21

Za týchto okolností a domnievajúc sa, že v konaní vo veci samej vznikajú ťažkosti týkajúce sa výkladu práva Únie, High Court (Vyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Predstavuje rozhodnutie o predĺžení platnosti povolenia súhlas s projektom, na ktorý sa uplatní článok 6 ods. 3 [smernice o biotopoch]? 2. Závisí odpoveď na [prvú otázku] od niektorej z nasledujúcich úvah? a) Povolenie (ktoré sa má predĺžiť) bolo udelené na základe ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré riadne neprebralo smernicu o biotopoch, pretože právna úprava nesprávne zamenila primerané zhodnotenie vplyvov na účely smernice o biotopoch s posudzovaním vplyvov na životné prostredie na účely smernice [85/337]. b) Povolenie vo svojom pôvodnom znení neobsahuje informáciu o tom, či bola žiadosť o povolenie posúdená v rámci [prvej fázy] alebo [druhej fázy] podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch a neobsahuje ‚úplné, presné a definitívne zistenia a závery, ktoré by mohli odstrániť akúkoľvek dôvodnú vedeckú pochybnosť, pokiaľ ide o následky prác plánovaných [v území]‘ tak, ako to vyžaduje rozsudok z 24. novembra 2011, Komisia/Španielsko (C‑404/09, EU:C:2011:768). c) Pôvodná doba platnosti povolenia uplynula a v dôsledku toho zaniklo povolenie pre celý projekt. Na základe povolenia nie je možné vykonať žiadne práce až do jeho možného predĺženia. d) V súlade s povolením sa nikdy nevykonali žiadne práce. 3. V prípade kladnej odpovede na [prvú otázku]: aké úvahy je príslušný orgán povinný zohľadniť pri vykonávaní predbežného posúdenia v [prvej fáze] podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch? Vyžaduje sa napríklad od príslušného orgánu, aby zohľadnil niektoré alebo všetky z nasledujúcich úvah: i) či sa zmenili navrhované práce a použitie; ii) či došlo k zmene environmentálneho pozadia, napr. z hľadiska určenia lokalít európskeho významu po dátume rozhodnutia o udelení súhlasu; iii) či došlo k významným zmenám vo vedeckých poznatkoch, napr. aktuálnejšie prieskumy týkajúce sa ‚qualifying interests‘ (oprávnených záujmov) lokalít európskeho významu? Prípadne je príslušný orgán povinný posúdiť vplyvy celého projektu na životné prostredie? 4. Je potrebné rozlišovať medzi: i) povolením, ktoré stanovuje lehotu pre určitú činnosť (fáza prevádzky) a ii) povolením, ktoré iba stanovuje lehotu pre obdobie, počas ktorého možno vykonávať stavebné práce (stavebná fáza), avšak za predpokladu, že stavebné práce budú dokončené v rámci tejto lehoty, nepredpokladá nijakú lehotu na činnosť alebo prevádzku? 5. Do akej miery (ak vôbec), podlieha povinnosť vnútroštátneho súdu vykladať právne predpisy v čo najväčšej možnej miere v súlade s ustanoveniami smernice o biotopoch a [Dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, podpísaného v Aarhuse 25. júna 1998 a schváleného v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2005/370/ES zo 17. februára 2005 (Ú. v. EÚ L 124, 2005, s. 1, ďalej len ‚Aarhuský dohovor‘)], podmienke, že účastníci konania musia výslovne nastoliť tieto výkladové otázky? Konkrétnejšie, ak vnútroštátne právo stanovuje dva rozhodovacie postupy, z ktorých iba jeden zaručuje dodržiavanie ustanovení smernice o biotopoch, je vnútroštátny súd povinný vykladať vnútroštátnu právnu úpravu v tom zmysle, že možno uplatniť len ten rozhodovací postup, ktorý je v súlade s právnou úpravou, bez ohľadu na to, že sa takéhoto presného výkladu účastníci konania v prejednávanej veci výslovne nedomáhali? 6. a) Ak je odpoveď na [druhú otázku písm. a)] taká, že sa musí prihliadnuť aj na to, či bolo rozhodnutie (doba platnosti, ktorého má byť predĺžená) vydané podľa ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré riadne neprebrali smernicu o biotopoch, je vnútroštátny súd povinný neuplatniť pravidlo vnútroštátneho procesného práva, ktoré vylučuje, aby namietateľ spochybnil platnosť predchádzajúceho (uplynutého) povolenia v rámci následnej žiadosti o vydanie povolenia? b) Je takéto pravidlo vnútroštátneho procesného práva nezlučiteľné s povinnosťou poskytnúť prostriedky nápravy, ktorá bola nedávno opätovne potvrdená v [rozsudku zo 17. novembra 2016, Stadt Wiener Neustadt (C‑348/15, EU:C:2016:882)]?“