahraničí predstavoval od roku 1995 do roku 199952 až 57,5% celkového ročného obratu spoločnosti WAM SpA, z čoho dve tretiny vo vnútri EÚ (v absolútnom vyjadrení približne 10 miliónov eur oproti 5 miliónom eur). (79) Preto, bez ohľadu na skutočnosť, či [sporné pomoci] podporuj[ú] exporty do iných členských štátov EÚ alebo mimo EÚ, m[ajú] potenciál ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, a preto podlieha[ajú] článku 87 ods. 1 [ES].“
55

Povinnosť uzavrieť zmluvu je okrem toho zlučiteľná so zásadou proporcionality. V rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, nebolo by ani uskutočniteľné, ani zákonné obmedziť povinnosť uzavrieť zmluvu na určité oblasti územia Talianska alebo na určité typy spotrebiteľov. Obmedzenie tejto povinnosti na určité kategórie spotrebiteľov by spôsobilo diskriminačné problémy, zatiaľ čo zemepisné obmedzenie tejto povinnosti by podnietilo poisťovne, aby nepôsobili v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje povinnosť uzavrieť zmluvu.