ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43.

Prvou otázkou je, či bolo v roku 2010 možné získať osvedčenie, a teda aj prednostnú podporu. Vzhľadom na prísne stanovisko, ktoré Súdny dvor zaujal vo vzťahu k povinnostiam členských štátov zabezpečiť účinnosť kontroly schém pomoci, ( 15 ) je len výnimočné, aby sa opatrenie určené na zabezpečenie účinných kontrol mohlo považovať za opatrenie, ktoré je v rozpore so zásadou proporcionality. Bolo by to tak len v prípade, ak by získanie podpory bolo prakticky nemožné, alebo nanajvýš neprimerane ťažké.
17.

V spore vo veci samej žalobca tvrdí, že ako zahraničný penzijný fond, ktorý investoval do akcií švédskych spoločností, by sa s ním malo zaobchádzať, pokiaľ ide o zdanenie dividend, na ktoré na základe týchto akcií vzniká nárok, rovnako ako s penzijnými fondmi rezidentmi, ktoré investovali do takýchto akcií. Je nesporné, že daňové zaobchádzanie so zahraničnými fondmi nie je také isté ako so švédskymi fondmi. ( 5 ) Tento rozdiel v zaobchádzaní predstavuje podľa žalobcu neodôvodnené obmedzenie voľného pohybu kapitálu.
11.

Po neúspešnom správnom odvolaní podala ADM Hamburg žalobu na Finanzgericht Hamburg. Keďže Finanzgericht Hamburg mal pochybnosti o správnom výklade príslušných ustanovení práva Únie, rozhodol o prerušení konania a o podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania, ktorý sa týka tejto otázky: „Je skutková podmienka stanovená v článku 74 ods. 1 prvej vete [nariadenia č. 2454/93], podľa ktorej výrobky deklarované na prepustenie do voľného obehu v Európskej únii musia byť totožné s výrobkami vyvezenými zo zvýhodnenej krajiny, ktorá sa pokladá za krajinu ich pôvodu, splnená v prípade, akým je prejednávaný prípad, v ktorom sa vyviezlo niekoľko fyzicky neoddelených čiastočných množstiev surového oleja z palmových jadier z rôznych krajín vývozu s VSP, ktoré sa považujú za krajiny ich pôvodu, a doviezlo do Európskej únie, keďže pri vývoze boli tieto množstvá vždy naplnené do tej istej nádrže nákladnej lode a v tejto nádrži sa zmiešané doviezli do Európskej únie, pričom možno vylúčiť, že počas prepravy týchto výrobkov až do ich prepustenia do voľného obehu sa do nádrže transportnej lode dostali iné výrobky – predovšetkým výrobky, ktoré nie sú predmetom preferenčného zaobchádzania?“
73.

Výkon tejto právomoci však podľa môjho názoru nemôže byť podriadený tomu, aby sa dané pracovné podmienky a podmienky zamestnávania, ako je v predmetnom prípade minimálna mzdová tarifa, vzťahovali aj na pracovníkov plniacich zákazky zadané v rámci verejnej súťaže v súkromnom sektore. Ak by to tak bolo, tieto podmienky by stratili povahu „osobitných podmienok“ v zmysle článku 26 smernice 2004/18. Navyše požiadavka takéhoto rozšírenia na plnenie zákaziek zadaných v rámci verejnej súťaže v súkromnom sektore by in fine viedla k tomu, že by členské štáty boli nútené zaviesť minimálnu mzdovú tarifu, ktorá by bola všeobecne uplatniteľná na celom území príslušného členského štátu alebo na jeho časti, a takúto povinnosť v súčasnosti právo Únie v žiadnom prípade neukladá. ( 21 )
47.

So zreteľom na vyššie uvedené treba podľa môjho názoru venovať pozornosť ešte jednej okolnosti prejednávanej veci. Treba totiž poukázať na to, že v rozhodnutí vnútroštátneho súdu sa výslovne uvádza, že pán Kampik „ponúkol žalobcovi, že sa postará o to, aby sa byt skolaudoval“, a následne pán Hobohm a jeho manželka odcestovali do Španielska a uzavreli mandátnu zmluvu. Vzhľadom na to, že v tejto súvislosti neboli poskytnuté podrobnejšie informácie, je v každom prípade úlohou vnútroštátneho súdu určiť, či žalovaní skutočne predložili spotrebiteľovi vo veci samej ponuku v súvislosti s uzavretím mandátnej zmluvy.
48.

Právomoc francúzskeho súdu však síce bola potvrdená v určitom okamihu, no teraz to už neplatí vzhľadom na to, že konanie o rozluke začaté vo Francúzsku sa skončilo uplynutím lehoty. Vnútroštátny súd by teda mal vychádzať z toho, že prekážka začatej veci už v skutočnosti neexistuje. Toto riešenie by umožnilo zaručiť dosiahnutie cieľa článku 19 nariadenia č. 2201/2003, ktorým je predísť nezlučiteľným rozhodnutiam, a teda zaručiť právnu istotu, a zároveň by bol navrhovateľ nútený konať s cieľom zabezpečiť napredovanie konania, pokiaľ musí prebehnúť v určitej lehote a po jej uplynutí sa skončí.
50.

Môže sa to javiť ako celkom problematické, aby niektoré členské štáty, pričom môžeme začať Španielskom, zaviedli sankčnú náhradu škody, a to práve preto, že by sa to považovalo za vnútené vloženie kvázi‑trestnoprávneho nástroja do oblasti občianskoprávnej zodpovednosti. Okrem toho povinné zakotvenie sankčnej náhrady škody by mohlo byť, ako to poznamenal vnútroštátny súd, v rozpore so zásadou zákazu bezdôvodného obohatenia, ktorá platí vo väčšine členských štátov. ( 36 ) Pokiaľ nie je stanovené, že sa sankčná náhrada škody má stať príjmom štátneho rozpočtu, vzniká v skutočnosti otázka, kto bude príjemcom sankčnej náhrady škody. ( 37 )
36.

Poisťovňa zastáva názor, že existuje rovnocennosť rakúskeho zákonného starobného dôchodku s dôchodkami vyplácanými z lichtenštajnských profesijných dôchodkových systémov. V tomto zmysle tvrdí, že rakúsky systém je vytvorený takým spôsobom, že poistenec si môže udržať štandardnú životnú úroveň len prostredníctvom povinných dávok z prvého piliera, zatiaľ čo v Lichtenštajnsku zabezpečuje tieto dávky na takejto úrovni druhý pilier, ktorý plní dôležitú úlohu, kým prvý pilier slúži len na zabezpečenie životného minima. Okrem toho príspevky do rakúskeho dôchodkového systému vyplývajúceho zo zákona sú údajne trikrát vyššie ako v Lichtenštajnsku. Poisťovňa ďalej tvrdí, že BPVG stanovuje povinnosť účasti na poistení v profesijnom dôchodkovom systéme a že obsahuje jasné a presné pravidlá týkajúce sa výšky príspevkov, druhu poskytovaných dávok, ako aj organizácie a kontroly inštitúcií sociálneho zabezpečenia, ktoré riadia systémy sociálneho zabezpečenia. Podotýka, že uvedené pravidlá sa vzťahujú aj na časť profesijného dôchodkového systému nad rámec povinných minimálnych dávok, takže „zmluvná sloboda“ inštitúcií sociálneho zabezpečenia je mimoriadne obmedzená. Okrem toho pri takomto systéme jednotlivý zamestnanec údajne nemá slobodu zvoliť si tento systém, ani slobodu určenia jeho obsahu. Poisťovňa spresňuje, že pojem dávky, „ktoré sú nad rámec zákonných povinností“, zahŕňa nielen fakultatívne doplnkové dávky, ale aj dávky vyplácané na základe príspevkov zaplatených pred vznikom zákonnej povinnosti. Zdôrazňuje, že zaobchádzanie s príspevkami zaplatenými na základe BPVG a zaobchádzanie s príspevkami zaplatenými na základe povinného poistenia podľa ASVG v Rakúsku je na daňové účely rovnaké. Nakoniec poukazuje na to, že ASVG stanovuje, že v prípade poistenia vo fakultatívnom doplnkovom systéme sa príspevky do systému zdravotného poistenia budú musieť odvádzať z dávok pochádzajúcich takisto z tohto systému. Poisťovňa napokon dospela k záveru, že nezohľadnenie dávok, ktoré poberajú cezhraniční zamestnanci z dôvodu činnosti, ktorú vykonávali v Lichtenštajnsku, by spôsobilo nerovnosť zaobchádzania vo vzťahu k osobám, ktoré vykonávali pracovnú činnosť výlučne na území svojho štátu.
21.

Vnútroštátny súd uvádza, že v španielskom procesnom práve sudca nie je informovaný o konaní o platobnom rozkaze, pokiaľ to secretario judicial (súdny tajomník) nepovažuje za vhodné a pokiaľ dlžníci nepodajú odpor. Tak ako to bolo v prejednávanej veci, sa sudca oboznámi s týmto konaním len v rámci výkonu rozhodnutia secretario judicial. Vzhľadom na to, že rozhodnutie secretario judicial je súdnym exekučným titulom, ktorý má právnu silu rozhodnutej veci, sudca poverený výkonom rozhodnutia nemôže ex offo preskúmať prípadnú existenciu nekalých podmienok v zmluve, ktorá bola predmetom konania o platobnom rozkaze.
42.

Po tretie to, že vnútroštátne orgány nesmú uplatniť legislatívne ustanovenia, ktoré sú v rozpore s právom EÚ, neznamená, že jednotlivec očakáva, že to aj skutočne urobia. Pre jednotlivca je napokon so zákonmi spojená domnienka zákonnosti. Zásada právnej istoty si vyžaduje, aby boli právne pravidlá jasné, presné a predvídateľné, pokiaľ ide o ich účinky, najmä keď môžu mať nepriaznivé dôsledky pre jednotlivcov a podniky. ( 24 ) O takej presnosti v prejednávanej veci jednoznačne nemožno hovoriť. Pre jednotlivca to môže byť len škodlivé.
6.

Pán Stretinskis podal najprv opravný prostriedok, o ktorom rozhodovala generálna riaditeľka daňovej správy, no tento opravný prostriedok bol zamietnutý. Následne podal žalobu o neplatnosť proti rozhodnutiu daňovej správy na prvostupňový súd, no táto žaloba bola tiež zamietnutá. Proti tomuto rozhodnutiu súdu sa potom odvolal. Odvolací súd rozhodol, že pochybnosti daňovej správy neboli dostatočne podložené a že za okolností, o aké ide vo veci samej, nie je možné uvedených dvoch bratov považovať za „[osoby, ktoré sú v spojení]“, v zmysle článku 143 ods. 1 písm. h) nariadenia č. 2454/93, a to najmä z dôvodu, že daňovej správe sa nepodarilo preukázať, že brat pána Stretinskisa je vlastníkom obidvoch spoločností, od ktorých bol tovar zakúpený.
71.

Ak by teda napríklad spoločnosť Oudeland použila dostavanú budovu na činnosť oslobodenú od dane 10 rokov po zriadení svojho práva dlhodobého nájmu na dobu 20 rokov, porovnateľný konkurent, uvedený v bode 67 týchto návrhov, by bol zdaniteľnou osobou, ktorá by na účely výkonu činnosti prenájmu oslobodeného od dane musela nadobudnúť právo dlhodobého nájmu (z ktorého by zaplatila DPH bez toho, aby si ju následne mohla odpočítať) iba na dobu 10 rokov. V takom prípade by nebolo dôvodné nechať dotknutú osobu, ktorá pristúpi k použitiu v zmysle článku 5 ods. 7 písm. a) šiestej smernice (v našom prípade spoločnosť Oudeland), aby zaplatila DPH z hodnoty všetkých súm nájomného dohodnutých na celú dobu trvania práva dlhodobého nájmu. Táto hodnota by totiž nezodpovedala režijnej cene práva dlhodobého nájmu stanovenej v čase použitia.
142.

V prvom rade by sa podľa môjho názoru mala vytýkať mimoriadne krátka a do určitej miery rozporuplná povaha rozsudku napadnutého odvolaním. Všeobecný súd síce konštatoval, že niektoré otázky boli nejasne formulované, aj keď len do určitej miery („relatívne nejasné“); avšak, obratom uviedol, že neboli príliš nejasné na to, aby bolo napadnuté rozhodnutie vyhlásené za natoľko nejednoznačné, že by bola porušená zásada právnej istoty.
14.

Rozhodnutím z 27. januára 2010 ( 9 ) Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, a to vo veci C 3/10 (ex NN 39/09) týkajúcej sa kompenzácií, ktoré vyplatil ELGA v rokoch 2008 a 2009.
36.

Spojené kráľovstvo v každom prípade vysvetľuje ( 25 ), ako sa v praxi poskytujú dve sporné dávky. Úrad poverený správou týchto dvoch dávok, Her Majesty’s Revenue and Customs, berie okrem iných údajov do úvahy aj informácie, ktoré poskytuje Department for Work and Pensions, pokiaľ ide o to, či osoba využila systém sociálnej pomoci. Na základe toho možno preskúmať, či má táto osoba právo na pobyt v Spojenom kráľovstve, a teda či má nárok na dve sporné dávky. V prípadoch, ak existujú pochybnosti o existencii tohto práva na pobyt, sa individuálne preskúmajú osobné pomery žiadateľa, vrátane príspevkov, ktoré uhradil, pričom sa tiež posúdi, či si aktívne hľadá zamestnanie a či má reálnu šancu zamestnať sa.
32.

Pokiaľ teda článok 23 ods. 2 smernice 2010/13 vyžaduje, aby sa sponzorské odkazy nezarátali do vysielacieho času vyhradeného na reklamu, je to len z hľadiska ich informačnej funkcie. Túto funkciu spĺňa povinnosť umiestnenia takýchto odkazov na začiatku, na konci alebo počas trvania sponzorovaného programu, ktorá vyplýva z článku 10 ods. 1 písm. c) smernice. Naproti tomu informácie týkajúce sa sponzora, ktoré sú vysielané v inom čase, nespĺňajú informačnú funkciu, ale len reklamnú funkciu.
68.

Tieto kroky by museli byť „primerané“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. Museli by sa určiť na základe súčasnej situácie. Inými slovami, musela by sa zohľadniť skutočnosť, že most už je postavený, a porovnať environmentálne dôsledky jeho ponechania na mieste (a v prevádzke) s dôsledkami jeho uzatvorenia (alebo obmedzenia jeho použitia) alebo dokonca odstránenia. Uvedenými krokmi by teda mali byť kroky, ktoré by v čo najväčšej možnej miere predchádzali poškodeniu biotopov alebo rušeniu druhov. Ak už však k poškodeniu alebo rušeniu došlo, mala by sa zohľadniť aj požiadavka uvedená v článku 4 ods. 4 smernice o biotopoch, ktorá spočíva v určení priorít pre zachovanie biotopov alebo druhov v priaznivom stave alebo ich obnovenie do takéhoto stavu, ako aj požiadavky týkajúce sa správy stanovené v článku 6 ods. 1.
48.

Tak by to bolo v prípade DMP, ktorého článok 92 ods. 1 stanovuje, že loď „podlieha na šírom mori… výlučnej jurisdikcii“ štátu vlajky, zatiaľ čo jeho článok 94 ods. 2 písm. b) priznáva štátu vlajky výkon vlastnej jurisdikcie „nad jej kapitánom, dôstojníkmi a mužstvom v správnych, technických a sociálnych záležitostiach, ktoré sa dotýkajú lode“. V prejednávanom prípade sa loď, ktorá bola miestom výkonu práce, plavila pod maltskou vlajkou, a preto by podľa DMP „sociálne záležitosti“ patrili do jurisdikcie tohto štátu, ktorý bol vtedy tretím štátom.
19.

Článok 7 smernice 2005/29 znie takto: „1. Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, ak v skutkovej súvislosti, berúc do úvahy všetky jej črty, okolnosti a obmedzenia komunikačného prostriedku, opomenie podstatnú informáciu, ktorú priemerný spotrebiteľ potrebuje v závislosti od kontextu na to, aby urobil kvalifikované rozhodnutie o obchodnej transakcii, a tým zapríčiňuje alebo môže zapríčiniť, že priemerný spotrebiteľ urobí rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil. 2. Za klamlivé opomenutie sa taktiež považuje, ak obchodník skrýva alebo poskytuje nejasným, nezrozumiteľným, viacvýznamovým alebo nevhodným spôsobom podstatné informácie uvedené v odseku 1, vzhľadom na okolnosti popísané v uvedenom odseku, alebo neoznámi obchodný účel obchodnej praktiky, ak už nie je zrejmý z kontextu, a tam, kde v jednom alebo druhom prípade toto spôsobí alebo je pravdepodobné, že spôsobí, že priemerný spotrebiteľ prijme rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neprijal. … 4. V prípade výzvy na kúpu sa za podstatné považujú nasledujúce informácie, ak už nie sú zrejmé z kontextu: … c) cena vrátane daní, alebo ak vzhľadom na povahu produktu nemožno cenu rozumne stanoviť vopred, spôsob, ktorým sa vypočíta, ako aj v prípade, že je to vhodné, všetky ďalšie náklady na dopravu, dodanie alebo poštovné, alebo ak tieto náklady nemožno rozumne stanoviť vopred, skutočnosť, že do ceny môžu byť zarátané takéto ďalšie náklady; … 5. Požiadavky na informácie zavedené právom Spoločenstva vo vzťahu k obchodnej komunikácii vrátane reklamy alebo marketingu, ktorých demonštratívny výpočet je uvedený v prílohe II, sa považujú za podstatné.“
46.

Ako je to možné, ( 22 ) možno pochopiť na prejednávanej veci. Envirotec si uplatňuje právo na odpočítanie dane v súvislosti s DPH, ktorú zaplatila dodávateľke, ktorá ju ale nikdy neodviedla daňovým orgánom. Ak by Envirotec a jej dodávateľka pritom spolupracovali s úmyslom spáchať podvod, mohli by úmyselne ukrátiť štát o sumu uplatnenej DPH na vstupe. Envirotec by dostala od štátu platbu vo výške DPH, štát by však nemohol vymôcť od dodávateľky takú istú daň. Ak by DPH naopak bol povinný uhradiť pri zdaniteľnom plnení nadobúdateľ tovaru namiesto dodávateľa, nebol by takýto podvod možný. Daňový dlh a právo na odpočítanie DPH sa v takom prípade stretávajú v jednej osobe, takže štát by nemusel nič zaplatiť.
Pojem „vo veci samej“ by mohol evokovať dôkladné a kritické preskúmanie konania v prejednávanej veci. Členský štát, ktorý by uskutočňoval toto preskúmanie, „by rozhodol“ nejakým spôsobom o konaní iného členského štátu predtým, ako by uznal, či to akceptuje alebo neakceptuje. To by viedlo k opätovnému zavedeniu uznávania, čo by bolo neprijateľné, lebo by to zbavilo zásadu vzájomného uznávania akéhokoľvek zmyslu a narazilo na samotnú myšlienku priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
3.

Nariadenie REACH obsahuje tieto relevantné odôvodnenia: „… (16) Toto nariadenie ustanovuje osobitné povinnosti výrobcov, dovozcov a následných užívateľov látok ako takých, látok v zmesiach a vo výrobkoch… … (19) … by sa v ustanoveniach o registrácii malo vyžadovať od výrobcov a dovozcov, aby vypracovali údaje o látkach, ktoré vyrábajú alebo dovážajú, aby tieto údaje používali na hodnotenie rizík súvisiacich s týmito látkami a aby vytvorili a odporučili príslušné opatrenia manažmentu rizík. S cieľom zabezpečiť skutočné splnenie týchto povinností, ako aj z dôvodov transparentnosti by sa od nich pri registrácii malo vyžadovať, aby [Európskej chemickej] agentúre[ ( 3 ) ] predložili dokumentáciu obsahujúcu všetky tieto informácie. Registrovaným látkam by sa mal umožniť obeh na vnútornom trhu. (20) … Ak sa agentúra v spolupráci s členskými štátmi domnieva, že existujú dôvody na podozrenie, že látka predstavuje riziko pre zdravie ľudí alebo životné prostredie, agentúra by mala prostredníctvom príslušných orgánov členských štátov po tom, čo látku zaradila do priebežného akčného plánu Spoločenstva pre hodnotenie látky, zabezpečiť, aby sa táto látka vyhodnotila. (21) Hoci informácie získané o látkach na základe hodnotenia by mali v prvom rade používať ich výrobcovia a dovozcovia na opatrenia manažment rizík spojených s takýmito látkami, môžu sa použiť aj na začatie postupov autorizácie alebo obmedzovania podľa tohto nariadenia alebo postupov manažmentu rizík podľa iných právnych predpisov Spoločenstva. Preto by sa malo zabezpečiť, aby príslušné orgány mali tieto informácie k dispozícii a mohli ich používať na účely takýchto postupov. … (44) Všetky žiadosti o registráciu by sa mali predložiť agentúre, aby sa zabezpečil zosúladený a jednoduchý systém… … (103) Prostredníctvom výboru členských štátov by sa agentúra mala usilovať o dosiahnutie dohody medzi orgánmi členských štátov o osobitných otázkach, ktoré si vyžadujú zosúladený prístup. … (105) Vzhľadom na zvýšenú zodpovednosť fyzických alebo právnických osôb za zabezpečenie bezpečného používania chemikálií je potrebné posilniť presadzovanie. Agentúra by preto mala poskytnúť členským štátom fórum, na ktorom by si mohli vymieňať informácie a koordinovať svoje činnosti súvisiace s presadzovaním právnych predpisov o chemikáliách… … (119) Príslušné orgány členských štátov by okrem svojej účasti na vykonávaní právnych predpisov Spoločenstva mali vzhľadom na svoju blízkosť k zainteresovaným stranám v členských štátoch zohrávať úlohu pri výmene informácií o rizikách látok a o povinnostiach fyzických alebo právnických osôb vyplývajúcich z právnych predpisov o chemikáliách. Zároveň je potrebná úzka spolupráca medzi agentúrou, Komisiou a príslušnými orgánmi členských štátov na zabezpečenie jednotnosti a účinnosti globálneho komunikačného procesu. …“
13.

Vnútroštátny súd poukazuje na to, že § 11 ods. 1 zákona o hospodárskej súťaži bol vypracovaný s prihliadnutím na potrebu zosúladiť vnútroštátne právo s právom Únie v oblasti práva hospodárskej súťaže a že výklad tohto ustanovenia by vzhľadom na to nemal byť odlišný od výkladu článku 101 ods. 1 ZFEÚ.
78.

Okrem toho v situácii, o akú ide vo veci samej, by povinnosť zamestnávateľa vyplatiť odstupné nevyplývala priamo zo smernice 2000/78, ale zo samotného vnútroštátneho práva, ktorého dosah by vďaka konformnému výkladu zodpovedal jeho zneniu. Inak povedané, nejde tu o situáciu, v ktorej by konformný výklad viedol k tomu, že jednotlivcovi by vznikla povinnosť stanovená smernicou, ktorá nemá oporu v platnom vnútroštátnom práve. Zamestnávateľovi by vznikla povinnosť vyplatiť odstupné na základe vnútroštátneho ustanovenia, ktoré by bolo zbavené svojho významu odporujúceho právu Únie.
25.

Na jednej strane tento súd poukazuje na to, že Súdny dvor v uvedenom rozsudku konštatoval, že rozdeľovací kľúč, t. j. metódu priradenia tovarov a služieb na zmiešané použitie odlišnú od metódy založenej na obrate upravenej šiestou smernicou, možno použiť len vtedy, ak sa uvedená metóda neuplatní na všetky prípady zmiešaného použitia a ak vedie k presnejšiemu určeniu nároku na odpočet. Podľa názoru vnútroštátneho súdu Súdny dvor rozhodol, že § 15 ods. 4 tretia veta zákona o dani z obratu nie je v súlade so šiestou smernicou vzhľadom na to, že stanovuje mechanizmus výpočtu odpočítateľných súm dane z tovarov na zmiešané použitie, ktorý predstavuje všeobecnú výnimku z rozdeľovacieho kľúča založeného na obrate. Pokiaľ však ide o podmienku, podľa ktorej musí zvolená metóda zaručiť presnejšie rozdelenie odpočtu, ktorý sa má vykonať, vnútroštátny súd poukazuje na to, že v prejednávanej veci je splnená, lebo použitie rozdeľovacieho kľúča založeného na výmere je vo všeobecnosti presnejšie než rozdeľovací kľúč založený na obrate. Z toho vyplýva, že metódu uplatňovanú nemeckou daňovou správou a súdmi pred vydaním rozsudku Armbrecht (C‑291/92, EU:C:1995:304), ktorá spočíva v zisťovaní toho, v súvislosti s ktorou časťou budovy bola DPH zaplatená, a v použití rozdeľovacieho kľúča len na zvyšné sumy, ktoré súvisia s časťami budovy skutočne využívanými na zmiešané účely, treba uprednostniť vzhľadom na to, že vedie k presnejším výsledkom než rozdeľovací kľúč založený na obrate.
2.

V situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej dva hospodárske subjekty vytvorili skupinu vo forme obchodnej spoločnosti s cieľom zúčastniť sa na postupe verejného obstarávania a jeden z nich bol po tom, ako sa skupina dostala do predbežného výberu, ale pred zadaním zákazky, predmetom konkurzného konania, takže skupina zanikla, sa má článok 10 smernice 2004/17 vykladať v tom zmysle, že prináleží verejnému obstarávateľovi na základe analýzy in concreto, založenej na všetkých skutkových okolnostiach, ktoré má k dispozícii, overiť, či prípadné povolenie pokračovať v účasti na verejnom obstarávaní namiesto skupiny jej zostávajúcemu členovi, ktorý sa pôvodne nedostal do predbežného výberu, nespôsobí vznik situácie, v ktorej by sa uchádzači nenachádzali v rovnocennom postavení v priebehu postupu verejného obstarávania, najmä pri formulácii svojich ponúk. O takýto prípad pôjde osobitne vtedy, keď zostávajúci člen skupiny mohol prijať rozhodnutia v rámci postupu verejného obstarávania na základe informácií, ktoré ostatní uchádzači nemali v čase, keď museli prijať to isté rozhodnutie, a keď mal možnosť po začatí verejného obstarávania získať kľúčové informácie na realizáciu projektu, ktoré nemal v čase, keď sa mal dostať do predbežného výberu.
6.

Smernica 2008/48 ( 14 ) harmonizuje určité aspekty právnych predpisov členských štátov, ktoré sa týkajú zmlúv o spotrebiteľskom úvere. ( 15 ) Odôvodnenie 10 uvádza, že pôsobnosť smernice 2008/48 je v tomto predpise výslovne vymedzená, avšak členské štáty môžu uplatňovať jej ustanovenia vo veciach, ktoré nespadajú do jej pôsobnosti, ak je to v súlade s právom Únie. Relevantnými cieľmi uvedenými v smernici 2008/48 sú: rozvoj transparentnejšieho a efektívnejšieho trhu s úvermi v rámci vnútorného trhu; ( 16 ) úplná harmonizácia spolu so zabezpečením vysokej a rovnocennej úrovne ochrany záujmov spotrebiteľov v rámci Únie; ( 17 ) zabezpečiť, že zmluvy o úvere budú zrozumiteľným a stručným spôsobom poskytovať všetky potrebné informácie na to, aby sa spotrebitelia mohli rozhodnúť na základe úplnej znalosti veci a aby sa mohli spotrebitelia oboznámiť so svojimi právami a povinnosťami, ktoré im zo zmluvy o úvere vyplývajú a zabezpečiť, aby spotrebitelia mali informácie o ročnej percentuálnej miere nákladov (ďalej len „RPMN“) v rámci Únie, ktoré môžu porovnať. ( 18 )