Predbežné znenie

NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

prednesené 14. júla 2022 ( )

Vec C‑176/19 P

Európska komisia

proti

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Zneužitie dominantného postavenia – Trh s perindoprilom, liekom na liečenie kardiovaskulárnych chorôb – Dohody o urovnaní patentových sporov uzavreté medzi laboratóriom vykonávajúcim činnosť v oblasti originálnych liekov, ktoré je majiteľom patentov a spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov – Dohoda o urovnaní spojená s licenčnou dohodou – Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa – Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku – Definícia relevantného trhu“





Obsah





I. Úvod

II. Okolnosti predchádzajúce sporu

A. Skutkový stav

1. Subjekty dotknuté prejednávanou vecou

2. Dotknutý výrobok a patenty

a) Perindopril skupiny Servier

b) Perindopril skupiny Krka

3. Spory týkajúce sa perindoprilu a uvedenia generických verzií

a) Spory na EPÚ

b) Spory na vnútroštátnych súdoch

4. Spory a dohody medzi skupinou Servier a skupinou Krka

B. Sporné rozhodnutie

C. Napadnutý rozsudok

III. Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania

IV. Posúdenie

A. O odvolaní

1. O článku 101 ZFEÚ

a) O obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (prvý až šiesty odvolací dôvod)

1) Analýza cieľa dohôd Krka v spornom rozhodnutí a v napadnutom rozsudku

i) Sporné rozhodnutie

ii) Napadnutý rozsudok

2) Odvolacie dôvody týkajúce sa cieľa dohôd Krka

i) O konkurenčnom tlaku vyvíjanom skupinou Krka na skupinu Servier (prvý odvolací dôvod)

– O prípustnosti a účinnosti odvolacieho dôvodu

– O veci samej

– Predbežný záver

ii) O licencii ako stimule pre skupinu Krka, aby súhlasila s obmedzeniami vyplývajúcimi z urovnania (druhý odvolací dôvod)

– O licencii ako protihodnote záväzku nekonkurovať

– O stimulujúcej povahe licencie

– O vyčíslení hodnoty prevedenej na skupinu Krka prostredníctvom licencie

– Predbežný záver

iii) O uplatnení pojmu obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (tretí odvolací dôvod)

– O neexistencii „hermeticky uzavretého“ rozdelenia trhov

– O úmysle strán a ich presvedčení týkajúcom sa platnosti patentu 947

– O faktickom duopole vytvorenom licenciou

– O vyhlásení skupiny Lupin

– O usmerneniach k dohodám o transfere technológií z roku 2004 a o nariadení č. 772/2004 o uplatňovaní článku [101 ods. 3 ZFEÚ] na kategórie dohôd o transfere technológií

– Predbežný záver

iv) O úmysle strán (štvrtý odvolací dôvod)

– O zohľadnení úmyslu strán

– O uplatnení zásad týkajúcich sa vykonávania dôkazov

– O vierohodnosti dôkazov v závislosti od dátumu ich vyhotovenia

– O dôkaznej hodnote neskorších vyhlásení

– Predbežný záver

v) O zohľadnení následkov licencie v prospech hospodárskej súťaže (piaty odvolací dôvod)

vi) O dohode o prevode a o poskytnutí licencie Krka (šiesty odvolací dôvod)

3) Záver k cieľu dohôd Krka

b) O obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska následku (siedmy odvolací dôvod)

1) Analýza následkov dohôd Krka v spornom rozhodnutí a napadnutom rozsudku

i) Sporné rozhodnutie

ii) Napadnutý rozsudok

2) Odvolací dôvod týkajúci sa následkov dohôd Krka

i) O kontrafaktuálnej analýze

ii) O okamihu rozhodujúcom pre kontrafaktuálnu analýzu

iii) O irelevantnosti rozlišovania medzi vykonanými a nevykonanými dohodami

3) Záver k následkom dohôd Krka

c) Záver k existencii porušenia podľa článku 101 ods. 1 ZFEÚ pokiaľ ide o dohody Krka

2. O článku 102 ZFEÚ

a) Zistenia týkajúce sa článku 102 ZFEÚ v spornom rozhodnutí a v napadnutom rozsudku

1) Sporné rozhodnutie

2) Napadnutý rozsudok

b) Odvolacie dôvody týkajúce sa článku 102 ZFEÚ

1) O mieste, ktoré má cena pri určení relevantného trhu hotových výrobkov (ôsmy odvolací dôvod)

i) O faktoroch spojených s cenami pri určení relevantného trhu (prvá a druhá časť ôsmeho odvolacieho dôvodu)

ii) O necitlivosti lekárov predpisujúcich lieky voči cenám (tretia a štvrtá časť ôsmeho odvolacieho dôvodu)

iii) O hospodárskej súťaži vykonávanej generickými verziami perindoprilu (piata a šiesta časť ôsmeho odvolacieho dôvodu)

iv) Predbežný záver

2) O zohľadnení terapeutickej zastupiteľnosti pri určení relevantného trhu hotových výrobkov (deviaty odvolací dôvod)

i) O úlohe terapeutickej zastupiteľnosti pri určení relevantného trhu hotových výrobkov (prvá časť deviateho odvolacieho dôvodu)

ii) O zohľadnení alebo analýze niekoľkých dôkazných prostriedkov (druhá až šiesta časť deviateho odvolacieho dôvodu)

iii) Predbežný záver

3) O neprípustnosti niektorých príloh predložených v prvostupňovom konaní (desiaty odvolací dôvod)

4) O relevantnom trhu s technológiou (jedenásty odvolací dôvod)

c) Záver k odvolacím dôvodom týkajúcim sa článku 102 ZFEÚ

B. O žalobe na Všeobecnom súde

V. O trovách

VI. Návrh





I. Úvod

1. Rovnako ako súbežná vec Servier/Komisia (C‑201/19 P), v ktorej tiež v tento deň prednášam svoje návrhy, nadväzuje aj prejednávaná vec na veci Generics (UK) a i.( ) a Lundbeck/Komisia( ), v ktorých Súdny dvor vyvodil kritériá, za ktorých je dohoda o urovnaní sporu medzi majiteľom farmaceutického patentu a výrobcom generických liekov v rozpore s právom Únie v oblasti hospodárskej súťaže.

2. V pozadí prejednávanej veci, veci Servier/Komisia, ako aj siedmich ďalších odvolaní tvoriacich túto skupinu deviatich odvolaní podaných proti ôsmim rozsudkom Všeobecného súdu( ), sú viaceré dohody o urovnaní patentových sporov uzavreté skupinou Servier ako výrobcom originálnych liekov so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov.

3. Rovnako ako vo veciach Generics (UK) a i. a Lundbeck/Komisia boli aj tieto dohody uzavreté v situácii, keď sa už patent k účinnej látke daného lieku, ktorým je v tomto prípade perindopril, stal voľným, aj keď skupina Servier bola ešte stále majiteľkou tzv. „sekundárnych“ patentov k niektorým postupom výroby tohto lieku.

4. Sporné dohody v podstate zabezpečili, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, ktoré chceli vstúpiť na trh s generickými verziami uvedeného lieku, sa zaviazali odložiť svoj vstup za prevod hodnoty zo strany skupiny Servier.

5. V spornom rozhodnutí( ) sa Komisia domnievala, že dotknuté dohody, ktoré skupina Servier uzavrela so spoločnosťami Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin, predstavovali obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku a teda porušenia článku 101 ZFEÚ.

6. Okrem toho sa Komisia domnievala, že ich uzavretie, spolu s ďalšími konaniami, ako bolo nadobudnutie technológií na výrobu účinnej farmaceutickej látky (ÚFL) perindoprilu, predstavovalo zo strany skupiny Servier stratégiu, ktorá mala oddialiť vstup spoločností vyrábajúcich generický perindopril na trh tohto lieku, na ktorom mala skupina Servier dominantné postavenie. Komisia preto uložila sankciu za toto správanie ako za zneužitie dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ.

7. Všeobecný súd v napadnutom rozsudku, ako aj vo svojich ďalších rozsudkoch v dotknutej skupine vecí, potvrdil analýzu Komisie, v zmysle ktorej majú dohody, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťami Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin povahu obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa. Tieto zistenia Všeobecného súdu napadla skupina Servier vo veci Servier/Komisia, ako aj uvedené spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov vo svojich odvolaniach podaných proti rozsudkom Všeobecného súdu, ktoré sa ich týkajú.

8. Všeobecný súd naproti tomu zrušil sporné rozhodnutie v rozsahu, v akom v ňom Komisia kvalifikovala dohody, ktoré uzavrela skupina Servier so skupinou Krka ako obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku, ako aj v rozsahu, v akom konštatovala zneužitie dominantného postavenia skupinou Servier, pretože Komisia sa dopustila pochybení pri definícii relevantného trhu.

9. Tieto zrušenia napadla Komisia v prejednávanej veci, ako aj vo veci Komisia/Krka (C‑151/19 P). Tieto veci nastoľujú bezprecedentné otázky týkajúce sa kvalifikácie licenčnej dohody uzavretej súčasne s dohodou o urovnaní patentového sporu ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, kvalifikácie takéhoto súboru dohôd ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska následku, ako aj definície relevantného trhu vo farmaceutickej oblasti.

II. Okolnosti predchádzajúce sporu

A. Skutkový stav

10. Všeobecný súd uviedol okolnosti predchádzajúce sporu v bodoch 1 až 73 napadnutého rozsudku, ktoré možno pre potreby tohto odvolacieho konania zhrnúť takto.

1. Subjekty dotknuté prejednávanou vecou

11. Skupina Servier, ktorú tvorí najmä spoločnosť Servier SAS, materská spoločnosť skupiny so sídlom vo Francúzsku, spoločnosť Laboratoires Servier SAS a spoločnosť Servier Laboratories Ltd (ďalej spolu len „skupina Servier“), združuje farmaceutické spoločnosti na celosvetovej úrovni. Spoločnosť Laboratoires Servier je francúzska farmaceutická spoločnosť, ktorá sa špecializuje na vývoj originálnych liekov najmä na liečbu kardiovaskulárnych chorôb ( ). Spoločnosť Biogaran je 100 % dcérska spoločnosť spoločnosti Laboratoires Servier a má na starosti generické lieky( ).

12. Farmaceutická skupina Krka, zapísaná v registri v Slovinsku, ktorá sa špecializuje na vývoj, výrobu a obchodovanie s generickými liekmi, zahŕňa materskú skupina Krka Tovarna Zdravil d.d., a viacero dcérskych spoločností v Slovinsku a v iných krajinách (ďalej len „skupina Krka“)( ).

2. Dotknutý výrobok a patenty

a) Perindopril skupiny Servier

13. Skupina Servier vyvinula perindopril, liek podávaný v kardiovaskulárnej medicíne, ktorý je určený predovšetkým na boj proti vysokému krvnému tlaku a srdcovému zlyhaniu. ÚFL perindoprilu má formu soli. Pôvodne používaná soľ bol erbumín (alebo terc‑butylamín), ktorý má kryštalickú formu z dôvodu postupu využívaného skupinou Servier na jeho syntézu( ).

14. Patent EP0049658 na molekulu perindoprilu bol prihlásený na Európskom patentovom úrade (EPÚ) 29. septembra 1981. Platnosť tohto patentu mala uplynúť 29. septembra 2001, ale jeho ochrana bola predĺžená vo viacerých členských štátoch Európskej únie vrátane Spojeného kráľovstva až do 22. júna 2003( ). Vo Francúzsku bola ochrana uvedeného patentu predĺžená do 22. marca 2005 a v Taliansku až do 13. februára 2009( ). K udeleniu povolenia na uvedenie na trh (PUT) pre tablety perindoprilu erbumínu (2 a 4 mg) na liečbu vysokého krvného tlaku došlo v Európe v rokoch 1988 až 1989( ).

15. Po podaní patentovej prihlášky na molekulu podala skupina Servier viaceré patentové prihlášky na postup výroby perindoprilu na EPÚ. Patenty dotknuté týmto konaním sú najmä patenty EP0308339, EP0308340 a EP0308341 (ďalej jednotlivo „patent 339“, „patent 340“ a „patent 341“), prihlásené v roku 1988, ktorých platnosť mala uplynúť v roku 2008, a najmä patent EP1296947 (tzv. „patent alfa“, ďalej len „patent 947“), prihlásený v roku 2001. Patent 947 sa vzťahoval na kryštalickú alfa formu perindoprilu erbumínu a metódy jeho výroby a bol udelený 4. februára 2004( ).

16. Skupina Servier podala aj národné patentové prihlášky vo viacerých členských štátoch Únie, napríklad v Bulharsku, v Českej republike, v Estónsku, v Maďarsku, v Poľsku a na Slovensku. Patenty tak boli udelené 16. mája 2006 v Bulharsku, 17. augusta 2006 v Maďarsku, 23. januára 2007 v Českej republike, 23. apríla 2007 na Slovensku a 24. marca 2010 v Poľsku. Tieto patenty v podstate zodpovedali patentom prihláseným na EPÚ( ).

17. Od roku 2002 vyvíjala skupina Servier perindopril druhej generácie, vyrábaný z novej soli, arginínu, pre ktorý podala patentovú prihlášku (EP1354873B) 17. februára 2003. Tento patent bol udelený 17. júla 2004 s dátumom uplynutia platnosti stanoveným na 17. februára 2023. Perindopril arginín sa začal uvádzať na trhy Únie v roku 2006. Tento výrobok je bioekvivalentnou generickou verziou výrobku prvej generácie, ale predáva sa v odlišných dávkach z dôvodu odlišnej molekulárnej hmotnosti novej soli( ). Pre perindopril arginín bolo udelené PUT vo Francúzsku v roku 2004 a následne bol na základe postupu vzájomného uznávania povolený v ostatných členských štátoch( ).

b) Perindopril skupiny Krka

18. Skupina Krka začala sama vyvíjať perindopril od roku 2003. V období rokov 2005 až 2006 dostala PUT na viacerých trhoch Únie a uviedla perindopril na trh vo viacerých členských štátoch strednej a východnej Európy, vrátane Poľska a Maďarska. Počas tohto obdobia sa pripravovala aj na jeho uvedenie na trh v iných členských štátoch, vrátane Francúzska, Spojeného kráľovstva a Holandska, či už samostatne alebo v spolupráci s inými spoločnosťami( ).

3. Spory týkajúce sa perindoprilu a uvedenia generických verzií

19. V rokoch 2003 až 2009 bola skupina Servier účastníčkou konania v rade sporov týkajúcich sa perindoprilu tak na EPÚ, ako aj na vnútroštátnych súdoch. Išlo v podstate o návrhy na nariadenie zákazov a konania týkajúce sa patentu 947, začaté v rôznych členských štátoch medzi skupinou Servier a viacerými spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov pripravujúcimi uvedenie generickej verzie perindoprilu( ).

a) Spory na EPÚ

20. Desať spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov, vrátane skupiny Krka, podalo v roku 2004 námietku proti patentu 947 na EPÚ s cieľom dosiahnuť jeho zrušenie v celom rozsahu, pričom uvádzali dôvody založené na neexistencii novosti a vynálezcovskej činnosti, ako aj na nedostatočnom objasnení vynálezu( ).

21. Dňa 27. júla 2006 námietkové oddelenie EPÚ potvrdilo platnosť patentu 947 v nadväznosti na drobné zmeny pôvodných patentových nárokov skupiny Servier (ďalej len „rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006“). Deväť spoločností podalo proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť, ale skupiny Krka a Lupin oznámili späťvzatie svojej sťažnosti 11. januára a 5. februára 2007 v nadväznosti na svoje dohody so skupinou Servier. Rozhodnutím zo 6. mája 2009 technický odvolací senát EPÚ zrušil rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 a zrušil patent 947 (ďalej len „rozhodnutie EPÚ zo 6. mája 2009“). Žiadosť o preskúmanie, ktorú podala skupina Servier proti tomuto rozhodnutiu, bola zamietnutá 19. marca 2010( ).

b) Spory na vnútroštátnych súdoch

22. Platnosť patentu 947 napadli spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov aj na súdoch niektorých členských štátov, a skupina Servier podala návrhy na nariadenie predbežných zákazov, ktoré boli v niektorých prípadoch úspešné( ). Väčšina týchto sporov však skončila pred vydaním právoplatného rozhodnutia o platnosti patentu 947 na základe dohôd o urovnaní, ktoré uzavrela skupina Servier a spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov.

23. Dva spory medzi skupinou Servier a spoločnosťou Apotex, jedinou spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov, ktorá bola účastníčkou konania v spore so skupinou Servier v Spojenom kráľovstve, s ktorou skupina Servier neuzavrela dohodu o urovnaní, však neboli prerušené a následne viedli k určeniu neplatnosti patentu 947.

24. Skupina Servier tak 1. augusta 2006 podala na súd v Spojenom kráľovstve žalobu pre porušenie patentu 947 proti spoločnosti Apotex, ktorá „s rizikom“ uviedla generickú verziu perindoprilu na trh Spojeného kráľovstva a dosiahla nariadenie predbežného zákazu 8. augusta 2006. V nadväznosti na vzájomný návrh na zrušenie uvedeného patentu, ktorý podala spoločnosť Apotex, bol však patent 947 vyhlásený 6. júla 2007 za neplatný, zákaz bol zrušený a spoločnosť Apotex vstúpila na trh s generickým perindoprilom, čo otvorilo trh pre generické lieky v Spojenom kráľovstve. Dňa 9. mája 2008 bolo rozhodnutie o určení neplatnosti patentu 947 potvrdené v odvolacom konaní( ).

25. Okrem toho 13. novembra 2007 spoločnosť Katwijk Farma, dcérska spoločnosť spoločnosti Apotex, podala na holandský súd návrh na zrušenie holandskej časti patentu 947 a 13. decembra 2007 uviedla na trh svoj generický perindopril, zatiaľ čo návrh na nariadenie predbežného zákazu, ktorý podala skupina Servier, bol zamietnutý. Dňa 11. júna 2008 holandský súd zrušil patent 947 pre Holandsko v konaní o paralelnej žalobe, ktorú podala spoločnosť Pharmachemie, dcérska spoločnosť Teva( ).

26. Spoločnosť Sandoz, ďalšia spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov, uviedla svoj generický perindopril na trh vo viacerých členských štátoch od mája 2008( ).

4. Spory a dohody medzi skupinou Servier a skupinou Krka

27. V rokoch 2005 až 2007 uzavrela skupina Servier dohody o urovnaní so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin. Dohody dotknuté prejednávaným odvolaním sú dohody, ktorá uzavrela Servier so skupinou Krka.

28. Skupina Servier podala 30. mája 2006 v Maďarsku návrh na nariadenie predbežného zákazu, ktorého cieľom bolo zakázať obchodovanie s generickou verziou perindoprilu uvádzanou na trh skupinou Krka z dôvodu porušenia patentu 947. Tento návrh bol zamietnutý 13. októbra 2006( ).

29. Skupina Servier podala 28. júla 2006 v Spojenom kráľovstve žalobu pre porušenie práv k patentu 340 proti skupine Krka. Dňa 2. augusta 2006 podala skupina Servier proti skupine Krka aj žalobu pre porušenie práv k patentu 947, ako aj návrh na nariadenie predbežného zákazu. Skupina Krka podala 1. septembra 2006 vzájomný návrh na zrušenie patentu 947 a návrh na rozhodnutie bez nariadenia pojednávania (motion of summary judgment). Dňa 8. septembra 2006 podala skupina Krka ďalší vzájomný návrh na zrušenie patentu 340.

30. Dňa 3. októbra 2006 High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd)], vyhovel návrhu skupiny Servier na nariadenie predbežného zákazu a zamietol návrh na rozhodnutie bez nariadenia pojednávania (motion of summary judgment), ktorý podala skupina Krka 1. septembra 2006 a v ktorom navrhovala určenie neplatnosti patentu 947, a zároveň nariadil konanie vo veci samej. Súdne konanie sa 1. decembra 2006 v nadväznosti na urovnanie uzavreté medzi účastníkmi konania skončilo a predbežný zákaz bol zrušený( ).

31. Skupiny Servier a Krka podpísali 27. októbra 2006 dohodu o urovnaní (ďalej len „dohoda o urovnaní Krka“) a licenčnú dohodu (ďalej len „licenčná dohoda Krka“), doplnenú dodatkom uzavretým 2. novembra 2006. Tieto strany okrem toho 5. januára 2007 uzavreli dohodu o prevode a o poskytnutí licencie (ďalej len „dohoda o prevode a o poskytnutí licencie Krka“) (ďalej spolu len „dohody Krka“).

32. V dohode o urovnaní Krka bolo stanovené, že patent 947 sa vzťahuje aj na zodpovedajúce národné patenty. Podľa tejto dohody o urovnaní účinnej až do uplynutia platnosti alebo zrušenia patentov 947 alebo 340, sa skupina Krka zaviazala vzdať sa všetkých nárokov existujúcich proti patentu 947 na celom svete a proti patentu 340 v Spojenom kráľovstve a v budúcnosti nenapadnúť žiaden z týchto dvoch patentov na celom svete. Skupina Krka a jej dcérske spoločnosti navyše neboli bez výslovného povolenia skupiny Servier oprávnené uviesť na trh alebo predávať generickú verziu perindoprilu, ktorá by porušovala patent 947 počas trvania jeho platnosti a v tej krajine, v ktorej ešte platil. Skupina Krka rovnako nemohla bez výslovného povolenia skupiny Servier dodávať žiadnej tretej osobe generickú verziu perindoprilu porušujúcu patent 947. Ako protihodnotu bola skupina Servier povinná vziať späť svoje návrhy proti skupine Krka založené na porušení práv vyplývajúcich z patentov 947 a 340 v konaniach prebiehajúcich na celom svete, vrátane svojich návrhov na nariadenie predbežných zákazov( ).

33. Podľa licenčnej dohody Krka uzavretej na dobu zodpovedajúcu platnosti patentu 947, skupina Servier udelila skupine Krka „výhradnú“ a neodvolateľnú licenciu k patentu 947 na účely používania, výroby, predaja, ponúkania na predaj, propagácie a dovozu jej vlastných výrobkov obsahujúcich kryštalickú alfa formu erbumínu v Českej republike, Lotyšsku, Litve, Maďarsku, Poľsku, Slovinsku a na Slovensku.

34. Ako protihodnotu licencie bola skupina Krka povinná platiť skupine Servier licenčný poplatok vo výške 3 % čistej sumy jej predajov na všetkých týchto územiach. Skupina Servier bola v tých istých štátoch oprávnená využívať priamo alebo nepriamo (t. j. pre jednu zo svojich dcérskych spoločností alebo pre jedinú tretiu osobu v každej krajine) patent 947( ).

35. V čase uzavretia dohôd ešte neboli skupine Servier udelené národné ekvivalenty patentu 947 na niektorých z týchto siedmich trhov, hoci tam skupina Krka už predávala svoj výrobok( ).

36. Podľa dohody o prevode a o poskytnutí licencie Krka skupina Krka previedla na skupinu Servier dve patentové prihlášky, z ktorých jedna sa týkala postupu syntézy perindoprilu (WO 2005 113500) a druhá prípravy formulácií perindoprilu (WO 2005 094793). Technológia chránená týmito patentovými prihláškami bola používaná na výrobu perindoprilu skupiny Krka. Skupina Krka sa zaviazala, že nenapadne platnosť patentov, ktoré budú udelené na základe uvedených prihlášok. Ako protihodnotu za tento prevod skupina Servier zaplatila skupine Krka sumu 15 miliónov eur za každú z dotknutých prihlášok. Skupina Servier okrem toho udelila skupine Krka nevýhradnú, neodvolateľnú, neprevoditeľnú a bezodplatnú licenciu bez práva udeliť sublicencie (s výnimkou udelenia sublicencie jej dcérskym spoločnostiam) k prihláškam alebo z nich vyplývajúcim patentom, pričom táto licencia je neobmedzená, pokiaľ ide o čas, územie alebo jej možné použitia( ).

B. Sporné rozhodnutie

37. V spornom rozhodnutí prijatom 9. júla 2014( ) sa Komisia domnievala, že skupina Servier porušila, po prvé, článok 101 ZFEÚ tým, že sa zúčastnila na štyroch dohodách o urovnaní v patentovej oblasti za reverznú platbu s Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin, a na troch dohodách zakladajúcich jediné a pokračujúce porušenie so skupinou Krka.

38. Po druhé sa Komisia domnievala, že skupina Servier porušila článok 102 ZFEÚ tým, že najmä prostredníctvom nadobudnutia technológie a týchto dohôd o urovnaní vypracovala a uplatňovala vylučovaciu stratégiu vzťahujúcu sa na trh s formuláciami perindoprilu vo Francúzsku, Holandsku, Poľsku a Spojenom kráľovstve a na trh s technológiou ÚFL perindoprilu( ).

39. Komisia sa domnievala, že skupiny Servier a Krka porušili článok 101 ZFEÚ v 18/20 členských štátov( ), v ktorých sa skupina Krka zaviazala prostredníctvom dohody o urovnaní Krka nekonkurovať skupine Servier so svojimi existujúcimi výrobkami výmenou za licenciu v siedmich iných členských štátoch. Tieto dohody tak mali za cieľ rozdeliť a prideliť trhy Únie medzi týmito dvomi subjektami. Komisia tiež skonštatovala, že dohody Krka predstavovali obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku a preskúmala v tejto súvislosti následky uvedených dohôd na trhoch Francúzska, Holandska a Spojeného kráľovstva( ). Komisia nezistila porušenie v siedmich členských štátoch, pre ktoré bola udelená licencia( ).

40. Komisia sa navyše domnievala, že skupiny Servier a Krka porušili článok 101 ZFEÚ z dôvodu, že skupina Krka prestala konkurovať ako existujúci zdroj technológie perindoprilu tým, že previedla svoju technológiu na skupinu Servier za platbu celkovej sumy vo výške 30 miliónov eur( ).

41. Komisia uložila skupina Servier pokuty za tieto porušenia článkov 101 a 102 ZFEÚ( ).

C. Napadnutý rozsudok

42. Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 21. septembra 2014 skupina Servier podala žalobu proti spornému rozhodnutiu. Na Všeobecnom súde podporoval návrhy skupiny Servier vedľajší účastník konania, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

43. Všeobecný súd, ktorý rozhodoval v rozšírenej komore, v napadnutom rozsudku po prvé, zrušil 1. článok 4 sporného rozhodnutia (v ktorom sa konštatovalo, že skupina Servier porušila článok 101 ZFEÚ dohodami uzavretými so skupinou Krka); 2. článok 6 sporného rozhodnutia (v ktorom sa konštatovalo, že skupina Servier porušila článok 102 ZFEÚ), a 3. článok 7 ods. 4 písm. b) a článok 7 ods. 6 sporného rozhodnutia (v ktorom bola skupine Servier uložená pokuta za tieto dve porušenia).

44. Po druhé, Všeobecný súd 4. znížil pokutu uloženú skupine Servier článkom 7 ods. 2 písm. b) sporného rozhodnutia za dohodu so spoločnosťou Matrix uvedenú v článku 2 sporného rozhodnutia. Po tretie, Všeobecný súd 5. zamietol žalobu v zostávajúcej časti, a po štvrté, 6. a 7. uložil skupine Servier, Komisii a EFPIA, aby znášali svoje vlastné trovy konania.

III. Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania

45. Podaním z 22. februára 2019 Komisia podala odvolanie proti napadnutému rozsudku.

46. Zároveň Komisia podala odvolanie aj proti rozsudku Všeobecného súdu vo veci Krka/Komisia, zatiaľ čo skupina Servier a ostatní adresáti sporného rozhodnutia, ktorí nemali úspech na Všeobecnom súde, podali odvolania proti zamietnutiu ich žalôb proti uvedenému rozhodnutiu( ).

47. Podaním z 22. mája 2019 Spojené kráľovstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do tohto konania na podporu návrhov Komisie. Návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa vyhovelo rozhodnutím predsedu Súdneho dvora zo 16. júna 2019.

48. Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

– zrušil body 1., 2. a 3. napadnutého rozsudku, ktoré zrušujú i) článok 4 sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje účasť skupiny Servier na dohodách uzatvorených touto skupinou so skupinou Krka, ii) článok 7 ods. 4 písm. b) sporného rozhodnutia, ktorým sa stanovuje pokuta uložená skupine Servier za uzatvorenie týchto dohôd, iii) článok 6 sporného rozhodnutia, v ktorom sa konštatuje porušenie článku 102 ZFEÚ skupinou Servier a iv) článok 7 ods. 6 sporného rozhodnutia, ktorým sa stanovuje výšku pokuty uloženej skupine Servier v súvislosti s týmto porušením,

– zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom určil, že prílohy A 286 a A 287 žaloby a príloha C 29 repliky sú prípustné (body 1461, 1462 a 1463 tohto rozsudku),

– rozhodol s konečnou platnosťou o žalobe o neplatnosť sporného rozhodnutia podanej skupinou Servier a zamietol návrh skupiny Servier na zrušenie článku 4, článku 7 ods. 4 písm. b) článku 6 a článku 7 ods. 6 sporného rozhodnutia a vyhovel návrhu Komisie na určenie, že prílohy A 286 a A 287 žaloby podanej na Všeobecný súd a príloha C 29 repliky podanej na Všeobecný súd sú neprípustné (body 1461 až 1463 napadnutého rozsudku),

– uložil skupine Servier povinnosť znášať a nahradiť všetky trovy odvolacieho konania.

49. Spojené kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor:

– vyhovel návrhom Komisie.

50. Skupina Servier navrhuje, aby Súdny dvor:

– zamietol odvolanie v celom rozsahu a

– uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

51. EFPIA navrhuje, aby Súdny dvor:

– zamietol odvolanie a

– uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy odvolacieho a prvostupňového konania.

52. Dňa 13. septembra 2021 Súdny dvor vyzval účastníkov konania, aby predložili svoje pripomienky k rozsudku Generics (UK) a i., ako aj k rozsudkom skupiny Lundbeck/Komisia( ).

53. V dňoch 20. a 21. októbra 2021 boli na spoločnom pojednávaní vypočuté pripomienky účastníkov konaní o deviatich odvolaniach podaných proti ôsmim rozsudkom Všeobecného súdu týkajúcim sa sporného rozhodnutia a ich odpovede na otázky Súdneho dvora.

IV. Posúdenie

A. O odvolaní

54. Na podporu svojho odvolania uvádza Komisia jedenásť odvolacích dôvodov, z ktorých prvých sedem sa vzťahuje na úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa posúdenia dohôd Krka podľa článku 101 ZFEÚ (1), zatiaľ čo posledné štyri sa vzťahujú na úvahy Všeobecného súdu týkajúce sa definície relevantného trhu na účely uplatnenia článku 102 ZFEÚ (2)( ).

1. O článku 101 ZFEÚ

55. Prostredníctvom svojho prvého až šiesteho odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa domnieval, že dohody Krka nepredstavovali obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (a). Prostredníctvom svojho siedmeho odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia aj tým, že sa domnieval, že Komisia nepreukázala ani to, že tieto dohody predstavovali obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku (b).

a) O obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (prvý až šiesty odvolací dôvod)

56. Pred preskúmaním odvolacích dôvodov Komisie týkajúcich sa analýzy protisúťažného cieľa dohôd Krka vykonanej Všeobecným súdom (2) je vhodné zhrnúť, ako tento cieľ posúdila Komisia v spornom rozhodnutí a Všeobecný súd v napadnutom rozsudku (1).

1) Analýza cieľa dohôd Krka v spornom rozhodnutí a v napadnutom rozsudku

i) Sporné rozhodnutie

57. V oddiele 5.5 (odôvodnenia 1670 až 1812 sporného rozhodnutia) Komisia preskúmala tri dohody uzavreté medzi skupinami Servier a Krka a domnievala sa, že tieto dohody predstavovali jedinú a pokračujúcu činnosť, ktorej cieľom bolo obmedziť hospodársku súťaž rozdelením trhov s perindoprilom v Únii medzi tieto dva subjekty( ).

58. Podľa Komisie, po prvé, dohoda o urovnaní Krka a licenčná dohoda Krka mali za cieľ rozdelenie a pridelenie trhov Únie medzi skupinu Servier a skupinu Krka nasledovne: Licenčná dohoda Krka povolila skupine Krka naďalej predávať alebo uviesť na trh generický perindopril v rámci faktického duopolu so skupinou Servier v siedmich členských štátoch, ktoré boli hlavnými trhmi skupiny Krka. Toto povolenie predstavovalo odmenu za záväzok skupiny Krka nekonkurovať skupine Servier na 18/20 zostávajúcich trhov Únie podľa dohody o urovnaní Krka( ). Komisia sa teda domnievala, že licenčná dohoda predstavovala stimul ponúknutý skupinou Servier skupine Krka preto, aby táto skupina prijala obmedzenia dohodnuté v dohode o urovnaní( ).

59. Po druhé Komisia skonštatovala, že dohoda o prevode a o poskytnutí licencie Krka, uzavretá dva mesiace po dohode o urovnaní Krka a licenčnej dohode Krka, umožnila posilniť konkurenčné postavenie skupín Servier a Krka, ktoré vyplývalo z rozdelenia trhov zavedeného súborom týchto dohôd tým, že zabránila skupine Krka, aby svoju konkurenčnú technológiu na výrobu perindoprilu previedla na iné spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov. Keďže úhrada sumy 30 miliónov eur podľa tejto dohody nesúvisela s príjmami, ktoré skupina Servier očakávala alebo dosiahla komerčným využívaním technológie prevedenej skupinou Krka, Komisia posúdila túto platbu ako rozdelenie príjmu dosiahnutého z rozdelenia trhov medzi skupiny Servier a Krka( ).

ii) Napadnutý rozsudok

60. Všeobecný súd v prvom rade v bodoch 255 až 274 napadnutého rozsudku uviedol podmienky, za ktorých považoval vloženie ustanovení o nenapadnutí patentov a o neuvádzaní generických výrobkov na trh do dohôd o urovnaní patentových sporov za protisúťažné. Podľa Všeobecného súdu je tomu tak vtedy, ak sa vloženie takýchto ustanovení do takejto dohody nezakladá na uznaní platnosti patentu stranami a toho, že dotknuté generické výrobky porušujú patent, ale na významnej a neopodstatnenej reverznej platbe zo strany majiteľa patentu v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, ktorá ju stimuluje k tomu, aby sa podriadila uvedeným ustanoveniam. Všeobecný súd skonštatoval (bod 271 napadnutého rozsudku), že prípade existencie takého stimulu je potrebné dané dohody považovať za dohody o vylúčení z trhu, v ktorých zostávajúce subjekty odškodňujú odchádzajúce subjekty.

61. V druhom rade Všeobecný súd v bodoch 797 až 810 napadnutého rozsudku vysvetlil, že keď je bežná obchodná dohoda spojená s dohodou o urovnaní patentového sporu obsahujúcou ustanovenia o nenapadnutí patentov a neuvádzaní výrobkov na trh, treba takúto zmluvnú konštrukciu považovať za protisúťažnú, ak hodnota prevedená majiteľom patentu na spoločnosť vykonávajúcu činnosť v oblasti generických liekov podľa obchodnej dohody prevyšuje hodnotu majetku, ktorý táto spoločnosť previedla podľa tejto dohody. Inými slovami, takúto zmluvnú konštrukciu treba považovať za protisúťažnú, ak bežná obchodná dohoda spojená s dohodou o urovnaní slúži v skutočnosti na zakrytie prevodu hodnoty od majiteľa patentu na spoločnosť vykonávajúcu činnosť v oblasti generických liekov, ktorá nemá žiadnu inú protihodnotu ako záväzok uvedenej spoločnosti nekonkurovať.

62. V treťom rade Všeobecný súd v bodoch 943 až 1032 napadnutého rozsudku v rámci svojho preskúmania deviateho žalobného dôvodu uplatneného skupinou Servier v prvostupňovom konaní, založeného na neexistencii obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa v prípade dohôd Krka, posúdil prípad spojenia dohody o urovnaní a licenčnej dohody, existujúci v tomto prípade vzhľadom na spojenie dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka.

63. Podľa Všeobecného súdu v takomto prípade úvahy zhrnuté v bode 61 vyššie týkajúce sa spojenia dohody o urovnaní a bežnej obchodnej dohody neplatia. Dôvodom je, že spojenie dohody o urovnaní s licenčnou dohodou je vhodným prostriedkom na ukončenie sporu, pretože umožňuje vstup spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov na trh a uspokojuje nároky oboch strán. Navyše existencia ustanovení o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov v dohode o urovnaní je legitímna, keď sa táto dohoda zakladá na uznaní platnosti patentu stranami. Licenčná dohoda, ktorá má zmysel iba vtedy, keď sa licencia skutočne využíva, sa však zakladá práve na uznaní platnosti patentu stranami (body 943 až 947 napadnutého rozsudku).

64. Na preukázanie, že licenčná dohoda spojená s dohodou o urovnaní v skutočností zakrýva reverznú platbu majiteľa patentu v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, musí teda Komisia preukázať, že licenčný poplatok, ktorý platí uvedená spoločnosť uvedenému majiteľovi podľa tejto licenčnej dohody, je neobvykle nízky (body 948 a 952 napadnutého rozsudku).

65. Navyše protisúťažný cieľ ustanovení o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov obsiahnutých v dohode o urovnaní je zmiernený následkom v prospech hospodárskej súťaže, ktorý má licenčná dohoda, ktorá podporuje vstup spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov na trh (body 953 až 956 napadnutého rozsudku).

66. Keď teda existuje skutočný spor medzi dotknutými stranami na súde a licenčná dohoda, ktorá má zjavne priamu súvislosť s urovnaním tohto sporu, spojenie tejto dohody s dohodou o urovnaní nepredstavuje závažný nepriamy dôkaz existencie reverznej platby. V takejto situácii musí Komisia na základe iných nepriamych dôkazov preukázať, že licenčná dohoda nepredstavuje transakciu uzavretú za bežných trhových podmienok a zakrýva tak reverznú platbu, takže zmluvný celok treba posúdiť ako obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (bod 963 napadnutého rozsudku).

67. Na základe týchto kritérií preskúmal Všeobecný súd v bodoch 964 až 1032 napadnutého rozsudku dohodu o urovnaní Krka a licenčnú dohodu Krka, pričom napokon dospel k záveru, že Komisia nepreukázala, že tieto dohody mali protisúťažný cieľ. Všeobecný súd založil toto zistenie v podstate na týchto úvahách:

– Prebiehajúce patentové spory boli skutočné a nie fiktívne a tak dohoda o urovnaní Krka, ako aj licenčná dohoda Krka mali súvislosť s týmito spormi (body 965 až 969 napadnutého rozsudku).

– V čase uzavretia uvedených dohôd boli strany presvedčené o platnosti patentu 947, najmä vzhľadom na rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006( ). Skutočnosť, že skupina Krka pokračovala v konaniach, v ktorých napádala tento patent na súde a naďalej predávala svoj výrobok po uvedenom rozhodnutí, nesvedčí o opaku. Skupina Krka, ktorá bola presvedčená, že patent je platný, tým iba chcela posilniť svoju pozíciu v rokovaniach so skupinou Servier s cieľom uzavretia dohody o urovnaní. Neskoršia odpoveď skupiny Krka na žiadosť Komisie o informácie potvrdzuje toto chápanie (body 970, 971, 999, 1000, 1010, 1011 a 1026 až 1028 napadnutého rozsudku).

– Suma licenčného poplatku, ktorý skupina Krka platila skupine Servier podľa licenčnej dohody Krka, nebola neobvykle nízka a Komisia nepreukázala, že táto dohoda nepredstavovala transakciu uzavretú za bežných trhových podmienok. Komisia teda nepreukázala existenciu reverznej platby tvoriacej stimul (body 975 až 984 napadnutého rozsudku).

– Vytvorenie duopolu medzi skupinami Servier a Krka na siedmich trhoch, na ktoré sa vzťahovala licenčná dohoda Krka, nebolo výsledkom tejto dohody, ale výsledkom neskorších rozhodnutí skupín Servier a Krka, ktoré neboli predvídateľné v čase uzavretia uvedenej dohody (body 987 až 991 napadnutého rozsudku).

– Nedošlo k hermeticky uzavretému rozdeleniu trhov medzi skupiny Servier a Krka, pretože skupina Servier bola oprávnená zostať aktívna na siedmich trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia (body 1003 až 1006 napadnutého rozsudku).

– Licenčná dohoda Krka mala priaznivé následky na hospodársku súťaž na týchto siedmich trhoch, hoci národné ekvivalenty patentu 947 ešte na niektorých z nich neboli udelené, takže skupina Krka nepotrebovala licenciu na to, aby tam vstúpila alebo zostala. Priaznivým následkom licencie však bolo, že skupina Krka sa vyhla riziku neskoršieho sporu v prípade, ak by v budúcnosti boli skupine Servier udelené patenty na týchto trhoch (body 1007 až 1009 a 1027 napadnutého rozsudku).

– Listinné dôkazné prostriedky pochádzajúce z rozhodnej doby, ktoré Komisia predložila, aby preukázala, že skupina Krka neverila v platnosť patentu 947 a že skupina Servier sledovala stratégiu vylúčenia generických liekov, sú zlomkovité, nejednoznačné, nepresvedčivé alebo popreté neskoršou odpoveďou skupiny Krka na žiadosť Komisie o informácie (body 1010 až 1025 napadnutého rozsudku).

68. Napokon v štvrtom rade sa Všeobecný súd v bodoch 1041 až 1060 napadnutého rozsudku domnieval, že aj kvalifikácia dohody o prevode a o poskytnutí licencie Krka ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa bola nesprávna, pretože sa zakladala na nesprávnom predpoklade, že dohodou o urovnaní Krka a licenčnou dohodou Krka došlo k rozdeleniu trhov.

2) Odvolacie dôvody týkajúce sa cieľa dohôd Krka

69. Podľa Komisie obsahujú úvahy Všeobecného súdu zhrnuté v bodoch 62 až 68 vyššie viaceré nesprávne právne posúdenia.

70. Prostredníctvom svojho prvého odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď vo svojej analýze cieľa dohôd Krka vychádzal z údajného uznania platnosti patentu 947 skupinou Krka, pričom nepreskúmal žalobný dôvod uplatnený v prvostupňovom konaní, ktorý sa týkal potenciálnej hospodárskej súťaže medzi skupinami Krka a Servier (i).

71. Prostredníctvom svojho druhého odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil vo svojej analýze pochybení, keď sa domnieval, že licencia nepredstavovala stimul na to, aby skupina Krka prijala obmedzenia obsiahnuté v dohode o urovnaní Krka (ii).

72. Prostredníctvom svojho tretieho odvolacieho dôvodu Komisia uvádza, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil pojem obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, najmä tým, že dospel k záveru, že nedošlo k rozdeleniu trhov medzi skupiny Servier a Krka z dôvodu, že toto rozdelenie nebolo „hermeticky uzavreté“, tým, že skreslil dôkazy týkajúce sa presvedčenia strán alebo tiež tým, že sa domnieval, že vytvorený duopol vyplýval z neskorších rozhodnutí týchto strán a nie z dohôd (iii).

73. Prostredníctvom svojho štvrtého odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri svojej analýze listinných dôkazov týkajúcich sa úmyslu strán (iv).

74. Prostredníctvom svojho piateho odvolacieho dôvodu sa Komisia domnieva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zohľadnil následky licencie v prospech hospodárskej súťaže (v).

75. Prostredníctvom svojho šiesteho odvolacieho dôvodu Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa v napadnutom rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že odmietol uznať protisúťažnú povahu dohody o prevode a o poskytnutí licencie Krka (vi).

i) O konkurenčnom tlaku vyvíjanom skupinou Krka na skupinu Servier (prvý odvolací dôvod)

76. Vo svojom prvom odvolacom dôvode Komisia tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení a skreslil dôkazy, keď na konci nedostatočného odôvodnenia dospel k záveru, že skupina Krka už v čase uzavretia dohôd Krka v skutočnosti nepredstavovala zdroj konkurenčného tlaku na skupinu Servier.

– O prípustnosti a účinnosti odvolacieho dôvodu

77. Na úvod treba zamietnuť námietky skupiny Servier, podľa ktorých je tento odvolací dôvod neprípustný a zároveň neúčinný.

78. V prvom rade, na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, Komisia presne uvádza body napadnutého rozsudku, ktorých sa týkajú jej výhrady.

79. V druhom rade sa Komisia nesnaží o to, aby Súdny dvor vykonal nové posúdenie skutkového stavu, ako tvrdí skupina Servier. Komisia tvrdí, že Všeobecný súd nerešpektoval pravidlá, ktoré upravujú dôkazné bremeno a vykonávanie dôkazov v práve Únie, že skreslil dôkazné prostriedky a že jeho vysvetlenia v tejto súvislosti sú nedostatočne odôvodnené. Takýchto vád sa však možno dovolávať na Súdnom dvore v rámci odvolania. Navyše výhrady Komisie sa týkajú právnej kvalifikácie skutkového stavu preskúmaného Všeobecným súdom a právnych dôsledkov, ktoré z nej tento súd vyvodil, na čo sa tiež vzťahuje preskúmanie Súdneho dvora v rámci odvolania( ).

80. V treťom rade nemožno zohľadniť ani argumentáciu skupiny Servier, podľa ktorej je tento odvolací dôvod neúčinný.

81. Podľa skupiny Servier skutočnosť, že Všeobecný súd nepreskúmal existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže medzi skupinou Servier a skupinou Krka nemôže spochybniť závery napadnutého rozsudku týkajúce sa neexistencie obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, ktoré sú založené na iných dôvodoch než je kvalifikácia skupiny Krka ako potenciálneho konkurenta skupiny Servier.

82. Táto námietka skupiny Servier opakuje úvahu Všeobecného súdu, vysvetlenú v bode 1234 napadnutého rozsudku, podľa ktorej zistenie, že dohody Krka nepredstavovali podľa analýzy Všeobecného súdu ani obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, ani obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku, spôsobilo, že preskúmanie žalobného dôvodu týkajúceho sa potenciálnej hospodárskej súťaže medzi skupinou Servier a skupinou Krka bolo zbytočné.

83. Na rozdiel od toho, čo je zrejme naznačené v uvedenom bode a čo tvrdí skupina Servier, však Všeobecný súd nezamietol kvalifikáciu dohôd Krka ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (ani kvalifikáciu uvedených dohôd ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska následku( )) z dôvodov, ktoré nesúviseli s kvalifikáciou skupiny Krka ako potenciálneho konkurenta skupiny Servier.

84. Ako vyplýva zo zhrnutia úvahy Všeobecného súdu uvedeného v bodoch 60, 63 a 67 vyššie, Všeobecný súd vychádzal z údajného uznania platnosti patentu 947 skupinou Krka, aby zamietol kvalifikáciu dohôd Krka ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa. Všeobecný súd sa v podstate domnieval, že na rozdiel od toho, čo konštatovala Komisia (bod 58 vyššie), skupina Krka súhlasila s tým, že nebude konkurovať skupine Servier na 18/20 trhov Únie, na ktoré sa vzťahovalo urovnanie nie preto, že jej skupina Servier ponúkla licenciu na siedmich iných trhoch, ale preto, že verila, že patent 947 je platný.

85. Podľa Všeobecného súdu dohoda o urovnaní patentového sporu obsahujúca ustanovenia o nenapadnutí patentov a o neuvádzaní výrobkov na trh musí byť kvalifikovaná ako obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa iba vtedy, ak sa nezakladá na uznaní platnosti patentu stranami, ale na stimule, ktorý majiteľ patentu vyplatí spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov (body 262 až 265 napadnutého rozsudku).

86. Údajné uznanie platnosti patentu 947 skupinou Krka bolo preto spolu s konštatovaním, že prevod hodnoty predstavovaný licenčnou dohodou Krka v prospech skupiny Krka nemá povahu stimulu( ), hlavnou myšlienkou úvahy Všeobecného súdu v jeho analýze protisúťažného cieľa dohôd Krka (body 970, 971, 999, 1000, 1010 až 1012 a 1026 až 1028 napadnutého rozsudku).

87. Komisia však v rámci svojho prvého odvolacieho dôvodu tvrdí práve to, že Všeobecný súd sa nemohol vyjadriť k uznaniu platnosti patentu 947 skupinou Krka bez preskúmania predchádzajúcej otázky existencie potenciálnej hospodárskej súťaže medzi skupinou Krka a skupinou Servier. Na podporu názoru, že skupina Krka bola potenciálnym konkurentom skupiny Servier, totiž Komisia predložila dôkazy, ktoré Všeobecný súd nezohľadnil a ktoré preukazovali, že skupina Krka práve nebola presvedčená o platnosti tohto patentu. Všeobecný súd navyše skreslil dôkazné prostriedky predložené Komisiou, z ktorých urobil selektívny výber a na ktorých založil svoje presvedčenie o údajnom uznaní platnosti uvedeného patentu skupinou Krka a pri výklade týchto dôkazov uviedol zjavne nesprávne alternatívne vysvetlenia.

88. Z tejto argumentácie vyplýva, že Komisia netvrdí len to, že Všeobecný súd mal preskúmať, či skupina Servier a skupina Krka boli potenciálnymi konkurentami v čase uzavretia dohôd Krka, ale aj, a najmä to, že Všeobecný súd založil svoju analýzu protisúťažného cieľa týchto dohôd na čiastočnom, ba dokonca selektívnom posúdení a skreslení dôkazov nachádzajúcich sa v spise.

89. Niet pochybností o tom, že takáto výhrada je relevantná pri preskúmaní dôvodnosti zistenia Všeobecného súdu, že dohody Krka nemali protisúťažnú povahu, pretože ak by sa ukázala dôvodná, mohla by odhaľovať nesprávnosť tohto zistenia a mať za následok zrušenie napadnutého rozsudku( ).

90. Z toho vyplýva, že námietku neprípustnosti založenú na údajnej neúčinnosti prvého odvolacieho dôvodu treba zamietnuť.

– O veci samej

91. Podľa Komisie sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď sa najmä v bodoch 970, 1026, 1028, 1154 a 1162 napadnutého rozsudku domnieval, že skupina Krka uznala platnosť patentu 947 a že jej kroky po prijatí rozhodnutia EPÚ z 27. júla 2006( ) nepreukazovali, že bola rozhodnutá pokračovať vo svojich snahách vstúpiť na trh napriek tomuto rozhodnutiu.

92. Na úvod je vhodné pripomenúť, že otázku existencie porušenia pravidiel hospodárskej súťaže možno správne posúdiť iba vtedy, ak nepriame dôkazy, na ktoré sa odvoláva sporné rozhodnutie, nie sú posudzované jednotlivo, ale v ich súhrne, s prihliadnutím na vlastnosti relevantného tovarového trhu( ). Rozsah preskúmania zákonnosti upraveného v článku 263 ZFEÚ sa vzťahuje na všetky časti rozhodnutí Komisie týkajúcich sa konaní podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ, ktorých dôkladné právne aj skutkové preskúmanie vykonáva Všeobecný súd s prihliadnutím na žalobné dôvody uplatnené účastníkmi konania( ).

93. Ďalej treba pripomenúť, že v práve Únie je prevládajúcou zásadou zásada voľného hodnotenia dôkazov a jediným kritériom na posúdenie predložených dôkazov je ich dôveryhodnosť( ). Aby Komisia uniesla svoje dôkazné bremeno, musí na odôvodnenie pevného presvedčenia, že došlo k uvádzanému porušeniu, zhromaždiť dostatočne presné a zhodujúce sa dôkazy( ).

94. Každý z dôkazov, ktoré Komisia predloží, však nemusí nevyhnutne zodpovedať týmto kritériám vo vzťahu ku každej zložke porušenia. Stačí, že tejto požiadavke zodpovedá súbor nepriamych dôkazov, o ktoré sa táto inštitúcia opiera, posudzovaný celkovo( ). Dôkazné prostriedky, ktoré má Komisia k dispozícii, musí byť možné doplniť dedukciami a existencia protisúťažného postupu alebo dohody môže byť vyvodená z niekoľkých zhôd okolností a nepriamych dôkazov, ktoré posudzované ako celok môžu v prípade, ak neexistuje iné logické vysvetlenie, predstavovať dôkaz porušenia pravidiel hospodárskej súťaže( ).

95. Ak sa Komisia opiera o predpoklad, že zistený skutkový stav nemožno vysvetliť inak než protisúťažným správaním, záver o porušení nemožno prijať, ak dotknuté podniky uvedú argumentáciu, ktorá stavia skutkový stav zistený Komisiou do iného svetla a ktorá tak umožňuje nahradiť vysvetlenie, ktoré zvolila Komisia, iným prijateľným vysvetlením skutkového stavu( ).

96. Napokon o skreslenie dôkazov ide vtedy, keď sa bez použitia nových dôkazných prostriedkov posúdenie existujúcich dôkazných prostriedkov javí zjavne nesprávne( ), pretože Všeobecný súd zjavne prekročil hranice ich primeraného posúdenia( ).

97. Na rozdiel od toho, čo sa Všeobecný súd domnieval v bode 1016 napadnutého rozsudku, sa všetky tieto zásady, a predovšetkým zásady zhrnuté v bode 94 vyššie, neuplatňujú iba vtedy, keď Komisia musí zo zlomkovitých dôkazných prostriedkov nachádzajúcich sa na rôznych miestach vyvodiť samotnú existenciu kartelu alebo protisúťažných kontaktov. Tieto zásady sú relevantné aj v takej situácii, ako je táto, v ktorej Komisia mohla mať k dispozícii obsah dotknutých dohôd( ).

98. V takejto situácii netreba samozrejme prostredníctvom dedukcií rekonštruovať samotný obsah týchto dohôd. Odpoveď na otázku, či mal tento obsah za cieľ protiprávne rozdelenie trhu, však treba vyvodiť nielen z tohto obsahu, ale aj z kontextu dohôd a prípadne z úmyslu strán( ). Pri výklade týchto kontextových dôkazov teda zostávajú už uvedené zásady plne relevantné.

99. V tomto prípade Komisia preskúmala takéto kontextové dôkazy, aby určila, či bola skupina Krka potenciálnym konkurentom skupiny Servier pred uzavretím dohôd Krka. V tejto súvislosti Komisia v odôvodneniach 1680 až 1700 sporného rozhodnutia vysvetlila, že skupina Krka bola zďaleka prvým konkurentom vykonávajúcim činnosť v oblasti generických liekov, ktorý spochybnil konkurenčnú pozíciu skupiny Servier pri dodávkach perindoprilu, že skupina Servier a skupina Krka už boli skutočnými konkurentami pri dodávkach perindoprilu v Českej republike, Maďarsku, Litve, Poľsku a v Slovinsku, a že skupina Krka bola potenciálnym konkurentom na ostatných trhoch Únie, pretože po prvé, jej výrobok bol pripravený na uvedenie na tieto trhy, po druhé, prekážky v patentovej oblasti neboli neprekonateľné, po tretie, mala niekoľko partnerov na spoluprácu na viacerých trhoch a po štvrté, snažila sa vstúpiť na tieto trhy.

100. Pokiaľ ide konkrétnejšie o posúdenie platnosti patentov skupiny Servier skupinou Krka, Komisia konštatovala, po prvé, že množstvo listinných dôkazov predchádzajúcich prijatiu rozhodnutia EPÚ z 27. júla 2006 potvrdzovalo, že skupina Krka bola presvedčená, že uspeje so svojou žalobou o zrušenie patentu (odôvodnenie 1685 sporného rozhodnutia).

101. Komisia sa po druhé domnievala, že tvrdenie skupiny Krka, podľa ktorého ju rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 viedlo k tomu, aby sa prestala snažiť o predaj alfa formy perindoprilu erbumínu nemožno zohľadniť a že dôkazy, ktoré skupina Krka predložila v tejto súvislosti, neboli presvedčivé s prihliadnutím na niektoré dôkazné prostriedky, ktoré preukazovali, že skupina Krka nesúhlasila s uvedeným rozhodnutím a bola naďalej rozhodnutá vstúpiť na trh so svojim výrobkom (odôvodnenia 1686 až 1691 sporného rozhodnutia).

102. Komisia tvrdí, že ak by Všeobecný súd zohľadnil dôkazy a úvahu uvedené v odôvodneniach sporného rozhodnutia zhrnutých v bodoch 99 až 101 vyššie, nemohol by v bodoch 971, 1010, 1011 a 1017 napadnutého rozsudku dospieť k záveru, že skupina Krka uznala platnosť patentu 947 a bola odradená od svojich snáh vstúpiť na trh po rozhodnutí EPÚ z 27. júla 2006 a predbežnom zákaze z 3. októbra 2006 nariadenom proti skupine Krka v Spojenom kráľovstve( ).

103. Všeobecný súd v bodoch 970 a 1154 napadnutého rozsudku iba uviedol, že „v čase uzavretia dohody o urovnaní a licenčnej dohody existovali zhodujúce sa nepriame dôkazy, na základe ktorých sa strany mohli domnievať, že patent 947 bol platný“ a v tejto súvislosti odkázal na body 967 a 968 uvedeného rozsudku. V týchto bodoch zhrnul niektoré skutočnosti týkajúce sa námietkového konania proti patentu 947 na EPÚ a sporu medzi skupinou Krka a skupinou Servier na anglických súdoch( ).

104. Spomedzi týchto skutočností však Všeobecný súd zohľadnil iba rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 a predbežný zákaz, ktorý proti skupine Krka 3. októbra 2006 nariadil High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd)]. Všeobecný súd tým opomenul zobrať do úvahy nižšie uvedené dôkazy, na ktoré poukázala Komisia v prejednávanom odvolaní, ktoré sú relevantné pre to, ako skupina Krka posudzovala platnosť patentu 947 deň pred podpisom dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka 27. októbra 2006:

– Listinné dôkazy týkajúce sa toho, ako skupina Krka posudzovala rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006, preukazujú, že táto skupina považovala toto rozhodnutie za „šokujúce“, „strašné“ a predpojaté, že nesúhlasila s jeho odôvodnením a že bola rozhodnutá nepodriadiť sa mu (odôvodnenie 1688 sporného rozhodnutia).

– Skupina Krka po rozhodnutí EPÚ z 27. júla 2006 nielenže naďalej pokračovala v konaní, v ktorom napádala platnosť patentu 947 na EPÚ( ), ale v septembri 2006 podala vzájomné návrhy na zrušenie patentov 947 a 340 a návrh na rozhodnutie bez nariadenia pojednávania (motion of summary judgment) na High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd)]( ) (odôvodnenia 1687 a 1688 sporného rozhodnutia).

– Uznesenie tohto Vrchného súdu vydané 3. októbra 206 v tomto spore, ktorým bol v prospech skupiny Servier vydaný predbežný zákaz proti skupine Krka a nariadené konanie vo veci samej( ), uvádzalo, že skupina Krka mala solídny základ na napadnutie platnosti patentu 947 (odôvodnenia 904 a 1689 sporného rozhodnutia).

– V Maďarsku skupina Krka 13. októbra 2006 uspela v súdnom konaní proti návrhu na nariadenie predbežného zákazu, ktorý podala skupina Servier, ktorý bol zamietnutý( ) (odôvodnenie 1687 sporného rozhodnutia).

– Súbor dôkazných prostriedkov preukazuje, že skupina Servier nevnímala možné určenie neplatnosti patentu 947 ako okrajové riziko, ale ako skutočnú a konkrétnu možnosť (odôvodnenie 1691 sporného rozhodnutia).

– Skupina Krka uviedla Komisii, že podľa skupiny Servier mala jeden z najlepších a najúplnejších dôkazov v konaniach o námietke na EPÚ a o zrušenie patentu v Spojenom kráľovstve (odôvodnenia 912, 1688 a 1690 sporného rozhodnutia).

105. Všeobecný súd nevysvetlil ani dôvody, pre ktoré nevzal do úvahy tieto dôkazy a tým skôr ani to, ako boli podľa neho tieto dôkazy zlučiteľné so zistením, že skupina Krka po rozhodnutí EPÚ z 27. júla 2006 a predbežnom zákaze nariadenom 3. októbra 2006 britským súdom údajne uznala platnosť patentu.

106. Po prvé, Všeobecný súd neuviedol žiaden dôkaz, ktorý by vyvracal tvrdenie Komisie, podľa ktorého neexistoval žiadny dokument pochádzajúci z obdobia uzavretia dohôd, ktorý by naznačoval, že uvedené rozhodnutie a predbežný zákaz zmenili vnímanie patentu 947 skupinou Krka.

107. Komisia v odôvodneniach 1688 a 1690 sporného rozhodnutia uznala, že je pravda, že skupina Krka už po rozhodnutí EPÚ z 27. júla 2006 nebola úplne presvedčená o svojej pozícii v spore a že toto rozhodnutie a zákazy nariadené v Spojenom kráľovstve proti skupine Krka a spoločnosti Apotex( ) určite ovplyvnili hodnotenie patentovej situácie touto skupinou. Podľa analýzy Komisie však skupina Krka s podporou svojich partnerov ani zďaleka neprestala trvať na neplatnosti patentu 947. Nič nebránilo skutočnej a konkrétnej možnosti skupiny Krka dosiahnuť určenie neplatnosti patentu 947 v meritórnom konaní.

108. Ako tvrdí Komisia, dôkazy uvedené v bode 104 vyššie potvrdzujú túto analýzu, pričom opačné stanovisko Všeobecného súdu nemá oporu v dôkazoch nachádzajúcich sa v spise.

109. Po druhé, Všeobecný súd v bodoch 1010 a 1011 napadnutého rozsudku vychádzal z odpovede skupiny Krka na žiadosť Komisie o informácie, uvedenej v odôvodnení 913 sporného rozhodnutia, v ktorej skupina Krka najmä tvrdila, že „získanie licencie a späťvzatie námietok boli v danom okamihu považované za najlepšiu možnosť pre skupinu Krka“ a že „podľa všetkých ďalších scenárov nemohlo dôjsť k uvedeniu na trh skôr ako najmenej za dva roky od júla 2006, a dokonca ani po tejto dobe nebolo uvedenie na trh zaručené (riziko, že patent 947 bude zachovaný v platnosti, riziká, že bude vyvinutá iná než alfa forma“. Všeobecný súd skonštatoval, že tento výňatok „potvrdz[oval] zistenie, podľa ktorého skupina Krka považovala každé zotrvanie na trhu alebo každý okamžitý vstup na trh v siedmich členských štátoch, na ktoré sa vzťahovala licenčná dohoda, bez tejto dohody za nemožné z dôvodu patentu 947“.

110. Všeobecný súd však tým, že takto prikladal vyhláseniu urobenému skupinou Krka počas konania na Komisii väčšiu váhu ako dôkazným prostriedkom, ktoré potvrdzovali presvedčenie skupiny Krka pred uzavretím dohôd Krka, nerešpektoval zásady, ktorými sa riadi vykonávanie dôkazov na súde Únie. Podľa týchto zásad majú neskoršie vyhlásenia urobené na účely konania na Komisii nižšiu dôkaznú hodnotu ako dôkazné prostriedky a listiny pochádzajúce z obdobia daného protisúťažného správania, ktoré boli vyhotovené in tempore non suspecto a v priamej súvislosti s daným skutkovým stavom( ).

111. Po tretie, v rovnakom duchu je ťažké pochopiť, ako tvrdenie skupiny Krka, uvedené počas vyšetrovania Komisie a citované v odôvodnení 1738 sporného rozhodnutia, podľa ktorého by „náklady obetovanej príležitosti v prípade rozhodnutia neuzavrieť dohodu o urovnaní Krka predstavovali ‚za 3 roky oveľa viac ako 10 miliónov eur‘ ušlého zisku“, mohlo byť „ďalším nepriamym dôkazom toho, že táto skupina sa domnievala, že patent 947 bol platný“, ako to Všeobecný súd uviedol v bode 1000 napadnutého rozsudku. Tento zisk zodpovedal predpokladanému zisku vyplývajúcemu zo vstupu alebo zotrvania na siedmich trhoch, na ktoré sa vzťahovala licenčná dohoda Krka, a teda odhadu obchodnej hodnoty licencie.

112. Komisia však správne tvrdí, že z toho, že skupina Krka takto odhadla hodnotu licencie počas konania na Komisii, nie je možné vyvodiť, že sa v čase uzavretia dohôd Krka domnievala, že patent 947 bol platný, ako to urobil Všeobecný súd. Zdá sa, že Všeobecný súd vyvodzuje tento výklad z myšlienky, že toto vyhlásenie skupiny Krka znamenalo, že bola v čase uzavretia dohôd presvedčená, že by stratila túto sumu, ak by nezískala licenciu od skupiny Servier, pretože bez takejto licencie nemohla vstúpiť alebo zostať na uvedených trhoch.

113. Ako však uvádza Komisia, neexistuje žiaden nepriamy dôkaz, ktorý by potvrdzoval takýto výklad a naopak existujú závažné nepriame dôkazy, ktoré preukazujú, že skupina Krka by bez dohôd so skupinou Servier zostala na trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia, najmä skutočnosť, že skupina Krka po prijatí rozhodnutia EPÚ z 27. júla 2006 ďalej predávala svoj výrobok v Maďarsku a že sa úspešne ubránila proti návrhu skupiny Servier na nariadenie predbežného zákazu v Maďarsku (odôvodnenie 1675 sporného rozhodnutia).

114. Po štvrté nie je pochopiteľné ani to, z akého dôvodu Všeobecný súd prikladal prvoradý význam zákazu, ktorý skupina Servier získala proti skupine Krka na britskom súde 3. októbra 2006, ale v dotknutej časti napadnutého rozsudku, venovanej cieľu dohôd Krka, ani nespomenul, že podobný návrh na nariadenie zákazu podaný skupinou Servier proti skupine Krka bol 13. októbra 2006 zamietnutý v Maďarsku( ).

115. V bode 1155 napadnutého rozsudku, v časti venovanej následkom dohôd Krka, Všeobecný súd vylúčil tento dôkaz z dôvodu, že išlo o konanie, ktoré sa netýkalo niektorej z krajín, v ktorých Komisia zistila obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska následku [Francúzsko, Holandsko a Spojené kráľovstvo (pozri bod 39 vyššie)]. Toto tvrdenie však nie je relevantné pri vysvetlení dôvodu, prečo takýto úspech skupiny Krka v spore neovplyvnil jej vnímanie platnosti patentu 947 a jej pozíciu v spore týkajúcom sa tohto patentu, hoci podľa Všeobecného súdu zákaz, ktorý skupina Servier získala v Spojenom kráľovstve, mal tak rozhodujúci účinok na vnímanie skupiny Krka. Ako to Komisia vysvetlila na príkladoch v odôvodneniach 1690 a 1697 sporného rozhodnutia, úspešné napadnutie v jednej jurisdikcii mohlo mať za následok sériu napadnutí v iných jurisdikciách. Potvrdzujú to konania vedené spoločnosťou Apotex a jej holandskou dcérskou spoločnosťou, opísané v bodoch 23 až 25 vyššie.

116. Okrem toho údaj Všeobecného súdu, uvedený v bode 968 napadnutého rozsudku, podľa ktorého uznesením z 3. októbra 2006 britský súd „vyhovel návrhu na nariadenie predbežného zákazu, ktorý podala Servier, a zamietol návrh podaný skupinou Krka 1. septembra 2006“, je nesprávny. V tomto bode Všeobecný súd spomína iba to, že skupina Krka podala 1. septembra 2006 vzájomný návrh na zrušenie patentu 947, čo naznačuje, že 3. októbra 2006 bol zamietnutý práve tento návrh. To však nezodpovedá skutočnosti. Všeobecný súd v uvedenom bode nespresňuje, že skupina Krka podala 1. septembra 2006 aj návrh na rozhodnutie v skrátenom konaní. Iba tento návrh na rozhodnutie bez nariadenia pojednávania však britský súd zamietol vo svojom uznesení z 3. októbra 2006, pretože sa domnieval, že preskúmanie patentu si vyžaduje meritórne konanie. Naproti tomu súd v tomto štádiu nijako nezamietol vzájomný návrh na zrušenie patentu 947 podaný skupinou Krka, o ktorom sa konalo až do skončenia konania v nadväznosti na dohodu o urovnaní Krka (bod 23 napadnutého rozsudku a odôvodnenia 904 a 1689 sporného rozhodnutia). Ako to Komisia uviedla vo svojich písomných podaniach a na pojednávaní v tomto odvolacom konaní, súd odporučil, aby urýchlene došlo k meritórnemu preskúmaniu platnosti patentu a nariadil skrátené konanie, ktoré malo začať 21. februára 2007.

117. Po piate, ako spresňuje Komisia, výklad uvádzaný Všeobecným súdom, podľa ktorého boli rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 a predbežný zákaz vydaný skupine Servier proti skupine Krka britským súdom 3. októbra 2006 rozhodujúcimi skutočnosťami, ktoré presvedčili skupinu Krka o platnosti patentu 947 a o tom, aby upustila od svojich snáh nezávisle vstúpiť na trh, je v rozpore s ostatnými tvrdeniami Všeobecného súdu.

118. Všeobecný súd tak v bodoch 366 až 370 napadnutého rozsudku vysvetlil, že takéto zákazy vzhľadom na svoju predbežnú povahu nebránili rozvoju potenciálnej hospodárskej súťaže, že dokonca aj rozsudky vo veci samej mali predbežnú povahu, pokiaľ neboli vyčerpané opravné prostriedky a že také rozhodnutie potvrdzujúce platnosť patentu, ako bolo rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 (okrem toho, že ho bolo možné ešte napadnúť opravným prostriedkom a napokon bolo neskôr zrušené( )), nijako neprejudikovalo, či generické výrobky, o ktorých majiteľ patentu tvrdil, že porušovali jeho patent, tento patent porušovali alebo nie.

119. Po šieste, alternatívne vysvetlenia uvádzané Všeobecným súdom na odôvodnenie toho, že dôkazy, ktoré zohľadnil vo svojej analýze nevyvracali zistenie o údajnom uznaní platnosti patentu 947 skupinou Krka, nie sú presvedčivé.

120. Všeobecný súd sa v bodoch 1026 a 1162 napadnutého rozsudku domnieval, že „okolnosť, že skupina Krka pokračovala v konaniach proti patentom skupiny Servier a naďalej predávala svoj výrobok, hoci námietkové oddelenie EPÚ potvrdilo platnosť patentu 947, [nebola] rozhodujúca pre záver, že existuje obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, keďže takéto zachovanie konkurenčného tlaku vyvíjaného skupinou Krka na skupinu Servier možno vysvetliť tým, že skupina Krka chcela napriek rizikám sporov, ktoré očakávala, posilniť svoju pozíciu v rokovaniach, ktoré mohla začať so skupinou Servier s cieľom uzavretia dohody o urovnaní“.

121. Komisia správne tvrdí, že keď Všeobecný súd dospel k takému záveru, zjavne nesprávne posúdil skutkovú okolnosť, ktorou bolo pokračovanie skupiny Krka v konaniach, v ktorých napádala patent 947 po rozhodnutí EPÚ z 27. júla 2006, pričom nezohľadnil celý, už uvedený súbor nepriamych dôkazov, ktorý zhromaždila Komisia a neporovnal s ním prijateľnosť svojho alternatívneho vysvetlenia.

122. S prihliadnutím na dôkazné prostriedky zhromaždené Komisiou, zhrnuté v bode 104 vyššie, však nič neumožňuje odôvodniť názor Všeobecného súdu, že skupina Krka bola presvedčená o platnosti patentu 947 a v napádaní platnosti tohto patentu na súde pokračovala iba preto, aby zlepšila svoju pozíciu v rokovaniach so skupinou Servier, a Všeobecný súd neuvádza žiaden nepriamy dôkaz, z ktorého by bolo možné vyvodiť tento výklad.

123. Navyše, ako to správne uvádza Komisia, Všeobecný súd si sám protirečil, keď na jednej strane v bodoch 963 a 965 až 968 napadnutého rozsudku vysvetlil, že spory medzi skupinou Servier a skupinou Krka boli skutočné, pričom sa zároveň na druhej strane v bode 1026 napadnutého rozsudku domnieval, že pokračovanie v týchto sporoch skupinou Krka bolo iba strategickým postojom na zlepšenie jej pozície v jej rokovaniach so skupinou Servier s cieľom uzavretia dohody o urovnaní.

124. Po siedme, Všeobecný súd na záver vysvetlenia, ktoré tiež nebolo presvedčivé, zamietol námietku Komisie, uvedenú v odôvodneniach 1747 až 1756 sporného rozhodnutia a pripomenutú Komisiou v prejednávanom odvolaní, že obsah dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka neodrážal patentové pozície a riziká v krajinách, na ktoré sa vzťahovali tieto dohody. Národný ekvivalent patentu 947 nebol udelený v Poľsku, Českej republike a na Slovensku( ), ale skupina Servier trvala na udelení licencie pre tieto krajiny. Podľa Komisie to preukazuje, že cieľom týchto dohôd nebolo dosiahnuť kompromis založený na vlastnostiach tohto patentu, ale rozdeliť a prideliť si trhy vo výlučnom ekonomickom záujme strán. Dohody sa teda nezakladali „na rozdieloch v patentovom riziku pre skupinu Krka, ale na oblastiach ekonomického záujmu, keďže Lotyšsko a Slovensko patrili ku kľúčovým trhom skupiny Krka“.

125. Všeobecný súd nezohľadnil túto námietku a touto tematikou sa zaoberal iba v bodoch 1007 až 1009 a 1027 napadnutého rozsudku, v ktorých sa domnieval, že licenčná dohoda Krka mala priaznivý následok na hospodársku súťaž na týchto siedmich trhoch, aj keď národné ekvivalenty patentu 947 ešte na niektorých z nich neboli udelené, takže skupina Krka nepotrebovala licenciu na to, aby tam vstúpila. Podľa Všeobecného súdu však licencia napriek tomu mala priaznivý následok, pretože skupina Krka sa vyhla riziku neskoršieho sporu v prípade, ak by v budúcnosti boli skupine Servier udelené patenty na týchto trhoch (body 1007 až 1009 a 1027 napadnutého rozsudku). Táto argumentácia však nestačí nielen na preukázanie údajných následkov licencie v prospech hospodárskej súťaže( ), ale ani na vyvrátenie výkladu Komisie, podľa ktorého sa dohody Krka nezakladali na tom, ako strany vnímali patentové riziká na rôznych dotknutých trhoch.

126. Napokon po ôsme, nemožno súhlasiť s úvahou Všeobecného súdu v podstate uvedenou v bodoch 943 až 947, 963, 965 až 972, 1030 a 1157 napadnutého rozsudku, podľa ktorej samotné uzavretie licenčnej dohody Krka potvrdzovalo, že skupina Krka uznávala platnosť patentu 947.

127. Všeobecný súd odôvodnil tento záver v bodoch 947, 1030 a 1157 napadnutého rozsudku tak, že uviedol, že uzavretie licenčnej dohody, ktorá má pre každého nadobúdateľa licencie význam iba pod podmienkou, že sa licencia skutočne využíva, sa zakladá na uznaní platnosti patentu stranami. Vyvodiť zo skutočnosti, že licenčná dohoda sa v zásade alebo vo všeobecnosti zakladá na uznaní patentu to, že v konkrétnom prípade strany takejto dohody nutne uznávajú platnosť daného patentu, sa však javí ako dôkaz v kruhu. Navyše uplatňovanie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže by bolo vážne ohrozené, ak by sa strany protisúťažných dohôd mohli vyhnúť uplatneniu článku 101 ZFEÚ iba tým, že by tieto dohody uzavreli v určitej forme( ).

128. Keďže forma dohody nemôže byť rozhodujúca, prináleží teda, ako to vyplýva z judikatúry uvedenej v bodoch 92 až 96 vyššie, podľa relevantných pravidiel upravujúcich vykonávanie dôkazov, Komisii a súdu Únie, aby sa opreli o súbor relevantných, zhodujúcich sa a presvedčivých dôkazov na účely preukázania, že v konkrétnom prípade treba danú dohodu kvalifikovať ako obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

129. V tomto prípade však na rozdiel od toho, čo uviedol Všeobecný súd v bodoch 1018, 1019 a 1025 napadnutého rozsudku, z predchádzajúceho preskúmania vyplýva, že Komisia skutočne zhromaždila takýto súbor nepriamych dôkazov, aby preukázala, že ku dňu uzavretia dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka, skupina Krka nebola presvedčená o platnosti patentu 947 a bola naopak rozhodnutá, že bude pokračovať v konaniach, v ktorých tento patent napádala a že napriek tomuto patentu vstúpi alebo zostane na trhu. Všeobecný súd v uvedených bodoch nesprávne tvrdil, že dôkazy zhromaždené Komisiou sú zlomkovité a nejednoznačné, pričom nepreskúmal všetky tieto dôkazy a dôkazy, ktoré preskúmal, vybrané selektívne, zjavne nesprávne posúdil.

– Predbežný záver

130. Za týchto okolností Komisia dôvodne tvrdí, že Všeobecný súd nerešpektoval zásady, ktorými sa riadi vykonávanie dôkazov a jeho súdne preskúmanie v práve Únie. Ako bolo pripomenuté, podľa týchto zásad musí byť posúdenie dôkazov celkové a logické a ich preskúmanie sa musí vzťahovať na všetky časti rozhodnutí Komisie týkajúcich sa konaní podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ( ).

131. V tomto prípade Všeobecný súd zjavne selektívne posúdil skutočnosti nachádzajúce sa v spise, pričom nevzal do úvahy množstvo relevantných dôkazov a ponúkol výklad ním zohľadnených dôkazov, ktorý nemal oporu v spise a nebol presvedčivý. Odlišné vysvetlenie skutkového stavu zisteného Komisiou, ktoré sa Všeobecný súd usiluje ponúknuť, teda neumožňuje nahradiť iným prijateľným vysvetlením tohto skutkového stavu vysvetlenie, ktoré zohľadnila Komisia.

132. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že prvému odvolaciemu dôvodu treba vyhovieť.

133. S prihliadnutím na význam, ktorý Všeobecný súd prikladal pri analýze protisúťažného cieľa dohôd Krka zisteniu, že skupina Krka údajne uznala platnosť patentu 947, ktoré sa ukázalo nedôvodné, má dôvodnosť prvého odvolacieho dôvodu sama osebe za následok zrušenie napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje, že nebola preukázaná povaha uvedených dohôd ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

134. Je však vhodné preskúmať aj ostatné odvolacie dôvody uvádzané Komisiou, ktoré sa týkajú analýzy protisúťažného cieľa dohôd Krka Všeobecným súdom, najmä vzhľadom na to, že vo veci bude po zrušení napadnutého rozsudku rozhodovať Súdny dvor.

ii) O licencii ako stimule pre skupinu Krka, aby súhlasila s obmedzeniami vyplývajúcimi z urovnania (druhý odvolací dôvod)

135. Komisia v rámci svojho druhého odvolacieho dôvodu tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil viacerých nesprávnych právnych posúdení, skreslenia dôkazov, nedostatočného a rozporuplného odôvodnenia, keď začal analyzovať obsah a ciele licenčnej dohody Krka ako stimulu pre skupinu Krka, aby súhlasila s obmedzeniami obsiahnutými v dohode o urovnaní Krka.

136. Komisia sa v odôvodnení 1738 a nasl. sporného rozhodnutia domnievala, že licencia, ktorú skupina Servier udelila skupine Krka na siedmich trhoch strednej a východnej Európy, predstavovala významný stimul na to, aby skupina Krka prostredníctvom dohody o urovnaní súhlasila s tým, že nebude konkurovať skupine Servier na 18/20 zostávajúcich trhov Únie.

137. Podľa Komisie licencia predstavovala významný stimul na to, aby skupina Krka súhlasila s týmito obmedzeniami z dôvodu, že, po prvé, týkala sa historických trhov skupiny Krka v Únii, na ktorých táto skupina dosahovala svoje najvyššie marže, po druhé, ponúkala jej záruku, že ju skupina Servier už neohrozí uplatňovaním patentu 947, a po tretie, išlo o jedinú licenciu vytvárajúcu faktický duopol medzi skupinou Servier a skupinou Krka na siedmich dotknutých trhoch. Skupina Krka tak získala istotu, že vďaka licencii zabezpečí svoje predaje a vďaka obmedzenému konkurenčnému tlaku na uvedených trhoch dosiahne vysoké zisky. Skupina Krka sa domnievala, že peňažná hodnota udelených výhod presahovala 10 miliónov eur (odôvodnenia 1738 až 1742 sporného rozhodnutia).

138. Všeobecný súd sa zase v bodoch 948 až 952 napadnutého rozsudku domnieval, že keďže je v zásade opodstatnené spojiť licenčnú dohodu, ktorá sa zakladá na uznaní platnosti patentu, s dohodou o urovnaní obsahujúcou ustanovenia o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov, nepredstavuje takéto spojenie „závažný nepriamy dôkaz“ reverznej platby. Aby teda Komisia preukázala, že licenčná dohoda spojená s dohodou o urovnaní v skutočností zakrýva reverznú platbu majiteľa patentu v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, musí preukázať, že licenčný poplatok, ktorý platí uvedená spoločnosť tomuto majiteľovi podľa tejto licenčnej dohody je neobvykle nízky a že táto dohoda teda nie je uzavretá za bežných trhových podmienok.

139. Všeobecný súd v bodoch 975 až 984 napadnutého rozsudku konštatoval, že v tomto prípade suma licenčného poplatku, ktorý skupina Krka platila skupine Servier podľa licenčnej dohody Krka, nebola neobvykle nízka a že Komisia nepreukázala, že táto dohoda nebola transakciou uzavretou za bežných trhových podmienok. Podľa Všeobecného súdu teda Komisia v dohode o urovnaní Krka a licenčnej dohode Krka nepreukázala existenciu reverznej platby predstavujúcej stimul.

140. Na úvod treba spresniť, že na rozdiel od toho, čo naznačuje skupina Servier, otázka, či Všeobecný súd oprávnene dospel k záveru, že zmluvný celok tvorený dohodou o urovnaní Krka a licenčnou dohodou Krka nezahŕňal prevod hodnoty zo skupiny Servier v prospech skupiny Krka, ktorého jedinou protihodnotou zo strany tejto skupiny bol jej záväzok nekonkurovať, sa netýka skutkových posúdení, ktoré s výnimkou prípadu skreslenia patria do výlučnej právomoci Všeobecného súdu. Táto otázka sa naopak týka právnej kvalifikácie relevantného skutkového stavu Všeobecným súdom a právnych dôsledkov, ktoré z nej tento súd vyvodil, na čo sa vzťahuje preskúmanie Súdneho dvora v rámci odvolania( ).

141. Ako skonštatoval Súdny dvor( ), také dohody o urovnaní, ako je dohoda dotknutá v tomto prípade, predstavujú obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, ak zo všetkých dostupných dôkazov vyplýva, že kladný zostatok hodnôt, či už peňažných alebo nepeňažných, prevedených výrobcom originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno vysvetliť výlučne obchodným záujmom strán dohody nekonkurovať si na základe výkonnosti. Na preskúmanie, či je to tak, treba posúdiť, či kladný zostatok hodnôt prevedených výrobcom originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno odôvodniť existenciou prípadnej inej protihodnoty než je zdržanie sa konkurencie. Ak to tak nie je, treba určiť, či je tento kladný zostatok dostatočné významný na to, aby skutočne stimuloval dotknutú spoločnosť vykonávajúcu činnosť v oblasti generických liekov, aby upustila od vstupu alebo od pokusov o vstup na dotknutý trh.

142. Na rozdiel od toho, čo Všeobecný súd uviedol v napadnutom rozsudku, však Komisia v spornom rozhodnutí preukázala, že to bol skutočne prípad zmluvného celku tvoreného dohodou o urovnaní Krka a licenčnou dohodou Krka.

143. Ako to v podstate zdôrazňuje Komisia, Všeobecný súd sa v tejto súvislosti vo svojej analýze dopustil troch pochybení. V prvom rade Všeobecný súd nevyvodil záver, ktorý sa natískal vzhľadom na skutočnosť, že licencia ponúknutá skupinou Servier skupine Krka na siedmich trhoch strednej a východnej Európy predstavovala protihodnotu záväzku skupiny Krka nekonkurovať skupine Servier na 18/20 zostávajúcich trhov Únie. Všeobecný súd sa ďalej zameral na sadzbu licenčného poplatku a skutočnosť, že dohoda bola uzavretá za bežných trhových podmienok, pričom nezohľadnil zmluvnú konštrukciu tvorenú dohodou o urovnaní Krka a licenčnou dohodou Krka v jej celosti, jej ciele a jej kontext. Napokon týmto postupom Všeobecný súd neuznal, že licencia mala za následok prevod významnej hodnoty zo strany skupiny Servier na skupinu Krka.

144. Ako uvádza Komisia, tieto pochybenia pochádzajú najmä z toho, že analýza Všeobecného súdu sa zakladá na fikcii urovnania založeného na vlastnostiach patentu a samostatnej licencie udelenej za trhových podmienok. Keď však Všeobecný súd implicitne vychádzal z takejto fikcie, nerešpektoval zásady, podľa ktorých sa pri určení, či má dohoda protisúťažný cieľ, treba zaoberať obsahom jej ustanovení, cieľmi, ktoré má dosiahnuť, ako aj hospodárskym a právnym kontextom, ktorého je súčasťou ( ) napriek tomu, že tieto zásady sú potvrdené v napadnutom rozsudku.

– O licencii ako protihodnote záväzku nekonkurovať

145. V prvom rade analýza Všeobecného súdu obsahuje rozpor v bode 1029 napadnutého rozsudku. Všeobecný súd sa v ňom domnieval, že nesporná skutočnosť, že licencia bola podmienkou toho, aby skupina Krka súhlasila s ustanoveniami o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov v dohode o urovnaní [pričom skupina Krka uviedla, že „obetovala“ trhy západnej Európy v prospech trhov strednej a východnej Európy (odôvodnenie 1748 sporného rozhodnutia)], „neumožň[ovala]… preukázať, že licenčná dohoda nie je transakciou uzavretou za bežných trhových podmienok“.

146. Dohodu, podľa ktorej majiteľ patentu udeľuje spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov licenciu na určitých trhoch, ale ktorej protihodnotou nie je (alebo nie je len) licenčný poplatok platený touto spoločnosťou vykonávajúcu činnosť v oblasti generických liekov za toto udelenie, ale jej záväzok nekonkurovať majiteľovi patentu na iných trhoch, však nemožno kvalifikovať ako transakciu uzavretú za bežných trhových podmienok. Nezodpovedá bežným trhovým podmienkam, aby protihodnotou licencie na určitých trhoch bol záväzok nekonkurovať na iných trhoch, najmä ak takéto dojednanie nie je odôvodnené rozdielmi v patentovej situácii, ktorá je v pozadí.

147. Takéto zmluvné dojednanie, ktoré obsahuje jednak prevod hodnoty zo strany majiteľa patentu v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, predstavovaný udelením licencie na určitých trhoch, a jednak záväzok uvedenej spoločnosti nekonkurovať uvedenému majiteľovi na iných trhoch, treba analyzovať na základe analytického rámca vytvoreného Súdnym dvorom a uvedeného v bode 141 vyššie, s cieľom určiť, či prevod hodnoty zo strany majiteľa patentu v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov má z jej strany inú protihodnotu ako jej záväzok nekonkurovať.

148. Ako správne tvrdí Komisia, na rozdiel od toho, čo naznačujú najmä body 943, 956, 963 a 974 napadnutého rozsudku, neexistuje žiaden dôvod odchýliť sa od tohto analytického rámca v prejednávanej veci z dôvodu, že uzavretá dohoda mala formu licencie a prevodu hodnoty v nepeňažnej forme, teda že skupina Servier postúpila na skupinu Krka časť svojich trhových podielov na trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia. Ako už bolo uvedené v bodoch 127 a 128 vyššie, uplatňovanie práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže by bolo vážne ohrozené, ak by sa strany protisúťažných dohôd mohli vyhnúť uplatneniu článku 101 ZFEÚ iba tým, že by tieto dohody uzavreli v určitej forme. Rozhodujúca nie je forma, ktorú má dohoda, ale otázka, či obsah, ciele a kontext dohody odhaľujú, že jej cieľom je obmedziť hospodársku súťaž.

149. Okolnosti pripomenuté v bodoch 943 až 948, 953 a 963 až 969 napadnutého rozsudku, že medzi skupinou Servier a skupinou Krka prebiehali skutočné patentové spory a že licencia mala súvislosť s týmito spormi, preto nebránili tomu, aby takáto dohoda mala protisúťažnú povahu, ako to Komisia správne vysvetlila v odôvodnení 1709 sporného rozhodnutia. Platí to tým skôr z dôvodu, že v bodoch 124 a 125 vyššie už bolo preukázané, že obsah dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka neodrážal patentové pozície a riziká v krajinách, na ktoré sa vzťahovali tieto dohody. Nezdá sa teda, že táto dohoda o urovnaní a licenčná dohoda vyjadrovali kompromis týkajúci sa patentovej situácie, ktorá bola v ich pozadí( ).

– O stimulujúcej povahe licencie

150. V druhom rade, pri porovnaní analýzy dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka, ktorú urobil Všeobecný súd, s analytickým rámcom a zásadami uvedenými v bodoch 141 a 144 vyššie, sa zdá, že Komisia dôvodne tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 963, 973 až 984 a 1029 napadnutého rozsudku prikladal príliš veľkú váhu otázke, či samotná licencia, vnímaná nezávisle od dohody o urovnaní, zodpovedala bežným trhovým podmienkam a či bola sadzba licenčného poplatku neobvykle nízka.

151. Ako to správne tvrdí Komisia, nie je náležité analyzovať túto otázku izolovane. Je to preto, že na základe celkovej analýzy dohody o urovnaní a licenčnej dohody je zjavné, že samotné udelenie licencie (nezávisle od sadzby licenčného poplatku a otázky, či tento poplatok zodpovedal bežným trhovým podmienkam) predstavovalo protihodnotu, ktorú skupina Servier ponúkla skupine Krka za jej záväzok nekonkurovať na 18/20 trhov západnej Európy, na ktoré sa vzťahovalo urovnanie. Dohoda o urovnaní Krka nespomína iné náklady alebo plnenia zo strany skupiny Krka v prospech skupiny Servier, ktoré by mohli vysvetliť dôvod, pre ktorý skupina Servier udelila skupine Krka licenciu (odôvodnenia 1706 a 1735 a poznámka pod čiarou 2354 sporného rozhodnutia).

152. Kontext dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka, ktoré boli vnútorne spojené (odôvodnenia 1701 až 1704, 1710, 1745 a 1746 sporného rozhodnutia), ciele týchto dohôd a úmysel strán, zdôraznené Komisiou v odôvodneniach 1670 až 1763 sporného rozhodnutia, odhaľujú skutočné dôvody a to, ako fungovalo rozdelenie trhov Únie vykonané skupinami Servier a Krka a duopol vytvorený medzi týmito dvomi podnikateľmi na siedmich trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia. Tieto skutočnosti, nedostatočne zohľadnené Všeobecným súdom, preukazujú, že licencia udelená skupine Krka bola protihodnotou za záväzok nekonkurovať obsiahnutý v urovnaní.

153. Skupina Krka bola najpoprednejším potenciálnym konkurentom skupiny Servier pri dodávkach perindoprilu v Únii, najmä na najväčších trhoch skupiny Servier na celosvetovej úrovni, ako je Francúzsko a Spojené kráľovstvo. Navyše skupina Krka už bola skutočným konkurentom na niektorých zo siedmich trhov, na ktoré sa vzťahovala licencia, ktoré predstavovali jej historické trhy a na ktorých mala významnú obchodnú prítomnosť (odôvodnenia 1673, 1674, 1676, 1681, 1716, 1721, 1738 a 1740 sporného rozhodnutia). Nezdá sa teda pravdepodobné, že by sa vzdala svojej prítomnosti na týchto trhoch, ako aj svojho odhodlania pokúsiť sa o vstup na iné trhy Únie za peňažnú platbu tak ako ostatné spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, s ktorými skupina Servier uzavrela dohody o urovnaní.

154. Ako som už mala príležitosť ukázať, prevod hodnoty, ktorý má formu prítomnosti na trhu povolenej majiteľom patentu, má pre spoločnosť vykonávajúcu činnosť v oblasti generických liekov pridanú hodnotu v porovnaní s jednoduchým peňažným prevodom. Táto pridaná hodnota spočíva v možnosti distribuovať svoj vlastný výrobok a vytvoriť si alebo udržať svoju klientelu, svoje distribučné siete a dobrú povesť svojej ochrannej známky( ). Je to o to dôležitejšie na trhu „značkových generických liekov“, na ktorom lekárske recepty neodkazujú na medzinárodný nechránený názov lieku, teda na jeho molekulu alebo jeho účinnú zložku, ale na ochrannú známku liekov, takže spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov potrebujú propagovať svoje vlastné ochranné známky. Tak tomu bolo na trhoch dotknutých licenčnou dohodou Krka (odôvodnenie 1726 sporného rozhodnutia).

155. Keďže skupina Servier nebola schopná úplne vylúčiť skupinu Krka z trhu tak ako ostatné spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, s ktorými uzavrela dohody, ponúkla jej časť monopolných príjmov dosiahnutých práve tým, že vylúčila ostatných potenciálnych konkurentov vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov, ako aj riziko otvorenia trhu generickým liekom, ktoré by malo za následok významný prepad cien. Vďaka vylúčeniu tohto rizika a kontrolovanému vstupu skupiny Krka iba na časť trhu, mohli skupiny Servier a Krka zachovať vyššie ceny a oveľa väčšie marže ako by tomu bolo v prípade otvorenia trhu generickým liekom (odôvodnenia 1721, 1724, 1728 až 1730 a 1819 sporného rozhodnutia). Ako tvrdí Komisia, bez protihodnoty spočívajúcej v záväzku nekonkurovať na trhoch, na ktoré sa nevzťahovala licencia, skupina Servier nemala žiadny dôvod udeliť skupine Krka licenciu, ktorú v minulosti odmietla.

156. Pre skupinu Krka bol vstup iba na časť trhu, zosúladený so skupinou Servier a spojený s istotou, že Krka a Servier zostanú jedinými podnikateľmi na trhu a že na neho nevstúpia iné spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov( ), napokon výhodnejší ako pokračovanie v konaniach, v ktorých napádala pozíciu skupiny Servier v celej Únii. Dôvodom bolo najmä to, že víťazstvo v patentovom spore a nezávislý vstup na trh by otvorili trh všetkým spoločnostiam vykonávajúcim činnosť v oblasti generických liekov, čo by viedlo k drastickému prepadu cien a hospodárskej súťaži medzi týmito rôznymi spoločnosťami. Práve z tohto dôvodu sa v internej komunikácii skupiny Krka z augusta/septembra 2005 a z apríla 2006, na ktorú odkazuje Komisia v tomto odvolacom konaní a ktorú Všeobecný súd nezohľadnil, uvádzalo, že zrušenie patentu 947 „by bohužiaľ [otvorilo] trh celému svetu“ a že „úspešná námietka otvorí v skutočnosti trh celému svetu“ (odôvodnenia 844, 874, 914, 1759 a 1763 sporného rozhodnutia).

157. Napokon možnosť, ktorú ponúkla skupina Servier, byť prvou a jedinou spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov, ktorá zostane alebo vstúpi na časť trhu, bola pre skupinu Krka výhodnejšia, a to tým skôr, že vďaka dohodám so skupinou Servier bol tento vstup istý, zatiaľ čo pokračovanie v spore a plán nezávislého vstupu na trhy, na ktorých skupina Krka ešte nebola prítomná, zahŕňal riziká a vyžadoval si investície a zdroje( ). Skutočnosť, že zisky, ktoré skupina Krka mohla dosiahnuť z licencie, zodpovedali ziskom, ktoré mohla očakávať na troch najväčších troch západnej Európy, ktorých sa vzdala, potvrdzuje toto chápanie (odôvodnenia 1733, 1739 až 1744, 1748, 1753 až 1756 a 1760, ako aj poznámky pod čiarou 2348 a 2368 sporného rozhodnutia).

158. Celková analýza dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka, ako aj ich kontextu, tvoreného najmä dohodami, ktoré skupina Servier uzavrela s inými spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov a celkovou stratégiou skupiny Servier zameranou proti generickým liekom (pozri najmä odôvodnenia 4 až 9, 1819, 2774, 2919, 2929 a 2932 sporného rozhodnutia), teda potvrdzuje, že dohody Krka predstavovali podľa znenia e‑mailu skupiny Krka z 29. septembra 2005 „spoločnú činnosť [skupiny Servier a skupiny Krka] s cieľom kontrolovať trh“. Skupina Krka napokon zvažovala uzavretie dohody so skupinou Servier týkajúcej sa patentu 947 v internej komunikácii z apríla 2006, na ktorú odkazuje Komisia v tomto odvolacom konaní (odôvodnenia 849, 853, 873, 874, 1759, 1760 a 1763 sporného rozhodnutia). Všeobecný súd nezohľadnil ani tieto skutočnosti.

159. Z toho vyplýva, že Komisia mohla v odôvodnení 1745 sporného rozhodnutia oprávnene dospieť k záveru, že aj keď licencia mohla byť pre držiteľa patentu legitímnym prostriedkom na udelenie práva využívať know‑how chránené patentom iným subjektom na trhu, licenčná dohoda Krka bola problematická, pretože ako súčasť dojednania o rozdelení trhu slúžila ako stimul na dosiahnutie obmedzení hospodárskej súťaže na 18/20 trhov, na ktoré sa nevzťahovala licencia. Preskúmanie dôkazov predložených Komisiou, vykonané v bodoch 145 až 158 vyššie, preukázalo, že Komisia zistila, že v rámci licenčnej dohody Krka skupina Servier previedla na skupinu Krka hodnotu predstavovanú podielmi na trhu, ktoré skupina Servier prenechala skupine Krka, a že protihodnotou tohto prevodu hodnoty bol záväzok skupiny Krka nekonkurovať skupine Servier na zostávajúcich trhoch Únie, na ktoré sa nevzťahovala táto licenčná dohoda.

– O vyčíslení hodnoty prevedenej na skupinu Krka prostredníctvom licencie

160. V treťom rade Komisia v tejto súvislosti rovnako dôvodne tvrdí, že keď sa Všeobecný súd v bodoch 963, 973 až 984 a 1029 napadnutého rozsudku zameral na to, či bol licenčný poplatok platený podľa licenčnej dohody Krka neobvykle nízky alebo nie, neposúdil, či bol čistý zostatok prevodu hodnoty uskutočneného skupinou Servier v prospech skupiny Krka dostatočne významný na to, aby skutočne stimuloval túto skupinu k tomu, aby upustila od vstupu alebo od pokusov o vstup na trhy, na ktoré sa nevzťahovala licencia.

161. Treba pripomenúť, že skupina Krka odhadla obchodnú hodnotu licencie, teda hodnotu svojej prítomnosti na duopolistických trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia, na viac ako 10 miliónov eur za tri roky (odôvodnenia 1738 a 3162 a poznámka pod čiarou 4112 sporného rozhodnutia). Komisia sa domnievala, že prevádzková marža, ktorej sa skupina Servier vzdala v prospech skupiny Krka v rámci licencie, bola ešte oveľa vyššia (odôvodnenie 1739 sporného rozhodnutia).

162. Výška licenčného poplatku, ktorý mala skupina Krka platiť skupine Servier za využívanie licencie, bola stanovená na 3 % čistej sumy predajov skupiny Krka na trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia (odôvodnenie 910 sporného rozhodnutia). Licenčné poplatky dosahovali okolo 1,1 milióna eur za obdobie štyroch rokov pri obrate okolo 30 miliónov eur (odôvodnenie 1739 a poznámka pod čiarou 2350 sporného rozhodnutia).

163. Z týchto číselných údajov vyplýva, že čistý zostatok hodnoty, ktorú skupina Servier previedla na skupinu Krka podľa licenčnej dohody Krka, dosahoval z hľadiska hodnoty licencie pre skupinu Krka približne najmenej takmer deväť miliónov eur za predpokladu, že zisk 10 miliónov eur odhadovaných skupinou Krka ešte nezohľadňoval náklady na licenčné poplatky. Z hľadiska marže, ktorej sa skupina Servier vzdala a ktorá je vyššia ako zisk skupiny Krka z dôvodu vyšších cien skupiny Servier (odôvodnenie 1739 sporného rozhodnutia), by bola suma čistého zostatku hodnoty, ktorú táto skupina previedla na skupinu Krka v rámci licencie, ešte vyššia.

164. V bodoch 977 až 981 napadnutého rozsudku sa Všeobecný súd domnieval, že nie je nevyhnutne neobvyklé, že sadzba prevádzkového prebytku značne prevyšuje sadzbu licenčného poplatku, že licenčný poplatok predstavuje iba malú časť ziskovej marže nadobúdateľa licencie a že táto sadzba je vypočítaná na základe predajnej ceny výrobku tohto nadobúdateľa. Navyše, licencia nebola výhradná, čo obmedzovalo jej výhodnosť pre skupinu Krka.

165. Tieto všeobecné úvahy však neumožňujú vylúčiť zistenie, že konkrétne v tomto prípade takmer deväť miliónov eur [z hľadiska hodnoty licencie pre skupinu Krka (pozri bod 163 vyššie)], ktoré skupina Servier previedla na skupinu Krka, nemožno vysvetliť žiadnou inou protihodnotou zo strany skupiny Krka než je jej záväzok nekonkurovať skupine Servier na 18/20 trhov Únie, na ktoré sa nevzťahovala licenčná dohoda Krka. Všeobecný súd, ktorý na rôznych miestach napadnutého rozsudku spomenul po prvé, sadzbu licenčného poplatku vo výške 3 % (body 975, 977, 983 a 1029 napadnutého rozsudku), a po druhé, odhad zisku z licencie urobený skupinou Krka na 10 miliónov eur (bod 1000 napadnutého rozsudku), zjavne nedal tieto číselné údaje do súvislosti, aby určil čistý zostatok hodnoty, ktorú skupina Servier previedla na skupinu Krka a posúdil, či tento zostatok bolo možné vysvetliť inak než záväzkom skupiny Krka nekonkurovať v rámci dohody o urovnaní Krka.

166. Na rozdiel od toho, čo sa Všeobecný súd domnieval v bode 983 napadnutého rozsudku, teda nebolo spochybnené zistenie, že prevod hodnoty uskutočnený skupinou Servier v prospech skupiny Krka podľa licenčnej dohody nebolo možné vysvetliť úvahami obmedzenými na ekonomickú hodnotu patentu, ktorý bol predmetom licencie. Všeobecný súd nevyvrátil zistenie Komisie v odôvodnení 1739 sporného rozhodnutia, podľa ktorého, ak by licenčná dohoda Krka bola dojednaná bez dodatočných úvah súvisiacich s trhmi, na ktoré sa nevzťahovala licencia, racionálne udelenie licencie majiteľom patentu prítomným na trhu by sprevádzal licenčný poplatok prinajmenšom sa blížiaci ziskovým maržiam, o ktoré majiteľ patentu príde kvôli predajom, ktoré získa nadobúdateľ licencie.

167. Ako správne zdôrazňuje Komisia, úvahy Všeobecného súdu nezohľadňujú, že strata marže, ktorú utrpela skupina Servier, predstavovala prevod čistej hodnoty zo skupiny Servier na skupinu Krka, že skutočnosť, že licenčný poplatok predstavoval malú časť zisku skupiny Krka v krajinách, na ktoré sa vzťahovala licencia, preukazuje, že hodnota licencie bola dostatočne významná na to, aby presvedčila skupinu Krka, aby opustila 18/20 iných trhov Únie a že skutočnosť, že licencia nebola z právneho hľadiska výhradná nebránila tomu, aby ponúkla skupine Krka faktický duopol so skupinou Servier, čím zaručovala významnú súťažnú výhodu a rozdelenie zisku( ) (odôvodnenia 913 a 1738 až 1742 sporného rozhodnutia).

168. Všeobecný súd tým, že náležite nezohľadnil v ich celosti ciele dohody o urovnaní Krka a licenčnej dohody Krka, ktoré vyplynuli z kontextu týchto dohôd, vysvetleného v bodoch 145 až 158 vyššie, odmietol uznať nielen to, že hodnotu, ktorú skupina Servier previedla na skupinu Krka podľa licenčnej dohody, tvorili marže, ktorých sa skupina Servier vzdala v prospech skupiny Krka na trhoch, na ktoré sa vzťahovala licencia. Všeobecný súd navyše odmietol uznať, že táto hodnota vyplývala aj zo skutočnosti, že skupina Servier zaručila skupine Krka, že môže udržať vysoké ceny vďaka duopolu vytvorenému medzi týmito dvomi podnikateľmi a uzavretiu trhu pre iných konkurentov vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov. Hodnota prevedená skupinou Servier na skupinu Krka teda spočívala aj v zachovaní tejto situácie. Podľa zmluvného dojednania medzi skupinami Servier a Krka, skupina Krka umožnila skupine Servier, aby si zachovala svoj monopol na trhoch, na ktoré sa nevzťahovala licencia a skupina Servier sa za to podelila so skupinou Krka so svojimi monopolnými príjmami na trhoch, na ktoré sa táto licencia vzťahovala.

169. Z toho vyplýva, že treba vyhovieť aj výhradám, ktoré Komisia uplatňuje proti úvahám Všeobecného súdu vysvetleným v bodoch 992 až 997 napadnutého rozsudku.

170. V uvedených bodoch Všeobecný súd vysvetlil, že nemožno súhlasiť s analýzou Komisie, podľa ktorej licencia udelená skupine Krka na siedmich trhoch strednej a východnej Európy predstavovala stimul pre jej záväzok nekonkurovať skupine Servier na 18/20 zostávajúcich trhov Únie. Podľa Všeobecného súdu pripojiť sa k tomuto názoru by znamenalo, že čím by mala licenčná dohoda širšiu pôsobnosť, tým väčší by bol stimul a tým ľahšie by teda bolo zistiť obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa. To by však bolo v rozpore so skutočnosťou, že licencia prirodzene pôsobí v prospech hospodárskej súťaže. Navyše pripojiť sa k analýze Komisie by znamenalo, že pri spojení dohody o urovnaní s licenčnou dohodou by bol majiteľ patentu povinný udeliť licenciu na každom území, na ktoré sa vzťahuje dohoda o urovnaní. To by však nerešpektovalo jeho práva k patentu.

171. Tieto všeobecné úvahy nemôžu odhaľovať žiadne pochybenie, ktorého by sa dopustila Komisia pri analýze dohôd Krka. Táto analýza sa zameriava na špecifické a konkrétne ciele a podmienky uvedených dohôd, ktoré odhaľujú, že za daných okolností licenčná dohoda Krka predstavovala protihodnotu záväzku nekonkurovať podľa dohody o urovnaní Krka. Jediným dôsledkom tohto zistenia pre budúce dohody je, že tieto dohody budú protisúťažné, ak ich analýzy odhalí, že dochádza k prevodu významnej hodnoty zo strany majiteľa patentu v prospech potenciálneho konkurenta vykonávajúceho činnosť v oblasti generických liekov, ktorý nemožno vysvetliť inak než záväzkom tohto konkurenta nekonkurovať majiteľovi patentu.

172. Na záver v tejto súvislosti treba uviesť, že treba vyhovieť aj poslednej výhrade Komisie v rámci prejednávaného odvolacieho dôvodu, formulovanej proti zisteniam Všeobecného súdu uvedeným v bode 998 napadnutého rozsudku. V tomto bode sa Všeobecný súd domnieval, že taká „asymetrická“ licenčná dohoda, ako je dohoda v tomto prípade, ktorá sa nevzťahuje na celé územie, na ktoré sa vzťahuje dohoda o urovnaní, nepredstavuje dostatočný stimul na to, aby sa spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov podriadila obmedzeniam vyplývajúcim z tejto dohody o urovnaní. Podľa Všeobecného súdu na to, aby takúto dohodu bolo možné považovať za stimulujúcu, „mala by ponúkať tejto spoločnosti náhradu istej straty očakávaných príjmov, ktorá vyplýva z prijatia urovnania obsahujúceho ustanovenia, ktoré jej zakazujú vstúpiť na určité geografické časti trhu“.

173. Týmto tvrdením sa Všeobecný súd nielenže dopustil rovnakého pochybenia, ako je uvedené v bode 168 vyššie, ale tiež ignoroval patentový kontext dohôd dotknutých v tomto prípade, v ktorom sa potenciálna hospodárska súťaž medzi majiteľom patentu prítomným na trhu a jeho potenciálnymi konkurentami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov pripravujúcimi sa vstúpiť na tento trh vyznačuje práve neistotou týkajúcou sa toho, či je patent platný a či generické lieky tento patent porušujú( ).

174. V takomto kontexte sa nevyžaduje, aby orgán hospodárskej súťaže preukázal, že ak by dohody neboli uzavreté, potenciálni konkurenti vykonávajúci činnosť v oblasti generických liekov by určite vstúpili na trh a že uzavretím dohôd sa vzdali istých ziskov. Stačí, že tento orgán preukáže, že bez uzavretia dohôd by títo konkurenti mali skutočné a konkrétne možnosti vstúpiť na trh a dosahovať tam zisk( ). Na naplnenie takýchto skutočných a konkrétnych možností sú však potrebné investície, úsilie a podstúpenie rizika zo strany spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov. Pre tieto spoločnosti sa preto môže ukázať z obchodného hľadiska výhodnejšie, aby upustili od svojich snáh v tejto súvislosti výmenou za poskytnutie časti monopolných príjmov majiteľom patentu ( ).

175. Súdny dvor preto uznal, že na to, aby bol prevod hodnoty označený za dostatočne stimulujúci a uskutočnený výmenou za záväzok nekonkurovať v takom prípade, ako je tento, sa nijako nevyžaduje, aby boli prevody hodnôt nevyhnutne vyššie ako zisky, ktoré by spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov dosiahla, ak by mala úspech v patentovom konaní. Dôležitá je iba skutočnosť, že tieto prevody hodnôt sú dostatočne výhodné na to, aby podnietili túto spoločnosť k tomu, aby upustila od vstupu na dotknutý trh a aby nekonkurovala dotknutému výrobcovi originálnych liekov na základe výkonnosti( ). Z preskúmania prejednávaného odvolacieho dôvodu však vyplýva, že Komisia preukázala, že práve tak to bolo v tomto prípade.

– Predbežný záver

176. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol uznať, že licenčná dohoda Krka obsahovala prevod hodnoty zo strany skupiny Servier v prospech skupiny Krka, ktorý predstavoval protihodnotu jej záväzku nekonkurovať skupine Servier na trhoch dotknutých dohodou o urovnaní Krka.

177. Aj druhému odvolaciemu dôvodu treba preto vyhovieť.

178. Rovnako ako bolo uvedené v bodoch 133 a 134 vyššie v súvislosti s prvým odvolacím dôvodom, treba aj v súvislosti s druhým odvolacím dôvodom spresniť, že hoci jeho dôvodnosť sama osebe odôvodňuje zrušenie napadnutého rozsudku v časti týkajúcej sa kvalifikácie dohôd Krka ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, je vhodné preskúmať ostatné odvolacie dôvody Komisie v tejto súvislosti najmä vzhľadom na to, že vo veci bude následne rozhodovať Súdny dvor.

iii) O uplatnení pojmu obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (tretí odvolací dôvod)

179. Tretí odvolací dôvod Komisie je založený na viacerých nesprávnych právnych posúdeniach, ktorých sa Všeobecný súd dopustil pri uplatnení pojmu obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

180. Rovnako ako v prípade prvých dvoch odvolacích dôvodov, treba aj v tomto prípade na úvod spresniť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, výhrady uvádzané Komisiou v rámci prejednávaného odvolacieho dôvodu sa netýkajú posúdenia skutkového stavu Všeobecným súdom, ale jeho právnej kva