ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Podľa prvého, tretieho a štvrtého odôvodnenia smernice 90/435: „keďže zoskupovanie spoločností rozličných členských štátov môže byť potrebné na to, aby sa v rámci spoločenstva vytvorili podmienky analogické s podmienkami vnútorného trhu a aby sa tak zabezpečilo vytvorenie a efektívne fungovanie spoločného trhu; keďže takéto operácie by nemali byť brzdené obmedzeniami, nevýhodami a1ebo deformáciami vznikajúcimi najmä z daňových predpisov členských štátov;… … keďže existujúce daňové predpisy, ktoré upravujú vzťahy medzi materskými spoločnosťami a dcérskymi spoločnosťami rozličných členských štátov, sa v jednotlivých členských štátoch značne líšia a vo všeobecnosti sú menej výhodné než predpisy, ktoré sa vzťahujú na materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti z toho istého členského štátu; keďže je týmto spolupráca spoločností rozličných členských štátov znevýhodnená v porovnaní so spoluprácou medzi spoločnosťami z toho istého členského štátu; keďže je potrebné odstrániť túto nevýhodu zavedením spoločného systému s cieľom uľahčiť zoskupovanie spoločností; keďže tam, kde materská spoločnosť v dôsledku svojho zduženia so svojimi dcérskymi spoločnosťami prijíma rozdelené zisky, štát materskej spoločnosti musí: — buď upustiť od zdanenia takýchto ziskov, — alebo zdaniť takéto zisky a súčasne oprávniť materskú spoločnosť, aby z hodnoty daňovej povinnosti odrátala tú časť dane z príjmov právnických osôb platenú dcérskou spoločnosťou, ktorá sa vzťahuje na tieto zisky“.
67

V tejto súvislosti treba pripustiť, že hoci sa preukázalo, ako tvrdili žalobkyne v konaniach vo veci samej a ako vyplýva aj z bodu 47 tohto rozsudku, úlohy, ktoré vykonávali ako stále úradníčky, sú rovnaké ako tie, ktoré vykonávali predtým na základe pracovných zmlúv na dobu určitú, a že cieľom vnútroštátnej právnej úpravy, o ktorú ide, ako uviedla talianska vláda vo svojich písomných pripomienkach, je zhodnotiť skúsenosti nadobudnuté dočasnými úradníkmi v rámci AGCM, takéto okolnosti by mohli naznačovať, že nezohľadnenie období služby odpracovaných pracovníkmi na dobu určitú je v skutočnosti odôvodnené výlučne tým, na akú dobu boli uzatvorené ich pracovné zmluvy, a v dôsledku toho, že rozdielne zaobchádzanie, o ktoré ide vo veci samej, nevychádza z dôvodov spojených s objektívnymi požiadavkami zamestnania, ktoré bolo predmetom postupu na vymenovanie do stálej služby, ktoré by sa mohli považovať za „objektívne zdôvodnené“ v zmysle doložky 4 bodu 1 alebo 4 rámcovej dohody.
47

Rovnako by tento cieľ nebol dosiahnutý, ak by obchodníci mohli od spotrebiteľa vyžadovať, aby si spôsobil „zanedbateľné náklady“ s ohľadom na hodnotu ceny. Znamenalo by to totiž potrebu určiť tak spôsoby hodnotenia nákladov a cien, ako aj by to vyžadovalo vykonávať také hodnotenia.
45

Ako zdôrazňujú Football Dataco a i., okrem skutočnosti, že je niekedy ťažké s istotou určiť umiestnenie takého servera (pozri rozsudok Wintersteiger, už citovaný, bod 36), by taká téza znamenala, že subjekt, ktorý bez súhlasu zostavovateľa databázy chránenej právom sui generis uskutoční na základe práva daného členského štátu reutilizáciu obsahu tejto databázy prostredníctvom internetu, pričom sa zameria na verejnosť tohto členského štátu, by unikol uplatneniu tohto vnútroštátneho práva z jediného dôvodu, a to že jeho server sa nachádza mimo územia tohto štátu. Taká situácia by ovplyvnila potrebný účinok ochrany, ktorú poskytuje dané vnútroštátne právo pre databázu chránenú podľa tohto práva (pozri analogicky rozsudok L’Oréal a i., už citovaný, bod 62).
46

V každom prípade je potrebné pripomenúť, že systém žalôb zavedený Zmluvou rozlišuje medzi žalobami podľa článkov 258 ZFEÚ a 259 ZFEÚ, ktoré smerujú k určeniu, že členský štát si nesplnil svoje povinnosti, a žalobami podľa článkov 263 ZFEÚ a 265 ZFEÚ, ktoré smerujú k preskúmaniu zákonnosti aktov prijatých inštitúciami Únie alebo opomenutí týchto inštitúcií konať. Tieto procesné prostriedky sledujú rozličné ciele a uplatňujú sa rozličnými spôsobmi. Ak teda neexistuje ustanovenie Zmluvy, ktoré by to výslovne dovoľovalo, členský štát nie je oprávnený odvolávať sa na protiprávnosť rozhodnutia, ktorého je adresátom, ako prostriedku obrany proti žalobe o nesplnenie povinnosti spočívajúcej v nedodržaní tohto rozhodnutia. Inak by tomu mohlo byť iba v prípade, ak by bol dotknutý akt postihnutý osobitne závažnými a zjavnými vadami v takej miere, že by ho bolo možné označiť za ničotný (pozri rozsudky z 1. júna 2006, Komisia/Taliansko, C-207/05, body 40 až 43, ako aj z 20. septembra 2007, Komisia/Španielsko, C-177/06, Zb. s. I-7689, body 30 a 31).
13

Táto ochranná známka bola zapísaná 7. novembra 2000 pre tovary, ktoré patria do tried 25, 28 a 32 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení (ďalej len „Niceská dohoda“), ktoré zodpovedajú pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu: — trieda 25: „Oblečenie, obuv, pokrývky hlavy“, — trieda 28: „hry a hračky, telocvičné a športové potreby“, — trieda 32: „pivá, sýtené minerálne vody a iné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“.
(39)

Overovanie spôsobilosti uchádzačov v otvorených konaniach a záujemcov v užších konaniach a rokovacích konaniach s uverejnením oznámenia o vyhlásení zadávacieho konania a v súťažnom dialógu a ich výber by sa mali uskutočniť v transparentných podmienkach. Na tento účel by sa mali určiť nediskriminačné kritériá, ktoré verejní obstarávatelia môžu používať pri výbere účastníkov súťaže a prostriedkov, ktoré hospodárske subjekty môžu používať na preukázanie, že tieto kritériá spĺňajú. V rovnakom duchu transparentnosti by sa malo od verejného obstarávateľa vyžadovať, aby uviedol, hneď ako je zákazka daná do súťaže, kritériá výberu účastníkov, ktoré použije a úroveň osobitnej spôsobilosti, ktorú môže, ale nemusí vyžadovať od hospodárskych subjektov pred ich prijatím do konania verejného obstarávania.
7

Článok 77a tohto nariadenia nazvaný „Výmaz alebo zrušenie“ stanovuje: „1. Ak [ÚHVT] urobil zápis do registra alebo vydal rozhodnutie, ktoré obsahuje zrejmú procedurálnu chybu pripísateľnú [ÚHVT], [ÚHVT] zabezpečí, aby bol zápis vymazaný alebo rozhodnutie zrušené. Ak existuje iba jeden účastník konania a zápis alebo akt sa dotýka jeho práv, určí sa výmaz alebo zrušenie, aj keď chyba nebola pre danú stranu zrejmá. 2. Výmaz alebo zrušenie uvedené v odseku 1 sa uskutoční z moci úradnej, alebo na požiadanie jednej zo strán konania, oddelením, ktoré vykonalo tento zápis alebo vydalo rozhodnutie. Výmaz alebo zrušenie sa uskutoční do šiestich mesiacov odo dňa zápisu do registra alebo prijatia rozhodnutia, a to po porade s účastníkmi konania a s ktorýmkoľvek majiteľom práv k príslušnej ochrannej známke spoločenstva, ktoré sú zapísané v registri. 3. Týmto článkom nie sú dotknuté práva účastníkov konania podať odvolanie podľa článkov 57 a 63 alebo možnosti podľa postupov a podmienok stanovených vo vykonávacom nariadení uvedenom v článku 157 ods. 1 opraviť akékoľvek jazykové chyby alebo chyby pri prepise a zrejmé chyby v rozhodnutiach [ÚHVT] alebo chyby pripísateľné úradu pri zápise ochrannej známky alebo pri uverejnení jej zápisu.“
28

VID a lotyšská vláda tvrdia, že článok 285 vyhlášky Rady ministrov č. 933 sa snaží odstrániť nebezpečenstvo podvodu alebo daňového úniku a že sa uplatní v praxi, iba ak existujú skutočnosti, ktoré sú spôsobilé preukázať takéto nebezpečenstvo. Toto nebezpečenstvo by existovalo najmä v prípade, ak by druh hospodárskych činností, ktoré vykonáva platiteľ dane, neviedol spravidla k vzniku nadmerného odpočtu DPH, alebo ak by suma DPH zaplatená platiteľom dane do štátnej pokladnice bola výrazne nižšia než DPH, ktorá sa má vrátiť.
4

Odôvodnenia 1, 3, 4, 9, 10, 14 a 15 nariadenia č. 261/2004 uvádzajú: „(1) konanie Spoločenstva v oblasti leteckej dopravy by sa malo, okrem iných vecí, zamerať na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany cestujúcich; okrem toho by sa mal vo všeobecnosti brať plný zreteľ na požiadavky ochrany spotrebiteľa; … (3) hoci [nariadenie Rady (EHS) č. 295/91] vytvorilo základnú ochranu pre cestujúcich, zostáva počet cestujúcich, ktorým bol odmietnutý nástup do lietadla proti ich vôli, príliš vysoký a to isté platí aj pre zrušenie letu bez predchádzajúceho oznámenia a veľké meškania; (4) spoločenstvo by preto malo zvýšiť štandardy ochrany ustanovené uvedeným nariadením tým, že posilní práva cestujúcich a zabezpečí, aby leteckí dopravcovia pôsobili na liberalizovanom trhu za harmonizovaných podmienok; … (9) počet cestujúcich, ktorým bol odmietnutý nástup do lietadla proti ich vôli by sa mal znížiť tým, že sa bude od leteckých dopravcov vyžadovať, aby vyzvali dobrovoľníkov vzdať sa svojej rezervácie za protislužbu namiesto odmietnutia nástupu do lietadla a tým, že sa poskytne plná náhrada pre tých, ktorým bol nakoniec odmietnutý nástup do lietadla; (10) cestujúci, ktorým bol odmietnutý nástup do lietadla proti ich vôli by mali mať možnosť buď zrušiť svoje lety s úhradou ceny letenky, alebo v nich za uspokojivých podmienok pokračovať a mala by im byť poskytnutá primeraná starostlivosť po dobu čakania na neskorší let; … (14) tak ako je to uvedené v Montrealskom dohovore, záväzky prevádzkujúcich leteckých dopravcov by mali byť obmedzené alebo by mali byť od nich leteckí dopravcovia oslobodení v prípadoch, keď bola udalosť spôsobená mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia; také okolnosti môžu nastať najmä v prípadoch politickej nestability, meteorologických podmienok nezlučiteľných s vykonaním príslušného letu, rizík bezpečnostnej ochrany, neočakávaných nedostatkov, ktoré sa týkajú bezpečnosti letu a štrajkov, ktoré ovplyvňujú prevádzku príslušného leteckého dopravcu; (15) za mimoriadne okolnosti sa dá považovať skutočnosť, keď rozhodnutie riadenia letovej prevádzky v konkrétnom dni vo vzťahu ku konkrétnemu lietadlu zapríčiní veľké meškanie, meškanie do nasledujúceho dňa alebo zrušenie jedného alebo viacerých letov takého lietadla dokonca aj vtedy, keď príslušný letecký dopravca uskutočnil všetky primerané opatrenia, aby zabránil meškaniu alebo zrušeniu.“
16

Prvá zmluva bola uzatvorená na obdobie od 17. júla 2006 do 31. januára 2007 a predĺžená dodatkom do 22. decembra 2007. Táto zmluva však bola ukončená k 30. novembru 2006. Ako miesto výkonu práce sa uvádzajú „prevádzky a stavby v Poľsku a v rámci územia Európskej únie (Írsko, Francúzsko, Veľká Británia, Nemecko, Fínsko) podľa pokynov zamestnávateľa“. W. Kita pracoval v rámci tejto zmluvy iba vo Francúzsku. Na základe uplatnenia článku 14 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1408/71 vystavil ISZ W. Kitovi tlačivo E 101 o uplatniteľnej právnej úprave na obdobie od 17. júla 2006 do 22. decembra 2007. V dôsledku ukončenia zmluvy k 30. novembru 2006 bolo toto potvrdenie zmenené a doplnené v tom zmysle, že sa uplatňuje od 17. júla do 30. novembra 2006.
29

Táto vzájomná dôvera by totiž bola narušená, ak by súd členského štátu mohol odmietnuť uznať rozhodnutie, ktorým súd iného členského štátu odmietol svoju právomoc na základe doložky o voľbe právomoci. Ak by sa pripustilo, že by súd členského štátu mohol odmietnuť uznať takéto rozhodnutie, bolo by to v rozpore so systémom zavedeným nariadením č. 44/2001, keďže takéto odmietnutie by mohlo narušiť účinné fungovanie pravidiel upravených v kapitole II tohto nariadenia, ktoré sa týkajú rozdelenia právomoci medzi súdy členských štátov.
59

Treba konštatovať, že sa zjavne nezdá, že by výklad práva Únie požadovaný vnútroštátnym súdom nemal žiadnu súvislosť so skutočnosťou alebo predmetom sporu vo veci samej, ani že by otázky týkajúce sa výkladu tohto práva boli hypotetické. Hoci položené otázky uvádzajú právo Únie veľmi všeobecne, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania napriek tomu vyplýva, že súd, ktorý rozhoduje v konaní vo veci samej, v skutočnosti žiada o výklad článku 2 ods. 1 a článku 3 ods. 2 smernice 2004/48, ako aj článku 2 ods. 1 Parížskeho dohovoru a článku 41 ods. 1 a 2 dohody TRIPS, aby mohol posúdiť, či vnútroštátne procesné pravidlá uplatniteľné v rámci návrhu na zrušenie ochrany úžitkovým vzorom sú v súlade s uvedenými ustanoveniami.
10

Článok 9 tohto nariadenia s názvom „Informácie poskytované spracovateľom“ stanovuje: „1. Podrobnosti príslušných informácií, ktoré podáva spracovateľ majiteľovi v zmysle článku 14 ods. 3 šiesta zarážka… nariadenia [č. 2100/94], môžu byť predmetom zmluvy medzi majiteľom a príslušným spracovateľom. 2. Pokiaľ takáto zmluva nebola uzavretá, alebo nie je v platnosti, spracovateľ musí, bez toho, aby boli ovplyvnené požiadavky na informácie v zmysle legislatívy spoločenstva alebo legislatívy členských štátov, na požiadanie majiteľa, poskytnúť príslušné informácie majiteľovi. Tieto položky sa považujú za príslušné informácie: a) meno spracovateľa, miesto trvalého pobytu a meno a adresa registrovaného obchodného sídla; b) údaj či spracovateľ poskytol služby pri spracovaní zberových produktov na účely pestovania jednej alebo viacerých odrôd majiteľa, kde odroda alebo odrody boli spracovateľovi známe; c) údaj či spracovateľ poskytol takéto služby, množstvo zberových produktov jednej alebo viacerých príslušných odrôd, ktoré boli vyrobené spracovateľom na účely pestovania a celkové množstvo získané z takéhoto spracovania; d) dátumy a miesta spracovania v zmysle c); a e) meno a adresa osoby alebo osôb, ktorým boli služby spracovania poskytnuté v zmysle c), a príslušné množstvá. 3. Informácie v zmysle odseku 2 b), c), d) a e) sa vzťahujú na príslušný obchodný rok a na jeden alebo viaceré z troch predchádzajúcich obchodných rokov, u ktorých majiteľ doposiaľ nežiadal informácie v zmysle ustanovení odseku 4 alebo 5; avšak prvý obchodný rok, o ktorom sa podávajú informácie, je ten, v ktorom bola takáto žiadosť prvý krát predložená v súvislosti s odrodou, alebo odrodami a s príslušným spracovateľom. 4. Opatrenia [Ustanovenia – neoficiálny preklad] článku 8 ods. 4 sa uplatňujú mutatis mutandis. …“
11

Pani Leichenich teda podala proti svojim daňovým poradcom na Landgericht Köln občianskoprávnu žalobu, ktorou sa domáhala vrátenia súm zaplatených ako DPH. Tento súd v rozsudku z 9. decembra 2010, v ktorom odkázal na rozsudok Súdneho dvora zo 16. januára 2003, Maierhofer (C-315/00, Zb. s. I-563), dospel k záveru, že obytná loď nepredstavovala ani nehnuteľnosť, ani podstatnú časť takejto nehnuteľnosti, keďže nebola pevne spojená so zemou. Mohla totiž byť premiestnená za niekoľko hodín, aj keď by si to vyžadovalo určitú prípravu a zapojenie špecializovaného personálu. V dôsledku toho išlo teda o hnuteľnú vec, na ktorú sa nevzťahuje výnimka zakotvená v článku 13 B písm. b) šiestej smernice.
21

Žaloba, ktorú podala Kurcums Metal, bola zamietnutá tak v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní. Administratīvā apgabaltiesa (regionálny správny súd) v rozsudku z 27. decembra 2010 predovšetkým rozhodol, že tvrdenia účastníkov konania o znakoch sporných lán nie sú dostatočne presvedčivé na účely posúdenia podstatného charakteru týchto výrobkov, keďže podľa všeobecného pravidla na interpretáciu KN č. 3 písm. c) tieto laná majú byť zaradené do poslednej položky KN v numerickom poradí položiek, ktoré prichádzajú do úvahy, t. j. do položky 7312 KN. Pokiaľ ide o sporné oblúkové svorky, tento súd rozhodol, že tieto oblúkové svorky nemajú charakteristické znaky svoriek, a vzhľadom na to, že nijaká iná položka kapitoly 73 KN neuvádza tento výrobok alebo podobné výrobky, VID ich správne zaradil do podpoložky 7326 90 98 KN.
7

Odôvodnenie 37 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) stanovuje: „Toto nariadenie rešpektuje základné práva a je zhodné so zásadami uznávanými najmä [Chartou]. V zhode s tým by sa toto nariadenie malo vykladať a uplatňovať so zreteľom na tieto práva a zásady.“
4

Článok 220 colného kódexu stanovoval: „1. Ak suma cla vyplývajúca z colného dlhu nebola zapísaná do účtovnej evidencie… alebo ak bola zapísaná do účtovnej evidencie vo výške nižšej ako suma dlžná na základe právnych predpisov, zapíše sa suma cla, ktorá má byť vybratá alebo zostáva na vybratie do 2 dní odo dňa, kedy sa colné orgány o tejto skutočnosti dozvedeli a môžu vypočítať sumu dlžnú na základe právnych predpisov a určiť dlžníka (dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie). … 2. … dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie sa nevykoná, pokiaľ: … b) sa suma cla dlžná podľa zákona nezapísala do účtovných dokladov v dôsledku chyby na strane colných orgánov, ktorú zodpovedná osoba za zaplatenie cla nemohla zistiť, pričom na svojej strane konala v dobrej viere a dodržala všetky ustanovenia vyplývajúce z platných právnych predpisov týkajúcich sa colného vyhlásenia. Ak sa stanoví preferenčné postavenie tovaru na základe systému spolupráce medzi správami zahŕňajúcimi orgány alebo orgány tretej krajiny [zahŕňajúcimi orgány tretej krajiny – neoficiálny preklad], vydanie osvedčenia týmito orgánmi alebo orgánmi [týmito orgánmi – neoficiálny preklad], ak by sa ukázalo ako nesprávne, znamená chybu, ktorá sa nemohla celkom zistiť v zmysle prvého pododseku. Vydanie nesprávneho osvedčenia neznamená chybu, ak sa toto osvedčenie zakladá na nesprávnom zaúčtovaní [nesprávnom opise – neoficiálny preklad] faktov poskytnutých vývozcom, okrem prípadov, keď je zrejmé, že vydávajúce orgány alebo orgány si uvedomovali [vydávajúce orgány si uvedomovali – neoficiálny preklad] alebo si mali uvedomiť, že tovar nespĺňa podmienky uvedené na oprávnenie preferenčného zaobchádzania. Zodpovedná osoba môže prehlásiť dobrú vieru, ak dokáže preukázať, že počas obdobia, keď sa konali príslušné obchodné operácie, venovala náležitú starostlivosť na zabezpečenie splnenia všetkých podmienok na preferenčné zaobchádzanie. …“
15

Za týchto podmienok Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa článok 217 ods. 2 [colného kódexu] vykladať tak, že členské štáty sa pri stanovení podrobných postupov na zapisovanie súm cla do účtovnej evidencie môžu obmedziť na prijatie takých ustanovení do vnútroštátnej právnej úpravy, ktoré stanovujú len to, že: — za ‚zápis do účtovnej evidencie‘ sa na účely týchto vnútroštátnych právnych predpisov považuje ‚zápis sumy cla vo výške colného dlhu do účtovných kníh alebo do akéhokoľvek iného rovnocenného nosiča informácií‘ (v zmysle § 1 bodu 6 [LGDA]) a že — pravidlá týkajúce sa zápisu do účtovnej evidencie a podmienok zaplatenia sumy cla vyplývajúcej z colného dlhu upravujú nariadenia Európskych spoločenstiev (v zmysle § 3 [LGDA]), alebo sú členské štáty na účely vykonania článku 217 ods. 2 colného kódexu povinné vo svojej vnútroštátnej právnej úprave stanoviť podrobné postupy na zapisovanie do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 ods. 1 colného kódexu, aby mal dlžník možnosť preveriť, či colné orgány tento zápis do účtovnej evidencie aj skutočne vykonali? 2. Má sa článok 217 ods. 2 colného kódexu vykladať tak, že ak vnútroštátne právne predpisy stanovujú len to, že — za ‚zápis do účtovnej evidencie‘ sa na účely týchto vnútroštátnych právnych predpisov považuje ‚zápis sumy cla vo výške colného dlhu do účtovných kníh alebo do akéhokoľvek iného rovnocenného nosiča informácií‘ (v zmysle § 1 bodu 6 [LGDA]) a že — pravidlá týkajúce sa zápisu do účtovnej evidencie a podmienok zaplatenia sumy cla vyplývajúcej z colného dlhu upravujú nariadenia Európskych spoločenstiev (v zmysle § 3 [LGDA]), môžu colné orgány namietať, že nimi vykonaný zápis sumy cla do tlačiva 1552 B alebo do databázy dlhov ‚elektronické clo a spotrebné dane‘ a tiež akýkoľvek iný zápis alebo záznam sumy cla do iného rovnocenného nosiča informácií uskutočnený týmito orgánmi treba považovať za zápis do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 ods. 1 colného kódexu? 3. V prípade, ak sa má zápis sumy cla do tlačiva 1552 B vykonaný colnými orgánmi považovať za zápis do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 ods. 1 colného kódexu, má sa článok 217 colného kódexu vykladať tak, že za zápis do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 ods. 1 colného kódexu možno považovať len zápis presnej sumy cla, ktorá vyplýva z výšky colného dlhu uvedenej na tlačive 1552 B?“
21

Uplatnenie procesnej lehoty stanovenej v článku 102 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu by malo za následok, že premlčanie by nastalo po uplynutí doby, ktorej dĺžka by bola odlišná v závislosti od toho, či sa poškodená strana rozhodla predložiť vec priamo súdu Únie, alebo ešte predtým príslušnej inštitúcii. Na základe tohto rozdielu, ktorý nie je upravený v článku 46 Štatútu Súdneho dvora, by uplynutie premlčacej lehoty podliehalo faktoru, ktorý nie je objektívny a ktorý má za následok aj to, že podporuje skôr riešenie sporov súdnou cestou ako hľadaním riešenia zmierom.
10

Článok 15 uvedeného nariadenia, ktorý je jediným článkom kapitoly IV s názvom „Humanitárna doložka“, stanovuje: „1. Ktorýkoľvek členský štát, aj keď nie je zodpovedný podľa kritérií ustanovených v tomto nariadení, môže zlúčiť členov rodiny, ako aj ostatných závislých príbuzných z humanitárnych dôvodov založených najmä na rodinných alebo kultúrnych aspektoch. V takomto prípade posúdi tento členský štát na dožiadanie iného členského štátu žiadosť o azyl dotknutej osoby. Dotknuté osoby musia súhlasiť. 2. V prípade, keď je dotknutá osoba závislá od pomoci iných z dôvodu tehotenstva alebo novorodenca, závažného ochorenia, ťažkého zdravotného postihnutia alebo vysokého veku, členské štáty zvyčajne spoja žiadateľa o azyl s ostatnými príbuznými, ktor[í] sa nachádzajú na území niektorého členského štátu, ak rodinné putá existovali v krajine pôvodu. … 4. Ak takto dožiadaný štát pristúpi na takéto dožiadanie, zodpovednosť za posúdenie žiadosti sa presunie na tento štát. 5. Podmienky a postupy na vykonávanie tohto článku, vrátane, kde je to vhodné, zmierovacích mechanizmov na odstránenie rozdielov medzi členskými štátmi, ktoré sa týkajú potreby zlúčenia dotknutých osôb alebo miesta, kde by sa to malo uskutočniť, sa prijmú v súlade s postupmi uvedenými v článku 27 ods. 2.“
32

V tejto súvislosti treba konštatovať, že je pravda, že pracovníci so skráteným pracovným časom formálne majú uzatvorenú pracovnú zmluvu na plný úväzok. Ako však bolo uvedené v bodoch 13 a 28 tohto rozsudku, počas obdobia skrátenia pracovného času sú z dôvodu uvedeného skrátenia pozastavené až úplne zrušené vzájomné povinnosti zamestnávateľa a zamestnanca, pokiaľ ide o plnenia. Z toho vyplýva, že pracovníci so skráteným pracovným časom musia byť považovaní za „dočasných zamestnancov na čiastočný úväzok“, keďže ich situácia je de facto porovnateľná so situáciou zamestnancov na čiastočný úväzok.
17

Od roku 1971 do roku 1996 spolu so svojou manželkou spravoval zdravotnícke zariadenie vo Švédsku. Toto zariadenie v roku 1996 vstúpilo do likvidácie, čo vyvolalo platobnú neschopnosť manželov Radziejewských. Od roku 1997 podliehala ich mzda zrážkam zo mzdy, ktoré spravuje KFM.