NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

VERICA TRSTENJAK

prednesené 13. decembra 2007 ( 1 )

Vec C-265/06

Komisia Európskych spoločenstiev

proti

Portugalskej republike

„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Voľný pohyb tovaru — Články 28 ES a 30 ES — Články 11 a 13 Dohody o EHP — Množstevné obmedzenia dovozu — Opatrenia s rovnocenným účinkom — Motorové vozidlá — Umiestňovanie farebných fólií na sklá“

I — Úvod

1. Komisia Európskych spoločenstiev podala na základe článku 226 ES žalobu, ktorou sa domáha určenia, že Portugalská republika si tým, že prijala ustanovenia zakazujúce umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel určených na prepravu cestujúcich alebo tovaru, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 ( 2 ) (ďalej len „Dohoda o EHP“).

II — Právny rámec

A — Právna úprava Spoločenstva

1. Primárne právo Spoločenstva

2. Článok 28 ES zakazuje množstevné obmedzenia dovozu medzi členskými štátmi, ako aj všetky opatrenia s rovnocenným účinkom.

3. Podľa článku 30 ES sú medzi členskými štátmi možné zákazy alebo obmedzenia dovozu, ktoré sú odôvodnené najmä dôvodmi verejnej bezpečnosti a ochrany zdravia a života ľudí, pokiaľ nie sú prostriedkami svojvoľnej diskriminácie alebo skrytého obmedzovania obchodu vnútri Spoločenstva.

2. Smernice 2001/92/ES a 92/22/EHS

4. Smernica 2001/92 ( 3 ) prispôsobuje technickému pokroku smernicu Rady 92/22/EHS o bezpečnostnom zasklení a zasklievacích materiáloch na motorových a ich prípojných vozidlách a smernicu Rady 70/156/EHS o typovom schválení motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.

5. Smernica 92/22 ( 4 ) zavádza jednotný schvaľovací postup uplatniteľný na bezpečnostné zasklenie a zasklievacie materiály, ktoré sa majú montovať ako predné alebo iné sklá, alebo samostatné panely do motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.

6. Smernica 92/22 zmenená a doplnená smernicou 2001/92 sa uplatňuje na sklá určené na ochranu proti slnku (sfarbené sklá), ale nie na farebné fólie určené na umiestnenie na sklá motorových vozidiel po ich schválení.

7. Odôvodnenie č. 3 a príloha II B smernice 2001/92 odkazujú na ustanovenia týkajúce sa všeobecných a individuálnych špecifikácií, testov a technických požiadaviek definovaných v nariadení č. 43 Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov v jeho poslednej verzii prijatej Európskym spoločenstvom ( 5 ) (ďalej len „nariadenie č. 43“), z ktorého vyplýva, že bezpečnostné zasklenia musia mať bežnú svetelnú priepustnosť aspoň 70 %, kým svetelná priepustnosť predného skla nesmie byť nižšia ako 75 %. ( 6 )

8. Minimálna svetelná priepustnosť naopak nie je určená v súvislosti so zadným sklom. To znamená, že vozidlo môže byť vybavené sfarbenými sklami alebo sklami pokrytými farebnými lupinami, ktoré majú veľmi nízku svetelnú priepustnosť, pokiaľ ide o sklá umiestené vzadu vrátane zadného skla, a to za predpokladu, že má dve vonkajšie spätné zrkadlá.

B — Vnútroštátne právo

9. Smernica 2001/92 bola do vnútroštátneho práva prebratá zákonným dekrétom č. 40/2003 z 11. marca 2003. ( 7 )

10. Článok 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 stanovuje: „Umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel slúžiacich na prepravu cestujúcich alebo tovaru je zakázané, s výnimkou právnym poriadkom požadovaných samolepiek a nepriesvitných nereflektujúcich fólií na korbách vozidiel určených na prepravu tovarov“.

11. Článok 5 zákonného dekrétu č. 40/2003 stanovuje, že od nadobudnutia účinnosti tohto ustanovenia je generálne riaditeľstvo pre cestnú dopravu povinné zamietnuť vydanie typového schválenia ES alebo národného typového schválenia v súvislosti s každým modelom vozidla, ktorý nezodpovedá požiadavkám zákonného dekrétu č. 40/2003 týkajúcim sa bezpečnostného zasklenia.

III — Konanie pred podaním žaloby

12. Komisia zaslala 1. apríla 2004 portugalskej vláde výzvu, v ktorej dospela k záveru, že Portugalsko si tým, že na základe nadobudnutia účinnosti článku 2 zákonného dekrétu č. 40/2003 zakázalo umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel určených na prepravu cestujúcich alebo tovaru bez toho, aby predtým Komisii oznámilo text tohto ustanovenia vnútroštátneho práva v štádiu návrhu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES a z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, ako aj z článku 8 smernice 98/34/ES ( 8 ).

13. Portugalská vláda vo svojom liste z 28. júna 2004 odpovedala, že predmetný zákaz predstavuje opatrenie na ochranu vnútornej bezpečnosti a najmä verejného poriadku a bezpečnosti na cestách, teda opatrenie, ktoré je na základe článku 30 ES povolené.

14. Listom z 22.decembra 2004 Komisia zaslala portugalskej vláde odôvodnené stanovisko. Vyjadrila v ňom presvedčenie, že Portugalská republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, a to v rozsahu, v akom zákaz vyplývajúci z článku 2 zákonného dekrétu č. 40/2003 bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku. Komisia okrem toho opäť poukázala na porušenie povinnosti informovať uvedenej v článku 8 smernice 98/34.

15. Komisia tiež portugalskej vláde stanovila lehotu dvoch mesiacov od doručenia tohto stanoviska na prijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s uvedeným stanoviskom.

16. Portugalská vláda následne v liste z 22. júla 2005 oznámila svoj zámer zrušiť článok 2 zákonného dekrétu č. 40/2003. Oznámila tiež začiatok príprav návrhu technickej normy, ktorý mal byť ukončený do dvoch mesiacov po skončení letných prázdnin a ktorý bude pripravený na oznámenie Komisii v súlade so smernicou 98/34.

17. Komisia sa po tom, ako jej bol 21. decembra 2005 oznámený návrh vykonávacieho dekrétu o technických pravidlách týkajúcich sa umiestňovania farebných fólií na sklá vozidiel ( 9 ) rozhodla vziať späť výhradu týkajúcu sa porušenia článku 8 smernice 98/34.

18. Komisia však vo svojej žalobe ponechala výhradu týkajúcu sa nesúladu zákazu stanoveného v článku 2 zákonného dekrétu č. 40/2003 umiestňovať farebné fólie na sklá motorových vozidiel určených na prepravu cestujúcich alebo tovarov s článkom 28 ES a článkom 11 Dohody o EHP, pretože podľa informácií Komisie portugalská vláda až doteraz nezrušila sporné ustanovenie vnútroštátneho práva.

IV — Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania

19. Komisia vo svojej žalobe podanej 16. júna 2006 do kancelárie Súdneho dvora navrhla, aby Súdny dvor: 1. rozhodol, že Portugalská republika si tým, že článkom 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 z 11. marca 2003 zakázala umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, keďže tento zákaz bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a/alebo uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku; 2. zaviazal Portugalsko na náhradu trov konania.

20. Portugalská republika vo svojom vyjadrení k žalobe doručenom 11. septembra 2006 navrhla, aby Súdny dvor: 1. zamietol žalobu, ktorou sa Komisia domáha konštatovania, že Portugalská republika si tým, že článkom 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 z 11. marca 2003 zakázala umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, keďže tento zákaz bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a/alebo uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku, s odôvodnením, že takéto konštatovanie je bezpredmetné vzhľadom na to, že portugalská vláda sa rozhodla všeobecne povoliť umiestňovanie farebných fólií na sklá vozidiel, a 2. zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

21. Písomná časť konania bola ukončená po predložení repliky Komisie 21. novembra 2006 a dupliky portugalskej vlády 5. februára 2007.

22. Súdny dvor položil účastníkom konania v rámci prípravných opatrení otázky a účastníci konania na ne odpovedali.

23. Na pojednávaní 7. novembra 2007 predniesli zástupcovia Komisie a portugalskej vlády svoje stanoviská.

V — Hlavné tvrdenia účastníkov konania

24. Komisia sa domnieva, že sporná portugalská právna úprava, ktorá zakazuje umiestňovanie farebných fólií na sklá vozidiel, prestavuje opatrenie s účinkom rovnocenným množstevnému obmedzeniu dovozu a porušuje tak článok 28 ES a článok 11 Dohody o EHP, keďže tento zákaz bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku. Je totiž možné predpokladať, že prípadní záujemcovia, obchodníci alebo jednotlivci, ktorí vedia, že nemôžu takéto fólie umiestňovať na sklá vozidiel, ich nebudú ani kupovať.

25. Komisia uznáva, že vzhľadom na neexistenciu harmonizačných opatrení na úrovni Spoločenstva prináleží členským štátom, aby rozhodli o úrovni, na ktorej sa na svojich územiach rozhodnú zaisťovať bezpečnosť na cestách. Musia však preukázať, že prijaté opatrenia sú nevyhnutné a primerané na účely dosiahnutia sledovaného cieľa, ak môžu priamo alebo nepriamo, reálne alebo potenciálne brániť obchodu medzi členskými štátmi.

26. Komisia sa domnieva, že Portugalská republika nebola schopná predložiť primerané informácie, a to štúdie, správy alebo štatistiky, ktoré by umožnili eventuálne dospieť k záveru, že obmedzenia zásady voľného pohybu tovaru, ako sú tie, ktorých sa týka prejednávaná vec, sú opodstatnené dôvodmi uvedenými v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP alebo naliehavými dôvodmi verejného záujmu a že použitie farebnej fólie, bez ohľadu na jej farbu a vlastnosti, predstavuje, najmä z hľadiska svetelnej priepustnosti, riziko pre verejný poriadok a bezpečnosť na cestách.

27. Portugalská vláda nespochybňuje skutočnosti uvedené v žalobe. Spochybňuje však posúdenie určitých skutočností Komisiou. Domnieva sa, že sporný zákaz je odôvodnený, pretože v zmysle článku 30 ES sú členské štáty oprávnené prijať právnu úpravu potrebnú na zaistenie vnútornej bezpečnosti a poriadku, ako aj bezpečnosti na cestách.

28. Zákaz upravený v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 má za cieľ udržať možnosť sledovať a identifikovať veci a osoby vnútri vozidiel. Na tento účel bolo nevyhnutné zakázať zmenu vlastností skiel vozidiel, ktoré sú určené na prepravu cestujúcich, a priestoru, ktorý vo vozidlách na prepravu tovaru využívajú cestujúci.

29. Portugalská vláda uvádza, že sporný zákaz je opatrením udržania vnútornej bezpečnosti. Tvrdí, že jasná vizuálna identifikácia cestujúcich a tovarov prepravovaných vo vozidle je nevyhnutná na účely predchádzania zločinnosti a boja proti nej, ako aj na účely zaistenia bezpečnosti cestnej premávky, keďže uvedená identifikácia umožňuje kontrolu správneho využitia sedadiel vo vozidle a právom vyžadovaného použitia bezpečnostného pásu. Podľa tejto vlády neexistujú menej obmedzujúce opatrenia, ktoré by zaisťovali realizáciu cieľov vnútornej bezpečnosti a bezpečnosti na cestách.

VI — Právne posúdenie

A — Úvodné poznámky

30. V zmysle odôvodnení smernice 92/22 je táto právna norma Spoločenstva súčasťou opatrení, ktoré boli prijaté pri použití metódy úplnej harmonizácie s cieľom postupného úplného dosiahnutia jednotného trhu Európskeho spoločenstva 31. decembra 1992. Cieľom tejto zákonodarnej iniciatívy je prostredníctvom zavedenia zosúladeného postupu typového schvaľovania a súvisiacej aproximácie právnej úpravy členských štátov v oblasti bezpečnostného zasklenia odstrániť existujúce rozdiely, ktoré by mohli vytvoriť prekážky obchodu.

31. Umiestnením značky o typovom schválení EHS (alebo o „typovom schválení ES“ podľa terminológie smernice 2001/92) na všetky bezpečnostné zasklenia v súlade so schváleným typom viac neboli potrebné technické kontroly týchto zasklení v iných členských štátoch. Mal tým byť zohľadnený nielen cieľ vytvorenia vnútorného trhu, ale aj požiadavky bezpečnosti cestnej premávky vzhľadom na mnohé riziká spojené s používaním týchto zasklení.

32. Článok 5 zákonného dekrétu č. 40/2003 stanovuje povinnosť generálneho riaditeľstva pre cestnú dopravu zamietnuť vydanie typového schválenia ES v súvislosti s každým modelom vozidla, ktoré nezodpovedá požiadavkám zákonného dekrétu č. 40/2003 týkajúcim sa bezpečnostného zasklenia. Nepochybne sa tým zameriava na porušenia zákazu upraveného v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 umiestňovať farebné fólie na sklá motorových vozidiel určených na prepravu cestujúcich alebo tovaru.

33. Vzhľadom na to, že vydanie typového schválenia ES sa riadi ustanoveniami smernice 92/22, zdalo by sa vhodné použiť túto právnu normu ako východisko pri posúdení prípadného nesplnenia povinnosti v prejednávanej veci. Ako však už bolo uvedené, táto smernica sa uplatňuje na sfarbené sklá, a nie na farebné fólie. Vnútroštátne opatrenia prijaté v tejto oblasti preto na úrovni Spoločenstva nie sú harmonizované. Aj v prípade neexistencie spoločných alebo harmonizovaných pravidiel však členské štáty majú povinnosť dodržiavať základné slobody chránené Zmluvou, medzi ktorými sa nachádza i voľný pohyb tovaru ako jedna zo základných zásad. ( 10 )

34. Vzhľadom na neexistenciu harmonizácie v tejto oblasti sa hmotnoprávny právny rámec, v ktorom má Súdny dvor posúdiť súlad sporných ustanovení portugalského práva s právom Spoločenstva, rozširuje na právne normy primárneho práva vyplývajúce zo Zmluvy a z Dohody o EHP a týkajúce sa voľného pohybu tovaru. ( 11 )

35. Pokiaľ ide o rozloženie dôkazného bremena, je potrebné pripomenúť, že v rámci žaloby o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES je povinnosťou Komisie, aby predložila dôkaz o existencii takéhoto nesplnenia povinnosti. Žalovanému členskému štátu naopak prináleží predložené údaje a dôsledky, ktoré z nich plynú, spochybniť odôvodneným a podrobným spôsobom. ( 12 )

B — Obmedzenie voľného pohybu tovaru

36. Voľný pohyb tovaru je zabezpečený predovšetkým zákazom množstevných obmedzení dovozu medzi členskými štátmi, ako aj všetkých opatrení s rovnocenným účinkom, pričom tento zákaz je stanovený v článku 28 ES. Článok 11 Dohody o EHP je z hľadiska svojho normatívneho obsahu rovnaký ako toto ustanovenie práva Spoločenstva. ( 13 )

37. Podľa ustálenej judikatúry sa zákaz opatrení s účinkom rovnocenným obmedzeniam uvedeným v článku 28 ES týka každej právnej úpravy členských štátov, ktorá môže priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne brániť obchodu v rámci Spoločenstva. ( 14 ) Preto aj keď vnútroštátne opatrenie nemá za cieľ úpravu obchodu s tovarom medzi členskými štátmi, rozhodujúci je jeho účinok na obchod v rámci Spoločenstva, bez ohľadu na to, či je skutočný, alebo potenciálny. ( 15 )

38. Berúc do úvahy všetky skutočnosti predložené Súdnemu dvoru na posúdenie, nemám pochybnosti o tom, že sporný zákaz stanovený v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 predstavuje opatrenie s rovnocenným účinkom v zmysle uvedenej definície. Takýto zákaz, aj keď sa uplatňuje bez rozdielov, a preto nemá diskriminačnú povahu, má vo svojej podstate tendenciu a možnosť brániť, či dokonca znemožniť, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a/alebo uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku.

39. Portugalská vláda uznáva, že takýto zákaz bráni obchodu s dotknutými farebnými fóliami v Portugalsku alebo ho znevýhodňuje, a to v porovnaní s obdobím pred nadobudnutím účinnosti zákonného dekrétu č. 40/2003. Nespochybňuje teda obmedzujúcu povahu tohto ustanovenia.

40. Všeobecný zákaz, tak ako je upravený v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003, totiž môže kupujúcich odradiť od kúpy, a nielen od používania týchto farebných fólií. Ako správne uviedla Komisia, je možné predpokladať, že prípadní záujemcovia, obchodníci alebo jednotlivci takéto fólie nekúpia, keďže vedia, že je zakázané ich umiestňovať na sklá motorových vozidiel. ( 16 )

41. To platí o to viac, že z tvrdení účastníkov konania vyplýva, že je vylúčená akákoľvek iná účelná možnosť použitia dotknutých fólií, napr. na rozsiahlych zasklených povrchoch obydlí, veránd alebo skleníkov. Podľa informácií Komisie sa tieto fólie tak vzhľadom na materiály, z ktorých pozostávajú, ako aj na priemyselný spôsob ich výroby líšia od iných ochranných fólií, ktoré sa zvyčajne používajú v obydliach alebo všeobecne v budovách. Tieto dva druhy fólií majú okrem toho iné technické vlastnosti z hľadiska ich formy, farby a svetelnej priepustnosti, takže v žiadnom prípade nemôžu byť vzájomne zastupiteľné. Tvrdenie portugalskej vlády, podľa ktorého prináleží výrobcovi, aby v každom prípade určil, na čo majú byť dotknuté fólie využívané, toto konštatovanie nijako nevyvracia. Práve pri určovaní využitia výrobku totiž musí výrobca za normálnych okolností zohľadniť podstatné aspekty, ako je estetika, meteorologické podmienky, ako aj osobitné vlastnosti štruktúry povrchu, čiže navrhnúť a vyrobiť taký výrobok, ktorý má požadované vlastnosti. Sporný zákaz teda môže výrobcom a distribútorom uzavrieť všetky cesty uvádzania na trh.

42. Je potrebné zamietnuť námietku portugalskej vlády, podľa ktorej vzhľadom na to, že portugalský štát od tohto zákazu následne ustúpil, už neexistuje právna prekážka, ktorá by mohla zabrániť uvádzaniu takýchto farebných fólií na trh v Portugalsku. Nepochybne je pravda, že Portugalská republika bola na začiatku pripravená zabezpečiť súlad s požiadavkou formulovanou Komisiou v jej odôvodnenom stanovisku, podľa ktorej mala Portugalská republika odstrániť uvedený zákaz, a to tak, že sa rozhodla zmeniť návrh vykonávacieho dekrétu o technických pravidlách týkajúcich sa umiestňovania farebných fólií na sklá vozidiel ( 17 ), ktorý povoľoval vydávanie typového schválenia týchto farebných fólií, na návrh zákonného dekrétu ( 18 ). Podľa informácií od portugalskej vlády má zmena právnej formy umožniť, aby mal tento text v rámci portugalského právneho systému postavenie zákona, čím by bolo jasne a formálne uskutočnené odstránenie zákazu uvedeného v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003. Ako však portugalská vláda sama uznala, tento zámer bol prerušený dovtedy, kým Komisia prijme stanovisko k zmenenému textu spornej právnej úpravy.

43. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora sa má existencia nesplnenia povinnosti posudzovať podľa situácie v členskom štáte, tak ako existovala na konci lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku, a že Súdny dvor nemôže brať do úvahy neskoršie zmeny. ( 19 ) Nie je však vylúčené, že zásadná zmena príslušných vnútroštátnych ustanovení v čase medzi uplynutím lehoty stanovenej na dodržanie odôvodneného stanoviska a podaním žaloby o nesplnenie povinnosti môže do veľkej miery znížiť užitočnosť rozsudku, ktorý má Súdny dvor vyhlásiť, takže by bolo vhodnejšie, aby Komisia nepodávala žalobu, ale vydala nové odôvodnené stanovisko so spresnením výhrad, na ktorých pri zmenených okolnostiach trvá. ( 20 ) Je však nepochybné, že takáto zásadná následná zmena sa v prejednávanej vec nestala, pretože Portugalská republika nezrušila prijatím zákonného dekrétu zákaz upravený článkom 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003, tak ako to tvrdila na začiatku, ale tento zákaz v rozsiahlej miere ponechala v platnosti. ( 21 )

44. Domnievam sa, že vzhľadom na váhavý prístup Portugalskej republiky v súvislosti s ohláseným zrušením sporného zákazu a čiastočne rozporné vyhlásenia portugalskej vlády o aktuálnom stave legislatívneho procesu súčasný stav portugalského práva nevyhovuje požiadavkám právnej istoty a jasnosti.

45. Z ustálenej judikatúry vyplýva, že členské štáty musia s cieľom zabezpečenia plného uplatnenia práva Spoločenstva nielen dosiahnuť súlad medzi vnútroštátnym právom a právom Spoločenstva, ale tiež vytvárať isté, jasné a transparentné právne situácie, aby jednotlivci mohli poznať všetky svoje práva a uplatňovať ich pred vnútroštátnymi súdmi. ( 22 ) Ako som už uviedla vo svojich návrhoch vo veci Komisia/Luxembursko (C-319/06) ( 23 ), táto zásada sa musí a fortiori uplatňovať, ak právo dotknutého členského štátu stanovuje jednotlivcom povinnosti a ukladá v prípade porušení sankcie. V prejednávanej veci je nepochybné, že v prípade porušenia zákazu je riaditeľstvo pre cestnú dopravu povinné v zmysle článku 5 zákonného dekrétu č. 40/2003 zamietnuť typové schválenie ES. V prípade porušenia zákazu použiť farebné fólie sú okrem toho stanovené policajné sankcie a pokuty. ( 24 ) Článok 2 ods. 2 zákonného dekrétu č. 40/2003 v tejto súvislosti upravuje pokutu vo výške 30 až 150 eur, pričom podľa odseku 3 je tiež možné potrestať nedbanlivosť.

C — Odôvodnenie

46. Je však potrebné overiť, či táto právna úprava môže byť aj napriek svojmu obmedzujúcemu účinku na obchod vnútri Spoločenstva opodstatnená dôvodmi uvedenými v článku 30 ES alebo jedným z naliehavých dôvodov verejného záujmu zohľadnenými v judikatúre Súdneho dvora a či je takéto obmedzenie vhodné na zabezpečenie uskutočnenia sledovaného cieľa a neprekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie. ( 25 )

47. V prejednávanej veci portugalská vláda tvrdí, že dotknutý zákaz stanovený v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 je opodstatnený dôvodmi verejnej bezpečnosti a bezpečnosti na cestách. Zákaz bol prijatý s cieľom zabezpečenia viditeľnosti vnútra vozidla zvonka. Jeho cieľom teda nie je zaistenie riadnej viditeľnosti pre vodiča udržaním určitej svetelnej priepustnosti skiel, ale umožniť príslušným orgánom priamu kontrolu dodržiavania pravidiel cestnej premávky jednoduchým sledovaním motorových vozidiel a osôb, ktoré sa v nich nachádzajú. Portugalská vláda uvádza, že je nevyhnutné mať možnosť jasne vizuálne rozpoznať osoby nachádzajúce sa vo vozidle, ako aj prepravovaný tovar, a to jednak preto, aby bolo možné predchádzať zločinnosti a bojovať proti nej, a jednak preto, aby bola zaistená bezpečnosť cestnej dopravy, pretože to umožňuje kontrolu správneho obsadenia miest vo vozidle a právnym poriadkom vyžadovaného použitia bezpečnostného pásu.

48. Portugalská vláda sa teda odvoláva na dva rozdielne dôvody, ktorými sú jednak predchádzanie zločinnosti a boj proti nej a jednak požiadavky bezpečnosti na cestách, pričom tieto odôvodnenia sa musia zo schematických dôvodov preskúmať samostatne, hoci majú obidve svoj pôvod v oblasti verejného poriadku a verejnej bezpečnosti. ( 26 )

1. Potreba predchádzania zločinnosti a boja proti nej

49. Záujem štátu účinne bojovať so zločinnosťou spadá do oblasti verejného poriadku a verejnej bezpečnosti, pričom tieto dva pojmy sú výslovne uvedené medzi dôvodmi uvedenými v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP.

50. Judikatúra Súdneho dvora uznala, že ochrana verejného poriadku a verejnej bezpečnosti je dostatočným dôvodom na opodstatnenie opatrení členských štátov, ktoré obmedzujú základné slobody, a to najmä v oblasti voľného pohybu pracovníkov ( 27 ), slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb, práva pridruženia medzi Spoločenstva a tretím štátom ( 28 ), ako aj — hoci zriedkavejšie — v oblasti voľného pohybu tovaru ( 29 ). Medzi legitímne dôvody, ktoré opodstatňujú obmedzenia voľného pohybu tovaru na základe verejného poriadku v zmysle článku 30 ES, patrí napríklad potreba odhalenia a potláčania obchodu s ukradnutými autami, ( 30 ) zber strieborných mincí, ktoré boli stiahnuté z obehu s cieľom ich roztavenia zo strany štátu, ( 31 ) a boj proti podvodom v oblasti vývozných náhrad. ( 32 )

51. Členské štáty si v zásade môžu v súlade so svojimi vnútroštátnymi potrebami sami určiť svoje požiadavky verejného poriadku a bezpečnosti. V tejto súvislosti je vždy potrebné mať na zreteli, že pojmy verejný poriadok a verejná bezpečnosť predstavujú autonómne pojmy práva Spoločenstva, ktoré prispievajú k vymedzeniu pôsobnosti základných slobôd, a preto ich nemožno definovať na základe jedného alebo viacerých vnútroštátnych právnych poriadkov. ( 33 ) Odkaz na význam, ktoré majú tieto pojmy v právnom poriadku členských štátov, je predovšetkým vylúčený v prípadoch pojmov, ktoré členským štátom umožňujú obmedzovanie základných slobôd alebo iných osobných práv. Bolo by preto nesprávne vychádzať z pojmu verejný priadok a verejná bezpečnosť, tak ako sú definované vo vnútroštátnom práve upravujúcom právomoci polície, bez toho, aby sa zohľadnili osobitosti práva Spoločenstva a ciele Zmluvy. ( 34 ) Podľa mňa neexistuje objektívny dôvod, na základe ktorého by do práva Spoločenstva mal byť premietnutý tradičný rozdiel podľa vnútroštátneho práva medzi policajnými opatreniami v rámci predchádzania zločinnosti, ktoré sú súčasťou bezpečnostných opatrení na jednej strane, a represívnymi opatreniami, ktoré sú súčasťou trestného stíhania na strane druhej, takže policajné opatrenia na zabránenie zločinnosti, na ktoré sa odvoláva portugalská vláda, najmä ak sú definované tak vágne a bez rozdielov, ako je to v prejednávanej veci, musia tiež spadať do pôsobnosti pojmu verejný poriadok uvedeného v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP.

52. Pojmy verejný poriadok a verejná bezpečnosť sú podriadené výkladu Súdneho dvora ( 35 ), takže ich pôsobnosť nemôžu jednostranne určovať členské štáty bez kontroly zo strany inštitúcií Spoločenstva. Ako výnimky zo základných slobôd sa tieto pojmy musia vykladať doslovne. To nevylučuje situáciu, v ktorej osobitné okolnosti môžu odôvodniť odvolanie sa na pojem verejný poriadok a verejná bezpečnosť, a preto je podľa okolností potrebné členským štátom priznať priestor na voľnú úvahu v rámci hraníc vymedzených Zmluvou. ( 36 )

53. Podľa ustálenej judikatúry odvolanie sa na pojem verejného poriadku vnútroštátnymi orgánmi v každom prípade vyžaduje, aby popri spoločenskom probléme, ktorým je každé porušenie zákona, existovalo aj skutočné a dostatočne závažné ohrozenie základného záujmu spoločnosti. ( 37 ) V prejednávanej veci však portugalská vláda neuviedla nič, z čoho by mohlo vyplývať vážne ohrozenie verejného poriadku v Portugalsku. Pri odôvodnení zákazu upraveného v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 predchádzaním zločinnosti a bojom proti tomuto fenoménu je preto vylúčené dovolávať sa článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP.

2. Požiadavky bezpečnosti na cestách

54. V súvislosti s tvrdením portugalskej vlády, že dotknutý zákaz bol prijatý s cieľom zaistenia bezpečnosti vodičov vozidiel, treba uviesť, že tento dôvod nie je výslovne uvedený v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP. Bezpečnosť cestnej dopravy však nepochybne predstavuje cieľ, ktorý má právo Spoločenstva na zreteli. ( 38 ) Podľa ustálenej judikatúry je bezpečnosť cestnej dopravy tiež uznaná ako naliehavý dôvod všeobecného záujmu, ktorý môže odôvodňovať prekážku voľného pohybu tovaru. ( 39 )

55. Medzi dôvodmi uvedenými v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP sa okrem iného uvádza ochrana zdravia a života osôb. Ide o hodnoty, ktorých ochrana je samotnou podstatou predchádzania dopravným nehodám na úrovni Spoločenstva. ( 40 ) Keďže pojem bezpečnosť cestnej dopravy zahŕňa okrem iného ochranu zdravia, ako aj života osôb v spojení s podmienkami cestnej premávky, ďalej sa zameriam na osobitný vzťah medzi týmito dvoma oblasťami, takže je potrebné vykonať predovšetkým právnu analýzu dôvodu, ktorým je bezpečnosť na cestách.

56. Vyššia svetelná priepustnosť pre bezpečnostné zasklenie a predné sklo vozidla umožňuje policajnú kontrolu a prispieva k bezpečnosti na cestách, keďže policajtom umožňuje jednoduchým sledovaním premávky overiť, či množstvo osôb vo vozidle neprekračuje povolený počet a či je dodržaná povinnosť používať bezpečnostný pás. ( 41 ) Z tohto pohľadu je zákaz umiestňovania farebných fólií na sklá vozidiel nepochybne vhodný na dosiahnutie cieľov bezpečnosti cestnej premávky.

57. Dospela som však k záveru, že sporný zákaz stanovený v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 neobstojí pri právnej analýze jeho súladu s právom Spoločenstva, a to z dôvodu porušenia zásady proporcionality.

D — Zásada proporcionality

58. Po prvé je nepopierateľné, že vzhľadom na neexistenciu harmonizačných opatrení prináleží členským štátom, aby v rámci hraníc stanovených Zmluvou rozhodli o úrovni, na ktorej sa rozhodnú zabezpečiť ochranu zdravia a života ľudí. ( 42 ) Rovnako je nepopierateľné, že účinná ochrana práv takého zásadného významu, akým je právo na zdravie a na život alebo konkrétne právo na bezpečnosť na cestách, v sebe zahŕňa rôzne preventívne opatrenia vnútroštátnych orgánov, takže členské štáty majú v zásade voľnosť pri určovaní stupňa prísnosti kontrol, ktoré sa majú uskutočniť. ( 43 )

59. Výnimku zo zásady voľného pohybu tovaru však možno odôvodniť na základe článku 30 ES alebo naliehavých dôvodov verejného záujmu, len ak vnútroštátne orgány preukážu, že táto výnimka je nevyhnutná na uskutočnenie jedného alebo viacerých cieľov uvedených v tomto článku a že je v súlade so zásadou proporcionality. ( 44 ) Okrem toho sa mi zdá nevyhnutné v tejto súvislosti pripomenúť že k dôvodom, ktoré môže členský štát uviesť, musia byť priložené primerané dôkazy alebo analýza spôsobilosti a proporcionality obmedzujúceho opatrenia prijatého týmto členským štátom, ako aj presné údaje, ktoré umožňujú podporu jeho argumentácie. ( 45 )

60. Portugalská republika Súdnemu dvoru nedala k dispozícii primerané informácie, a to štúdie, správy alebo štatistiky, ktoré by umožnili eventuálne dospieť k záveru, že obmedzenia zásady voľného pohybu tovaru, ako sú tie, ktorých sa týka prejednávaná vec, sú opodstatnené dôvodmi uvedenými v článku 30 ES a článku 13 Dohody o EHP alebo naliehavými dôvodmi verejného záujmu a že použitie farebnej fólie, bez ohľadu na jej farbu a vlastnosti, najmä z hľadiska svetelnej priepustnosti, predstavuje riziko pre bezpečnosť na cestách.

61. Dôkaz takéhoto rizika pre bezpečnosť na cestách by bol potrebný o to viac, že Portugalská republika nezakázala používanie dymového skla, hoci toto sklo, tak ako sporné farebné fólie, neumožňuje optimálnu viditeľnosť. V prípade rozdielu v prístupe k situáciám, ktoré sú v zásade rovnaké, musí byť obmedzenie voľného pohybu tovaru osobitne dobre odôvodnené. Portugalská republika teda ani v konaní pred podaním žaloby, ani v konaní pred Súdnym dvorom neuniesla svoje dôkazné bremeno.

62. Bez ohľadu na to, čo bolo uvedené, sa absolútny zákaz dotknutých fólií zdá byť opatrením, ktoré je neprimerané na účely zaistenia bezpečnosti na cestách, pretože, ako správne uvádza Komisia, členské štáty môžu na základe smernice 2001/92 v každom prípade požadovať, aby svetelná priepustnosť dosahovala minimálnu hodnotu 70 % v prípade skiel nachádzajúcich sa pred stĺpikom B a 75 % v prípade predných skiel. Nariadenie č. 43 totiž vyvoláva právne účinky v právnom poriadku Spoločenstva, a teda aj v právnom poriadku všetkých členských štátov. Po prvé rozhodnutie Rady 97/836/ES z 27. novembra 1997 vzhľadom na pristúpenie Európskeho spoločenstva k revidovanej Dohode Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov z 20. marca 1958 ( 46 ) prebralo nariadenie č. 43 do práva Spoločenstva s účinnosťou od 24. marca 1998. Podľa článku 300 ods. 7 ES zaväzuje dohoda, ako aj nariadenie č. 43 Spoločenstvo i jeho členské štáty. Smernica 2001/92 navyše odkazuje vo svojom odôvodnení č. 3 a v prílohe II B na nariadenie č. 43, ktoré obsahuje rôzne špecifikácie v súvislosti so zložením a s inštaláciou zasklenia, medzi ktoré patria aj číselné údaje o vyššie uvedenej minimálnej svetelnej priepustnosti, takže tieto technické špecifikácie musia byť riadne zohľadnené v rámci uskutočnenia testovania stanoveného v smernici 92/22.

63. Vzhľadom na skutočnosť, že prijatie tejto minimálnej svetelnej priepustnosti na úrovni Spoločenstva zodpovedá snahe zaistiť bezpečnosť na cestách ( 47 ), na dosiahnutie tohto cieľa by úplne postačovalo požadovať, aby tieto prahové hodnoty neboli prekračované ani v prípade používania dotknutých fólií v súlade s právnym poriadkom, teda po ich umiestnení na sklá motorových vozidiel. To by v konečnom dôsledku viedlo k obmedzeniu platného zákazu v tom zmysle, že by bolo zakázané len používanie fólií, ktoré nemôžu zabezpečiť dodržiavanie stanovených prahových hodnôt vzhľadom na to, že ich svetelná priepustnosť je nedostatočná. Okrem toho by bolo vhodné tento zákaz obmedziť z hľadiska priestoru iba na sklá, ktoré reálne umožňujú policajnú kontrolu cestnej premávky. To by sa preto týkalo tak predného skla vozidla, ako aj skiel popri sedadlách cestujúcich, ale nie zadného skla. Nielenže by to umožnilo policajnú kontrolu osôb nachádzajúcich sa vo vozidle jednoduchým pozorovaním, ale takéto opatrenie by malo na rozdiel od platného zákazu minimálny dosah na slobodu pohybu. Absolútnym zákazom používania dotknutých fólií stanoveným v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 portugalská právna úprava zjavne prekračuje rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa. Toto opatrenie členského štátu preto nemožno považovať ani za nevyhnutné, ani za vhodné na zaistenie bezpečnosti na cestách.

64. Portugalská vláda to tiež vážne nespochybňuje, keď vo svojej replike uvádza, že nie je vylúčené prijať iné riešenia, prípadne opatrenia, ktoré nie sú normatívneho charakteru. Nedokázala však predložiť dôkaz podporujúci jej tvrdenie, že tieto alternatívne opatrenia nie sú vhodné na zaistenie bezpečnosti na cestách.

65. Vnútroštátne ustanovenia uvedené v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 nemôžu byť z dôvodu porušenia zásady proporcionality opodstatnené dôvodmi spojenými s cestnou premávkou. Táto právna úprava sa preto musí považovať za úpravu, ktorá nie je v súlade s článkom 28 ES a článkom 11 Dohody o EHP.

66. Preto som dospela k záveru, že Portugalská republika si tým, že v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 z 11. marca 2003 zakázala umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, keďže tento zákaz bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a/alebo uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku.

VII — O trovách

67. Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania. Keďže Portugalská republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

VIII — Návrh

68. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor: 1. rozhodol, že Portugalská republika si tým, že v článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003 z 11. marca 2003 zakázala umiestňovanie farebných fólií na sklá motorových vozidiel, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článkov 28 ES a 30 ES, ako aj z článkov 11 a 13 Dohody o EHP, keďže tento zákaz bráni tomu, aby sa farebné fólie, ktoré boli legálne vyrobené a/alebo uvádzané na trh v inom členskom štáte alebo v štáte, ktorý je signatárom Dohody o EHP, uvádzali na trh v Portugalsku, a 2. zaviazal Portugalskú republiku na náhradu trov konania.

( 1 ) Jazyk prednesu: nemčina.

( 2 ) Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/052, s. 3.

( 3 ) Smernica Komisie 2001/92/ES z 30. októbra 2001, ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku smernica Rady 92/22/EHS o bezpečnostnom zasklení a zasklievacích materiáloch na motorových a ich prípojných vozidlách a smernica Rady 70/156/EHS týkajúca sa typového schválenia motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel (Ú. v. ES L 291, s. 24; Mim. vyd. 07/006, s. 3).

( 4 ) Smernica Rady (EHS) 92/22/EHS z 31. marca 1992 o bezpečnostnom zasklení a zasklievacích materiáloch na motorových a ich prípojných vozidlách (Ú. v. ES L 129, s. 11; Mim. vyd. 07/001, s. 377).

( 5 ) Od konca päťdesiatych rokov 20. storočia sú technické predpisy na vozidlá na medzinárodnej úrovni harmonizované, aby sa v prospech spotrebiteľov odstránili prekážky obchodu s motorovými vozidlami a náhradnými dielmi, a to na základe dohody uzavretej 20. marca 1958 v rámci Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK/OSN) a zmenenej a doplnenej s účinnosťou od 16. októbra 1995. Dohoda („Revízia 2 Dohody Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov, ktorá sa týka prijatia jednotných technických predpisov pre kolesové vozidlá, vybavenia a časti, ktoré môžu byť namontované a/alebo použité na kolesových vozidlách a podmienok pre vzájomné uznávanie udelených schválení na základe týchto predpisov“) má v súčasnosti 47 signatárov, medzi ktorých patrí aj Európske spoločenstvo (pozri v tejto súvislosti SÜNDERMANN, B.: Internationale Harmonisierung der technischen Vorschriften für Kraftfahrzeuge und Übernahme in deutsches Recht. In: Straßenverkehrsrecht — Zeitschrift für die Praxis des Verkehrsjuristen. 2006, s. 49, osobitne s. 50). Práve na základe tejto dohody bolo prijaté nariadenie č. 43, ktoré stanovuje jednotné predpisy týkajúce sa schvaľovania bezpečnostného zasklenia a jeho inštalácie do vozidiel. Podľa ustanovení týkajúcich sa jeho pôsobnosti sa toto nariadenie uplatňuje na bezpečnostné zasklenie určené na inštaláciu ako predné alebo iné vonkajšie sklo alebo ako samostatný panel do motorových vozidiel alebo ich prípojných vozidiel a na ich inštaláciu; neuplatňuje sa na zasklenie určené na zariadenie na osvetlenie a svetelnú signalizáciu a na zasklenie určené na prístrojovú dosku ani na špeciálne nepriestrelné sklá. Toto nariadenie sa netýka ani dvojitého zasklenia.

( 6 ) Nariadenie č. 43, jednotné predpisy, ktoré sa týkajú schválenia bezpečnostného zasklenia a jeho inštalácie do vozidiel, príloha 21 bod 4: „Osobitné požiadavky týkajúce sa vozidiel kategórie M a N“ (pozri body 4.1.1, 4.2.1.1 a 4.2.2.1).

( 7 ) Zákonný dekrét č. 40/2003, Diário da República I, séria A, č. 59, z 11. marca 2003.

( 8 ) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/34/ES z 22. júna 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337).

( 9 ) Návrh vykonávacieho dekrétu o technických pravidlách týkajúcich sa umiestňovania farebných fólií na sklá vozidiel (Projecto de decreto regulamentar que establece condições técnicas para a afixação de películas coloridas nos vidros dos veículos automóveis).

( 10 ) Podľa článku 3 ES činnosti Spoločenstva zahŕňajú vnútorný trh charakterizovaný zrušením prekážok medzi členskými štátmi týkajúcich sa najmä voľného pohybu tovaru. Ďalej článok 14 ods. 2 ES stanovuje, že „vnútorný trh zahrnie oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru… v súlade s ustanoveniami tejto zmluvy“. Tieto ustanovenia sa nachádzajú predovšetkým v článku 28 ES a nasl. Pozri v tejto súvislosti rozsudok z 9. decembra 1997, Komisia/Francúzsko, C-265/95, Zb. s. I-6959, bod 24 a nasl. Dohoda o EHP má za cieľ v zmysle jej článku 1 ods. 1 „podporovať trvalé a vyvážené upevňovanie obchodných a hospodárskych vzťahov medzi zmluvnými stranami s rovnakými podmienkami hospodárskej súťaže a dodržiavaním rovnakých pravidiel s cieľom vytvorenia homogénneho Európskeho hospodárskeho priestoru“. Podľa článku 1 ods. 2 tejto dohody pridruženie zahŕňa na účely dosiahnutia týchto cieľov najmä voľný pohyb tovaru. Táto oblasť je upravená ustanoveniami článku 8 a nasl. dohody. Pozri v tejto súvislosti rozsudok Súdneho dvora EZVO zo 16. decembra 1994, Restamark, E-1/94, Report of EFTA Court, s. 14, bod 46 a nasl.

( 11 ) To vyplýva a contrario z judikatúry Spoločenstva, podľa ktorej, ak bola určitá oblasť predmetom úplnej harmonizácie na úrovni Spoločenstva, každé vnútroštátne opatrenie, ktoré sa jej týka, musí byť posudzované podľa ustanovení harmonizačného aktu, a nie podľa ustanovení primárneho práva Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. októbra 1993, Vanacker a Lesage, C-37/92, Zb. s. I-4947, bod 9; z 13. decembra 2001, DaimlerChrysler, C-324/99, Zb. s. I-9897, bod 32; z 11. decembra 2003, Deutscher Apothekerverband, C-322/01, Zb. s. I-14887, bod 64, a zo 14. decembra 2004, Radlberger Getränkegesellschaft a Spitz, C-309/02, Zb. s. I-11763, bod 53). Pozri tiež v rovnakom zmysle DUBOIS, L., BLUMANN, C.: Droit matériel de l’Union européenne. 4. vydanie. Paris 2006, bod 430, s. 275, podľa ktorého harmonizačné opatrenie obmedzuje právomoci členských štátov vyplývajúce z článku 30 ES. Kým úplná harmonizácia im zakazuje obmedzovať voľný pohyb tovaru, čiastočná harmonizácia im dáva istý manévrovací priestor v rámci hraníc stanovených harmonizačným právnym predpisom.

( 12 ) Rozsudok z 22. septembra 1988, Komisia/Grécko, 272/86, Zb. s. 4875, bod 21.

( 13 ) Pozri rozsudky Súdneho dvora EZVO, Restamark, už citovaný, bod 46, a z 27. júna 1997, Tore Willemsen, E-6/96, Report of EFTA Court, s. 3, bod 43, podľa ktorých je obsah článku 11 EHP rovnaký ako obsah článku 28 ES. Pozri tiež rozsudok Súdneho dvora z 8. novembra 2007, Ludwigs-Apotheke, C-143/06, Zb. s. I-9623, bod 43, podľa ktorého „pravidlá týkajúce sa obmedzení voľného pohybu tovaru stanovené v článkoch 11 a 13 tejto dohody sú v zásade totožné s pravidlami stanovenými v článkoch 28 ES a 30 ES“.

( 14 ) Pozri rozsudky z 11. júla 1974, Dassonville, 8/74, Zb. s. 837, bod 5; z 24. novembra 1993, Keck a Mithouard, C-267/91 a C-268/91, Zb. s. I-6097, bod 11; zo 16. novembra 2000, Komisia/Belgicko, C-217/99, Zb. s. I-10251, bod 16; z 19. júna 2003, Komisia/Taliansko, C-420/01, Zb. s. I-6445, bod 25; z 23. septembra 2003, Komisia/Dánsko, C-192/01, Zb. s. I-9693, bod 39; z 2. decembra 2004, Komisia/Holandsko, C-41/02, Zb. s. I-11375, bod 39; z 10. januára 2006, De Groot en Slot Allium a Bejo Zaden, C-147/04, Zb. s. I-245, bod 71; z 26. októbra 2006, Komisia/Grécko, C-65/05, Zb. s. I-10341, bod 27; z 15. marca 2007, Komisia/Fínsko, C-54/05, Zb. s. I-2473, bod 30, a z 20. septembra 2007, Komisia/Holandsko, C-297/05, Zb. s. I-7467, bod 53.

( 15 ) Pozri bod 39 návrhov, ktoré predniesol generálny advokát Mazák 8. februára 2007 vo veci Komisia/Belgicko (rozsudok zo 7. júna 2007, C-254/05, Zb. s. I-4269).

( 16 ) Pozri bod 20 žaloby Komisie.

( 17 ) Návrh vykonávacieho dekrétu o technických pravidlách týkajúcich sa umiestňovania farebných fólií na sklá vozidiel (Projecto de decreto regulamentar que establece condições técnicas para a afixação de películas coloridas nos vidros dos veículos automóveis).

( 18 ) Z odôvodnení návrhu vykonávacieho dekrétu (príloha VI žaloby) vyplýva, že Stále zastúpenie Portugalska pri Európskej únii v liste Komisii z 21. decembra 2005 uviedlo, že podľa Komisie Portugalská republika zaviedla obmedzenia voľného pohybu tovaru, ktoré sú v rozpore so Zmluvou. V liste bolo tiež uvedené, že Portugalská republika môže zabezpečiť súlad s požiadavkami Komisie prijatím minimálnych technických predpisov v súvislosti s umiestňovaním farebných fólií na sklá motorových vozidiel, teda predpisov, ktoré zároveň zohľadňujú požiadavky bezpečnosti na cestách aj požiadavky voľného pohybu tovaru. Článok 8 ods. 1 návrhu uvádza, že národné typové schválenie bude vydané v súvislosti s fóliami, ktoré sú v súlade s ustanoveniami tejto normy. Podľa článku 8 ods. 1 sú schválenia vydané v iných členských štátoch uznané ako rovnocenné. Článok 9 stanovuje, že na týchto fóliách musí byť viditeľne označené vydané schválenie.

( 19 ) Rozsudky Komisia/Belgicko, už citovaný v poznámke pod čiarou 15, bod 39; z 18. júla 2006, Komisia/Taliansko, C-119/04, Zb. s. I-6885, bod 27; zo 6. marca 2003, Komisia/Luxembursko, C-211/02, Zb. s. I-2429, body 6 a 28; zo 7. marca 2002, Komisia/Španielsko, C-29/01, Zb. s. I-2503, bod 11; z 15. marca 2001, Komisia/Francúzsko, C-147/00, Zb. s. I-2387, bod 26; z 21. júna 2001, Komisia/Luxembursko, C-119/00, Zb. s. I-4795, bod 14; z 30. novembra 2000, Komisia/Belgicko, C-384/99, Zb. s. I-10633, bod 16; z 3. júla 1997, Komisia/Francúzsko, C-60/96, Zb. s. I-3827, bod 15; zo 17. septembra 1996, Komisia/Taliansko, C-289/94, Zb. s. I-4405, bod 20, a z 12. decembra 1996, Komisia/Taliansko, C-302/95, Zb. s. I-6765, bod 13.

( 20 ) Rozsudky z 9. decembra 2004, Komisia/Francúzsko, C-177/03, Zb. s. I-11671, bod 21, a z 1. februára 2005, Komisia/Rakúsko, C-203/03, Zb. s. I-935, body 27 až 32.

( 21 ) Skutočnosť, že portugalská vláda schválila 31. októbra 2007 návrh zákona upravujúceho zrušenie článku 2 ods. 1 zákonného dekrétu č. 40/2003, tak ako to uviedla na pojednávaní, na tom nič nemení. Tento zákon nadobudne účinnosť podľa informácií od portugalskej vlády až po jeho zverejnení v úradnom vestníku Portugalskej republiky.

( 22 ) Pozri v tomto zmysle v oblasti smerníc rozsudky z 28. februára 1991, Komisia/Taliansko, C-360/87, Zb. s. I-791, bod 12, a z 15. júna 1995, Komisia/Luxembursko, C-220/94, Zb. s. I-1589, bod 10. Pozri tiež rozsudky z 18. januára 2001, Komisia/Taliansko, C-162/99, Zb. s. I-541, body 22 až 25; zo 6. marca 2003, Komisia/Luxembursko, C-478/01, Zb. s. I-2351, bod 20, a zo 14. októbra 2004, Komisia/Portugalsko, C-275/03, bod 33.

( 23 ) Pozri bod 75 mojich návrhov z 13. septembra 2007 vo veci Komisia/Luxembursko, C-319/06, vec v konaní.

( 24 ) Ako veľmi správne uvádza LANORD FARINELLI, M.: La norme technique: une source du droit légitime? In: Revue française de droit administratif. 2005, č. 4, s. 738, technická norma má za cieľ usmerňovať ľudské správanie, a to bez toho, aby mohla mať sama osebe záväznú silu, ktorá by toto správanie vynucovala. To je možné, len ak norma získa záväzný charakter tým, že je zahrnutá do právnej normy, ktorá v prípade porušenia stanovuje sankcie. Tieto sankcie môžu byť správnej, občianskej, alebo dokonca trestnej povahy.

( 25 ) Ak sporný zákaz spadá do pôsobnosti článku 28 ES, z ustálenej judikatúry vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, ktorá predstavuje opatrenie s účinkom rovnocenným množstevným obmedzeniam, môže byť opodstatnená dôvodmi uvedenými v článku 30 ES alebo naliehavými požiadavkami (pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Taliansko, už citovaný v poznámke pod čiarou 14, bod 29, a z 5. februára 2004, Komisia/Taliansko, C-270/02, Zb. s. I-1559, bod 21). V oboch prípadoch musí byť vnútroštátne ustanovenie vhodné na zabezpečenie realizácie sledovaného cieľa a nesmie prekračovať rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie (pozri najmä rozsudky z 20. júna 2002, Radiosistemi, C-388/00 a C-429/00, Zb. s. I-5845, body 40 až 42; z 8. mája 2003, ATRAL, C-14/02, Zb. s. I-4431, bod 64; z 8. septembra 2005, Yonemoto, C-40/04, Zb. s. I-7755, bod 55, a z 10. novembra 2005, Komisia/Portugalsko, C-432/03, Zb. s. I-9665, bod 42).

( 26 ) Podľa LEIBLE, S., GRABITZ, HILF: Das Recht der Europäischen Union.zv. I, článok 30 ES, body 12 a 15, členské štáty majú na účely konkretizácie pojmov verejný poriadok a verejná bezpečnosť mimoriadne rozsiahly priestor na voľnú úvahu. Zásah do verejnej bezpečnosti vyplývajúci z pohybu tovaru zvyčajne zahŕňa aj ohrozenie života a zdravia a môže byť ľahko do tohto pojmu zahrnutý (pozri rozsudok z 11. júna 1987, Goffette, 406/85, Zb. s. 2525, v ktorom bola bezpečnosť na cestách považovaná za pojem spadajúci do pôsobnosti článku 30 ES, a to ešte predtým, ako bola uznaná za osobitný naliehavý dôvod verejného záujmu).

( 27 ) Súdny dvor stále zdôrazňoval. že výhrada verejného poriadku predstavuje výnimku zo základnej zásady voľného pohybu osôb, ktorá sa musí vykladať doslovne a ktorej rozsah nemôže byť jednostranne určený členskými štátmi (rozsudky z 28 októbra 1975, Rutili, 36/75, Zb. s. 1219, bod 27; z 27. októbra 1977, Bouchereau, 30/77, Zb. s. 1999, bod 33; z 27. apríla 2006, Komisia/Nemecko, C-441/02, Zb. s. I-3449, bod 34, a zo 7. júna 2007, Komisia/Holandsko, C-50/06, Zb. s. I-4383, bod 42).

( 28 ) Napríklad pokiaľ ide o pojem verejný poriadok uvedený v článku 14 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80 Dohody o pridružení medzi Európskym spoločenstvom a Tureckom. Podľa ustálenej judikatúry zásady stanovené v článkoch 39 ES a 41 ES sa musia v rozsahu, v akom je to možné, uplatňovať na tureckých pracovníkov, na ktorých sa vzťahujú práva priznané rozhodnutím č. 1/80. Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o určenie rozsahu výnimky verejného poriadku stanovenej v článku 14 ods. 1 rozhodnutia č. 1/80, je potrebné odvolať sa na výklad rovnakej výnimky v oblasti voľného pohybu pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi členských štátov Spoločenstva. Takýto výklad je o to viac opodstatnený, že uvedené ustanovenie je formulované takmer rovnako ako článok 39 ods. 3 ES. Pozri rozsudky zo 4. októbra 2007, Polat, C-349/06, Zb. s. I-8167; zo 16. februára 2006, Torun, C-502/04, Zb. s. I-1563; z 10. februára 2000, Nazli, C-340/97, Zb. s. I-957, bod 56, a z 11. novembra 2004, Cetinkaya, C-467/02, Zb. s. I-10895, bod 43.

( 29 ) V súvislosti s pojmom verejný poriadok v práve Spoločenstva pozri návrhy, ktoré som predniesla 13. septembra 2007 vo veci Komisia/Luxembursko, už citovanej, body 40 až 44. V rozsudku zo 14. októbra 2004, Omega (C-36/02, Zb. s. I-9609, bod 26), odôvodnenie vnútroštátneho zákazu hospodárskej činnosti, o ktorom sa rozhodlo na účely ochrany verejného poriadku, keďže uvedená činnosť bola považovaná za takú, ktorá zasahuje do ľudskej dôstojnosti, Súdny dvor preskúmal len na základe ustanovení Zmluvy o slobodnom poskytovaní služieb a na základe zodpovedajúcich výnimiek (spojené ustanovenia článkov 55 ES a 46 ods. 1 ES), aj keď usúdil, že ustanovenia týkajúce sa voľného pohybu tovaru boli v zásade relevantné. Podľa MÜLLER-GRAFF, P.-C.: Kommentar zum Vertrag über die Europäische Union und zur Gründung der Europäischen Gemeinschaft (pod vedením Angela Bardenhewer-Rating a i.). 6. vydanie, Baden-Baden 2003 — 2004, článok 30 ES, bod 49, sa pojem verejný poriadok, ktorý je spájaný s pojmom verejná bezpečnosť, musí vnímať ako pojem, ktorý má „všeobecný charakter“. Tento záujem ochrany preto možno uplatniť, len ak sa nedá použiť žiaden iný z princípov uvedených v článku 30 ES. Podľa autora sa členské štáty pri odôvodňovaní prekážok obchodu až doteraz v praxi neodvolávali na ťažkosti spôsobené verejnému poriadku. Aj FISCHER, P., KÖCK, H., KAROLLUS, M.: Europarecht. 4. vydanie, Wien 2002, s. 756, bod 1579, uvádzajú, že verejný poriadok sa ako základ uplatnenia článku 30 ES vyskytuje relatívne zriedkavo.

( 30 ) Rozsudky zo 17. júna 1987, Komisia/Taliansko, 154/85, Zb. s. 2717, bod 13 a nasl., a z 30. apríla 1991, Boscher, C-239/90, Zb. s. I-2023, bod 23.

( 31 ) Rozsudok z 23 novembra 1978, Thompson, 7/78, Zb. s. 2247, body 32 a 34.

( 32 ) Rozsudok z 22. júna 1994, Deutsche Milchkontor, C-426/92, Zb. s. I-2757, bod 44.

( 33 ) Rozsudky z 2. apríla 1998, EMU Tabac, C-296/95, Zb. s. I-1605, bod 30; z 23.marca 1982, Levin, 53/81, Zb. s. 1035, body 10 až 12, a zo 14. januára 1982, Corman, 64/81, Zb. s. 13, bod 8. Pojmy práva Spoločenstva nemožno definovať odkazom na právne normy členských štátov. Odkaz na význam, ktoré majú tieto pojmy v právnom poriadku členských štátov, je predovšetkým vylúčený v prípadoch pojmov, ktoré členským štátom umožňujú obmedzovanie základných slobôd alebo iných osobných práv (pozri SCHÜTZ, H.-J., BRUHA, T., KÖNIG, D.: Casebook Europarecht. München 2004, s. 451 a 452).

( 34 ) Podľa BRÖHMER, J., in CALLIESS — RUFFERT (ed.): Kommentar zu EUV/EGV. 3. vydanie, 2007, článok 46, bod 4, s. 801, podobnosti napr. s pojmom verejná bezpečnosť a verejný poriadok vo vnútroštátnom práve upravujúcom právomoci polície možno na účely definovania pojmu „verejná bezpečnosť a verejný poriadok“ v práve Spoločenstva využiť len obmedzene. Podľa PISKA, C.: Kommentar zu EU- und EG-Vertrag. 3. vydanie, Wien 2003, článok 30 ES, bod 26, pojem verejný poriadok v práve Spoločenstva nespadá do oblasti policajnej právomoci v zmysle vnútroštátneho práva.

( 35 ) Pozri rozsudky Rutili, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 27; Bouchereau, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 33; z 29. apríla 2004, Orfanopoulos a Oliveri, C-482/01 a C-493/01, Zb. s. I-5257, body 64 a 65; z 31. januára 2006, Komisia/Španielsko, C-503/03, Zb. s. I-1097, bod 45; Komisia/Nemecko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 34, a Komisia/Holandsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 42.

( 36 ) Pozri rozsudok zo 14. decembra 1974, Van Duyn, 41/74, Zb. s. 1337, body 18 a 19.

( 37 ) Rozsudky Rutili, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 28; Bouchereau, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 35; zo 14. marca 2000, Scientology, C-54/99, Zb. s. I-1335, bod 17; z 9. marca 2000, Komisia/Belgicko, C-355/98, Zb. s. I-1221, bod 28; z 19. januára 1999, Calfa, C-348/96, Zb. s. I-11, body 21 a 23; Orfanopoulos a Oliveri, už citovaný v poznámke pod čiarou 35, bod 66; Komisia/Španielsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 35, bod 46; Komisia/Nemecko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 35, a Komisia/Holandsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 27, bod 43.

( 38 ) Zlepšenie bezpečnosti na cestách má v Európskej únii, kde každý rok dôjde k 1,3 milióna dopravných nehôd, pri ktorých zahynie 40000 osôb a 1,7 milióna je zranených, osobitnú dôležitosť. Komisia v tejto súvislosti odporúčala v Bielej knihe z 12. septembra 2001 o európskej politike dopravy [KOM(2001) 370 v konečnom znení], aby si Európska únia dala do roku 2010 za cieľ znížiť počet mŕtvych na cestách o polovicu. Všetky členské štáty sa potýkajú s rovnakými problémami bezpečnosti na cestách, ktorými sú nadmerná rýchlosť, konzumácia alkoholu, nepoužívanie bezpečnostného pásu, nedostatočná ochrana proti nárazu, miesta častých dopravných nehôd, nedodržiavanie času riadenia a času odpočinku pri cestnej doprave a zlá viditeľnosť. Článok 71 ods. 1 písm. c) ES obsahuje osobitný zákonný základ na prijatie opatrení v oblasti bezpečnosti dopravy. Tieto opatrenia sú úzko späté s právnou harmonizáciou technických noriem, čiže s harmonizáciou podmienok hospodárskej súťaže. Spoločenstvo prijalo množstvo ustanovení v tejto oblasti. Týkajú sa najmä registrácie vozidiel, typového schválenia riadidiel, systémov brzdenia, výkonu motora alebo splnenia podmienok pre vozidlá prepravujúce nebezpečný náklad. Takisto sa vzťahujú na hodnoty emisií znečisťujúcich látok, výpočet spotreby pohonných látok a emisií CO2, prípustnú hladinu hluku alebo rozmery a hmotnosť niektorých vozidiel. Táto oblasť predstavuje centrálny bod harmonizácie na úrovni Spoločenstva. Do oblasti bezpečnosti na cestách v širšom zmysle spadá aj právny rámec pre európsky vodičský preukaz. Na úrovni Spoločenstva je tiež upravené povinné použitie bezpečnostného pásu v niektorých vozidlách a opatrenia prijaté z dôvodu ochrany životného prostredia, ako je povinný predaj bezolovnatého benzínu. Aj stanovenie letného času na európskej úrovni bolo odôvodnené požiadavkami dopravnej politiky (pozri v tejto súvislosti OPPERMANN, T.: Europarecht. 3. vydanie, § 22, bod 21, s. 470).

( 39 ) Pozri najmä rozsudky Komisia/Fínsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 14, bod 40; z 5. októbra 1994, Van Schaik, C-55/93, Zb. s. I-4837, bod 19; z 12. októbra 2000, Snellers, C-314/98, Zb. s. I-8633, bod 55, a z 21. marca 2002, Cura Anlagen, C-451/99, Zb. s. I-3193, bod 59. Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger 5. októbra 2006 vo veci Komisia/Taliansko, C-110/05, vec v konaní, bod 44.

( 40 ) Pozri tiež návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Léger, už citované v poznámke pod čiarou 39, bod 46.

( 41 ) Povinné nosenie bezpečnostného pásu je na úrovni Spoločenstva upravené smernicou Rady zo 16. decembra 1991 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa povinného použitia bezpečnostných pásov vo vozidlách s hmotnosťou menšou než 3,5 t (Ú. v. ES L 373, s. 26; Mim. vyd. 07/001, s. 353), zmenenou a doplnenou smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/20/ES z 8. apríla 2003 (Ú. v. ES L 115, s. 63; Mim. vyd. 07/007, s. 277).

( 42 ) Rozsudky z 27. júna 1996, Brandsma, C-293/94, Zb. s. I-3159, bod 11; Komisia/Portugalsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 25, bod 44, a Komisia/Belgicko, už citovaný v poznámke pod čiarou 15, bod 35.

( 43 ) Rozsudky Deutscher Apothekerverband, už citovaný v poznámke pod čiarou 11, bod 103, a Komisia/Portugalsko, už citovaný v poznámke pod čiarou 25, bod 44.

( 44 ) Rozsudky z 30. novembra 1983, Van Bennekom, 227/82, Zb. s. 3883, bod 40; z 13. marca 1997, Morellato, C-358/95, Zb. s. I-1431, bod 14; z 8. mája 2003, ATRAL, C-14/02, Zb. s. I-4431, bod 67, a Komisia/Taliansko, už citovaný v poznámke pod čiarou 25, bod 22. O dôležitosti proporcionálneho charakteru opatrení signatárskych štátov, ktoré obmedzujú voľný pohyb tovaru s cieľom ochrany verejného zdravia v rámci právneho poriadku vytvoreného Dohodou o EHP, pozri rozsudky Súdneho dvora EZVO z 27. júna 1997, Tore Wilhelmsen AS/Oslo kommune, E-6/96, Report of EFTA Court 1997, s. 53, body 79, 87, 91 a 92, a z 25. februára 2005, Pedicel/Sosial-og helsedirektoratet, E-4/04, Report of EFTA Court 2005, s. 1, body 55 a 56.

( 45 ) Rozsudky z 13. novembra 2003, Lindman, C-42/02, Zb. s. I-13519, bod 25; z 18. marca 2004, Leichtle, C-8/02, Zb. s. I-2641, bod 45; zo 7. júla 2005, Komisia/Rakúsko, C-147/03, Zb. s. I-5969, bod 63; zo 16. februára 2006, Rockler, C-137/04, Zb. s. I-1441, bod 25; zo 16. februára 2006, Öberg, C-185/04, Zb. s. I-1453, bod 22, a Komisia/Belgicko, už citovaný v poznámke pod čiarou 15, bod 36. Podľa KINGREEN, T. in: CALLIESS — RUFFERT (ed.): Kommentar zu EUV/EGV. 3. vydanie, 2007, články 28 ES až 30 ES, bod 199, členské štáty v rámci ochrany zdravia a života osôb nemôžu vychádzať z predpokladov alebo tvrdení. Stupeň povinnosti odôvodnenia bude ako výraz zásady proporcionality závisieť predovšetkým od intenzity ohrozenia v konkrétnom prípade a od pravdepodobnosti, že toto ohrozenie bude konkretizované. Nepochybne nie je nevyhnutné, aby vznikla škoda, keďže účinná ochrana normálne vyžaduje preventívne opatrenia. Existuje však povinnosť, ktorá sa spravidla skúma v súvislosti s nevyhnutnosťou opatrenia, presvedčivo preukázať potrebu zásahu odkazom na vedecké poznatky alebo na európske a medzinárodné normy.

( 46 ) Rozhodnutie Rady 97/836/ES z 27. novembra 1997 vzhľadom na pristúpenie Európskeho spoločenstva k Dohode Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov, ktorá sa týka prijatia jednotných technických predpisov pre kolesové vozidlá, vybavenia a časti, ktoré môžu byť namontované a/alebo použité na kolesových vozidlách a podmienok na vzájomné uznávanie udelených schválení na základe týchto predpisov („revidovaná dohoda z roku 1958“, Ú. v. ES L 346, s. 78; Mim. vyd. 11/027, s. 52). Príloha II tejto dohody upresňuje, že Európske spoločenstvo má v úmysle v čase svojho pristúpenia k revidovanej dohode o kolesových vozidlách, vybaveniach a častiach toto pristúpenie obmedziť na uznávanie a schválenie nariadení EHK/OSN uvedených v zozname, spolu s označenými zmenami a doplneniami, pokiaľ sú v čase pristúpenia účinné. Zoznam obsahuje nariadenie č. 43 o bezpečnostnom zasklení. Podľa SÜNDERMANN, B.: c. d., s. 51, osobitne s. 54, nie je v zmysle spojených stanovení článku 300 ods. 7 ES a článku 1 ods. 4 (v prípade nových predpisov) a ods. 7 (v prípade existujúcich predpisov) druhej verzie dohody z roku 1958 potrebný nijaký právny akt na to, aby boli predpisy a ich zmeny a doplnenia prebraté do vnútroštátneho práva. Dohoda a nariadenie EHK/OSN č. 43 teda zaväzuje tak Spoločenstvo, ako aj členské štáty.

( 47 ) Harmonizácia technických predpisov týkajúcich sa vozidiel pod vedením Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK/OSN) a na úrovni Spoločenstva má najmä tri ciele: bezpečnosť na cestách, ochranu životného prostredia a záruku prístupu na trh pre obchod s motorovými vozidlami prostredníctvom zrušenia technických prekážok obchodu. Pozri SÜNDERMANN, B.: c. d., s. 49, 50 a 55; OPPERMANN, T.: c. d., § 22, bod 21, s. 470, a § 18, bod 43, s. 388, a LANGNER: Technische Vorschriften und Normen, in: DAUSES (ed.): Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts. C. VI, body 1 a 4, s. 118).