ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11.

Vo svojom uznesení o návrhu na začatie prejudiciálneho konania Bundessozialgericht po prvé ustálil, že pani Geven sa nemohla domáhať nároku na príspevok na výchovu na základe nariadenia č. 1408/71. Ako osoba v pracovnom pomere na kratší pracovný čas nebola povinne poistená proti nezamestnanosti, a preto nespĺňala podmienky „zamestnanca“ v zmysle článku 1 písm. a) bodu ii) uvedeného nariadenia v spojení s bodom I.C ( 8 ) prílohy I nariadenia. Vnútroštátny súd ďalej posudzoval, či by mohla založiť svoj nárok na článku 7 ods. 2 nariadenia č. 1612/68. Čo sa týka jej postavenia pracovníka, zistil, že pani Geven bola počas predmetného obdobia zapojená do skutočného pracovnoprávneho vzťahu vzhľadom na dlhodobú povahu jej zamestnania. Má však pochybnosť o tom, či sa ako cezhraničná pracovníčka vykonávajúca zárobkovú pracovnú činnosť v Nemecku z jej trvalého pobytu v Holandsku môže neobmedzene opierať o článok 7 ods. 2 nariadenia č. 1612/68 vo vzťahu k nemeckému príspevku na výchovu. Za predpokladu, že by sa vskutku mohla dovolávať ochrany tohto ustanovenia, vyjadril ďalej svoje pochybnosti, pokiaľ ide o to, či by rozdielne zaobchádzanie s cezhraničnými pracovníkmi vyplývajúce z požiadavky prekročenia určitého prahu pracovného pomeru na kratší pracovný čas mohlo byť objektívne odôvodnené. S ohľadom na tieto úvahy sa Bundessozialgericht rozhodol položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Zakazuje právo Spoločenstva [a najmä článok 7 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva] Spolkovej republike Nemecko odmietnuť štátnej príslušníčke iného členského štátu, ktorá má v tomto štáte bydlisko a v Nemecku vykonáva zárobkovú činnosť v pracovnom pomere na kratší pracovný čas (od 3 do 14 hodín týždenne), nárok na nemecký príspevok na výchovu z dôvodu, že nemá v Nemecku ani trvalý pobyt, ani zvyčajné bydlisko?“
32.

Taliansky systém územných licencií predstavuje taktiež neprimerané obmedzenie slobody usadenia. Pretože ide o opatrenie, ktoré môže rozdeliť taliansky trh podľa provincií, musí byť na to, aby ho bolo možné pripustiť s ohľadom na právo Spoločenstva, skutočne jediným opatrením spôsobilým zaručiť efektívnu kontrolu nad spoločnosťami vykonávajúcimi mimosúdne vymáhanie pohľadávok. Uznávam, že neviem, prečo povolenie vydané na vnútroštátnej úrovni nie je na tento účel vhodné a dostatočné. Treba pripomenúť, že členské štáty, ktoré tvrdia, že nimi zavedené obmedzenie základnej slobody je odôvodnené, sú povinné preukázať, že toto obmedzenie sleduje legitímny cieľ a je vhodné a nevyhnutné na tento účel. ( 29 ) Spojitosť, ktorú talianska vláda vidí medzi nevyhnutnosťou kontroly ex post na miestnej úrovni, pokiaľ ide o výkon činnosti vymáhania pohľadávok, a kontrolou ex ante, ktorú zaručuje povolenie, o tom neprináša žiadny dôkaz. Aj keby mali byť kontroly výkonu činnosti vykonávané provinčnými policajnými orgánmi skôr ako štátnymi policajnými orgánmi, neviem, a žalovaná to presvedčivo nepreukazuje, prečo ich účinnosť by mala byť ohrozená okolnosťou, že licencia by bola vydaná ústrednou mocou a mala by celoštátny rozsah. Argument lepšieho dozoru, môžeme povedať lepšej „vysledovanosti“, neobstojí, pretože koordinácia miestnych policajných kontrol na ústrednej úrovni, pokiaľ ide o činnosť subjektov — držiteľov licencie s celoštátnym rozsahom, sa zdá byť na tento účel dostatočná a menej obmedzuje slobodu usadiť sa. Je to tak o to viac, že policajná správa patrí v Taliansku pod ministerstvo vnútra. Naopak by bolo možné dôvodne tvrdiť, že odhalenie protizákonného konania pri miestnej kontrole a následné odňatie licencie by malo za následok zákaz výkonu činnosti subjektu na celom území štátu v prípade vydania licencie s celoštátnym rozsahom, zatiaľ čo v prípade licencie s miestnym rozsahom by to nebránilo v pokračovaní jeho činnosti v ostatných provinciách, pre ktoré má licenciu.
73.

To platí najmä v prípade ustanovení Zmlúv a ich uplatňovania, ktoré vyjadrujú základné zásady hmotného práva Spoločenstva, ako je to v skúmanom prípade v článkoch 87 ES a [88] ES. To platí ešte viac najmä v prípadoch, keď je právna povinnosť vnútroštátneho súdu jednoznačne uvedená v samotnej Zmluve a v judikatúre odvodenej zo Zmluvy, inými slovami, ako je to aj v článku 88 ods. 3 ES a v predtým citovanej judikatúre Súdneho dvora.
31.

Pritom je potrebné zdôrazniť, že jednotné uplatňovanie šiestej smernice vyžaduje poskytnúť výklad, ktorý nemôže závisieť od kvalifikácie, ktorá by sa mohla meniť podľa občianskeho práva dotknutého členského štátu. V opačnom prípade by prax zhodná s praxou spornou v prejednávanej veci týkajúcou sa rezervácie izieb za platbu sumy, o ktorú zákazník príde v prípade odstúpenia od zmluvy, mohla podliehať DPH, ak by sa uskutočnila v inom členskom štáte, v ktorom by sa právna povaha zaplatenia zálohy posudzovala inak ako vo francúzskom občianskom práve. Suma, ktorú zákazník zaplatil vopred hotelierovi a ktorú si má tento hotelier právo ponechať nezávisle od existencie skutočnej škody spôsobenej odstúpením zákazníka od zmluvy, by totiž ťažko mohla byť kvalifikovaná ako majúca povahu odškodnenia v iných právnych systémoch. ( 21 )
86.

Všeobecnejšie povedané, treba poznamenať, že keď sa osoba rozhodne presťahovať do iného členského štátu, uplatňujúc svoje práva podľa článku 18 ES alebo napokon akéhokoľvek iného ustanovenia zaručujúceho voľný pohyb, nie je zaručené, že táto zmena bydliska alebo činností bude z daňového hľadiska neutrálne. ( 61 ) S akoukoľvek voľbou odísť do iného členského štátu sú spojené tak určité znevýhodnenia, ako aj nadobudnutie nových výhod v dôsledku rozdielov v právnej úprave medzi dotknutými členskými štátmi, najmä v oblasti sociálneho zabezpečenia a daní. Je úlohou občana Spoločenstva zvážiť tieto pre a proti pri uskutočňovaní svojho rozhodnutia, ale nemalo by to zahŕňať očakávanie rozšírenia nároku na akýkoľvek druh sociálnej výhody, ktorú jeho členský štát pôvodu môže poskytovať z odlišných politických dôvodov. Ako bolo preukázané vyššie, závisí to úplne od povahy dotknutých výhod. Pokiaľ neexistuje žiadna záruka daňovej neutrality pri zmene bydliska do iného členského štátu, tá istá zásada by sa mala uplatniť na ochranu práv sociálneho zabezpečenia. Nemalo by sa prehliadať, že zmenou svojho bydliska do iného členského štátu sa môžu vytvoriť iné podoby nároku v hostiteľskom členskom štáte. Aby som parafrázoval nemeckú vládu na pojednávaní, keď sú členské štáty povinné neukladať žiadne obmedzenia svojim štátnym príslušníkom, ktorí si želajú presťahovať sa do iného členského štátu, nemusia im ani dávať odmenu za odchod.
39.

Rovnaké dôvody je možné obdobne uplatniť aj v prejednávanej veci. Vnútroštátny súd uvádza, že úmyslom pána Kretzingera bolo od začiatku prepraviť predmetný pašovaný tovar po ceste z miesta vstupu na územie Spoločenstva (Grécko) do miesta jeho konečného určenia (Spojené kráľovstvo) v rámci jedinej cesty. To si nutne vyžadovalo prekročiť niekoľkokrát vnútroštátne hranice EÚ. Tieto prekročenia hraníc predstavujú rozdielne etapy celkového konania a nie je možné ich umelo rozdeľovať. V podstate ich je možné považovať za činy spojené v čase, priestore a (so zreteľom na konečný cieľ cesty, ktorej boli súčasťou, a na jednotnosť úmyslu) z hľadiska svojho predmetu. Pašovanie cigariet do Grécka (trestné stíhanie v Nemecku) a pašovanie tých istých cigariet do Talianska pri prekročení talianskej hranice dotknutým kamiónom na ceste do miesta jeho konečného určenia v Spojenom kráľovstva (trestné stíhanie v Taliansku) predstavujú teda pravdepodobne „ten istý čin“ na účely článku 54 DVSD.
40.

Ak by totiž — pri zohľadnení všetkých operácií uskutočnených v období od 29. októbra 1993 do 3. novembra 1993 — bolo vyplatenie dividend spoločnosťou Dooralong Ltd hodnotené ešte ako platba v hotovosti v zmysle článku 2 písm. d) smernice 90/434, malo by to z dôvodu prekročenia hornej hranice 10 %, ktoré je stanovené v tejto smernici, za následok, že by už nešlo o žiadnu výmenu akcií v zmysle tohto ustanovenia, a teda že v tejto veci by sa jednoducho nemohol uplatniť zákaz zdanenia príjmu, zisku alebo kapitálového zisku spoločníka nadobudnutej spoločnosti vyplývajúci z článku 8 ods. 1 smernice 90/434. Vyplatenie dividend z 3. novembra 1993 totiž podľa svojho rozsahu zodpovedalo viac než 10 % nominálnej hodnoty akcií nadobudnutých v spoločnosti Dooralong Ltd, ktoré boli 29. októbra 1993 pridelené pánom Kofoed a Toft.
121.

Toto by malo za následok, že právo dieťaťa tureckého pracovníka na pobyt v prijímajúcom členskom štáte založené na rozhodnutí č. 1/80 by malo vždy neistú a dočasnú povahu, aj keď sa tam narodilo a strávilo tam celý svoj profesijný život, pretože uvedené právo by zaniklo, ak by sa toto dieťa stalo obeťou nehody, ktorá by ho natrvalo zbavila spôsobilosti na prácu, alebo ak by si uplatňovalo práva na dôchodok. ( 39 )
40.

Námietka založená na nedostatku právomoci Flámskeho regiónu na prijatie opatrení politiky zamestnanosti v prospech podnikov so sídlom v zahraničí nie je presvedčivá. Ide totiž v prvom rade o ustanovenie v oblasti dedičských daní, ktoré, zdá sa, patrí do právomoci tohto regiónu. Daň sa totiž nevyberá len z tuzemských aktív poručiteľov, ktorí mali bydlisko v tomto regióne, ale aj z majetku nachádzajúceho sa v iných členských štátoch. Nie je preto zjavné, prečo by sa región, ktorý má právomoc vyberať daň, nemohol vzdať zdanenia v súvislosti s podielmi v spoločnostiach so sídlom v iných členských štátoch.
15.

Porto Antico však zdôrazňuje skutočnosť, že uloženie takých daní, o aké ide vo veci samej, v skutočnosti spôsobuje zníženie sumy pomoci a že praktický účinok nariadenia by bol zmarený, keby členský štát mohol ukladať takéto dane. Uvádza, že členské štáty by mohli ukladaním takýchto daní mariť sociálno-ekonomické ciele sledované Spoločenstvom prostredníctvom vyplácania pomoci a dokonca presmerovať časť finančnej pomoci do vlastného štátneho rozpočtu. Navyše podľa Porto Antico existuje riziko, že ukladanie priamych daní rôznymi členskými štátmi spôsobuje porušenie zásady rovnosti, pretože vzhľadom na neexistenciu harmonizácie priamych daní v Spoločenstve sa daňové systémy v jednotlivých členských štátoch odlišujú.
65.

Článok 80 ods. 2 ES bol síce zvolený za právny základ smernice v prejednávanej veci, to však nevyhnutne neznamená, že žiadne z iných ustanovení Zmluvy ES — najpravdepodobnejšou alternatívou je článok 175 ES o životnom prostredí — nemohlo slúžiť ako právny základ pre prijatie sporných opatrení rámcového rozhodnutia. Ak by sa potvrdilo, že ustanovenia rámcového rozhodnutia mohli byť prijaté s použitím iného právneho základu nachádzajúceho sa v Zmluve ES, v zásade by to znamenalo, že rámcové rozhodnutie je v rozpore s článkom 47 EÚ.
93.

Terorizmus a medzinárodný zločin síce môžu mať dôsledky na demokratizačné procesy a ľudské práva, takže opatrenia na boj proti nim môžu nepriamo prispievať aj k demokratizácii a ľudskému rozvoju. Pokiaľ by však takéto súvislosti postačovali na to, aby bolo možné kvalifikovať opatrenie ako opatrenie na podporu verejnej správy v zmysle článku 5 siedmeho odseku nariadenia, nebolo by možné takmer vymedziť rozsah pôsobnosti tohto predpisu. Najmä by však nebolo zrozumiteľné, prečo rozlišuje nariadenie medzi finančnou a technickou pomocou na jednej strane a hospodárskou spoluprácou na strane druhej, keďže aj hospodárskym opatreniam výlučne na podporu prosperity nie je možné nepriznať vplyv na rozvoj demokracie a ľudských práv a v prípade širšieho chápania podpory verejnej správy by tieto opatrenia už boli v tejto podpore začlenené.
14.

Verejná obchodná spoločnosť Nordspedizionieri di Danielis Livio & C., založená colnými zástupcami so sídlom v Terste (Taliansko), podala na žiadosť spoločnosti Cumberland Ltd na colnom úrade Fernetti (Taliansko) tri po sebe nasledujúce colné vyhlásenia k vonkajšiemu tranzitu Spoločenstva, ktoré sa týkali odoslania kartónových obalov zakúpených od slovinskej spoločnosti Proexim Export-Import a určených na prepravu kamiónom do Španielska.
124.

Táto diskusia sa týka rozlišovania — dobre známeho v odbornej literatúre, ale do istej miery aj vyjadreného v judikatúre — medzi „vylučovacím“ a „substitučným“ účinkom dovolávania sa smernice. Podľa tejto argumentácie by malo byť možné sa opierať o smernicu v spore medzi súkromnými osobami, ak by jediným účinkom bolo „vyradenie“ odporujúcich vnútroštátnych noriem s cieľom uvoľniť cestu iným vnútroštátnym normám, na ktorých potom môže účastník sporu založiť svoj nárok. Z tohto uhla pohľadu by smernica sama nezaujala v hmotnoprávnom zmysle miesto odporujúcej vnútroštátnej normy alebo, vyjadrené slovami judikatúry v rozsudkoch M. H. Marshall a Faccini Dori ( 45 ), „neukladala by sama povinnosti jednotlivcovi“.
22.

Článok 220 colného kódexu stanovuje: „1. Ak suma cla vyplývajúca z colného dlhu nebola zapísaná do účtovnej evidencie v súlade s článkami 218 a 219 alebo ak bola zapísaná do účtovnej evidencie vo výške nižšej ako suma dlžná na základe právnych predpisov, zapíše sa suma cla, ktorá má byť vybratá alebo zostáva na vybratie do 2 dní odo dňa, kedy sa colné orgány o tejto skutočnosti dozvedeli a môžu vypočítať sumu dlžnú na základe právnych predpisov a určiť dlžníka (dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie). Táto lehota môže byť predĺžená v súlade s článkom 219. 2. S výnimkou prípadov uvedených v článku 217, odsek 1, druhý a tretí pododsek sa dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie nevykoná, pokiaľ: … b) sa suma cla dlžná podľa zákona nezapísala do účtovných dokladov v dôsledku chyby na strane colných orgánov, ktorú osoba zodpovedná za zaplatenie cla nemohla zistiť, pričom na svojej strane konala v dobrej viere a dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platných právnych predpisov týkajúcich sa colného vyhlásenia; …“
66.

Dodatočne musia vykazovať znaky sociálnej pomoci. Ak by totiž postačoval samotný vzťah k oblasti sociálneho zabezpečenia, dávky osobitnej ochrany zdravotne postihnutých osôb by zakaždým predstavovali osobitné dávky v zmysle bodu ii) a boli by podľa článku 10a nariadenia č. 1408/71 všeobecne vyňaté zo zásady vývozu exportovateľnosti dávok sociálneho zabezpečenia. Odhliadnuc od skutočnosti, že už samotné znenie úvodnej vety článku 4 ods. 2a vyznieva proti tejto skutočnosti, zdravotne postihnuté osoby by to neprimerane zaťažilo, keďže porovnateľné dávky poskytované osobám bez zdravotného postihnutia, napr. dávky na starostlivosť poskytované starým ľuďom, sú exportovateľné.
„1.

Bránia článok 52 a nasl. a článok 73b a nasl. Zmluvy ES právnej úprave, akou je právna úprava obsiahnutá v článku 990 D a nasl. Code général des impôts, ktorá poskytuje právnickým osobám so skutočným centrom riadenia vo Francúzsku možnosť oslobodenia od dane z trhovej hodnoty nehnuteľností vlastnených vo Francúzsku a ktorá v prípade právnických osôb so skutočným centrom riadenia na území inej krajiny, hoci by išlo o členský štát Európskej únie, podmieňuje túto možnosť existenciou dohody o administratívnej pomoci v boji proti daňovým únikom a vyhýbaniu sa plateniu daní uzavretej medzi Francúzskom a takýmto štátom alebo skutočnosťou, že podľa zmluvy obsahujúcej ustanovenie o zákaze diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti nesmú byť tieto právnické osoby zdaňované viac ako právnické osoby so skutočným centrom riadenia vo Francúzsku?
26.

Čo sa týka povahy služieb, Komisia tvrdí, že v liste z 10. decembra 2001 uviedla, že predmetom dotknutej verejnej zmluvy mali byť dve kategórie služieb, teda na jednej strane služby verejnej správy, ktoré spadajú do pôsobnosti prílohy I B smernice 92/50, a na druhej strane služby počítačového spracovania, ktoré spadajú do pôsobnosti prílohy I A tejto smernice, a že sa zdá, že hodnota služieb prvej kategórie presahuje hodnotu služieb druhej kategórie, takže verejná zmluva by sa mala spravovať ustanoveniami článkov 14 a 16 smernice. Po získaní informácií od sťažovateľa však Komisia spochybnila tento záver, pričom prijala názor, že jedna časť služieb predtým kvalifikovaných ako služieb verejnej správy sa musí v skutočnosti považovať za topografické služby, ktoré spadajú do pôsobnosti prílohy I A smernice 92/50. V prípade, že by sa tento názor potvrdil na základe ďalších informácií, ktoré si Komisia vyžiadala od gréckej vlády, celková hodnota služieb spadajúcich do pôsobnosti uvedenej prílohy by bola vyššia ako hodnota služieb spadajúcich do pôsobnosti prílohy I B, čo by znamenalo uplatnenie ustanovení hláv III až VI smernice.
62.

Cieľom uvedenej dodatočnej ochrany spotrebiteľa pre prípad neplnenia dodávateľom, ktorú predstavuje právo uplatniť voči veriteľovi nápravné opatrenia, je vyrovnať oslabenie ochrany spotrebiteľa (v porovnaní so situáciou, keď by úver poskytol priamo dodávateľ), ktoré by inak viedlo k uvedenému „rozdeleniu“ jeho zmluvného partnera pri nákupe tovarov alebo služieb spočívajúcom v poskytnutí úveru inou osobou, než je dodávateľ; uvedené rozdelenie by pre spotrebiteľa znamenalo nemožnosť uplatniť nesplnenie dodávky na účely vyhnutia sa splácaniu úveru.
21.

Spoločnosť Diageo v podstate uvádza, že na dosiahnutie súladu s primárnym právom a so zásadami, ktoré Súdny dvor uviedol v rozsudku Cidrerie Ruwet ( 8 ), článok 5 ods. 3 písm. b) v spojení s článkom 5 ods. 3 písm. d) a s prílohou III číslom 4 smernice 75/106, je potrebné vykladať v tom zmysle, že umožňuje výrobkom v spotrebiteľskom balení s objemom 0,071 l, ktoré sú vyrábané a/alebo uvádzané na trh v Írsku alebo v Spojenom kráľovstve v súlade so zákonom, ich uvádzanie na trh aj vo všetkých ostatných členských štátoch. Toto tvrdenie v podstate uvádza aj grécka vláda. Okrem toho výnimka, ktorá nie je časovo obmedzená, by navzájom oddelila vnútroštátne trhy a bola by v rozpore s harmonizačným účelom smernice a tiež s cieľmi vnútorného trhu. Navyše, akýkoľvek iný výklad by porušoval článok 28 ES a nebol by odôvodnený ochranou spotrebiteľa.
12.

Paragraf 4.3 Besluit van de Staatssecretaris van Financiën z 20. júna 1995, č. VB 95/2120 (ďalej len „oznámenie č. 38“) ( 8 ) uvádza nasledujúce podmienky na preukázanie dodávky medzi členskými štátmi pri „cash and carry“ obchodoch: „Pokiaľ je tovar dodávaný zahraničným odberateľom ‚zo závodu‘ alebo ‚zo skladu‘ (transakcie cash and carry), nevyplýva povaha dodania tovaru… z nákladného listu alebo z vlastných dokladov o preprave dodávateľa. Sú však mysliteľné okolnosti, na základe ktorých môže byť dodávateľ aj v tejto situácii presvedčený o tom, že zahraničný odberateľ prepravuje tovar do iného členského štátu. Okrem vydaných dokumentov a úradne evidovaných údajov musí ísť o pravidelného odberateľa, ibaže by bolo dodávateľovi známe, že dodanie tovaru v rámci Spoločenstva, poskytnuté tomuto odberateľovi, bolo príčinou problémov, pričom odberateľ o tom vydal vyhlásenie uvedené nižšie. Toto písomné vyhlásenie, ktoré musí podpísať osoba prijímajúca dodaný tovar, musí obsahovať prinajmenšom meno odberateľa, a pokiaľ odberateľ nepreberá tovar osobne, taktiež meno osoby, ktorá tak robí v mene odberateľa, štátnu poznávaciu značku vozidla, ktorým je tovar prepravovaný, číslo faktúry, v ktorej je bližšie určený dodaný tovar, miesto, na ktoré odberateľ tovar prepraví, ako aj prísľub, že odberateľ je pripravený poskytnúť na žiadosť Belastingdienst bližšie informácie o účele tovaru. Vzor tohto vyhlásenia je v prílohe. Pri hotovostných transakciách ‚cash and carry‘ bez stálych odberateľov, a pri ktorých nemá dodávateľ k dispozícii podklady preukazujúce, že dodanie tovaru má povahu dodania tovaru vo vnútri Spoločenstva, t. j. v prípadoch, v ktorých nie sú okrem faktúry vystavenej na meno zahraničného odberateľa (na ktorých je uvedené identifikačné číslo na účely DPH odberateľa) k dispozícii žiadne iné podklady, z ktorých by vyplývala povaha dodania tovaru vo vnútri Spoločenstva, nemôže dodávateľ odôvodniť nárok na uplatnenie nulovej sadzby dane. Za týchto okolností môže dodávateľ zamedziť nebezpečenstvu nedoplatku tým, že kupujúcemu zaúčtuje holandskú DPH. Kupujúci je povinný nahlásiť túto skutočnosť holandským daňovým orgánom, pokiaľ tovar vyváža do iného členského štátu. Na základe tohto daňového vyhlásenia si môže odpočítať zaúčtovanú holandskú DPH.“
45.

Tieto argumenty možno preniesť na plnenie, ktoré neskoršie podlieha režimu dodávky v rámci Spoločenstva a zmene vykonanej v tomto zmysle v účtovníctve. Pokiaľ by skutočnosť, že zdaniteľná osoba sa úmyselne alebo neúmyselne odklonila od správnej kvalifikácie plnenia, mala dôsledky na jeho uznanie za dodávku v rámci Spoločenstva, plnenie by prípadne nepožívalo oslobodenie ani vtedy, ak by konanie zdaniteľnej osoby v konečnom dôsledku neohrozilo výber dane. Odmietnutie oslobodenia od dane by sa tak stalo sankčným prostriedkom za počiatočné zatajenie dodávky v rámci Spoločenstva, čo by išlo nad rámec legitímneho cieľa formálnych požiadaviek.
37.

To však neznamená, že na tieto druhy sa ochrana nevzťahuje. Práve naopak, nový štandardný formulár údajov poukazuje na to, že tieto druhy sa nachádzali v oblasti počas realizácie projektu a že ich prítomnosť vyžadovala, aby bolo na účely ochrany týchto druhov toto územie klasifikované ako OCHÚ. Ale vzhľadom na skutočnosť, že až do 14. mája 2004 nebolo územie pre tieto druhy zjavne klasifikované, vzťahoval sa na tieto druhy aspoň dočasný režim ochrany, ktorý sa uplatňuje na oblasti, ktoré by mali byť klasifikované ako OCHÚ, avšak zatiaľ k tomu nedošlo, a síce článok 4 ods. 4 prvá veta smernice o vtáctve ( 13 ), ktorý je, pokiaľ ide o výnimky prísnejší ako ochranné ustanovenia podľa smernice o biotopoch. ( 14 ) Vzhľadom však na to, že Komisia neuplatnila v tomto smere výhrady, nie je v prejednávanej veci nutné ich preskúmať.
17.

„Valloni e steppe pedegarganiche“ sa nachádza v regióne Puglia, je jednou z hlavných stepných oblastí v Taliansku a poskytuje útočisko vzácnym a chráneným druhom voľne žijúceho vtáctva. Vyznačuje sa geologickým podložím obsahujúcim vápenec pochádzajúci z kriedového a jurského obdobia. Táto lokalita vykazuje významnú biologickú rôznorodosť a nachádza sa v nej množstvo eróznych kaňonov ukrývajúcich kamenité prostredie so vzácnymi endemickými rastlinnými druhmi. ( 8 ) Na talianskom polostrove je to jediný biotop druhu Tetrax tetrax (drop obojkový), taktiež je to biotop druhov Falco biarmicus (sokol tmavý), Neophron percnopterus (sup biely), Burhinus oedicnemus (ležiak úhorový), Melanocorypha calandra (škovránok stepný), Calandrella brachydactyla (škovránok krátkoprstý) ( 9 ) a Falco peregrinus (sokol sťahovavý). Všetky uvedené druhy vtákov sú na zozname v prílohe I smernice o vtáctve.
6.

Dňa 1. januára 1973, t. j. v deň, keď dodatkový protokol nadobudol platnosť pre Spojené kráľovstvo, boli pravidlá o prisťahovalectve platné v tomto členskom štáte v súvislosti so zakladaním podnikov a poskytovaním služieb obsiahnuté v Statement of Immigration Rules for Control on Entry (House of Commons Paper 509), predložených parlamentu 23. októbra 1972 (ďalej len „pravidlá o prisťahovalectve z roku 1973“). Tieto pravidlá boli v návrhu na začatie prejudiciálneho konania zhrnuté nasledujúcim spôsobom. Bod 30 pravidiel o prisťahovalectve z roku 1973 (pod názvom „Podnikatelia“) stanovuje, že cestujúcim, ktorí sa nemôžu preukázať povolením na vstup, ale u ktorých možno v každom prípade predpokladať, že spĺňajú podmienky uvedené v jednom z nasledujúcich dvoch odsekov uvedených nižšie, sa vstup umožní najviac na obdobie dvoch mesiacov so zákazom výkonu zamestnania, pričom sa vyzvú, aby svoj prípad predložili na posúdenie Home Office. Bod 31 ukladá žiadateľovi povinnosť preukázať sa dostatočnými prostriedkami potrebnými na investovanie v podniku, ak už bol tento podnik založený, a na pokrytie s tým súvisiacich strát; stanovuje, že žiadateľ musí byť schopný pokryť svoje životné náklady, ako aj životné náklady vyživovaných osôb a že musí byť aktívne zapojený do prevádzkovania podniku; a rôzne iné takéto záležitosti. Bod 32 stanovuje, že ak chce žiadateľ vykonávať v Spojenom kráľovstve činnosť ako samostatne zárobková osoba, je povinný preukázať, že do krajiny prinesie prostriedky dostatočné na založenie podniku, od ktorého možno reálne očakávať, že uživí žiadateľa, ako aj ním vyživované osoby, a to bez potreby hľadania zamestnania, pre ktoré sa vyžaduje pracovné povolenie.