ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
49

Treba však uviesť, že s výnimkou tretieho žalobného dôvodu, ktorý je v podstate uplatnený na podporu druhého žalobného návrhu a smeruje k tomu, aby Všeobecný súd zmenil parametre stanovenia výšky pokuty uloženej žalobkyni s ohľadom na jej vlastnú situáciu v porovnaní so situáciou ostatných účastníkov, prvý, druhý, štvrtý a piaty žalobný dôvod smerujú v podstate k tomu, aby Všeobecný súd dospel k záveru, že Komisia sa tým, že nezohľadnila rôzne okolnosti charakterizujúce účasť žalobkyne na konštatovanom porušení, dopustila viacerých nesprávnych posúdení, ktoré postihujú napadnuté rozhodnutie nezákonnosťami, a preto by sa malo zrušiť alebo by sa aspoň mala znížiť výška pokuty, ktorá bola uložená žalobkyni. Pokiaľ ide o šiesty žalobný dôvod, treba sa domnievať, že žalobkyňa odvolajúc sa na zásadu zákazu retroaktivity, ktorá vyplýva z uplatnenia usmernení z roku 2006 na konania vytýkané žalobkyni, ktoré nastali pred prijatím uvedených usmernení, v podstate Všeobecný súd žiada, aby rozhodol, že metóda stanovenia výšky pokuty, o ktorú sa oprela Komisia v napadnutom rozhodnutí, je postihnutá nezákonnosťou, a preto zrušil napadnuté rozhodnutie alebo aspoň znížil výšku pokuty, ktorá jej bola uložená, pretože ak by Komisia uplatnila usmernenia z roku 1998, uvedená výška pokuty by bola nižšia. Pokiaľ ide o siedmy a ôsmy žalobný dôvod, treba uviesť, že žalobkyňa sa odvolajúc sa na nezákonnosť článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 a usmernení z roku 2006 snaží preukázať, že napadnuté rozhodnutie je nezákonné v rozsahu, v akom na účely stanovenia výšky pokuty, ktorá jej bola uložená, vychádza z uvedeného článku a uvedených usmernení, v dôsledku čoho by mal Všeobecný súd napadnuté rozhodnutie zrušiť alebo aspoň znížiť výšku pokuty, ktorá jej bola uložená.
186

Pokiaľ podnik v rámci spolupráce iba potvrdí, a to menej presným a výslovným spôsobom, určité informácie, ktoré už v rámci spolupráce poskytol iný podnik, nemožno mieru spolupráce tohto podniku, hoci je nesporné, že do istej miery pre Komisiu bola užitočná, považovať za porovnateľnú so spoluprácou podniku, ktorý uvedené informácie poskytol ako prvý. Vyhlásenie, ktoré sa obmedzuje na to, že v určitom rozsahu potvrdí vyhlásenie, ktoré už Komisia mala k dispozícii, totiž neuľahčuje úlohu Komisie výrazným spôsobom. Preto nemôže postačovať na odôvodnenie zníženia pokuty na základe spolupráce (pozri rozsudok Arkema France/Komisia, už citovaný v bode 176 vyššie, bod 137 a tam citovanú judikatúru).
229

Naopak Komisia nie je povinná rozšíriť zníženie pokuty uloženej prvej dcérskej spoločnosti, ktorá podala žiadosť podľa oznámenia o spolupráci z roku 2002, aj na inú dcérsku spoločnosť (ďalej len „sesterská spoločnosť“) len z dôvodu, že so svojou spoločnou materskou spoločnosťou patria do podniku v zmysle judikatúry citovanej v bodoch 62 a 63 vyššie. Na rozdiel od zodpovednosti materskej spoločnosti, ktorá je považovaná za okolností uvedených v bode 228 vyššie iba za odvodenú, vedľajšiu a závislú od zodpovednosti jej dcérskej spoločnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok Komisia/Tomkins, už citovaný v bode 228 vyššie, bod 39), totiž zodpovednosť dcérskej spoločnosti nemôže byť odvodená od zodpovednosti sesterskej spoločnosti, keďže táto zodpovednosť vyplýva z jej vlastnej účasti na karteli. Za týchto podmienok uvedenej sesterskej spoločnosti môže byť znížená suma pokuty na žiadosť inej dcérskej spoločnosti patriacej do jedného podniku iba vtedy, ak na jednej strane žiadosť o zníženie pokuty je podaná v mene sesterskej spoločnosti a na druhej strane táto sesterská spoločnosť skutočne spolupracovala s Komisiou. Táto situácia sa teda odlišuje od situácie, v ktorej materská spoločnosť podá vo vlastnom mene a v mene svojich dcérskych spoločností žiadosť o zníženie pokuty, keďže v tejto situácii majú všetky spoločnosti tvoriace podnik v zmysle judikatúry citovanej v bodoch 62 a 63 vyššie povinnosť spolupracovať s Komisiou.
28

Táto domnienka platnosti obmedzuje povinnosť ÚHVT uvedenú v článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, podľa ktorej musí ex offo preskúmať relevantné skutočnosti, na základe ktorých by mohol uplatniť absolútne dôvody zamietnutia, na preskúmanie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva vykonávané prieskumovými pracovníkmi ÚHVT a v odvolacom konaní odvolacími senátmi v rámci konania o zápise uvedenej ochrannej známky. Vzhľadom na to, že sa na zapísanú ochrannú známku Spoločenstva uplatní domnienka platnosti, osobe, ktorá podala návrh na vyhlásenie neplatnosti, potom v rámci konania o vyhlásenie neplatnosti prináleží, aby v konaní pred ÚHVT uviedla konkrétne skutočnosti, ktoré spochybňujú jej platnosť.
53

Podľa judikatúry, ak je rozhodnutie alebo nariadenie týkajúce sa priamo a osobne jednotlivca v priebehu konania nahradené aktom, ktorý má rovnaký cieľ, treba ho považovať za novú skutočnosť, ktorá umožňuje žalobkyni prispôsobiť svoje návrhy a dôvody. Bolo by totiž v rozpore s riadnym výkonom spravodlivosti a s požiadavkou hospodárnosti konania nútiť žalobkyňu, aby podala novú žalobu. Okrem toho by bolo nespravodlivé, aby dotknutá inštitúcia mohla na obranu voči výhradám uvedeným v žalobe predloženej súdu Únie proti určitému aktu prispôsobiť napadnutý akt alebo ho nahradiť iným a odvolávať sa v priebehu konania na túto zmenu alebo toto nahradenie, zatiaľ čo druhý účastník konania by nemal možnosť rozšíriť svoje pôvodné návrhy a dôvody na neskorší akt ani predložiť dodatočné návrhy a dôvody proti nemu (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2008, People’s Mojahedin Organization of Iran/Rada, T-256/07, Zb. s. II-3019, bod 46 a tam citovanú judikatúru).
85

Je však potrebné vychádzať z toho, že oneskorené oznámenie dokumentu, o ktorý sa Rada opierala pri prijatí alebo zachovaní reštriktívnych opatrení voči určitému subjektu, predstavuje porušenie práva na obhajobu, ktoré by odôvodňovalo zrušenie skôr prijatých aktov, len vtedy, ak by sa preukázalo, že dotknuté reštriktívne opatrenia by nemohli byť v súlade s právom prijaté alebo zachované, ak by oneskorene oznámený dokument bol vylúčený ako priťažujúci dôkaz.
10

Po druhé, pokiaľ ide o pravdepodobnosť zámeny skoršieho označenia SALINI, či už samostatne alebo v spojení s výrazom „costruttori“, a napadnutou ochrannou známkou Spoločenstva GRUPPO SALINI, odvolací senát po tom, ako posúdil spoločný prvok „salini“ ako dominantný prvok a výraz „gruppo“ a „costruttori“ ako opisné alebo generické prvky, dospel k záveru, že medzi kolidujúcimi označeniami existovala pravdepodobnosť zámeny na strane relevantnej verejnosti, ak boli používané na označenie identických alebo podobných služieb a činností, najmä pokiaľ ide o služby „stavebníctva; opráv; inštalačných služieb“ patriacich do triedy 37 a čiastočne o „vedecké a technologické služby a s nimi súvisiaci výskum a projektovanie; priemyselné analýzy a priemyselný výskum“ patriacich do triedy 42. Naopak vylúčil akúkoľvek pravdepodobnosť zámeny pre služby „poisťovníctva; finančníctva; peňažníctva; nehnuteľnosti“ patriacich do triedy 36 a pre služby „navrhovania a vývoja počítačového hardvéru a softvéru; právnych služieb“, ktoré patria do triedy 42.
73

Ďalej na pojednávaní Komisia spresnila bez toho, aby to žalobca spochybnil, že pomôcka Inhaler patrila do triedy I zdravotníckych pomôcok v zmysle článku 9 a prílohy IX smernice 93/42. V tomto ohľade treba uviesť, že podľa článku 11 ods. 5 smernice 93/42 pri pomôckach triedy I je to výrobca zdravotníckej pomôcky, ktorý je povinný zaručiť na vlastnú zodpovednosť zhodu uvedenej pomôcky so základnými požiadavkami smernice 93/42 s cieľom umiestnenia značky CE pred jej uvedením na trh. Navyše v súlade s postupom uvedeným v prílohe VII je výrobca povinný mať k dispozícii pre vnútroštátne orgány na účely prešetrenia okrem vyhlásenia ES o zhode zaručujúceho a vyhlasujúceho zhodu pomôcky so základnými požiadavkami technickú dokumentáciu potrebnú na preukázanie tejto zhody. Osobitne technická dokumentácia obsahuje analýzu rizík a klinické údaje podľa prílohy X smernice 93/42, ako aj označenie a návod na použitie.
Vzhľadom na ustanovenia § 26/A ods. 5 banského zákona, ktoré sú uplatniteľné na každý podnik žiadajúci o predĺženie svojich povolení a na ktorých základe bola uzatvorená dohoda z roku 2005, teda skutočnosť, že sadzby určené na jednotlivé roky platnosti uvedenej dohody sú výsledkom rokovania, nepostačuje na to, aby zakladala selektívnu povahu tejto dohody. S ohľadom na to, čo bolo rozhodnuté v bode 72 vyššie, by to bolo inak iba vtedy, ak by maďarské orgány vykonali mieru svojej voľnej úvahy pri rokovaniach vedúcich k dohode z roku 2005, ktorá určuje sadzby poplatku za predĺženie a zvýšeného poplatku za ťažbu, takým spôsobom, že by zvýhodnili žalobkyňu tým, že by súhlasili s nízkou úrovňou poplatku bez objektívneho dôvodu vzhľadom na účel zvýšenia poplatkov v prípade predĺženia povolenia a na úkor každého iného subjektu, ktorý sa usiloval o predĺženie svojich ťažobných práv, alebo ak by takého subjektu síce nebolo, ale existovali by konkrétne čiastkové dôkazy o neodôvodnenom zvýhodnenom zaobchádzaní vyhradenom pre žalobkyňu. Navyše v rozsahu, v akom dohoda z roku 2005 stanovuje, že zmluvne vymedzené sadzby zvýšeného poplatku za ťažbu sa uplatnia počas celého jej trvania a nemožno ich jednostranne meniť, nedodáva nič k pravidlu stanovenému v § 26/A ods. 5 banského zákona, ktoré je pripomenuté v bode 73 vyššie.
165

Po tretie treba konštatovať, že z tabuliek uvedených v prílohách 35 a 37 vyjadrenia k žalobe vyplýva, ako Komisia uznala v odôvodnení 1279 napadnutého rozhodnutia (pozri bod 155 vyššie), že veľké množstvo dokumentov poskytnutých Grohe 15. a 17. novembra 2004 nebolo možné považovať za dokumenty so značnou pridanou hodnotou z dôvodu skutočnosti, že Komisia ich už mala k dispozícii, lebo tieto informácie zozbierala počas inšpekcií, alebo preto, že jej ich už poskytla Masco. Je tiež pravda, že na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, množstvo dokumentov poskytnutých Grohe, ako sú pozvánky na stretnutia nemeckého združenia AGSI alebo Euroitalia, takisto nemožno považovať za dokumenty so značnou pridanou hodnotou, keďže tieto dokumenty bolo možné získať na základe článku 18 nariadenia č. 1/2003 (pozri judikatúru citovanú v bode 152 vyššie) a keďže Komisia už disponovala zápisnicami z týchto stretnutí. To isté platí pre dokumenty poskytnuté Grohe, z ktorých Komisia nevychádzala v napadnutom rozhodnutí pri preukázaní porušenia.
39

Pokiaľ ide o rozsah jediného porušenia zisteného v danom prípade, Komisia v odôvodneniach 793 až 795 napadnutého rozhodnutia uviedla tieto štyri konštatovania. Po prvé, uvedené porušenie sa týkalo troch podskupín výrobkov na území minimálne šiestich členských štátov, a to Belgicka, Nemecka, Francúzska, Talianska, Holandska a Rakúska. Po druhé, toto porušenie trvalo minimálne od 16. októbra 1992 do 9. novembra 2004. Po tretie, konštatované porušenie pozostávalo zo skupiny protisúťažných konaní, „ktoré preukazovali určitý postup, ktorého cieľom bolo obmedziť hospodársku súťaž, pokiaľ ide o ceny v odvetví kúpeľňových doplnkov a príslušenstva“. Po štvrté, hlavná skupina ôsmich podnikov pozostávajúca zo žalobkýň a Grohe Beteiligungs GmbH (ďalej len „Grohe“), American Standard Inc. (ďalej len „Ideal Standard“), Hansa Metallwerke AG (ďalej len „Hansa“), Sanitec Europe Oy (ďalej len „Sanitec“), Duscholux GmbH & Co, Duravit AG a Villeroy & Boch AG sa zúčastnila priamo, rozhodujúco a nepretržite na konštatovanom porušení.
32

Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 10. augusta 2006 podalo európske združenie obchodníkov s vtákmi, ako aj traja ďalší žalobcovia návrh na nariadenie predbežného opatrenia s cieľom získať odklad výkonu rozhodnutia 2006/522 a prijatie predbežných opatrení v tejto súvislosti, pričom osobitným podaním podali proti uvedenému rozhodnutiu žalobu o neplatnosť. Uvedený návrh bol zamietnutý uznesením predsedu Súdu prvého stupňa z 26. októbra 2006 European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a i./Komisia (T‑209/06 R, neuverejnený v Zbierke) a uvedená žaloba bola zamietnutá uznesením Súdu prvého stupňa z 11. júna 2008, European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a i./Komisia (T‑209/06, neuverejnený v Zbierke).
268

Pokiaľ ide ďalej o tvrdenie, že Komisia mala k dispozícii „množstvo skutočností, ktoré jednoznačne naznačovali, že údajný kartel nemal žiadny dopad nielen na obchod medzi členskými štátmi, ale ani na relevantný trh“, treba poukázať na to, že závery štúdie Lear (Laboratorio di Economia, Antitrust, Regolamentazione) nazvanej „Priemysel výstuží do betónu v Taliansku v rokoch 1989 až 2000“, ktorú si objednali podniky Alfa, Feralpi, IRO, SP a Valsabbia, na ktorú sa žalobkyňa odvoláva a ktorá nie je pripojená k tejto žalobe, spochybnila Komisia v odôvodneniach 42, 50 až 56, 62, 513, 521 a 585 napadnutého rozhodnutia, keď poukázala na to, že sa nezdá, že údaje podporujú tvrdenie štúdie Lear o znížení celkovej ceny o 32 % v skutočných hodnotách (pozri tiež bod 267 vyššie). V odôvodnení 490 napadnutého rozhodnutia Komisia okrem toho spochybnila tvrdenie, že zvýšenie navýšenia nemalo žiadne účinky, keďže bolo vyrovnané znížením základnej ceny vzhľadom na to, že celková cena výstuží do betónu pozostávala zo základnej ceny a navýšenia a malo sa za to, že na túto poslednú uvedenú cenu sa hospodárska súťaž nevzťahovala a nebolo možné o nej rokovať, takže sa zvýšenie navýšenia prejavilo znížením premenlivosti celkovej ceny, a teda znížením miery neistoty tejto ceny. Žalobkyňa však neuviedla žiadnu skutočnosť, ktorá by tieto konštatovania spochybnila.
30

V tejto súvislosti treba pripomenúť, že ak je rozhodnutie alebo nariadenie týkajúce sa priamo a osobne jednotlivca v priebehu konania nahradené aktom, ktorý má rovnaký predmet, treba ho považovať za novú skutočnosť umožňujúcu žalobcovi prispôsobiť svoje návrhy a dôvody. Bolo by totiž v rozpore s riadnym výkonom spravodlivosti a s požiadavkou hospodárnosti konania nútiť žalobcu, aby podal novú žalobu. Okrem toho by bolo nespravodlivé, keby dotknutá inštitúcia mohla na obranu voči výhradám uvedeným v žalobe predloženej súdu Únie proti určitému aktu prispôsobiť napadnutý akt alebo ho nahradiť iným a odvolávať sa v priebehu konania na túto zmenu alebo toto nahradenie, zatiaľ čo druhý účastník konania by nemal možnosť rozšíriť svoje pôvodné návrhy a dôvody na neskorší akt ani predložiť dodatočné návrhy a dôvody proti nemu (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2008, People’s Mojahedin Organization of Iran/Rada, T-256/07, Zb. s. II-3019, bod 46 a tam citovanú judikatúru).
8

Komisia ukončila konanie, pokiaľ ide o nadobudnutia podielov, ktoré sa uskutočnili v Európskej únii, rozhodnutím 2011/5/ES z 28. októbra 2009 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 7, 2011, s. 48, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).
10

Po tom, čo sa Komisia uistila, že oznámené opatrenie skutočne zahŕňa prvky štátnej pomoci (odôvodnenia 50 až 57 napadnutého rozhodnutia), posúdila jeho zlučiteľnosť z vnútorným trhom na základe uplatnenia článku 107 ods. 3 bod c) ZFEÚ, ako sa vykladá v súlade s usmerneniami Spoločenstva pre uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci v súvislosti s rýchlym zavádzaním širokopásmových sietí (Ú. v. EÚ 2009 C 235, s. 7, ďalej len „usmernenia“). V súlade s usmerneniami Komisia preskúmala cieľ tohto opatrenia (odôvodnenia 60 až 63 napadnutého rozhodnutia), jeho povahu vzhľadom na tento cieľ a narušenie hospodárskej súťaže alebo dopad na výmenu, ktorý by mohlo spôsobiť (odôvodnenia 64 až 70 napadnutého rozhodnutia). Dospela k záveru, že v prejednávanej veci boli splnené kritériá vymedzené v usmerneniach v súvislosti so širokopásmovými sieťami a že oznámené opatrenie je preto zlučiteľné s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 bod c) ZFEÚ (odôvodnenia 71 a 72 napadnutého rozhodnutia).
96

Komisia ďalej úplne presvedčivým spôsobom uviedla dôvody, pre ktoré sa predmetná pomoc dlhodobo neposkytovala na regionálny rozvoj. V odôvodneniach 235 a 236 napadnutého rozhodnutia tak pripomenula, že samotná žalobkyňa pripustila nedostatok životaschopnosti sardínskeho závodu, ak by nebol príjemcom zvýhodnenej tarify, a preukázala, že aj po zohľadnení budúceho vplyvu vybudovania nových infraštruktúr (plynovod a podmorský kábel) na trhovú cenu, by bola poskytnutá cena porovnateľná s cenou uplatňovanou v ostatných častiach Talianska, no nemohla by nijako dosiahnuť cenu 30 eur za MWh, ktorá je „potrebná na dosiahnutie [zabezpečenie – neoficiálny preklad] ziskovosti jej taviarne“ (odôvodnenie 235 napadnutého rozhodnutia). Závod žalobkyne, ktorý mal ďaleko od toho, aby sa vďaka predmetnej pomoci stal hnacou silou budúceho rozvoja ostrova, bol sám osebe od zvýhodnenej tarify závislý.
8

Rozsudkom z 27. januára 2010, Her Majesty’s Treasury (Respondent) v Mohammed Jabar Ahmed and Others (Appellants), Her Majesty’s Treasury (Respondent) v Mohammed al‑Ghabra (Appellant) and R (on the application of Hani el Sayed Sabaei Youssef) (Respondent) v Her Majesty’s Treasury (Appellant) [2010] UKSC 2 & [2010] UKSC 5, United Kingdom Supreme Court (Najvyšší súd Spojeného kráľovstva) zrušil vnútroštátne opatrenie zmrazenia finančných prostriedkov žalobcu z dôvodu, že bolo prijaté ultra vires.
264

Táto poznámka pod čiarou spresňuje: „Ide o hodnotu tovaru predaného v období od 9.1.1996 do 19.9.2002. Komisia pre každé z piatich období kartelu (od 1.1.1984 do 31.12.1985; od 1.1.1986 do 14.12.1992; od 15.12.1992 do 31.12.1993; od 1.1.94 do 8.1.1996; od 9.1.1996 do 19.9.2002) určila hodnotu predajov, následne ich vynásobila príslušným faktorom pre dĺžku trvania porušenia. Na účely prehľadu rozhodnutie o zmene preberá tieto hodnoty predajov do tabuľky doplnenej do odôvodnenia 935 rozhodnutia“.
62

Ďalej uvádza, že Hit Groep priamo a nepriamo vlastnila celé základné imanie spoločnosti Nedri od 1. mája 1987 do 1. mája 1994 a od 31. decembra 1997 do 17. januára 2002. Čo sa týka obdobia medzi tým, počas ktorého Nedri patrila spoločnosti Nedri Draht Beteiligungs GmbH, ktorej 70 % základného imania vlastnila Hit Groep a 30 % Thyssen Draht AG, Komisia uvádza, že nedisponuje dostatočnými dôkazmi, ktoré by preukazovali, že Hit Groep vykonávala alebo mohla vykonávať rozhodujúci vplyv na Nedri. V dôsledku toho Komisia nevyvodzuje voči Hit Groep zodpovednosť za porušujúce správanie spoločnosti Nedri v období od 1. mája 1994 do 31. decembra 1997 (odôvodnenie 804 napadnutého rozhodnutia).
78

Uvedené oznámenie nahradilo prvé oznámenie Komisie o neuložení pokút alebo o znížení ich sumy vo veciach týkajúcich sa kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, 1996, s. 4, ďalej len „oznámenie z roku 1996“) s cieľom umožniť jej upraviť svoju politiku v tejto oblasti vzhľadom na skúsenosti nadobudnuté po piatich rokoch vykonávania. Komisia konkrétne zobrala do úvahy to, že aj keď bola potvrdená platnosť zásad upravujúcich oznámenie z roku 1996, prax ukázala, že jeho účinnosť by sa zlepšila zvýšením prehľadnosti a istoty podmienok, za ktorých sa udelí zníženie týchto pokút. Komisia rovnako uviedla, že túto účinnosť by mohlo ešte zlepšiť väčšie zosúladenie medzi úrovňou zníženia sumy pokút a hodnotou príspevku podniku k stanoveniu porušenia (odôvodnenie 5 oznámenia o zhovievavosti).
405

Žalobkyne tvrdia, že pokuta 22 miliónov eur je neprimeraná vzhľadom na to, čo sa im vytýka. Pokuta by sa mala uložiť z dôvodu správania nevýhradného obchodného zástupcu v rámci klubu Italia, o ktorom Austria Draht nič nevedela, a to aj napriek tomu, že sa jej nevytýka účasť na ostatných protisúťažných dohodách. Navyše tento obchodný zástupca, tak ako ďalší účastníci klubu Italia, spochybňujú skutočnosť, že Austria Draht bola zastúpená v uvedenom klube, pričom ale v nijakom prípade nemožno Austria Draht považovať za dôležitého člena klubu Italia. Vzhľadom na túto situáciu by žalobkyne nemali byť sankcionované inou než symbolickou pokutou. V prípade, že by symbolická pokuta nebola primeraná, suma pokuty by mala zohľadňovať len predaje APC spoločnosti Austria Draht v Taliansku, a nie jej predaje APC v celom EHP. V prejednávanej veci časť pokuty týkajúca sa skutočnosti, že mala vedomosť o dohodách na európskej úrovni, a to izolovaným spôsobom a bez toho, aby tieto dohody schválila, predstavuje približne 19 miliónov eur. Pokiaľ by sa vychádzalo z predajov v Taliansku a postupovalo podľa metódy Komisie, pokuta by predstavovala len 3,1 milióna eur. Navyše Komisia nemôže odôvodniť primeranosť pokuty tým, že uvedie, že jednak posúdenie závažnosti sa týka len porušenia ako takého, a jednak, že situácia žalobkýň nepredstavuje poľahčujúcu okolnosť v zmysle usmernení z roku 2006. Komisia by mala zohľadniť správanie každého dotknutého podniku a úlohu, ktorú zohrával pri uskutočňovaní zosúladených postupov. Pokiaľ sa žalobkyniam vytýka výlučne účasť v klube Italia, jediným trhom relevantným pre výpočet pokuty by malo byť maximálne Taliansko (žaloba body 219 až 233, replika body 79 až 87, 99 a 100).
152

Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry jedine podniku, ktorý spolupracoval s Komisiou na základe oznámenia o zhovievavosti, možno priznať na základe tohto oznámenia zníženie výšky pokuty, ktorá by sa uložila bez tejto spolupráce. Toto zníženie nemožno rozšíriť na spoločnosť, ktorá počas určitého obdobia trvania predmetného porušenia bola súčasťou hospodárskej jednotky tvorenej určitým podnikom, ale ktorá už v čase, keď tento podnik spolupracoval s Komisiou, nebola jeho súčasťou. Opačný výklad by preto najmä znamenal, že v prípade nástupníctva podnikov by spoločnosť, ktorá sa pôvodne podieľala na porušení ako materská spoločnosť dcérskej spoločnosti, ktorá bola do tohto porušenia priamo zapojená a ktorá by v prípade predaja tejto dcérskej spoločnosti inému podniku mala prípadne prospech zo zníženia pokuty priznaného tomuto poslednému uvedenému podniku z dôvodu jeho spolupráce s Komisiou napriek tomu, že uvedená spoločnosť ani sama neprispela k odhaleniu predmetného porušenia, ani v čase tejto spolupráce nevykonávala vo svojej bývalej dcérskej spoločnosti rozhodujúci vplyv. S ohľadom na ciele sledované oznámením o zhovievavosti, ktorými je podpora odhaľovania správaní odporujúcich právu hospodárskej súťaže Únie, a s ohľadom na zabezpečenie účinného uplatnenia tohto práva totiž nič neodôvodňuje rozšírenie zníženia pokuty priznaného podniku na základe jeho spolupráce s Komisiou na podnik, ktorý tým, že v minulosti kontroloval odvetvie činnosti dotknutej predmetným porušením, sám neprispel k jeho odhaleniu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 30. apríla 2014, FLSmidth/Komisia, C‑238/12 P, Zb., EU:C:2014:284, body 83 až 85; z 19. júna 2014, FLS Plast/Komisia, C‑243/12 P, Zb., EU:C:2014:2006, body 85 a 87, a Hoechst/Komisia, už citovaný v bode 148 vyššie, EU:T:2009:366, bod 76).
72

Napadnuté rozhodnutie treba teda zrušiť, pretože žalobkyňa dostatočne preukázala nie to, že by napadnuté rozhodnutie malo iný obsah pri neexistencii procesných vád, t. j. v prípade, že by bola vypočutá a mala prístup k spisu, ale to, že by svoju obhajobu mohla zaistiť lepšie, ak by sa vady nevyskytli (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. júna 2013, Fluorsid a Minmet/Komisia, T‑404/08, Zb., EU:T:2013:321, bod 110 a citovanú judikatúru), pričom sa spresňuje, že je na tento účel potrebné vrátiť vec do štádia správneho konania, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia, to znamená k dátumu predchádzajúcemu prijatiu napadnutého rozhodnutia, konkrétne k 8. februáru 2010 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. septembra 2006, Archer Daniels Midland/Komisia, T‑329/01, Zb., EU:T:2006:268, bod 377).