Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Vplyv na obchod medzi členskými štátmi – Kritériá posúdenia – Potenciálny a významný vplyv – Kartel s pôsobnosťou na celom území členského štátu – Oddelenie vnútroštátnych trhov – Neprípustnosť

(Články 81 ES a 82 ES)

2. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Vplyv na obchod medzi členskými štátmi – Citeľná povaha – Posúdenie vzhľadom na postavenie a význam účastníkov na trhu

(Článok 81 ES)

3. Hospodárska súťaž – Rozdelenie právomocí medzi Komisiu a vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže – Oznámenie Komisie o spolupráci v rámci siete orgánov hospodárskej súťaže – Právo podnikov, aby ich veci posúdil konkrétny orgán hospodárskej súťaže – Neexistencia

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 11 ods. 6; oznámenie Komisie 2004/C 101/03, body 8 a 31)

4. Európske spoločenstvá – Jazykový režim – Doručenie dokumentov v inom jazyku ako v jazyku účastníkov konania – Súhlas účastníkov konania – Neexistencia nezrovnalosti

(Nariadenie Rady č. 1, článok 3)

5. Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska jednotka – Kritériá posúdenia – Domnienka rozhodujúceho vplyvu uplatňovaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti, ktoré sú v 100 % vlastníctve materskej spoločnosti

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

6. Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Domnienka rozhodujúceho vplyvu uplatňovaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti, ktoré sú v 100 % vlastníctve materskej spoločnosti

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

7. Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska jednotka – Kritériá posúdenia – Domnienka rozhodujúceho vplyvu uplatňovaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti, ktoré sú v 100 % vlastníctve materskej spoločnosti – Porušenie zásady individualizácie trestov – Neexistencia – Porušenie prezumpcie neviny – Neexistencia

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

8. Hospodárska súťaž – Pravidlá Únie – Porušenia – Pripísanie – Materská spoločnosť a dcérske spoločnosti – Hospodárska jednotka – Kritériá posúdenia – Domnienka rozhodujúceho vplyvu uplatňovaného materskou spoločnosťou na dcérske spoločnosti, ktoré sú v 100 % vlastníctve materskej spoločnosti – Dcérska spoločnosť vo vlastníctve sprostredkujúcej holdingovej spoločnosti – Okolnosť, ktorá nepostačuje na vyvrátenie domnienky

(Článok 81 ods. 1 ES)

9. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Rozhodnutia – Náprava nedostatku odôvodnenia počas sporového konania – Neprípustnosť

(Článok 253 ES)

10. Konanie – Dôkazné prostriedky – Výsluch svedkov

(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, články 64 a 65)

11. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie, prijaté po predbežnom rozhodnutí vnútroštátneho orgánu hospodárskej súťaže o zhovievavosti – Porušenie zásady ne bis in idem – Neexistencia

(Článok 81 ES; Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, článok 54; nariadenie Rady č. 1/2003, články 5, 14 a 23)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie, prijaté po predbežnom rozhodnutí vnútroštátneho orgánu hospodárskej súťaže o zhovievavosti – Porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery – Neexistencia – Porušenie zásady riadnej správy vecí verejných – Neexistencia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23)

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Kritériá posúdenia

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

14. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Koherentnosť medzi pokutami uloženými viacerým podnikom

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Zohľadnenie ekonomickej schopnosti podniku spôsobiť škodu

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

16. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

17. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Opakované porušovanie – Pojem

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

18. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Podmienky – Významná pridaná hodnota dôkazov poskytnutých dotknutým podnikom

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 2002/C 45/03)

19. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Voľná úvaha Komisie

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 2002/C 45/03)

20. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Podmienky – Zníženie pokuty v prípade nespochybnenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenia Komisie 96/C 207/04 a 2002/C 45/03)

21. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Uplatnenie oznámenia o spolupráci – Zníženie z dôvodu nespochybnenia nad rámec uvedeného oznámenia

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenia Komisie 96/C 207/04 a 2002/C 45/03)

22. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Zníženie z dôvodu nespochybnenia nad rámec oznámenia o spolupráci – Proporcionalita

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 2002/C 45/03)

23. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku – Zníženia priznané jednak podľa oznámenia o spolupráci a jednak z dôvodu nespochybnenia nad rámec oznámenia o spolupráci

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 2002/C 45/03)

24. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Celkový obrat dotknutého podniku

[Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 5 písm. b)]

25. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Dodržiavanie zásady proporcionality – Podmienky

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 2)

Summary

1. Pri výklade a uplatnení podmienky týkajúcej sa vplyvu na obchod medzi členskými štátmi, nachádzajúcej sa v článkoch 81 ES a 82 ES, je potrebné vychádzať z cieľa tejto podmienky, ktorým je určiť v rámci právnej úpravy hospodárskej súťaže pôsobnosť práva Únie a právnych poriadkov členských štátov. Do pôsobnosti práva Únie teda patria všetky kartely a postupy, ktoré sú spôsobilé ohroziť slobodu obchodovania medzi členskými štátmi spôsobom, ktorý by mohol škodiť napĺňaniu cieľov jednotného trhu medzi členskými štátmi, najmä oddelením vnútroštátnych trhov alebo zmenou štruktúry hospodárskej súťaže na spoločnom trhu.

Na to, aby rozhodnutie, dohoda alebo postup boli spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, musia na základe súboru skutkových a právnych okolností umožniť s dostatočnou pravdepodobnosťou predpokladať, že by mohli mať priamy či nepriamy, skutočný či potenciálny vplyv na obchod medzi členskými štátmi, a to takým spôsobom, že by bolo možné obávať sa, že budú brániť vytvoreniu jednotného trhu medzi členskými štátmi. Okrem toho je potrebné, aby tento vplyv nebol bezvýznamný. Ovplyvnenie obchodu vo vnútri Spoločenstva teda vo všeobecnosti vyplýva zo súčasného výskytu viacerých faktorov, ktoré by nevyhnutne neboli určujúcimi faktormi, pokiaľ by boli posudzované samostatne. Kartel s pôsobnosťou na celom území členského štátu má však vo svojej podstate za následok upevnenie rozdelenia trhov na vnútroštátnej úrovni, čím bráni vzájomnej hospodárskej preniknuteľnosti trhov sledovanej Zmluvou.

(pozri body 55 – 57, 60)

2. Možný vplyv dohody alebo zosúladeného postupu na obchod medzi členskými štátmi sa posudzuje najmä s prihliadnutím na postavenie a význam účastníkov na trhu s príslušnými výrobkami. Keď podniky zúčastnené na karteli spolu predstavujú väčšinu ponuky príslušných výrobkov na relevantnom trhu, možno uvedený kartel považovať za spôsobilý citeľne ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

Navyše Komisia nie je povinná preukázať, že protisúťažné postupy majú citeľný vplyv na obchod medzi členskými štátmi. Článok 81 ods. 1 ES totiž vyžaduje len to, aby dohody a zosúladené postupy, ktoré obmedzujú hospodársku súťaž, boli spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

(pozri body 67 – 69)

3. Z ustanovení nariadenia č. 1/2003 vyplýva, že Komisia si ponecháva svoju rozhodujúcu úlohu pri vyšetrovaní a zisťovaní porušení pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, ktorá nie je dotknutá paralelnou právomocou, ktorou disponujú vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže podľa uvedeného nariadenia. Podľa článku 11 ods. 6 tohto nariadenia je totiž Komisia oprávnená začať konanie s cieľom prijať rozhodnutie, aj keď vnútroštátny orgán už koná vo veci, po konzultácii s týmto orgánom. Okrem toho podľa uvedeného ustanovenia začatie konania Komisiou zbavuje vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže ich právomoci uplatňovať pravidlá Únie v oblasti hospodárskej súťaže v takej veci.

Okrem toho podľa bodu 31 oznámenia o spolupráci v rámci siete orgánov hospodárskej súťaže, toto oznámenie nepriznáva dotknutým podnikom individuálne právo, aby vec posúdil konkrétny orgán. Podnik teda nemôže tvrdiť, že má právo alebo legitímne očakávanie, že určité porušenie budú namiesto Komisie stíhať vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže.

Navyše bod 8 uvedeného oznámenia nie je záväzný, pričom jeho formulácia svedčí o tom, že možnosť rozdelenia úloh, na ktorú odkazuje, nezahŕňa povinnosť Komisie vo veci nekonať alebo vec neprešetriť, ak sú splnené podmienky uvedené v tomto bode.

(pozri body 76, 77, 80)

4. Komisia je mnohojazyčnou inštitúciou, ktorú treba považovať za schopnú pracovať vo všetkých úradných jazykoch Spoločenstva. Žalujúci podnik nemôže tvrdiť, že skutočnosť, že oznámenie o výhradách a rozhodnutie o ukončení správneho konania mu boli oznámené v určitom úradnom jazyku, zatiaľ čo v rámci správneho konania používal iné dva úradné jazyky, obmedzila výkon jeho práva na obhajobu, pokiaľ uznáva, že súhlasil s doručovaním dokumentov v uvedenom jazyku.

(pozri body 86, 414)

5. Správanie dcérskej spoločnosti možno pripísať materskej spoločnosti najmä vtedy, keď dcérska spoločnosť napriek tomu, že má vlastnú právnu subjektivitu, neurčuje svoje správanie na trhu nezávisle, ale v podstatnej časti plní pokyny, ktoré jej dáva materská spoločnosť, berúc do úvahy najmä hospodárske, organizačné a právne väzby medzi týmito dvoma právnymi subjektmi. V takej situácii sú totiž materská a dcérska spoločnosť súčasťou tej istej hospodárskej jednotky, a preto tvoria jeden podnik. Skutočnosť, že materská a dcérska spoločnosť tvoria jeden podnik v zmysle článku 81 ES, tak Komisii umožňuje adresovať rozhodnutie o uložení pokuty materskej spoločnosti bez toho, aby bolo potrebné preukázať jej osobnú účasť na porušení.

V osobitnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, jednak táto materská spoločnosť môže uplatňovať rozhodujúci vplyv na správanie tejto dcérskej spoločnosti a jednak existuje vyvrátiteľná domnienka, že uvedená materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti.

Za týchto okolností stačí na to, aby sa bolo možné domnievať, že materská spoločnosť vykonáva rozhodujúci vplyv na obchodnú politiku dcérskej spoločnosti, ak Komisia preukáže, že materská spoločnosť vlastní celé základné imanie tejto dcérskej spoločnosti. Následne môže Komisia považovať materskú spoločnosť za solidárne zodpovednú za zaplatenie pokuty, ktorá bola uložená dcérskej spoločnosti, ibaže by táto materská spoločnosť, ktorej prináleží vyvrátenie tejto domnienky, predložila dostatočné dôkazy, ktoré preukazujú, že jej dcérs ka spoločnosť sa na trhu správa nezávisle.

(pozri body 94 – 97, 310 – 313)

6. V osobitnom prípade, keď materská spoločnosť vlastní 100 % základného imania svojej dcérskej spoločnosti, ktorá sa dopustila porušenia pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, existuje vyvrátiteľná domnienka, že uvedená materská spoločnosť skutočne uplatňuje rozhodujúci vplyv na správanie svojej dcérskej spoločnosti. Keď organizačné, hospodárske a právne väzby medzi uvedenými podnikmi môžu preukázať existenciu vplyvu materských spoločností na stratégiu ich dcérskych spoločností, je odôvodnené považovať ich za jednu hospodársku jednotku.

Naopak okolnosť, že žalujúce podniky v správnom konaní vystupovali samostatne a že predložili individuálnu odpoveď na oznámenie o výhradách, nemôže vyvrátiť domnienku zodpovednosti materských spoločností za správanie ich dcérskych spoločností. Hoci totiž skutočnosť, že materská spoločnosť vystupuje ako jediný zástupca vo vzťahu ku Komisii v súvislosti s predmetným porušením, môže svedčiť o uplatňovaní rozhodujúceho vplyvu na správanie dcérskej spoločnosti, skutočnosť, že dcérske spoločnosti predložia súbor samostatných odpovedí na oznámenie o výhradách, napriek tomu nemôže predstavovať dôkaz o samostatnosti týchto dcérskych spoločností.

(pozri body 96, 125 – 127)

7. Podľa zásady individualizácie trestov a sankcií, ktorá sa uplatňuje v každom správnom konaní, ktoré môže viesť k uloženiu sankcií podľa pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, podnik možno sankcionovať len za skutky, ktoré sa mu individuálne vytýkajú. Táto zásada sa však musí zosúladiť s pojmom podnik. Skutočnosťou, ktorá oprávňuje Komisiu na to, aby rozhodnutie ukladajúce pokuty adresovala materskej spoločnosti skupiny spoločností, totiž nie je ani podnecovanie dcérskej spoločnosti materskou spoločnosťou, aby sa dopustila porušenia, a už vôbec nie účasť materskej spoločnosti na tomto porušení, ale to, že tvoria jediný podnik v zmysle článku 81 ES. Navyše predchádzajúcu rozhodovaciu prax Komisie nemožno uplatniť v danej veci. Rozhodnutia týkajúce sa iných vecí môžu mať totiž len orientačný charakter, keďže konkrétne okolnosti veci nie sú totožné.

Zásada prezumpcie neviny tak, ako vyplýva okrem iného z článku 6 ods. 2 Európskeho dohovoru o ľudských právach, je súčasťou základných práv, ktoré sú uznané v právnom poriadku Únie a bola navyše potvrdená článkom 6 ods. 2 EÚ, ako aj článkom 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. Vzhľadom na povahu predmetných porušení, ako aj na povahu a stupeň prísnosti sankcií, ktoré sú s nimi spojené, sa zásada prezumpcie neviny uplatňuje najmä na konania týkajúce sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných na podniky, ktoré môžu viesť k uloženiu pokút alebo penále.

V tejto súvislosti pravidlo týkajúce sa pripísateľnosti porušenia, akým je domnienka rozhodujúceho vplyvu materskej spoločnosti vlastniacej 100 % základného imania svojich dcérskych spoločností na tieto spoločnosti, nemôže porušovať túto prezumpciu. Európsky súd pre ľudské práva totiž konštatoval, že článok 6 Európskeho dohovoru o ľudských právach nebráni skutkovým alebo právnym domnienkam stanoveným v trestných zákonoch, ale vyžaduje, aby boli primerane obmedzené s prihliadnutím na závažnosť veci a pri zachovaní práva na obhajobu. K porušeniu prezumpcie neviny teda nemôže dôjsť vtedy, keď sú v konaniach vo veci hospodárskej súťaže určité závery vyvodzované z pravidiel hodnotenia všeobecne známych skutočností, za predpokladu, že dotknutým podnikom je ponechaná možnosť tieto závery vyvrátiť.

(pozri body 106 – 108, 112, 114 )

8. Možnosť uložiť sankciu za protiprávne správanie dcérskej spoločnosti jej najvyššej materskej spoločnosti nebráni tomu, aby bola sankcionovaná sprostredkujúca holdingová spoločnosť alebo samotná dcérska spoločnosť, pokiaľ sa Komisia mohla domnievať, že uvedené spoločnosti predstavovali jeden podnik. Ak sú splnené podmienky pripísateľnosti, v takom prípade má Komisia možnosť voľby sankcionovať dcérsku spoločnosť, ktorá sa zúčastnila na porušení, sprostredkujúcu materskú spoločnosť, ktorá ju počas tohto obdobia ovládala, a najvyššiu materskú spoločnosť skupiny. V tejto súvislosti v rámci skupiny spoločností je holding spoločnosťou, ktorej poslaním je preskupovať majetkové účasti v rôznych spoločnostiach a ktorej úlohou je zabezpečiť jednotu ich riadenia.

(pozri body 119, 122)

9. Hoci Komisia nie je povinná v odôvodnení rozhodnutia, ktoré prijala na zabezpečenie uplatňovania pravidiel hospodárskej súťaže, zaoberať sa všetkými skutkovými a právnymi otázkami a úvahami, na základe ktorých prijala takéto rozhodnutie, podľa článku 253 ES je povinná uviesť aspoň skutočnosti a úvahy, ktoré majú rozhodujúci význam v štruktúre jej rozhodnutia, a tak umožniť súdom Únie a dotknutým osobám zistiť podmienky, za ktorých Komisia uplatnila Zmluvu. Okrem toho pokiaľ nejde o výnimočné okolnosti, rozhodnutie musí obsahovať odôvodnenie uvedené v jeho znení a nemôže byť po prvý raz a dodatočne odôvodnené v súdnom konaní. Odôvodnenie sa teda v zásade musí dotknutej osobe oznámiť súčasne s rozhodnutím, ktoré jej spôsobuje ujmu.

(pozri body 133, 146, 399)

10. Pokiaľ ide o posúdenie návrhov na prijatie opatrení na zabezpečenie priebehu konania alebo na vykonanie dôkazov podaných účastníkom sporu prvostupňovým súdom, len Všeobecný súd rozhoduje o prípadnej potrebe doplniť informácie, ktorými disponuje vo veci, o ktorej rozhoduje.

V tejto súvislosti nemožno vyhovieť návrhu žalujúceho podniku na vypočutie svedkov, keď vyhlásenia, ktoré chce získať prostredníctvom takéhoto svedectva na Všeobecnom súde, už boli urobené pred Komisiou, ktorá ich považovala za nepodložené listinnými dôkazmi a dokonca vyvrátené niektorými listinami v spise.

Žiadosť o predloženie predchádzajúceho rozhodnutia Komisie nemožno považovať za nevyhnutnú, keďže predchádzajúca rozhodovacia prax Komisie nemôže slúžiť ako právny rámec pre pokuty v oblasti hospodárskej súťaže.

(pozri body 151 – 153, 211)

11. Zásada ne bis in idem , ktorá je tiež zakotvená v článku 4 protokolu č. 7 k Európskemu dohovoru o ľudských právach, predstavuje základnú zásadu práva Únie, ktorej dodržiavanie súdy zabezpečujú. V oblasti práva hospodárskej súťaže Únie táto zásada zakazuje, aby Komisia znova uznala podnik za zodpovedný alebo ho stíhala z dôvodu protisúťažného správania, za ktoré už bol sankcionovaný alebo vo vzťahu ku ktorému bolo rozhodnuté, že zaň nie je zodpovedný, a to skorším rozhodnutím Komisie, proti ktorému už nemožno podať žalobu. Predpokladom uplatnenia zásady ne bis in idem teda je, že sa rozhodlo o existencii porušenia alebo že bola preskúmaná zákonnosť jeho posúdenia. Zásada ne bis in idem teda zakazuje iba nové vecné posúdenie existencie porušenia, ktoré by malo za následok buď uloženie druhej sankcie popri prvej sankcii v prípade, ak by sa znova konštatovala zodpovednosť, alebo prvej sankcie v prípade, ak by zodpovednosť, ktorá prvým rozhodnutím nebola konštatovaná, bola konštatovaná druhým rozhodnutím.

Pokiaľ ide o otázku, či rozhodnutie vnútroštátneho orgánu hospodárskej súťaže môže brániť Komisii v tom, aby znova uznala za zodpovedný alebo stíhala ten istý podnik, uplatnenie zásady ne bis in idem podlieha trojitej podmienke totožnosti skutkového stavu, porušovateľa a chráneného právneho záujmu. Táto zásada teda zakazuje sankcionovať tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté protiprávne správanie s cieľom chrániť ten istý právny záujem.

V tejto súvislosti predbežné rozhodnutie o zhovievavosti vydané vnútroštátnym orgánom hospodárskej súťaže nebráni Komisii v konštatovaní a sankcionovaní uvedeného porušenia, keďže definitívne neukončuje trestné stíhanie pre porušenie práva hospodárskej súťaže.

Okrem toho aj za predpokladu, že v oblasti práva hospodárskej súťaže Únie by bolo možné odvolávať sa na článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, ktorý predstavuje vyjadrenie všeobecnej zásady práva Únie, konkrétne zásady ne bis in idem , bolo by potrebné konštatovať, že predbežné rozhodnutie o zhovievavosti vydané vnútroštátnym orgánom hospodárskej súťaže v každom prípade nemožno považovať za rozhodnutie, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie. Priznanie dočasného oslobodenia od pokút totiž nezodpovedá konečnej povahe zániku trestného stíhania, ktorý sa vyžaduje podľa uvedeného ustanovenia.

(pozri body 158 – 161, 166, 167, 174 – 176)

12. Pokiaľ ide o rozhodnutie Komisie ukladajúce sankciu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Únie po predbežných rozhodnutiach o zhovievavosti vydaných vnútroštátnymi orgánmi hospodárskej súťaže, žalujúci podnik sa nemôže domáhať zásady ochrany legitímnej dôvery, keď nepredkladá žiadny dôkaz, z ktorého by vyplývalo jednak to, že Komisia mu poskytla presné uistenia, že akty uvedených orgánov ho chránia pred akýmkoľvek stíhaním a pred akýmkoľvek konštatovaním jeho zodpovednosti za porušenia a jednak to, že dostal presné uistenia od týchto orgánov, že akty, ktoré prijali, bránia Komisii konštatovať a sankcionovať uvedené porušenie.

Nezohľadnenie predbežných rozhodnutí vnútroštátnych orgánov hospodárskej súťaže o zhovievavosti Komisiou nemôže porušovať ani zásadu riadnej správy vecí verejných. Komisia je totiž na základe zásady spravodlivosti povinná zohľadniť sankcie, ktoré tomu istému podniku už boli uložené za ten istý skutok, ak ide o sankcie uložené za porušenia kartelového práva členského štátu, čiže o porušenia, ku ktorým došlo na území Únie, pričom o takýto prípad nejde, keď uvedené vnútroštátne orgány neuložili žalujúcemu podniku nijakú sankciu.

(pozri body 181, 185, 186)

13. Závažnosť porušení práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže sa musí určiť na základe veľkého množstva skutočností, akými sú najmä konkrétne okolnosti prípadu, jeho kontext a odstrašujúci účinok pokút, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré sa nevyhnutne musia zohľadniť. V tejto súvislosti veľkosť relevantného trhu v zásade nie je povinným faktorom, ale len jednou z okolností relevantných na účely posúdenia závažnosti porušenia, pričom Komisia navyše nie je povinná vymedziť relevantný trh alebo posúdiť jeho veľkosť, pokiaľ má predmetné porušenie protisúťažný cieľ. Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO totiž nestanovujú, že suma pokút sa vypočíta v závislosti od celkového obratu alebo od obratu, ktorý podniky dosiahli na relevantnom trhu. Nebránia však ani tomu, aby sa tieto obraty vzali do úvahy pri stanovení výšky pokuty s cieľom dodržať všeobecné zásady práva Únie, pokiaľ si to okolnosti vyžadujú.

V tejto súvislosti, pokiaľ Komisia nestanovila všeobecnú sumu pokuty za porušenie vzťahujúce sa na jeden členský štát na základe veľkosti dotknutého trhu, ale založila svoje rozhodnutie na povahe tohto porušenia a na jeho geografickom rozsahu, úvaha, podľa ktorej by všeobecná východisková suma pokuty stanovená za kartel v tomto členskom štáte mala odrážať údajne obmedzenú veľkosť relevantného trhu, vychádza z nesprávneho predpokladu a rozhodnutie Komisie neporušuje zásadu proporcionality.

Platí to aj pre nezohľadnenie dopadu porušenia na trh. V súlade s bodom 1 A prvým odsekom uvedených usmernení totiž Komisia musí v rámci posúdenia závažnosti porušenia vykonať posúdenie konkrétneho dopadu na trh iba vtedy, keď sa zdá, že tento dopad je merateľný. Komisia musí pri posudzovaní tohto dopadu vychádzať z hospodárskej súťaže, aká by normálne existovala, keby k porušeniu nedošlo. Keď sa však Komisia domnieva, že bolo nemožné zmerať presné účinky porušenia na trh, pričom dotknuté podniky nepreukazujú opak, a založí svoje rozhodnutie na závažnosti porušenia, ako aj na jeho geografickom rozsahu bez zohľadnenia dopadu porušenia na trh, neprekročí zjavne voľnú úvahu, ktorou disponuje pri stanovovaní pokút za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže.

(pozri body 193, 208 – 211, 215, 216, 218 – 220, 226 – 230, 239, 240, 243)

14. Aj za predpokladu, že Komisia musí v prípade, ak konštatuje viaceré veľmi závažné porušenia v jednom a tom istom rozhodnutí, dodržať určitú koherentnosť medzi všeobecnými východiskovými sumami pokút a veľkosťou jednotlivých dotknutých trhov, nič nenasvedčuje tomu, že všeobecné východiskové sumy stanovené pre porušenia, ku ktorým došlo vo viacerých členských štátoch nie sú koherentné, alebo že sa odchýlili od údajného spôsobu výpočtu, pokiaľ Komisia stanovila tým vyššie všeobecné východiskové sumy, čím väčší bol trh, pričom nepoužila presný matematický vzorec, čo v každom prípade nebola povinná urobiť.

(pozri body 235, 236)

15. V rámci výpočtu pokút uložených na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 je rozdielne zaobchádzanie s dotknutými podnikmi neoddeliteľne späté s výkonom právomocí, ktoré plynú Komisii z tohto ustanovenia. V rámci svojho priestoru na voľnú úvahu Komisia totiž musí individuálne prispôsobiť sankcie v závislosti od samotného správania a charakteristík dotknutých podnikov, aby v každom jednotlivom prípade zabezpečila plnú účinnosť pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže. Podľa usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO tak pre porušenie určitej závažnosti môže byť nevyhnutné v prípade, ktorý sa týka viacerých podnikov, ako sú kartely, vážiť všeobecnú východiskovú sumu, aby sa dosiahla konkrétna východisková suma zohľadňujúca váhu, a teda skutočný dopad protiprávneho správania každého podniku na hospodársku súťaž, najmä ak existuje značný rozdiel vo veľkosti podnikov, ktoré sa dopustili porušenia rovnakej povahy. Osobitne je nevyhnutné vziať do úvahy skutočnú hospodársku schopnosť porušovateľov spôsobiť značnú škodu iným subjektom na trhu, najmä spotrebiteľom.

Navyše podľa bodu 1 A siedmeho odseku tých istých usmernení rozlíšenie podnikov, ktoré sa podieľali na tom istom porušení, nemusí zodpovedať aritmetickému výpočtu. Zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania totiž nevyžadujú, aby východisková suma pokuty predstavovala v prípade všetkých členov kartelu rovnaký percentuálny podiel na individuálnom obrate. Pri overení toho, či je rozdelenie členov kartelu do kategórií v súlade so zásadami rovnosti zaobchádzania a proporcionality, sa teda Všeobecný súd v rámci svojho preskúmania zákonnosti výkonu diskrečnej právomoci, ktorou Komisia disponuje v tejto oblasti, musí obmedziť na preskúmanie toho, či je toto rozdelenie koherentné a objektívne odôvodnené. Keď sa však podnik podieľal len na časti kartelu, jeho možnosť spôsobiť významnú ujmu hospodárskej súťaži je menšia. Rozhodnutie Komisie stanovujúce odlišne konkrétnu východiskovú sumy pokuty pre takýto podnik nemôže byť preto diskriminačné.

Okrem toho skutočnosť, že východisková suma pokuty nevyhnutne nepredstavuje v prípade všetkých členov kartelu rovnaký percentuálny podiel na ich príslušných obratoch, je neoddeliteľnou súčasťou metódy spočívajúcej v rozdelení podnikov do kategórií, ktorá má za následok paušalizáciu východiskovej sumy stanovenej pre podniky zaradené do tej istej kategórie. Napriek tomu, že takáto metóda vedie k nezohľadneniu rozdielov vo veľkosti medzi podnikmi tej istej kategórie, nemožno ju v zásade kritizovať.

Napokon právo Únie neobsahuje všeobecne uplatniteľnú zásadu, podľa ktorej musí byť sankcia primeraná vo vzťahu k významu podniku na trhu s výrobkami, ktoré sú predmetom porušenia.

(pozri body 247, 248, 253, 254, 259, 260, 263, 274, 277)

16. Potreba zabezpečiť dostatočný odstrašujúci účinok pokuty, pokiaľ neodôvodňuje zvýšenie všeobecnej úrovne pokút v rámci uplatňovania politiky hospodárskej súťaže, vyžaduje, aby bola výška pokuty prispôsobená sledovanému dopadu na podnik, ktorému sa pokuta ukladá, a to tak, aby sa najmä s ohľadom na finančnú spôsobilosť dotknutého podniku nestala zanedbateľnou alebo naopak neprimeranou, v súlade s požiadavkami vychádzajúcimi na jednej strane z nutnosti zabezpečiť účinnosť pokuty a na druhej strane z dodržiavania zásady proporcionality.

V tejto súvislosti je Komisia oprávnená použiť celkový obrat každého podniku, ktorý je účastníkom kartelu, ako relevantné kritérium na stanovenie odstrašujúceho násobného koeficientu. Veľkosť a celkové zdroje podniku sú teda relevantné kritériá vzhľadom na sledovaný cieľ, ktorým je zaručiť účinnosť pokuty prispôsobením jej výšky s prihliadnutím na celkové zdroje podniku a jeho schopnosť získať prostriedky potrebné na zaplatenie tejto pokuty. Cieľom stanovenia sadzby zvýšenia východiskovej sumy na zabezpečenie dostatočne odstrašujúceho účinku pokuty je totiž skôr zaručiť účinnosť pokuty ako zohľadniť škodlivosť porušenia pre riadne fungovanie hospodárskej súťaže, a teda závažnosť uvedeného porušenia.

Okrem toho je odôvodnené zvýšenie východiskovej sumy na zabezpečenie odstrašujúceho cieľa pokuty, keďže tento postup spočíva v rozdielnom zaobchádzaní s účastníkmi toho istého kartelu s cieľom zohľadniť skutočný vplyv pokuty na tieto podniky. Takéto zvýšenie nespôsobuje porušenie zásady rovnosti zaobchádzania iba preto, že Komisia vychádza z celkového obratu účastníkov, a nie z obratov dosiahnutých v rámci Únie alebo na relevantnom vnútroštátnom trhu s cieľom posúdiť potrebu zvýšenia pokút v záujme zaručenia ich odstrašujúceho účinku.

(pozri body 285, 287, 292, 294, 295)

17. Pojem opakované porušovanie tak, ako je chápaný v niektorých vnútroštátnych právnych poriadkoch, znamená, že osoba sa dopustila nových porušení po tom, čo jej bola uložená sankcia za podobné porušenia. Okrem toho v bode 2 usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO je výslovne uvedené opakované porušovanie toho istého typu tým istým podnikom (podnikmi) v rámci demonštratívneho výpočtu priťažujúcich okolností, ktoré môžu odôvodňovať zvýšenie základnej sumy pokuty.

V tejto súvislosti nemožno pripustiť, že Komisia sa v rámci preukázania opakovaného porušenia ako priťažujúcej okolnosti môže domnievať, že treba vyvodiť zodpovednosť podniku za predchádzajúce porušenie, za ktoré nebol sankcionovaný rozhodnutím Komisie a v rámci preukázania ktorého mu nebolo doručené oznámenie o výhradách, takže tomuto podniku v konaní, ktoré viedlo k prijatiu rozhodnutia, ktorým bolo konštatované predchádzajúce porušenie, nebolo umožnené, aby vyjadril svoje stanovisko s cieľom spochybniť existenciu prípadnej hospodárskej jednoty medzi ním a inými podnikmi.

K tomuto záveru je potrebné dospieť tým skôr, že hoci je pravda, že zásada proporcionality vyžaduje, aby sa pri posudzovaní sklonu podniku k porušovaniu pravidiel hospodárskej súťaže vzal do úvahy čas, ktorý uplynie medzi predmetným porušením a predchádzajúcim porušením týchto pravidiel, Komisia nemôže byť pri konštatovaní opakovaného porušenia viazaná prípadnou premlčacou lehotou.

Hoci je rovnako pravda, že sa možno dôvodne domnievať, že materská spoločnosť skutočne vie o predchádzajúcom rozhodnutí, ktoré Komisia adresovala jej dcérskej spoločnosti, v ktorej vlastní takmer celé základné imanie, takáto vedomosť nemôže napraviť skutočnosť, že v predchádzajúcom rozhodnutí nebola konštatovaná hospodárska jednota medzi touto materskou spoločnosťou a jej dcérskou spoločnosťou na účely pripísania zodpovednosti za predchádzajúce porušenie uvedenej materskej spoločnosti a zvýšenia pokút, ktoré jej boli uložené, z dôvodu opakovaného porušenia.

(pozri body 308, 319, 320, 322)

18. Oznámenie o oslobodení od pokút a o znížení pokút v prípadoch kartelov je nástroj, ktorého účelom je určiť v súlade s predpismi vyššej právnej sily kritériá, ktoré Komisia zamýšľa uplatňovať v rámci výkonu svojej diskrečnej právomoci pri stanovovaní pokút ukladaných za porušenia pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže. Z toho vyplýva samoobmedzenie tejto právomoci, ktoré však nie je nezlučiteľné so zachovaním značnej miery voľnej úvahy Komisie.

Komisia teda disponuje širokou mierou voľnej úvahy pri posudzovaní otázky, či majú dôkazy predložené podnikom, ktorý požiadal o uplatnenie oznámenia o spolupráci, významnú pridanú hodnotu v zmysle bodu 21 uvedeného oznámenia.

Rovnako po konštatovaní, že dôkazy predstavujú významnú pridanú hodnotu v zmysle bodu 21 oznámenia o spolupráci, Komisia disponuje určitou mierou voľnej úvahy, keď má stanoviť presnú úroveň zníženia pokuty, ktoré sa má priznať dotknutému podniku. Bod 23 písm. b) prvý odsek oznámenia o spolupráci totiž stanovuje pásma na zníženie pokuty pre rôzne kategórie dotknutých podnikov. Vzhľadom na uvedenú mieru voľnej úvahy, súd Únie môže vytknúť iba zjavné prekročenie tejto miery voľnej úvahy.

Za týchto okolností sa Komisia nedopúšťa zjavne nesprávneho posúdenia, keď stanoví zníženie pokuty podľa oznámenia o spolupráci na spodnej úrovni takéhoto pásma, pokiaľ informácie poskytnuté dotknutým podnikom už mala k dispozícii alebo sa netýkali skutočností, ktoré jej predtým neboli známe, a ktoré, hoci mohli posilniť schopnosť Komisie preukázať porušenie, nemajú významnú pridanú hodnotu. Podnik sa tiež nemôže domáhať dodatočného zníženia pokuty, ktorú mu Komisia uložila, na základe dokumentu z obdobia porušenia, ktorý jej poskytol, pokiaľ Komisia už mala tento dokument k dispozícii a pokiaľ podnik iba poskytol doplňujúce vysvetlenia na pochopenie jeho významu.

Navyše Komisia v rámci posudzovania spolupráce poskytnutej členmi kartelu nesmie porušiť zásadu rovnosti zaobchádzania. O takéto porušenie nejde, pokiaľ sa na jednej strane pridaná hodnota podľa oznámenia o spolupráci posudzuje na základe dôkazov, ktoré už Komisia má k dispozícii a pokiaľ na druhej strane jeden z dotknutých podnikov predložil listinné dôkazy z relevantného obdobia, ktoré mali významnú pridanú hodnotu, zatiaľ čo iný podnik predložil len jeden dôkaz z relevantného obdobia, takže z dôvodu, že oba podniky sa nenachádzajú v porovnateľnej situácii, je rozdielne zaobchádzanie s nimi odôvodnené.

(pozri body 332, 333, 335, 337, 350, 355, 357, 361, 363, 367 – 369)

19. Žalujúca spoločnosť sankcionovaná za porušenie pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže sa nemôže odvolávať na zásadu pro dubio in reo pri požiadavke, aby na ňu bola uplatnená priaznivejšia percentuálna sadzba zníženia pokuty uloženej Komisiou v prípade údajnej pochybnosti postihujúcej odôvodnenie rozhodnutia o stanovení tejto percentuálnej sadzby. Táto zásada sa totiž týka preukazovania existencie porušenia a jej cieľom je určiť, či sú skutkové konštatovania uvedené Komisiou v napadnutom rozhodnutí podložené dôkazmi, ktoré predložila.

(pozri bod 343)

20. Oznámenie o oslobodení od pokút a o znížení pokút v prípadoch kartelov z roku 2002 na rozdiel od bodu D ods. 2 druhej zarážky oznámenia o neuložení pokút alebo ich znížení v prípadoch kartelov z roku 1996 nestanovuje zníženie pokuty v prospech podniku, ktorý po doručení oznámenia o výhradách nespochybní vecnú správnosť skutkových okolností, na ktorých Komisia zakladá svoje výhrady V rámci tohto oznámenia z roku 2002 na to, aby sa podnik mohol domáhať zníženia pokuty, musí Komisii poskytnúť dôkazy o porušení, pre ktoré existuje podozrenie, ktoré predstavujú významnú pridanú hodnotu vo vzťahu k dôkazom, ktorými už Komisia disponuje.

V tejto súvislosti podľa bodov 21 a 22 oznámenia o spolupráci z roku 2002 Komisia pri posudzovaní pridanej hodnoty dôkazov predložených podnikom berie do úvahy nielen povahu a/alebo úroveň podrobnosti dôkazov, ale aj dôkazy, ktorými už disponuje v čase podania žiadosti dotknutého podniku. V dôsledku toho Komisia vykonáva svoje posúdenie tak podľa kvality spolupráce dotknutého podniku, ako aj na základe porovnania uvedenej pridanej hodnoty s dôkazmi, ktoré už má k dispozícii.

(pozri body 378, 379, 382, 393, 398)

21. Právo domáhať sa ochrany legitímnej dôvery sa vzťahuje na každého jednotlivca, ktorý sa nachádza v situácii, z ktorej vyplýva, že správny orgán Únie tým, že mu poskytol presné uistenia, vyvolal u neho dôvodné očakávania. Nikto sa však nemôže odvolávať na porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery, pokiaľ neexistujú presné uistenia, ktoré mu mal poskytnúť správny orgán. Takýmito uisteniami sú informácie, ktoré sú presné a zhodujúce sa, neviažu sa na splnenie nijakej podmienky a pochádzajú z oprávnených a dôveryhodných zdrojov.

Pri stanovovaní výšky pokuty za porušenie pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže, údaj obsiahnutý v oznámení o výhradách, že Komisia zamýšľa priznať zníženie pokuty nad rámec oznámenia o oslobodení od pokút a o znížení pokút v prípadoch kartelov nemožno považovať za presné uistenie týkajúce sa rozsahu alebo sadzby zníženia, ktoré sa prípadne prizná dotknutým podnikom. Takéto vyhlásenie preto nemôže v tejto súvislosti v žiadnom prípade vyvolať akúkoľvek legitímnu dôveru.

Ani predchádzajúca rozhodovacia prax Komisie nemôže slúžiť ako právny rámec pre pokuty v oblasti hospodárskej súťaže.

(pozri body 421 – 425)

22. Podľa zásady proporcionality akty inštitúcií Únie nesmú prekračovať hranice toho, čo je vhodné a nevyhnutné na dosiahnutie legitímnych cieľov sledovaných danou právnou úpravou, čo znamená, že v prípade, ak existuje voľba medzi viacerými vhodnými opatreniami, je potrebné použiť opatrenie, ktoré je najmenej obmedzujúce, a že spôsobené ťažkosti nesmú byť neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom.

V tejto súvislosti zásadu proporcionality neporušuje rozhodnutie Komisie, ktoré priznáva iba minimálne 1 % zníženie pokuty za nespochybnenie skutkového stavu a vzhľadom na nízku hodnotu spolupráce poskytnutej po oznámení o výhradách, pokiaľ je toto zníženie priznané nad rámec znížení pokút, ktoré už boli priznané v rámci oznámenia o oslobodení od pokút a o znížení pokút v prípadoch kartelov.

(pozri body 428, 432, 449)

23. Komisia v rámci posudzovania spolupráce poskytnutej členmi kartelu nesmie porušiť zásadu rovnosti zaobchádzania. Odhliadnuc od skutočnosti, že zníženia pokút priznané v rámci oznámenia o oslobodení od pokút a o znížení pokút v prípadoch kartelov a zníženia priznané nad rámec tohto oznámenia predstavujú samostatné fázy výpočtu pokút, však podniky, ktoré spolupracovali v rámci uvedeného oznámenia a zároveň nad rámec tohto oznámenia na jednej strane a podniky, ktoré spolupracovali len nad rámec tohto oznámenia na druhej strane, sa nenachádzajú v porovnateľnej situácii. Komisia preto správne môže uplatniť zníženie pokuty za spoluprácu nad rámec oznámenia o spolupráci na jednak priamo na celkovú sumu pokuty v prípade podnikov, ktoré nespolupracovali v rámci uvedeného oznámenia a jednak na pokutu už zníženú podľa tohto oznámenia v prípade podnikov, ktoré v rámci neho spolupracovali.

(pozri body 435 – 437)

24. Podľa článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 pokuta uložená každému podniku alebo združeniu podnikov zúčastňujúcemu sa na porušení pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže nepresiahne 10 % jeho celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku. Obratom uvedeným v tomto ustanovení rozumie celkový obrat dotknutého podniku. Maximálna hranica vo výške 10 % obratu stanovená v tomto ustanovení sa teda musí vypočítať na základe celkového obratu všetkých spoločností tvoriacich hospodársku jednotku, ktorá koná ako podnik v zmysle článku 81 ES.

(pozri body 443, 444)

25. Podľa zásady proporcionality pri stanovovaní výšky pokút za porušenie pravidiel Únie v oblasti hospodárskej súťaže pokuty nesmú byť neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom, čiže vo vzťahu k dodržiavaniu pravidiel hospodárskej súťaže, a výška pokuty uloženej podniku z dôvodu porušenia pravidiel hospodárskej súťaže musí byť primeraná vo vzťahu k porušeniu posudzovanému ako celku, a to najmä s prihliadnutím na závažnosť porušenia. Okrem toho Komisia je oprávnená pri stanovení výšky pokút vziať do úvahy potrebu zaručiť dostatočne odstrašujúci účinok pokút.

V tejto súvislosti po prvé kartely spočívajúce predovšetkým v tajných dohodách medzi súťažiteľmi o tom, že si rozdelia trhy alebo zmrazia trhové podiely tým, že si rozdelia zadávanie projektov predaja a montáže nových výťahov a/alebo eskalátorov a že si nebudú konkurovať, pokiaľ ide o údržbu a modernizáciu výťahov a eskalátorov, už svojou povahou patria medzi najzávažnejšie porušenia článku 81 ES. V tejto súvislosti pomerne malá veľkosť trhu s predmetnými výrobkami – pokiaľ by bola preukázaná – má len druhoradý význam vo vzťahu ku všetkým ostatným okolnostiam, ktoré preukazujú závažnosť porušenia.

Po druhé, pravidlo primeranosti pokút vo vzťahu k veľkosti a hospodárskej sile predmetných hospodárskych jednotiek, ktoré konajú ako podniky v zmysle článku 81 ES, nie je porušené, pokiaľ pokuty neprekračujú maximálnu hranicu uvedenú v článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, ktorej cieľom je zabrániť neprimeranosti pokút vo vzťahu k významu podniku.

Po tretie, Komisia môže pri výpočte pokút zohľadniť najmä veľkosť a hospodársku silu hospodárskej jednotky, ktorá koná ako podnik v zmysle článku 81 ES. Relevantný podnik, ktorý treba vziať do úvahy, však nemusí zodpovedať každej dcérskej spoločnosti, ktorá sa podieľala na konštatovaných porušeniach, ale môže zodpovedať podnikom tvoreným materskou spoločnosťou a všetkými jej dcérskymi spoločnosťami.

Po štvrté, ak sú pokuty uložené viacerým podnikom zúčastneným na tom istom porušení, Komisia nie je povinná pri určení výšky pokút v závislosti od závažnosti a dĺžky trvania porušenia zaistiť, aby konečné sumy pokút uložených podnikom, ktoré sú výsledkom výpočtov, odrážali každý rozdiel medzi podnikmi, pokiaľ ide o ich celkový obrat alebo ich obrat na trhu dotknutom porušením. Konečná suma pokuty totiž nepredstavuje a priori vhodný faktor na určenie prípadnej neprimeranosti pokuty vzhľadom na význam účastníkov kartelu. Stanovenie konečnej sumy pokuty závisí najmä od rôznych okolností súvisiacich s individuálnym správaním predmetného podniku, ako je dĺžka trvania porušenia, existencia priťažujúcich alebo poľahčujúcich okolností a úroveň spolupráce uvedeného podniku, a nie od jeho podielu na trhu alebo od jeho obratu.

(pozri body 450 – 456)