ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kritérium týkajúce sa selektivity opatrenia umožňuje rozlišovať medzi štátnou pomocou a všeobecnými opatreniami daňovej alebo hospodárskej politiky, ktoré uplatňujú členské štáty. Na to, aby bola splnená podmienka selektivity, teda musí byť v každom prípade identifikovaná kategória podnikov, ktoré sú ako jediné zvýhodnené predmetným opatrením.

V tomto ohľade článok 107 ods. 1 ZFEÚ ukladá povinnosť určiť, či v rámci daného právneho režimu je vnútroštátne opatrenie spôsobilé zvýhodniť určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovarov oproti iným, ktorí by sa vzhľadom na cieľ sledovaný týmto režimom nachádzali v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii. Pritom pokiaľ predmetné opatrenie síce predstavuje odchýlku od spoločného alebo bežného daňového režimu, ale je potenciálne dostupné všetkým podnikom, nemožno pristúpiť k tomu, aby sa so zreteľom na cieľ sledovaný spoločným alebo bežným režimom porovnala právna a skutková situácia podnikov, ktoré by mohli mať prospech z opatrenia, a podnikov, ktoré by z neho prospech mať nemohli. Z toho vyplýva, že za takého predpokladu nemôže selektivita uvedeného opatrenia vyplývať len zo zistenia, že sa zaviedla odchýlka od spoločného alebo bežného režimu zdaňovania.

Navyše Komisii prináleží dokázať, že opatrenie zavádza rozlišovanie medzi podnikmi nachádzajúcimi sa z hľadiska sledovaného cieľa v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii.

(pozri body 38, 47 – 50)
V rámci dodatočného vyberania dovozného cla uloženého z dôvodu antidumpingového cla nemožno skutočnosť, že sa osvedčenia o pôvode vydané obchodnými komorami tretej krajiny ukázali byť neplatné, považovať za okolnosť, ktorá uvádza dotknutú osobu do osobitnej situácie v zmysle článku 239 nariadenia č. 2913/1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva. Odvolávanie sa na tieto osvedčenia s cieľom preukázať pôvod tovaru deklarovaného pred colnými orgánmi je voľbou deklaranta na účely splnenia jeho povinnosti deklarovať pred colnými orgánmi pôvod dovozov. Táto voľba zahrnuje riziká súvisiace s činnosťou colného zástupcu, ktoré v dôsledku toho zaťažujú tohto zástupcu, a nie verejné financie. Ak by sa mali tieto okolnosti považovať za okolnosti, ktoré stavajú osobu povinnú zaplatiť clo do osobitnej situácie odôvodňujúcej odpustenie antidumpingového cla, potom by hospodárske subjekty nemali nijaký záujem na tom, aby sa presvedčili o pravdivosti vyhlásení a dokumentov predložených colným orgánom.

(pozri body 61 – 65, 69)
V oblasti štátnej pomoci nie sú zásahy členských štátov v oblastiach, ktoré neboli predmetom harmonizácie v Európskej únii, vylúčené z rozsahu pôsobnosti právnych predpisov týkajúcich sa preskúmania štátnej pomoci. Pripustenie opaku by nevyhnutne viedlo k zbaveniu potrebného účinku ustanovení článkov 107 ZFEÚ a 108 ZFEÚ.

Pojem zaťaženie, ktoré za bežných okolností znáša rozpočet podniku, sa však neobmedzuje len na náklady vyplývajúce z uplatnenia zásady „znečisťovateľ platí“. Skutočnosť, že táto zásada nie je uplatniteľná v tejto veci, aj keby to bolo preukázané, by tak nemohla vyvrátiť tento záver.

V tomto ohľade je potrebné poznamenať, že článok 107 ods. 1 ZFEÚ nerozlišuje štátne zásahy podľa príčin alebo cieľov, ale definuje ich na základe ich účinkov. Aj za predpokladu, že by predmetné opatrenie sledovalo cieľ ochrany verejného zdravia, nepostačovalo by to na odmietnutie posúdenia ako štátnej pomoci, ktoré vykonala Komisia v napadnutom rozhodnutí.

(pozri body 80, 81)
Rámec politiky dohľadu Eurosystému uverejnený Európskou centrálnou bankou stanovujúci politiku umiestnenia uplatniteľnú na centrálne protistrany so sídlom v členských štátoch, ktoré nie sú súčasťou Eurosystému, predstavuje akt, ktorý môže byť predmetom žaloby o neplatnosť na základe článku 263 ZFEÚ.

Schopnosť aktu vyvolať právne účinky, a teda byť predmetom žaloby o neplatnosť na základe článku 263 ZFEÚ, predpokladá preskúmanie jeho znenia a kontextu, do ktorého patrí, ako aj zámeru jeho autora. Pokiaľ ide v prvom rade o znenie a kontext, do ktorého napadnutý akt patrí, toto preskúmanie umožňuje posúdiť, ako by ho dotknuté osoby rozumne mohli vnímať. V tejto súvislosti časť rámca politiky dohľadu uverejneného mimo vnútornej sféry Európskej centrálnej banky upravujúca umiestnenie centrálnych protistrán, ktoré majú zúčtovávať transakcie týkajúce sa cenných papierov, používa kogentnú formuláciu a má osobitne presnú povahu, aby sa uľahčilo jej uplatňovanie. Rovnako za predpokladu, že orgány pre reguláciu platobných systémov alebo systémov vyrovnania obchodov s cennými papiermi sa budú domnievať, že týmto systémom treba uložiť povinnosť dodržiavať požiadavku, aká sa nachádza v rámci politiky dohľadu, môže byť centrálna protistrana, ktorá nezodpovedá kritériám nachádzajúcim sa v uvedenom rámci, pozbavená prístupu k ďalším účastníkom v reťazci spracovania transakcií s cennými papiermi.

V druhom rade pokiaľ ide o obsah rámca politiky dohľadu, formulácia požiadavky umiestnenia vnútri eurozóny vo vzťahu k centrálnym protistranám, ktorých činnosť prekračuje hranice, ktoré spresňuje, sa rovná pridaniu nového pravidla do právneho poriadku, keďže taká požiadavka sa nenachádza v žiadnej skôr existujúcej právnej norme. V treťom rade pokiaľ ide o zámer Európskej centrálnej banky pri prijatí rámca politiky dohľadu, tento rámec má viesť k dodržiavaniu požiadavky umiestnenia pre centrálne protistrany, ktorých činnosť prekračuje hranice, ktoré stanovuje, a keďže sa v texte nenachádza nič, čo by nasvedčovalo opak, predstavuje konečný postoj Banky.

(pozri body 31, 32, 34, 37, 39, 45, 48, 50, 51, 53, 54)
4.

Žaloba o neplatnosť — Rozsudok o zrušení — Účinky — Obmedzenie Súdnym dvorom — Reštriktívne opatrenia voči určitým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Sýrii — Riziko vážneho a nezvratného ohrozenia účinnosti akéhokoľvek zmrazenia majetku, o ktorom by mohla Rada v budúcnosti rozhodnúť voči osobám uvedeným v zrušenom akte — Zachovanie účinkov zrušených rozhodnutí a nariadení až do uplynutia lehoty na podanie odvolania alebo do jeho zamietnutia (článok 264 druhý odsek ZFEÚ a článok 266 ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 56 prvý odsek a článok 60 druhý odsek; rozhodnutie Rady 2011/782/SZBP; nariadenia Rady č. 1151/2011 a 36/2012) (pozri body 52 – 58)
2.

V rozsahu, v akom sa týkajú IRISL Maritime Training Institute, Kheibar Co., Kish Shipping Line Manning Co. a IRISL Multimodal Transport Co., sa zrušujú: — rozhodnutie Rady 2011/783/SZBP z 1. decembra 2011, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, — vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1245/2011 z 1. decembra 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 961/2010 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, — nariadenie č. 267/2012.
V oblasti práva Únie týkajúceho sa hospodárskej súťaže rešpektovanie práva na obhajobu vyžaduje, aby podnik, proti ktorému sa vedie vyšetrovanie, mal možnosť v rámci správneho konania účinne vyjadriť svoje stanovisko k pravdivosti a relevantnosti jednak skutkových okolností a okolností, ktorých sa dovoláva, ako aj dokumentov, o ktoré Komisia oprela svoje zistenie existencie porušenia Zmluvy. V tomto ohľade lehota stanovená podniku na predloženie svojich pripomienok musí byť v súlade s rešpektovaním práva na obhajobu.

Došlo teda k porušeniu práva na obhajobu a v dôsledku toho k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, pretože žalobkyne dostatočne preukázali nie to, že by napadnuté rozhodnutie malo iný obsah pri neexistencii procesných vád, t. j. v prípade, že by mali dostatočnú lehotu na vyjadrenie svojho stanoviska, ale to, že by svoju obhajobu mohli zaistiť lepšie, ak by sa vady nevyskytli. Na tento účel je potrebné vrátiť vec do štádia správneho konania, ktoré viedlo k prijatiu napadnutého rozhodnutia.

(pozri body 68, 71, 72, 77, 82)
Článok 6 ods. 1 prvá veta nariadenia č. 1367/2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva ukladá povinnosť zverejniť dokument, ak sa požadované informácie týkajú emisií do životného prostredia, a to aj v prípade rizika ohrozenia záujmov chránených článkom 4 ods. 2 prvou zarážkou nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.

Dokumenty týkajúce sa prvého povolenia na uvádzanie účinnej látky glyfozát na trh vydané na základe smernice 91/414 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh neobsahujú informácie týkajúce sa emisií do životného prostredia v zmysle článku 6 ods. 1 prvej vety nariadenia č. 1367/2006 o uplatňovaní ustanovení Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia na inštitúcie a orgány Spoločenstva.

Účinná látka ako glyfozát sa totiž musí najprv schváliť na úrovni Únie predtým, ako môže začať byť pridávaná do prípravkov na ochranu rastlín, ktoré zase musia byť nevyhnutne autorizované členským štátom, aby sa zabezpečilo, že zloženie uvedených prípravkov spĺňa podmienky autorizácie uvedené v článku 29 nariadenia č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh. Okrem toho posúdenie a schválenie účinnej látky „glyfozát“ na úrovni Únie ešte nemá v zásade žiadny vzťah ku konkrétnemu neskoršiemu používaniu tejto látky. Schválenie účinnej látky „glyfozát“ totiž nezahŕňa žiadne povolenie na samostatné použitie tejto látky. K použitiu tejto látky dôjde až potom, čo sa táto látka stane súčasťou prípravku na ochranu rastlín, ktorý členský štát autorizoval na účely uvádzania na trh. Preto, hoci je pravda, že účinná látka ako glyfozát je počas jej životného cyklu nevyhnutne vypúšťaná do životného prostredia, je to tak len prostredníctvom prípravku na ochranu rastlín podliehajúceho postupu autorizácie.

Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že až v štádiu vnútroštátneho postupu autorizácie na účely uvedenia konkrétneho prípravku na ochranu rastlín na trh členský štát posúdi prípadné emisie do životného prostredia, pričom tu sa prejavia konkrétne informácie týkajúce sa povahy, zloženia, množstva, času a miesta skutočných alebo predvídateľných emisií účinnej látky a konkrétneho prípravku na ochranu rastlín, ktorý ju obsahuje. V tejto súvislosti platí, že keďže používanie, podmienky aplikácie a zloženie prípravku na ochranu rastlín, ktoré autorizuje členský štát na svojom území, môžu byť veľmi odlišné od tých, ktoré sa týkajú prípravkov posudzovaných na úrovni Únie v štádiu schvaľovania účinnej látky, informácie obsiahnuté v dokumentoch, ktoré sa týkajú prvého povolenia na uvedenie účinnej látky „glyfozát“ na trh, sa netýkajú emisií, ktorých vypúšťanie do životného prostredia je predvídateľné, pričom tu nanajvýš ide len o istú súvislosť s emisiami do životného prostredia. Preto sú takéto informácie vylúčené z pojmu informácie o emisiách do životného prostredia.

(pozri body 82, 88, 90, 91)
V prípade viacerých príčin tej istej škody možno v podstate uplatniť dve teórie príčinnej súvislosti, a to teóriu ekvivalencie podmienok a teóriu primeranej príčinnej súvislosti. Pokiaľ ide o právo Únie, možno pozorovať skôr príklon k teórii primeranej príčinnej súvislosti. Úniu totiž možno považovať za zodpovednú iba za ujmu, ktorá dostatočne priamo vyplýva z protiprávneho konania dotknutej inštitúcie, a žalobca musí preukázať, že ak by nedošlo k pochybeniu, ujma by nevznikla, a že pochybenie je určujúcou príčinou spôsobenej ujmy.

Okrem toho, pokiaľ je správanie vytýkané inštitúcii súčasťou komplexnejšieho postupu, na ktorom sa zúčastnili tretie osoby, a bezprostrednou príčinou uvádzanej škody je zásah jednej z týchto tretích osôb, úlohou súdu Únie je overiť, či tento zásah bol nevyhnutný len z dôvodu vytýkaného správania, alebo či je naopak prejavom autonómnej vôle. V prípade autonómnej vôle je úlohou súdu, aby konštatoval, že došlo k prerušeniu príčinnej súvislosti. Judikatúra týkajúca sa článku 340 druhého odseku ZFEÚ navyše obmedzuje zodpovednosť Únie za škody, ktoré priamo alebo dostatočne priamo vyplývajú z protiprávneho konania dotknutej inštitúcie, čo vylučuje, aby uvedená zodpovednosť pokrývala škody, ktoré sú len vzdialeným dôsledkom tohto správania. Samotná skutočnosť, že protiprávne konanie je nevyhnutnou podmienkou na vznik škody v tom zmysle, že v prípade neexistencie takéhoto konania by škoda nevznikla, nepostačuje na vznik príčinnej súvislosti.

Tieto zásady vyplývajúce z judikatúry však úplne nevylučuje uplatnenie teórie ekvivalencie podmienok a umožňujú len konštatovať, že ak pochybenie, ktorého sa dopustila inštitúcia, je vzdialené od vzniknutej škody a súd konštatuje, že došlo k prerušeniu príčinnej súvislosti, je potrebné teóriu ekvivalencie podmienok odmietnuť. Preto naopak, za predpokladu, že škoda vyplýva priamo alebo dostatočne priamo z pochybenia inštitúcie, a toto pochybenie nie je natoľko vzdialené od škody, že by došlo k prerušeniu príčinnej súvislosti, súd Únie môže uplatniť teóriu ekvivalencie podmienok.

(pozri body 64, 67 – 70)
Ak Komisia skúma znalecké posudky vyhotovené po transakcii týkajúcej sa predaja, musí na účely zistenia, či nadobúdateľ nemohol získať predajnú cenu majetku za obvyklých trhových podmienok, porovnať skutočne zaplatenú predajnú cenu s cenami, ktoré vyplývajú z týchto rôznych posudkov, aby zistila, či sa predajná cena neodchýlila od ceny uvedenej v týchto posudkoch do tej miery, že by sa to dalo považovať za zvýhodnenie. Táto metóda umožňuje zohľadniť náhodný charakter, ktorý môže mať retrospektívne určenie takejto trhovej ceny.

Okrem toho, aj keď Komisia môže – hoci to nie je povinná urobiť – prizvať na pomoc externých znalcov, nezbavuje ju to povinnosti posúdiť ich prácu. Hlavnú a výlučnú zodpovednosť za zabezpečenie dodržania článku 107 ZFEÚ a uplatňovania článku 108 ZFEÚ pod dohľadom súdu Únie nesie totiž Komisia a nie uvedení znalci. Komisia teda nie je povinná sa striktne pridŕžať výsledkov uvedených v znaleckom posudku, ale naopak musí overiť a posúdiť činnosť uvedených znalcov.

(pozri body 90, 91, 105)
51

Pokiaľ ide o dôsledky chyby, ktorej sa v predmetnej veci dopustil ÚHVT, treba pripustiť, že v prípade, že by k nej nedošlo, ustanovení zástupcovia by priamo dostali upozornenie, čím by sa aktivoval tretí „kontrolný pilier“ ich systému sledovania lehôt a dostali by priestor na to, aby kontaktovali žalobkyňu s cieľom dostať od nej pokyny, pokiaľ ide o obnovu predmetného zápisu.
26

V tejto veci nebolo nijako preukázané, že prihláška napadnutej ochrannej známky, pokiaľ sa vzťahuje na výrobky zaradené do triedy 7, osobitne žeriavy, bola podaná umelo a z pohľadu komerčnej stratégie vedľajšieho účastníka konania nemala logiku. Platí to o to viac, že výrobky zaradené do uvedenej triedy uvádzal vedľajší účastník konania na trh aj pod inou ochrannou známkou, čo nebolo spochybnené. Čiže len tá okolnosť, že prihláška ochrannej známky sa týka výrobkov tejto triedy, do ktorej patria výrobky uvádzané na trh žalobkyňou, nemôže preukázať, že táto prihláška bola odôvodnená výlučne úmyslom vedľajšieho účastníka zabrániť žalobkyni pokračovať v používaní ochrannej známky BIGA.
3

Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 18 a 25 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a pre každú z týchto tried zodpovedajú tomuto opisu: — trieda 18: „Koža, koženky a výrobky z týchto materiálov nezahrnuté v iných triedach; koža, surové kože; kufre a cestovné tašky; dáždniky, slnečníky a vychádzkové palice; biče, postroje a sedlárske výrobky“, — trieda 25: „Oblečenie, obuv, pokrývky hlavy“.
Rozsudok Všeobecného súdu (deviata komora) z 15. novembra 2018 –

Sigma Alimentos Exterior/Komisia

(vec T‑239/11)

„Štátna pomoc – Ustanovenia týkajúce sa dane z príjmov právnických osôb umožňujúce podnikom, ktoré sú daňovými rezidentmi v Španielsku, odpisovať goodwill vzniknutý nadobudnutím podielov v podnikoch, ktoré sú daňovými rezidentmi v zahraničí – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie – Pojem štátna pomoc – Selektivita – Referenčný systém – Výnimka – Rozdielne zaobchádzanie – Odôvodnenie rozdielneho zaobchádzania“

1. Súdne konanie – Preskúmanie veci samej pred preskúmaním prípustnosti – Prípustnosť (pozri body 26, 27)

2. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia – Opatrenie priznávajúce daňové zvýhodnenie – Referenčný rámec na stanovenie existencie výhody – Vecné vymedzenie – Kritériá – Existencia súvislosti medzi cieľom dotknutého opatrenia a cieľom referenčného rámca – Porovnateľnosť situácií, na ktoré sa uplatňuje dotknuté opatrenie, a situácií, ktoré patria pod referenčný rámec (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 47, 48, 82 – 93)

3. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia – Opatrenie priznávajúce daňové zvýhodnenie – Opatrenie všeobecnej povahy nerozdielne uplatniteľné na všetky hospodárske subjekty – Opatrenie neuplatniteľné na plnenia porovnateľné s plneniami podmieňujúcimi jeho poskytnutie – Opatrenie, ktoré možno kvalifikovať ako selektívne (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri bod 69)

4. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia – Opatrenie priznávajúce daňové zvýhodnenie – Referenčný rámec na stanovenie existencie výhody – Vecné vymedzenie – Opatrenie, ktoré tvorí svoj vlastný referenčný rámec – Podmienky – Jasne vymedzený daňový režim, ktorý sleduje špecifické ciele – Neexistencia – Systematická a všeobecná povaha opatrenia (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 113 – 117)

5. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia – Odchýlka od všeobecného daňového systému – Rozlišovanie medzi podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej faktickej a právnej situácii – Kritériá posúdenia – Porovnanie z hľadiska cieľa sledovaného spoločným daňovým systémom ako celkom (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 128 – 134)

6. Pomoc poskytovaná štátmi – Pojem – Selektívna povaha opatrenia – Odchýlka od všeobecného daňového systému – Odôvodnenie založené na povahe a štruktúre systému – Kritériá posúdenia – Opatrenie týkajúce sa uskutočnenia cieľa sledujúceho vlastné mechanizmy všeobecného daňového systému – Primeranosť (článok 107 ods. 1 ZFEÚ; nariadenie Rady č. 659/1999) (pozri body 135 – 145, 157, 165, 166)

Predmet

Návrh podaný na základe článku 263 ZFEÚ na zrušenie článku 1 ods. 1 a článku 4 rozhodnutia Komisie 2011/282/EÚ z 12. januára 2011 o odpisovaní finančného goodwillu na daňové účely pri nadobúdaní podielu v zahraničných subjektoch C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykonávanom Španielskom (Ú. v. EÚ L 135, 2011, s. 1)

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 22. mája 2012 – Sport Eybl & Sports Experts/ÚHVT – Seven (SEVEN SUMMITS)

(vec T‑179/11)

„Ochranná známka Spoločenstva – Námietkové konanie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SEVEN SUMMITS – Skoršia obrazová ochranná známka Spoločenstva Seven – Relatívny dôvod zamietnutia – Pravdepodobnosť zámeny – Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009“

Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou – Obrazové ochranné známky SEVEN SUMMITS a Seven [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 22, 55 – 57, 62, 63, 71)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu ÚHVT zo 17. januára 2011 (vec R 364/2010‑4) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Seven SpA a Sport Eybl & Sports Experts GmbH

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
2.

Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie a spoločnostiam Vale Mill (Rochdale) Ltd a Colombo New Scal SpA.
74

Toto tvrdenie nie je presvedčivé. Na úvod je vhodné pripomenúť, že súčasťou režimu rybolovných kvót je systém decentralizovanej kontroly, v rámci ktorého prináleží členským štátom dozerať na to, aby kvóty, ktoré im boli pridelené, neboli prekročené. Prístup, podľa ktorého by sa odpočty z kvót členských štátov vykonávali len za dvojitého predpokladu, a to po prvé, že členský štát prekročil svoje kvóty, a po druhé, že na úrovni Únie boli prekročené celkové prípustné hodnoty, by mohol spochybniť samotnú účinnosť režimu kvót. Takýto prístup by totiž členským štátom umožnil odôvodniť prekročenie svojich kvót tak, že by sa a posteriori odvolávali na skutočnosť, že neboli prekročené celkové prípustné hodnoty výlovu na úrovni Únie. Takýto prístup by mohol nabádať členské štáty k tomu, aby nevykonávali prísne kontroly kvót, ktoré im boli pridelené, pretože prekročenie by mohlo prípadne ostať bez následku. To by zvýšilo riziko, že následne by boli prekročené aj celkové prípustné hodnoty výlovu na úrovni Únie. Ďalej je vhodné pripomenúť, že prekročenie svojich kvót dáva členskému štátu neodôvodnenú výhodu. Odpočty majú teda aj kompenzačný účinok vo vzťahu k členskému štátu, ktorý svoje kvóty dodržal. V tomto kontexte je vhodné pripomenúť, že členské štáty majú možnosť prekročiť kvótu, ak si dohodnú výmenu kvót s iným členským štátom pred vyčerpaním kvóty pre príslušnú populáciu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 20. marca 1990, Komisia/Francúzsko, C-62/89, Zb. s. I-925, bod 20). Španielske kráľovstvo si teda mohlo dohodnúť takúto výmenu, čo by mu umožnilo prekročiť pôvodnú kvótu bez zvýšenia rizika, že bude prekročená celková prípustná hodnota výlovu na úrovni Únie, a bez toho, aby si prisvojilo neodôvodnenú výhodu vo vzťahu k členským štátom, ktoré svoje kvóty dodržali.
49

Pokiaľ ide o stvárnenie zberačov, žalobkyňa nijako nepreukázala, že by existovali technické či právne požiadavky, ktoré by obmedzovali mieru tvorivej voľnosti pôvodcu. Tvrdenie žalobkyne, že „nie je náhoda, že priemer zberačov na radiátoroch, ktoré [vedľajší účastník konania], [žalobkyňa] a veľká väčšina výrobcov radiátorov skutočne vyrába, je ustálený a má priemer 34 alebo 35 mm“, tak nielen že nepredstavuje dôkaz o existencii technických alebo právnych obmedzení, ktoré by výrobcom radiátorov tento priemer ukladali, ale práve naopak z neho výslovne vyplýva, že použitie iných priemerov zberačov – dokonca nezávisle od toho, či sa použijú iné tvary ako s kruhovým prierezom – je nielen možné, ale aj využívané.
31

V judikatúre sa však uvádza len kompenzácia inflácie a nie náhrada, ktorá by odôvodňovala zvýšenie hlavnej refinančnej sadzby, ani možnosť, aby žalobcovi zo zrušenia aktu vyplývala finančná výhoda. Tak by to bolo v prípade, že by sa na spoločnosť IPK použila vyššia úroková sadzba než hlavná refinančná sadzba. Podľa Komisie je bezdôvodný charakter tohto obohatenia zrejmý tým viac, že IPK je nedobromyseľná veriteľka, čo je v rozpore so zásadou spravodlivosti a zásadou spravodlivého zaobchádzania. Všeobecný súd v rozsudku z 15. apríla 2011, už citovanom v bode 2 vyššie, konštatoval, že IPK uzavrela tajnú dohodu s úradníkom Komisie s cieľom získať alebo udržať si spornú finančnú pomoc (bod 126, 144 a 145), protiprávnym spôsobom získala dôverné informácie (bod 130), predložila klamlivé vyhlásenia a následne zakrývala skutočné okolnosti, na základe ktorých bola podaná jej žiadosť o finančnú pomoc (bod 134).
106

Z toho vyplýva, že ak by sa stanovili výhodnejšie prechodné opatrenia, nebolo by možné progresívne vyrovnať systém doplnkového dôchodkového zabezpečenia poslancov Parlamentu na viacero rokov. Naopak, bolo nevyhnutné prijať opatrenia, ktoré by zabezpečovali okamžité zachovanie hladiny likvidity a zároveň by dostačovali na predchádzanie predčasnej likvidácii aktív penzijného fondu. Za týchto podmienok môže každé dodatočné ukončenie poistného vzťahu v prospech poistenca vo veku približne 60 rokov ohroziť realizáciu cieľov sledovaných rozhodnutím z 1. apríla 2009. Keďže prijatie menej obmedzujúcich opatrení by nepostačovalo na podporu jednotlivých cieľov uvedených v bode 73 vyššie v rovnakom rozsahu, bolo odôvodnené prijať opatrenia s vplyvom na právo zakladajúce budúci nárok na dôchodok, teda zvýšiť vek odchodu do dôchodku, bez stanovenia prechodných opatrení v prospech tých poistencov, ktorí sa k 14. júnu 2009 blížia k dosiahnutiu veku 60 rokov.