Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Úradníci – Výberové konanie – Zásada nestrannosti výberovej komisie

(Služobný poriadok úradníkov, článok 11a)

2. Úradníci – Výberové konanie – Priebeh výberového konania

(Služobný poriadok úradníkov, príloha III)

3. Úradníci – Výberové konanie – Výberová komisia – Zamietnutie prihlášky – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah – Dodržanie tajnosti rokovania

(Služobný poriadok úradníkov, článok 25; príloha III článok 6)

1. Zásada nestrannosti výberovej komisie výberového konania predstavuje vyjadrenie zásady rovnosti zaobchádzania a je súčasťou záruk priznaných právnym poriadkom Spoločenstva.

Známosť medzi členom výberovej komisie a uchádzačom však sama osebe nestačí na preukázanie toho, že uvedený člen má „osobný záujem, najmä rodinný a finančný“ v zmysle článku 11a služobného poriadku, ktorý by ako taký mohol spochybniť jej nestrannosť. Skutočnosť, že niektorý člen výberovej komisie osobne pozná niektorého z uchádzačov totiž nevyhnutne neznamená, že daný člen bude priaznivo naklonený k výkonu daného uchádzača. Okrem toho, vzhľadom na to, že ústna skúška nemôže byť už v dôsledku svojej povahy anonymná, okolnosť, že niektorý uchádzač mal služobnú menovku inštitúcie a nie menovku pre návštevníka, nemôže výberovej komisii poskytnúť nijakú informáciu, ktorá jej nemá byť známa.

(pozri body 41, 44 a 46)

2. Výberová komisia má širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o určenie konkrétneho spôsobu a obsahu skúšok, pod podmienkou, že bude prísne dodržiavať pravidlá upravujúce tieto skúšky. Výberová komisia teda tým, že sa rozhodla na začiatku prvej ústnej tlmočníckej skúšky, ktorá sa uskutočnila skôr ako všeobecná ústna skúška, požiadať uchádzača o predstavenie sa s cieľom, aby sa uvoľnil, neprekročila daná komisia rozsah svojej právomoci.

(pozri body 51 a 57)

Odkaz:

Súd prvého stupňa, 24. septembra 2002, Girardot/Komisia, T‑92/01, Zb. VS s. I‑A‑163, II‑859, bod 24; 5. apríla 2005, Súd prvého stupňa, Christensen/Komisia, T‑336/02, Zb. VS s. I‑A‑75, II‑341, bod 38

3. Účelom povinnosti odôvodnenia rozhodnutia spôsobujúceho ujmu je jednak poskytnúť dotknutej osobe potrebné údaje na určenie, či je alebo nie je rozhodnutie dôvodné, a jednak umožniť jeho súdne preskúmanie. Pokiaľ ide o rozhodnutia prijaté výberovou komisiou, túto povinnosť je potrebné dať do súladu so zachovaním tajnosti rokovaní výberovej komisie podľa článku 6 prílohy III služobného poriadku. Táto tajnosť bola zavedená s cieľom zabezpečiť nezávislosť výberových komisií a objektivitu ich práce tým, že budú chránené pred akýmikoľvek vonkajšími zásahmi a tlakmi vyvíjanými samotnou administratívou Spoločenstva, dotknutými uchádzačmi alebo tretími osobami. Dodržiavanie tajnosti bráni zverejneniu postojov jednotlivých členov výberovej komisie, ako aj prezradeniu všetkých skutočností spojených s osobným hodnotením alebo porovnávaním uchádzačov.

Požiadavka odôvodnenia rozhodnutí výberovej komisie musí za týchto okolností brať do úvahy povahu dotknutých činností, ktoré sa skladajú najmenej z dvoch rôznych častí, a to z preskúmania prihlášok na účely výberu uchádzačov, ktorí budú pripustení do výberového konania, ako aj z preskúmania spôsobilosti uchádzačov o obsadzované pracovné miesto s cieľom zostaviť zoznam vhodných uchádzačov. Druhá časť činností výberovej komisie má najmä porovnávací charakter, a preto sa na ne vzťahuje tajnosť rokovania. Kritériá na opravy prijaté výberovou komisiou pred skúškami sú neoddeliteľnou súčasťou porovnávajúceho posúdenia výsledkov uchádzačov výberovou komisiou. Na tieto kritériá sa teda vzťahuje tajnosť rokovania z rovnakého dôvodu ako na posúdenia výberovej komisie. Porovnávajúce posúdenia, ktoré uskutočňuje výberová komisia, sú vyjadrené známkami, ktoré výberová komisia udelí uchádzačom. So zreteľom na uvedenú tajnosť rokovania výberovej komisie, oznámenie známok získaných za jednotlivé skúšky predstavuje dostatočné odôvodnenie rozhodnutia výberovej komisie, pričom komisia nie je povinná spresniť odpovede uchádzača, ktoré považovala za nedostatočné, alebo vysvetliť, prečo ich za také považovala.

(pozri bod 63)

Odkaz:

Súdny dvor, 4. júla 1996, Parlament/Innamorati, C‑254/95 P, Zb. s. I‑3423, body 23 až 31

Súd prvého stupňa, 27. marca 2003, Martínez Páramo a i./Komisia, T‑33/00, Zb. VS s. I‑A‑105, II‑541, body 43 až 52