ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Dánske kráľovstvo si tým, že prijalo a zachovalo v platnosti § 8 ods. 4 zákona o zdanení akciových spoločností a i. (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.) zo 7 decembra 2010, týkajúci sa okamžitého zdanenia príjmov akciových spoločností, a tým aj daňový režim, ktorý predpokladá okamžité zdanenie latentných kapitálových ziskov z prevodu aktív uskutočneného spoločnosťou so sídlom v Dánsku do iného členského štátu Európskej únie alebo do tretieho štátu, ktorý je stranou Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 ZFEÚ a článku 31 tejto Dohody.
2.

Sociálna politika — Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní — Smernica 2000/78 — Primerané prispôsobenia pre osoby so zdravotným postihnutím — Pojem — Opatrenia prijaté podľa potreby jednotlivého prípadu a smerujúce k odstráneniu rôznych prekážok, ktoré bránia plnému a účinnému zapojeniu sa osôb so zdravotným postihnutím do pracovného života (smernica Rady 2000/78, článok 5) (pozri body 58, 59)
2.

Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd a Team Relocation Ltd sú spoločne a nerozdielne povinné nahradiť trovy konania.
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:C:2013 :427 1INFORMÁCIEONEUVEREJNENÝCHROZHODNU TIACH
Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 2 7. júna 2 0 1 3  – Komisia/ F rancúzsko
(vec C-4 8 5 / 1 1 )
„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Elektronické ko munikačné siete a služby — Smernica 
2002 /20/ES — Článok 12 — Správne poplatky vzťahujúce sa na podniky, ktoré sú dr žiteľmi 
všeobecného povolenia — Vnútroštátna právna úprava — Operátori elektronickej komunikácie — 
Povinnosť zaplatiť dodatočný poplatok“
Aproximácia právnych p redpisov — Odvetvie telekomunikácií — Elektronické kom unikačné siete 
a služby — Povolenie — Smernica 2002 /20 — Článok 12 — Rozsah — Pôsobnosť — Daň, ktorej 
zdaniteľné plnenie je spojené s konaním o všeobecnom p ovolení alebo s poskytnutím p ráva na 
používanie rádiových frekvencií alebo čísel — Začlenenie — Daň, ktorej zdaniteľné plnenie je spojené 
s činnosťou operátora spočívajúcou v poskytovaní elektronických kom unikačných s lužieb ko nečným 
užívateľom v dotknutom č lenskom š táte — Vylúčenie (smernica Eu rópskeho parlamentu a Rady 
2002 /20, článok 12) (pozri body 26 , 29-31)
Predmet
Nesplnenie povinnosti členským š tátom – Porušenie článku 12 s mernice Európskeho parlamentu 
a Rady 2002 /20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické ko munikačné siete a služby 
(Ú. v. EÚ L 108, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337) – Poplatky a úhrady týkajúce sa podnikov, ktoré sú 
držiteľmi všeobecného povolenia – Zlučiteľnosť vnútroštátnej právnej úpravy zavádzajúcej dodatočný 
poplatok pre prevádzkovateľov elektronickej komunikácie
Výrok
1. Žaloba sa zamieta.
2. Európska ko misia je povinná nahradiť trovy kon ania.
3. Španielske krá ľovstvo a Maďarsko z nášajú svoje vlastné trovy kon ania.
1.

Španielske kráľovstvo si tým, že prijalo článok 17 ods. 1 písm. a) a c) kodifikovaného znenia zákona o dani z príjmov právnických osôb schváleného kráľovským legislatívnym dekrétom č. 4/2004 z 5. marca 2004 (Real Decreto Legislativo 4/2004 por el que se aprueba el Texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), na základe ktorého v prípade premiestnenia sídla spoločnosti usadenej v Španielsku a aktív stálej prevádzkarne nachádzajúcich sa v Španielsku do iného členského štátu sú nerealizované kapitálové zisky zahrnuté do daňového základu za zdaňovacie obdobie, pričom tieto kapitálové zisky nespôsobujú žiadne okamžité daňové dôsledky, ak sa tieto operácie uskutočnia na španielskom území, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 49 ZFEÚ.
Členský štát, ktorý prijme vnútroštátnu právnu úpravu, podľa ktorej dôchodkové fondy sídliace v inom členskom štáte, ako je uvedený členský štát, a ponúkajúce plány zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v tomto členskom štáte, ako aj poisťovne pôsobiace v Španielsku v režime slobodného poskytovania služieb, sú povinné ustanoviť daňového zástupcu s bydliskom alebo so sídlom v tomto členskom štáte, si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 56 ZFEÚ.

Povinnosť ustanoviť daňového zástupcu s bydliskom alebo so sídlom v tomto členskom štáte môže totiž pre dôchodkové fondy sídliace v inom členskom štáte a ponúkajúce plány zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v tomto členskom štáte, ako aj pre poisťovne pôsobiace v Španielsku v režime slobodného poskytovania služieb predstavovať dodatočné náklady. Následne táto povinnosť sťažuje a robí menej atraktívnym poskytovanie služieb týmito subjektmi osobám usadeným v tomto členskom štáte v porovnaní s poskytovaním obdobných služieb tým istým osobám zo strany subjektov usadených v tomto členskom štáte, ktoré nepodliehajú tejto povinnosti. Na druhej strane skutočnosť, že tento zástupca musí mať bydlisko alebo sídlo v tomto členskom štáte, predstavuje prekážku slobodného poskytovania služieb pre osoby a podniky usadené v inom členskom štáte, ktoré chcú poskytovať služby daňového zastupovania subjektom alebo fyzickým osobám pôsobiacim v tomto členskom štáte.

Je síce pravda, že povinnosti informovať, ako aj zraziť a odviesť dlhovanú sumu do štátneho rozpočtu, ktoré musia plniť daňoví zástupcovia, na ktorých sa vzťahuje sporná právna úprava, v mene dôchodkových fondov a poisťovní sídliacich v inom členskom štáte, predstavujú vhodný prostriedok zabezpečenia účinnosti vymáhania dlhovanej dane z príjmu dosiahnutého v súvislosti s plánmi zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia.

Vnútroštátna právna úprava, ktorá by dôchodkovým fondom sídliacim v inom členskom štáte a ponúkajúcim plány zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v tomto členskom štáte, ako aj poisťovniam pôsobiacim v Španielsku v režime slobodného poskytovania služieb ponúkla možnosť voľby medzi ustanovením daňového zástupcu a vlastným vykonávaním uvedených úloh podľa toho, ktoré riešenie považujú z ekonomického hľadiska za výhodnejšie, by menej zasahovala do slobodného poskytovania služieb ako všeobecná povinnosť ustanoviť takéhoto zástupcu uložená dotknutou vnútroštátnou právnou úpravou

(pozri body 40, 41, 47, 58, 63 a výrok)
1.

Talianska republika si tým, že v stanovenej lehote neprijala všetky opatrenia potrebné na vrátenie štátnej pomoci, ktorá bola rozhodnutím Komisie 2006/323/ES zo 7. decembra 2005 o oslobodení od spotrebnej dane z minerálnych olejov používaných ako palivo na výrobu oxidu hlinitého v Gardanne, v regióne Shannon a na Sardínii, implementovanom Francúzskom, Írskom a Talianskom v uvedenom poradí, a rozhodnutím Komisie 2007/375/ES zo 7. februára 2007 o oslobodení od spotrebnej dane z minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého v Gardanne, v regióne Shannon a na Sardínii, ktoré uplatňujú Francúzsko, Írsko a Taliansko v uvedenom poradí [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)], vyhlásená za protiprávnu a nezlučiteľnú so spoločným trhom, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 5 rozhodnutia 2006/323, článku 4 rozhodnutia 2007/375 a článku 249 štvrtého odseku ES.
Členský štát si tým, že podriadi prihlásenie nových osobných motorových vozidiel do evidencie, ktorých mechanizmus riadenia je na tej istej strane, ako je smer premávky, tomu, aby volant bol premiestnený na druhú stranu, nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 2a smernice 70/311 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa mechanizmu riadenia motorových a ich prípojných vozidiel, článku 4 ods. 3 smernice 2007/46, ktorou sa zriaďuje rámec pre typové schválenie motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel, systémov, komponentov a samostatných technických jednotiek určených pre tieto vozidlá.

Riadiace zariadenia vozidiel sú špecificky predmetom smernice 70/311, ktorej článok 2a stanovuje členským štátom, aby nezakazovali okrem iného prihlásenie vozidiel do evidencie z dôvodu týkajúceho sa riadiaceho zariadenia, ak takéto zariadenia zodpovedajú požiadavkám tejto smernice. Iste, smernice 2007/46 a 70/311 obsahujú odkaz na „riadenie ľavostranné alebo pravostranné“, ktorý musí byť uvedený na informačnom dokumente na účely typového schválenia vozidla. Na osvedčení o zhode sa musí nachádzať aj údaj, či je vozidlo „vhodné“ na použitie v pravostrannej alebo ľavostrannej premávke. Tieto ustanovenia sa však nemôžu týkať základných prvkov konštrukcie vozidla, akými je umiestnenie volantu, ale len iných prvkov ako zariadenie na osvetlenie a stierače alebo zariadenia vozidiel na nepriamy výhľad. Úpravy, ktoré možno vyžadovať, sa totiž nesmú týkať premiestnenia riadenia, čo by predstavovalo podstatný zásah do architektúry konštrukcie vozidla, v rozpore s duchom a cieľom smernice 70/311, ale len zásahov menšieho rozsahu.

V dôsledku toho umiestnenie riadenia, integrálnej súčasti mechanizmu riadenia vozidla, patrí do rámca harmonizácie stanovenej smernicami 2007/46 a 70/311, takže členské štáty nemôžu z dôvodov bezpečnosti na účely prihlásenia nového vozidla do evidencie na ich území požadovať premiestnenie riadenia tohto vozidla na opačnú stranu, ako je smer premávky.

(pozri body 39, 43, 45, 47 a výrok)
10

Článok 18 nariadenia č. 1013/2006 s názvom „Odpad, ktorý musí byť sprevádzaný určitými informáciami“ stanovuje: „1. Odpad uvedený v článku 3 ods. 2 a 4, ktorý je určený na prepravenie, podlieha nasledujúcim procedurálnym požiadavkám: a) Na účely uľahčenia sledovania prepráv takéhoto odpadu osoba pod jurisdikciou krajiny odoslania, ktorá zariaďuje prepravu, zabezpečí, aby odpad sprevádzal dokument uvedený v prílohe VII. b) Dokument uvedený v prílohe VII podpíše ešte pred prepravou osoba, ktorá zariaďuje prepravu, a po prijatí príslušného odpadu ich podpíše zariadenie na zhodnocovanie odpadu alebo laboratórium a príjemca. 2. Zmluva o zhodnotení odpadu uvedená v prílohe VII medzi osobou, ktorá zariaďuje prepravu, a príjemcom je vo chvíli začatia prepravy účinná a obsahuje nasledujúcu povinnosť platnú v prípade, ak by nebolo možné dokončiť prepravu odpadu alebo jeho zhodnotenie, ako to bolo naplánované, alebo v prípade, ak by sa uskutočnila ako nezákonná preprava, zaväzujúcu osobu, ktorá zariaďuje prepravu, alebo ak osoba, ktorá zariaďuje prepravu, nie je schopná prepravu odpadu alebo jeho zhodnotenie dokončiť (napríklad preto, lebo je platobne neschopná), zaväzujúcu príjemcu: a) vziať odpad späť alebo zabezpečiť jeho zhodnotenie alternatívne vhodným spôsobom a b) v prípade potreby sa medzičasom postarať o skladovanie tohto odpadu. Osoba, ktorá zariaďuje prepravu, alebo príjemca poskytne príslušnému dotknutému orgánu na základe žiadosti kópiu zmluvy. 3. Členský štát môže v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi vyžadovať na účely kontroly, uplatňovania, plánovania a štatistiky informácie, ako je to uvedené v odseku 1, o preprave, na ktorú sa vzťahuje tento článok. 4. S informáciami uvedenými v odseku 1 sa zaobchádza ako s dôvernými údajmi, ak to vyžadujú právne predpisy Spoločenstva a vnútroštátne právne predpisy.“
42

Podľa Súdneho dvora, ak by bol zdaniteľnej osobe odmietnutý odpočet DPH splatnej na vstupe za neskoršie zdaniteľné používanie na podnikateľské účely napriek jej pôvodnej vôli zahrnúť investičný majetok do obchodného majetku v celom rozsahu, vzhľadom na budúce plnenia by táto osoba nebola v celom rozsahu oslobodená od daňového zaťaženia uplatniteľného na majetok používaný na účely jej podnikateľskej činnosti a zdanenie jej podnikateľských činností by so sebou prinášalo dvojité zdanenie v rozpore so zásadou daňovej neutrality vlastnej spoločnému systému DPH (pozri v tomto zmysle rozsudok Puffer, už citovaný, body 45 a 46).
37

V tejto súvislosti vnútroštátny súd uvádza iba to, že transakcie vytýkané obžalovaným vo veci samej boli vykonané na trhu Rasdaq. Vnútroštátny súd nespresňuje, či dotknuté akcie boli prijaté na obchodovanie aj na inom trhu s finančnými nástrojmi, ktorý je kvalifikovaný ako regulovaný trh, alebo či v čase skutkových okolností bola podaná žiadosť o takéto prijatie. Ak by to tak bolo, čo prináleží posúdiť vnútroštátnemu súdu, uvedené manipulácie by na základe článku 9 smernice 2003/6 v každom prípade patrili do pôsobnosti tejto smernice a na účely sporu vo veci samej by nebolo potrebné zisťovať, či trh Rasdaq je alebo, nie je regulovaným trhom v zmysle smernice 2004/39.
22

Vnútroštátny súd poznamenáva, že ak by finančný produkt považovaný za súčasť zmlúv o investičnom životnom poistení mohol spadať do pôsobnosti smernice 85/577, potom by formálne podmienky uložené článkami 3 a 4 zákona 26/1991 boli na neho uplatniteľné, v dôsledku čoho by bolo možné vyhlásiť neplatnosť zmluvy podpísanej žalobcom vo veci samej.
44

Ako v tejto súvislosti tvrdila francúzska vláda, ak by členský štát umožnil, aby sa spolu so zmenou pracovnej zmluvy na dobu určitú na pracovnú zmluvu na dobu neurčitú vykonali podstatné zmeny hlavných ustanovení predchádzajúcej zmluvy spôsobom, ktorý je vo všeobecnosti pre zmluvného zamestnanca nepriaznivý v prípade, že sa cieľ jeho práce a povaha jeho úloh nezmenia, nemožno vylúčiť, že tento zamestnanec by mohol byť odradený od uzavretia novej zmluvy, ktorá mu bola navrhnutá, pričom by tak stratil výhodu stability zamestnania chápanú ako hlavný prvok ochrany pracovníkov.
28

Vnútroštátny súd však dodáva, že zrušenie napadnutého nariadenia so spätnou účinnosťou by vo Valónskom regióne viedlo k tomu, že do belgického právneho poriadku by až do nahradenia zrušeného aktu vôbec nebola prebratá smernica 91/676, a tiež by to znamenalo, že by si Belgické kráľovstvo nesplnilo svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto poslednej uvedenej smernice.
3

Podľa siedmeho, osemnásteho, dvadsiateho prvého a dvadsiateho druhého odôvodnenia smernice 90/314: „keďže turistika má narastajúcu dôležitú úlohu v ekonomikách členských štátov; keďže systém balíkov je základnou časťou turistiky; keďže balík cestovných služieb v členských štátoch by mal byť stimulovaný k vyššiemu nárastu a produktivite, ak boli prijaté prinajmenšom minimálne spoločné pravidlá s cieľom poskytnúť mu rozmery spoločenstva;… … keďže organizátor a/alebo maloobchodník, ako zmluvná strana by mal byť zodpovedný spotrebiteľovi za riadne vysporiadanie záväzkov, ktoré vyplývajú zo zmluvy; keďže navyše organizátor a/alebo maloobchodník by mal byť spotrebiteľovi zodpovedný za škodu vzniknutú z nedostatku pri plnení alebo neprimeraného plnenia zmluvy, ak tieto nedostatky nie sú prisúditeľné akémukoľvek ich omylu alebo sú prisúditeľné chybe ďalšieho dodávateľa služieb; … keďže by spotrebiteľ ako aj priemysel cestovných služieb mali prospech, ak by organizátor a/alebo obchodníci boli zaviazaní zabezpečovať dostatočný dôkaz o záruke v prípade platobnej neschopnosti; keďže členské štáty by mali mať možnosť zvoliť prijatie alebo zachovanie prísnejších ustanovení vzťahujúcich sa na balík cestovných služieb s cieľom ochrany spotrebiteľa“.
30

Pokiaľ ide konkrétne o informácie, ktoré musia byť poskytnuté Súdnemu dvoru v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania, neslúžia iba na to, aby Súdnemu dvoru umožnili poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočné odpovede, ale aj na to, aby vládam členských štátov, ako aj ďalším dotknutým osobám bola poskytnutá možnosť predložiť pripomienky podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Na tieto účely je potrebné, aby vnútroštátny súd vymedzil skutkový a právny rámec, do ktorého sa začleňujú ním položené otázky, alebo prinajmenšom objasnil skutkové predpoklady, na ktorých sa tieto otázky zakladajú (pozri rozsudok Schröder, už citovaný, bod 18).
20

V odpovedi na tvrdenie ÚHVT, podľa ktorého Nike podala návrh na vstup do konania namiesto pôvodného namietateľa až po skončení námietkového konania pred ÚHVT, Všeobecný súd v bode 27 napadnutého rozsudku došiel k záveru, že ak by aj daný návrh nemohol byť prijatý, prípadne by sa naň nemuselo prihliadať, nadobúdateľ práva nemôže byť zbavený práva podať odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia. Ako majiteľ ochrannej známky uvádzanej na podporu námietky totiž tento nadobúdateľ nevyhnutne disponuje aktívnou legitimáciou na podanie odvolania proti rozhodnutiu o skončení námietkového konania nezávisle od toho, či podal návrh na vstup do konania pred námietkovým oddelením ÚHVT a či bol tento návrh prípustný. Podľa názoru Všeobecného súdu sa odvolací senát ÚHVT síce musí ubezpečiť, že nadobúdateľ je majiteľom skoršej ochrannej známky, ale musí pritom dodržiavať uplatniteľné procesné predpisy, akými sú smernice ÚHVT.
24

Sporné ustanovenie kolektívnej zmluvy Tyrolean Airways uvádza, že preradenie z kategórie zamestnania A do kategórie zamestnania B sa vykoná po ukončení troch rokov služby. Toto ustanovenie tak ovplyvňuje určenie kategórií zamestnania, do ktorých sú zaraďovaní zamestnanci pri ich prijatí do tejto spoločnosti. Ovplyvňuje tiež v dôsledku toho ich mzdu. Takúto právnu úpravu treba považovať za právnu úpravu, ktorá stanovuje pravidlá týkajúce sa podmienok prístupu k zamestnaniu, náboru a odmeňovaniu v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) a c) smernice 2000/78.
17

Verwaltungsgerichtshof zastáva prima facie rovnaký názor, že predmetná právna úprava obsahuje opatrenia zasahujúce do práva na voľný pohyb kapitálu. Pýta sa však, či by také opatrenia nemohli byť odôvodnené verejným poriadkom v zmysle článku 65 ods. 1 písm. b) ZFEÚ. Treba totiž zohľadniť verejný záujem na zachovaní verejného poriadku, pokiaľ ide o bezpečnosť investovania časti zárobku obyvateľstva. Ak by bol taký záujem skutočne považovaný za odôvodnenie, a to najmä vzhľadom na právnu úpravu systému sociálneho zabezpečenia do budúcnosti a skončenia pracovnej činnosti, bolo by potrebné posúdiť, či sa také opatrenia môžu považovať za primerané vo vzťahu k sledovaným cieľom.
—

je úlohou vnútroštátneho súdu pred tým, než ponechá neuplatnené príslušné ustanovenia zákona č. 549/95, overiť, pričom zohľadní vnútroštátne právo ako celok, a to hmotné aj procesné, či v žiadnom prípade nemôže dospieť k výkladu svojho vnútroštátneho práva, ktorý by umožnil rozhodnúť spor vo veci samej v súlade so znením a účelom smerníc 1999/31 a 2000/35,
—

slovná ochranná známka F1 chránená medzinárodným zápisom č. 732 134 z 20. decembra 1999 s účinkami v Dánsku, Nemecku, Španielsku, Francúzsku, Taliansku a v Maďarsku pre tovary a služby patriace do tried 16, 38 a 41 v zmysle dohody z Nice, nemeckého vnútroštátneho zápisu č. 30 007 412 z 10. mája 2000 pre služby patriace do triedy 41 v zmysle uvedenej dohody a britského vnútroštátneho zápisu č. 2 277 746 D z 13. augusta 2001 pre tovary a služby patriace do tried 16 a 38 v zmysle uvedenej dohody a
16

Pokiaľ ide o celkové posúdenie ochrannej známky, o ktorej zápis sa žiada, Všeobecný súd dospel v bode 48 napadnutého rozsudku k záveru, že povaha kombinácie tvaru, farieb a plisovanej stuhy so zvončekom nie sú dostatočne odlišné od tých, ktoré sa často používajú ako základný tvar na účely balenia čokolády a výrobkov z čokolády, konkrétnejšie čokoládových zajacov. Preto nie sú takej povahy, že by si ich príslušná skupina verejnosti mohla zapamätať ako indikátory obchodného pôvodu. Obal v tvare sediaceho zajaca zlatej farby s plisovanou červenou stuhou so zvončekom sa totiž neodlišuje podstatne od predmetných obalov výrobkov, ktoré sa v obchode bežne používajú a sú vnímané ako typické balenia pre predmetné tovary.
—

Kapitalanlagegesellschaft mbH, v mene Alltri Inka, International Values Series of the DFA Investment Trust Co., Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. a Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, v mene AMB Generali Aktien Euroland, v zastúpení: Y. Robert a S. Lauratet, avocats,
93

Treba uviesť, že na to, aby majiteľ skoršej ochrannej známky mohol požívať ochranu podľa článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94, musí predložiť dôkaz, že by používanie ochrannej známky, o ktorej zápis sa žiada, bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky alebo by bolo na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky. Na tento účel majiteľ skoršej ochrannej známky nie je povinný preukázať existenciu skutočného a bezprostredného zásahu do svojej ochrannej známky v zmysle tohto článku 8 ods. 5. Ak sa predpokladá, že takýto zásah vyplynie z možného používania neskoršej ochrannej známky majiteľom tejto známky, nemožno nútiť majiteľa skoršej ochrannej známky čakať, kým sa to skutočne stane, aby mohol dať uvedené používanie zakázať. Majiteľ skoršej ochrannej známky však musí preukázať existenciu skutočností, na základe ktorých je možné dospieť k rozhodnutiu, že existuje vážne riziko, že by k takému zásahu mohlo v budúcnosti dôjsť (pozri analogicky rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation, C-252/07, Zb. s. I-8823, body 37 a 38).
7

Článok 8 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, s. 6; Mim. vyd. 03/018, s. 31), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2245/1999 z 22. októbra 1999 (Ú. v. ES L 273, s. 5; Mim. vyd. 03/026, s. 335, ďalej len „nariadenie č. 1663/95“), stanovuje: „Ak, na základe vyšetrovania, Komisia dospeje k záveru, že výdavok nebol realizovaný v súlade s pravidlami spoločenstva, tak oznámi dotknutému členskému štátu výsledky svojich kontrol a určí nápravné opatrenia, ktoré sa musia prijať s cieľom zabezpečiť v budúcnosti súlad. Oznámenie sa vzťahuje na toto nariadenie. Členský štát musí odpovedať do dvoch mesiacov a Komisia môže následne svoje stanovisko zmeniť. V opodstatnených prípadoch môže Komisia lehotu určenú na zaslanie odpovede predĺžiť. Po uplynutí lehoty určenej na odpoveď Komisia vyzve členský štát na bilaterálnu diskusiu a strany sa vynasnažia dospieť k dohode o opatreniach, ktoré sa musia prijať, a o zhodnotení závažnosti porušenia ako aj o finančnej strate pre Európske spoločenstvo. Na základe tejto diskusie a po uplynutí termínu pre diskusiu stanoveného Komisiou, po konzultáciách s členskými štátmi s cieľom získania ďalších údajov alebo – ak členský štát neprijme pozvanie na stretnutie pred uplynutím termínu stanoveného Komisiou – tak po uplynutí termínu Komisia formálne oznámi svoje závery členskému štátu, odvolávajúc sa pritom na rozhodnutie Komisie 94/442/ES… Bez toho, aby tým bol dotknutý štvrtý pododsek tohoto odseku, súčasťou takéhoto oznámenia bude vyhodnotenie všetkých výdavkov, ktoré Komisia zamýšľa vylúčiť na základe článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70. Členské štáty musia informovať Komisiu čo možno najskôr o nápravných opatreniach prijatých s cieľom zabezpečiť súlad s pravidlami Spoločenstva a o dátume ich nadobudnutia účinnosti. Komisia prijme – tam kde to pripadá do úvahy – jedno alebo viacero rozhodnutí podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70 s cieľom vylúčiť výdavky ovplyvnené nedodržaním pravidiel Spoločenstva až do dátumu nadobudnutia účinnosti nápravných opatrení.“
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (ďalej len „Commissioners“) a Able UK Ltd (ďalej len „Able“) týkajúceho sa dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) uplatniteľnej na služby demontáže vyradených lodí amerického námorníctva.