V konaní o nariadení predbežného opatrenia je preskúmanie prípustnosti žaloby vo veci samej nevyhnutne stručné z dôvodu naliehavosti konania o nariadení predbežného opatrenia. Prípustnosť žaloby vo veci samej sa môže posudzovať iba prima facie, pričom cieľom je preskúmať, či žalobca predložil dostatočné dôkazy, ktoré prima facie odôvodňujú záver, že prípustnosť žaloby vo veci samej nemožno vylúčiť. Sudca rozhodujúci o nariadení predbežného opatrenia by mal vysloviť neprípustnosť návrhu len v prípade, keď je prípustnosť žaloby vo veci samej úplne vylúčená. Rozhodnúť v štádiu konania o nariadení predbežného opatrenia o prípustnosti žaloby vo veci samej v prípade, keď jej prípustnosť nie je prima facie úplne vylúčená, by sa rovnalo prejudikovaniu rozhodnutia Súdu prvého stupňa o tejto žalobe.

Čiastočné zrušenie aktu Spoločenstva je možné len vtedy, ak časti, ktorých zrušenie sa navrhuje, sú oddeliteľné od ostatných častí aktu. Táto podmienka oddeliteľnosti nie je splnená, ak by čiastočné zrušenie aktu spôsobilo zmenu jeho podstaty. Otázka, či čiastočné zrušenie zmení podstatu napadnutého aktu, predstavuje objektívne kritérium a nie subjektívne kritérium súvisiace s politickou vôľou orgánu, ktorý prijal sporný akt.

Ak je orgán Spoločenstva v rámci svojich úloh privolaný vykonať takéto komplexné preskúmania, disponuje pritom širokou mierou voľnej úvahy, ktorej uplatňovanie podlieha obmedzenému súdnemu preskúmaniu, čo znamená, že súd Spoločenstva nenahrádza posúdenie skutkového stavu tohto orgánu svojím posúdením. Takto sa v podobnom prípade súd Spoločenstva obmedzuje na preskúmanie vecnej správnosti skutkového stavu a právnych posúdení, ktoré z neho tento orgán vyvodil, a osobitne na to, či konanie tohto orgánu nepredstavuje zjavne nesprávne posúdenie alebo zneužitie právomoci alebo či tento orgán zjavne neprekročil hranice svojej voľnej úvahy.

V odvetví patriacom do spoločnej poľnohospodárskej politiky pojem riziko zodpovedá funkcii pravdepodobnosti nepriaznivých účinkov na majetok chránený právnym poriadkom z dôvodu používania výrobku alebo postupu. Pojem nebezpečenstvo sa všeobecne používa v širšom slova zmysle a opisuje každý výrobok alebo postup, ktorý môže mať nepriaznivé účinky na zdravie ľudí. Posúdenie rizika má za cieľ posúdiť úroveň pravdepodobnosti nepriaznivých účinkov určitého výrobku alebo postupu na zdravie ľudí a závažnosť potenciálnych účinkov.

Podľa článku 5 smernice 91/414 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh je zaradenie účinnej látky do prílohy I tejto istej smernice vylúčené, ibaže by prinajmenšom vzhľadom na stav vedeckých a technických poznatkov bolo možné počítať s tým, že aspoň jeden prípravok na ochranu rastlín obsahujúci predmetnú účinnú látku bude bezpečný. Inými slovami, aj keď je látka nebezpečná, môže byť prima facie zaradená do uvedenej prílohy I, ak zodpovedá právne akceptovateľnej úrovni rizika pod podmienkou, že sa dodrží vhodný návod na použitie.

Ak sa v konaní o nariadení predbežného opatrenia žalobca odvoláva na jednej strane na porušenie smernice 91/414 v rozsahu, v akom smernica 2006/133, ktorá ju mení a dopĺňa s cieľom zaradiť flusilazol medzi účinné látky, nebola založená na posúdení rizík, a na druhej strane na porušenie zásady obozretnosti, posúdenie týchto dvoch žalobných dôvodov vyžaduje z dôvodu ich komplexnosti dôkladné skúmanie, ktoré nemôže vykonať sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení.

Obidva žalobné dôvody však nemožno prima facie považovať za nedôvodné, ak sa zdá, že odôvodnenie uvedené Komisiou pri prijímaní smernice 2006/133 prima facie spochybňuje predtým vykonané posúdenie rizík, bez toho, aby dôvody tohto spochybnenia dôkazov, ktoré zhromaždila v priebehu viacerých rokov predchádzajúcich posúdeniu, boli jasné, a ak na účely odpovede na tieto dva žalobné dôvody musí Súd prvého stupňa rozhodnúť o otázke, či Komisia prijatím spornej smernice prekročila svoju mieru voľnej úvahy. Za predpokladu, že sa Komisia skutočne dopustila nesprávneho posúdenia založením smernice 2006/133 na posúdení nebezpečenstiev a nie na posúdení rizík, a teda že v dôsledku toho porušila na jednej strane smernicu 91/414 a na druhej strane zásadu obozretnosti, nemožno totiž vylúčiť, že takého nesprávne posúdenie mohlo mať vplyv na zákonnosť uvedenej smernice 2006/133.

(pozri body 133, 138, 140 — 143)