NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

ELEANOR SHARPSTON

prednesené 27. januára 2011 ( )

Vec C‑402/09

Ioan Tatu

proti

Statul român prin Ministerul Finanţelor şi Economiei,

Direcţia Generală a Finanţelor Publice Sibiu,

Administraţia Finanţelor Publice Sibiu,

Administraţia Fondului pentru Mediu

a

Ministerul Mediului

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ (Rumunsko)]

„Voľný pohyb tovarov – Daň za znečistenie životného prostredia uložená pri prvom prihlásení dovezených ojazdených motorových vozidiel do evidencie – Zlučiteľnosť s článkom 110 ZFEÚ“

1. Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ (Okresný súd Sibiu, Komora pre hospodárske a správne konanie) (Rumunsko) žiada Súdny dvor o poskytnutie usmernia týkajúceho sa zlučiteľnosti dane (uvedenej ako daň za znečistenie životného prostredia) z dovezených ojazdených motorových vozidiel s článkom 110 ZFEÚ (predtým článok 90 ES)( ).

Právo Európskej Únie

2. Článok 110 ZFEÚ stanovuje:

„Žiaden členský štát nezdaní výrobky z iných členských štátov nijakou priamou alebo nepriamou vnútroštátnou daňou prevyšujúcou dane ukladané priamo či nepriamo na podobné domáce výrobky.

Ďalej, žiaden členský štát nezdaní výrobky iných členských štátov nijakou vnútroštátnou daňou, ktorá nepriamo ochraňuje iné výrobky.“

Emisné normy

3. Európske emisné normy stanovujú prijateľné limity pre emisie výfukových plynov z nových motorových vozidiel predávaných v členských štátoch. Pokiaľ ide o ľahké úžitkové vozidlá do 3,5 tony, prvá takáto norma (bežne známa ako Euro 1) bola zavedená smernicou 91/441,( ) ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1992. Odvtedy boli pravidlá postupne sprísnené s cieľom zlepšiť kvalitu ovzdušia v Európskej únii.

Vnútroštátne právo

4. Článok 3 Ordonanţă de Urgenţă a Guvernului (ďalej len „OUG“) č. 50/2008 zaviedol daň (označenú ako „daň za znečistenie životného prostredia“) pre motorové vozidlá v kategóriach M1 až M3 a N1 až N3.( )

5. Na základe článku 4 písm. a) OUG č. 50/2008 bola daň splatná pri prvom zápise motorového vozidla do evidencie v Rumunsku podľa právnych predpisov, ktoré nerobili žiadny rozdiel medzi motorovými vozidlami vyrobenými v Rumunsku a tými, ktoré boli vyrobené v zahraničí, alebo medzi novými a ojazdenými motorovými vozidlami.

6. Článok 6 ods. 1 OUG č. 50/2008 upravuje spôsob, akým sa má daň vypočítať. Stanovuje:

„1. Výška dane sa stanoví na základe faktorov uvedených v prílohách 1 až 4 a vypočíta sa takto:

a) pre motorové vozidlá kategórie M1 s triedou znečistenia Euro 3, Euro 4, Euro 5 alebo Euro 6:

(1) Pre motorové vozidlá s emisnou normou Euro 4 alebo Euro 3 sa daň vypočíta na základe emisií oxidu uhličitého (CO 2 ) a osobitnej dane vyjadrenej v EUR/1 gram CO 2 uvedenej v prílohe č. 1 a triedy znečistenia a osobitnej dane vyjadrenej v EUR/1 cm3 uvedenej v prílohe č. 2 a pomerného zníženia dane uvedeného v stĺpci 2 prílohy č. 4 podľa vzorca:

Splatná suma = [(A x B x 30/100) + (C x D x 70/100)] x (100 – E)/100,

pričom:

A = kombinovaná hodnota emisií CO 2 vyjadrená v gramoch/km,

B = osobitná daň vyjadrená v EUR/1 gram CO 2 uvedená v stĺpci 3 prílohy č. 1,

C = objem valcov,

D = osobitná daň podľa objemu valcov uvedená v stĺpci 3 prílohy č. 2,

E = percento zníženia dane uvedené v stĺpci 2 prílohy č. 4.

(2) Pre motorové vozidlá spĺňajúce emisné normy Euro 5 alebo Euro 6 sa daň vypočíta na základe vzorca uvedeného v bode 1 v čase nadobudnutia platnosti pravidiel uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 715/2007 o typovom schvaľovaní motorových vozidiel so zreteľom na emisie ľahkých osobných a úžitkových vozidiel (Euro 5 a Euro 6) a o prístupe k informáciám o opravách a údržbe vozidiel;

b) pre motorové vozidlá spadajúce do kategórie M1 a pre tie, ktoré buď nespadajú do stanovenej európskej emisnej triedy, alebo spadajú do tried Euro 1 alebo Euro 2, v súlade s nasledujúcim vzorcom:

Splatná suma = C x D x (100 – E)/100

pričom:

C = objem valcov,

D = osobitná daň podľa objemu valcov uvedená v stĺpci 3 prílohy č. 2,

E = percento zníženia dane uvedenej v stĺpci 2 prílohy č. 4,

…“

7. Článok 6 ods. 3 OUG č. 50/2008 upravuje amortizáciu motorového vozidla. Stanovuje:

„Percento zníženia uvedené v prílohe č. 4 bolo stanovené v závislosti od veku vozidla, jeho priemerného počtu najazdených kilometrov za rok, jeho technického stavu a jeho vybavenia. Na výpočet dane sa má v súlade s podmienkami, ktoré budú stanovené v metodologických vykonávacích pravidlách tohto mimoriadneho nariadenia, poskytnúť ďalšie zníženie pevne stanovenej sumy, ak sa faktory, na základe ktorých bola táto suma stanovená, líšia od štandardu.“

8. Článok 10 OUG č. 50/2008 umožňuje podať žalobu osobe, ktorá sa snažila tvrdiť, že hodnota vozidla sa znížila o percentuálny podiel, ktorý bol väčší, než je uvedené v rozsahu stanovenom v stĺpci 2 prílohy č. 4. Stručne povedané, ohodnotenie vozidla by vykonal nezávislý znalec za poplatok, ktorý má byť stanovený podľa štandardnej tarify. Po predložení znaleckého posudku daňovníkom vnútroštátne orgány opätovne vypočítajú daň. V prípade, ak daňovník nie je s výpočtom spokojný, môže podať žalobu na súd, ktorý je príslušný v danej veci.

9. Článok 14 OUG č. 50/2008 stanovuje, že nariadenie nadobudne účinnosť 1. júla 2008. Daň bola splatná len vo vzťahu k motorovým vozidlám zapísaným do evidencie v Rumunku po prvýkrát po tomto dátume. Neuplatňovala sa na vozidlá, ktoré boli už predtým zapísané do evidencie a ktoré už boli v prevádzke.

10. Sadzobník uvedený v prílohe č. 4 bol pevne stanoveným sadzobníkom. Bol zložený z dvoch stĺpcov, prvý uvádzal vek vozidla a druhý, ktorým sa stanovuje percentuálny podiel zníženia pre každú vekovú kategóriu. Za auto, ktoré malo menej ako jeden mesiac, bolo stanovené 3‑percentné zníženie. Maximálne zníženie za auto staršie ako 15 rokov, bolo 95 percent.

11. Pravidlá uvedené v článku 6 ods. 3 OUG č. 50/2008 boli stanovené v Norme Metodologice de aplicare Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 50/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (Pravidlá pre uplatnenie OUG č. 50/2008) (ďalej len „pravidlá“) z 24. júna 2008 a uverejnené v Monitorul Oficial (úradný vestník) 30. júna 2008. Kapitola IV pravidiel (nazvaná „Výpočet dane“) obsahuje ustanovenia zvyšujúce základ, na ktorom sa vypočítava percentuálny podiel zníženia uvedeného v stĺpci 2 prílohy č. 4 k OUG č. 50/2008. Stanovuje najmä predpoklady týkajúce sa počtu najazdených kilometrov za rok, stavu a vybavenia, na ktorých bol sadzobník založený. Nezohľadnila sa značka ani model vozidla, ani spôsob pohonu. Kapitola V (nazvaná „Stanovenie skutočného opotrebenia ojazdeného vozidla“) sa vzťahuje na situácie, keď sa zdaniteľná osoba snaží tvrdiť, že hodnota vozidla klesla o viac ako percentuálny podiel uvedený v stĺpci 2 prílohy č. 4.

12. OUG č. 50/2008 bol zmenený a doplnený OUG nr. 208/2008 pentru stabilirea unor măsuri privind taxa pe poluare pentru autovehicule (OUG č. 208/2008, ktorým sa vykonávajú niektoré opatrenia týkajúce sa dane za znečistenie životného prostredia pre motorové vozidlá). Podľa tohto nariadenia vozidlá s motorom s veľkosťou nepresahujúcou 2 000 cm3, zapísané do evidencie prvýkrát v Rumunsku alebo v iných členských štátoch Európskej únie od 15. decembra 2008, boli oslobodené od povinnosti platiť daň za znečistenie životného prostredia pre motorové vozidlá podľa OUG č. 50/2008. Tieto ustanovenia mali platiť do 31. decembra 2009.

13. OUG č. 208/2008 bol zrušený OUG č. 218/2008 privind modificarea Ordonanţei de urgenţă a Guvernului nr. 218/2008 pentru instituirea taxei pe poluare pentru autovehicule (OUG č. 218/2008, ktorým sa mení a dopĺňa OUG č. 50/2008, ktorým sa zavádza daň za znečistenie životného prostredia pre motorové vozidlá), ktorý opäť zmenil a doplnil OUG č. 50/2008. Toto nariadenie okrem iného stanovuje niektoré ďalšie výnimky pre určité kategórie motorových vozidiel zapísaných do evidencie po prvýkrát (v Rumunsku alebo v iných členských štátoch) v období od 15. decembra 2008 do 31. decembra 2009.

Konanie o veci samej a prejudiciálne otázky

14. I. Tatu, žalobca v konaní vo veci samej, nadobudol v Nemecku v júli 2008 ojazdené motorové vozidlo značky Mercedes Benz. Vozidlo bolo vyrobené v roku 1997. Spadalo do kategórie M1, veľkosť motora bola 2155 cm3 a spĺňalo emisnú normu Euro 2. Kúpna cena bola 6 600 eur.

15. V súlade s OUG č. 50/2008 I. Tatu zaplatil 27. októbra 2008 daň za znečistenie životného prostredia požadovanú rumunskými orgánmi. I. Tatu vo svojich písomných pripomienkach uviedol, že daň predstavovala 7 595 RON (približne 2 054 eur).

16. Vzhľadom na to, že zastával názor, že daň bola v rozpore okrem iného s článkom 90 ES (teraz článok 110 ZFEÚ), I. Tatu podal žalobu na Tribunalul Sibiu o vrátenie sumy zaplatenej dane. Tvrdil najmä, že sporná daň diskriminuje ojazdené vozidlá dovezené z iných členských štátov, pretože v prípade dovezených vozidiel sa daň vyberá v plnej výške pri prvom zápise do evidencie v Rumunsku, zatiaľ čo pre tie, ktoré boli zapísané do evidencie v Rumunsku pred zavedením dane, bude daň v skutočnosti nulová.

17. V tomto kontexte sa Tribunalul Sibiu rozhodol položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:

„Sú ustanovenia OUG č. 50/2008 v znení neskorších zmien a doplnení v rozpore s ustanoveniami [článku 110 ZFEÚ] a predstavujú tieto vnútroštátne ustanovenia skutočne zjavne diskriminačné opatrenie?“

18. Písomné pripomienky predložil I. Tatu, česká a rumunská vláda a Európska komisia. Na pojednávaní boli zastúpení I. Tatu, rumunská vláda a Komisia a predniesli svoje ústne pripomienky.

Úvodné poznámky

Príslušný zmluvný základ

19. Hoci sa prejudiciálna otázka týka len súčasného článku 110 ZFEÚ, návrh vnútroštátneho súdu uvádza tiež pripomienky I. Tatua v konaní vo veci samej týkajúce sa ostatných článkov Zmluvy, najmä článku 30 ZFEÚ a článku 34 ZFEÚ (pôvodne články 25 ES a 28 ES). Bude lepšie, ak sa budem stručne týmito článkami zaoberať v súvislosti s ich uplatniteľnosťou v konaní vo veci samej.

20. Je zrejmé, že sporná daň nie je clom vo vlastnom zmysle slova. Ak je však peňažná povinnosť (bez ohľadu na svoj názov alebo spôsob uplatnenia) jednostranne uložená na tovary z dôvodu, že prekračujú hranicu, bude takéto zdanenie predstavovať poplatok s rovnakým účinkom v zmysle článkov 28 ZFEÚ a 30 ZFEÚ (pôvodne články 23 ES a 25 ES).( )

21. Taká daň, o akú ide vo veci samej, sa nevyberá z dôvodu, že vozidlo prekročí hranice členského štátu, ktorý túto daň zaviedol, ale vyberá sa pri zápise do evidencie vozidla na území tohto štátu s cieľom jeho uvedenia do prevádzky.

22. Takáto daň patrí do všeobecného systému vnútroštátnych poplatkov uložených na tovar, čiže ju treba preskúmať z hľadiska článku 110 ES.( )

23. Pokiaľ ide o článok 30 ZFEÚ, je ustálenou judikatúrou, že rozsah tohto článku nezahŕňa prekážky uvedené v iných konkrétnych ustanoveniach.( ) Vzhľadom na to, že na spornú daň sa bude uplatňovať článok 110 ZFEÚ, článok 30 ZFEÚ sa v tomto prípade uplatňovať nebude.

Formulácia prejudiciálnej otázky

24. Ako už bolo uvedené, vnútroštátny súd položenou otázkou žiada, aby Súdny dvor rozhodol o výklade vnútroštátneho práva vo forme ustanovení č. 50/2008 OUG. Judikatúrou je ustálené, že Súdny dvor nemá právomoc rozhodovať o zlučiteľnosti ustanovení vnútroštátneho práva s právom Spoločenstva v konaniach začatých podľa článku 267 ZFEÚ. Výklad vnútroštátnych pravidiel je vecou len vnútroštátnych súdov.( ) Súdny dvor však môže vnútroštátnemu súdu poskytnúť všetky usmernenia týkajúce sa výkladu práva Európskej únie (EÚ), ktoré sú nutné na to, aby vnútroštátny súd mohol rozhodnúť o zlučiteľnosti vnútroštátneho práva s ustanoveniami práva EÚ.( ) Na tento účel môže byť potrebné preformulovať položenú otázku.( )

25. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania súčasne vyplýva, že vnútroštátnym právnym predpisom relevantným v konaní vo veci samej je OUG č. 50/2008 vo svojej pôvodnej podobe, a nie v jeho platnom znení. Z toho vyplýva, že pri posudzovaní prejudiciálnych otázok má Súdny dvor zohľadniť nezmenenú verziu právnej úpravy a nie jej ďalšie verzie. Z toho vyplýva, že slovné spojenie „v znení neskorších predpisov“ uvedené v prejudiciálnej otázke sa nemá brať do úvahy.

26. Hoci v prejudiciálnej otázke je použitý výraz „zjavne diskriminačné“, Súdny dvor v svojej judikatúre týkajúcej sa článku 110 ZFEÚ nerozhodol, že je nevyhnutné, aby bola diskriminácia „zjavná“ na účely toho, aby bol tento článok porušený. Analýza sa týka len existencie diskriminácie. Slovo „zjavne“ by preto tiež nemalo byť zohľadnené pri odpovedi na položenú otázku.

27. Chcela by som dodať, že nič v návrhu na začatie prejudiciálneho konania nenasvedčuje tomu, že by zdanenie ojazdených vozidiel nadobudnutých v inom členskom štáte než Rumunsku predstavovalo nepriamy protekcionizmus uprednostňujúci iné výrobky ako motorové vozidlá. Článok 110 ods. 2 ZFEÚ sa uplatní len vtedy, ak existuje vnútroštátna daň, ktorá poskytuje taký typ protekcionizmu.( ) Za týchto podmienok je zrejmé, že práve prvý odsek tohto článku je relevantný pre konanie pred vnútroštátnym súdom.

28. Zdá sa teda, že vnútroštátny súd kladie otázku, či článok 110 ods. 1 ZFEÚ bráni vnútroštátnej právnej úprave zavádzajúcej novú daň, ktorá je uložená pri prvom zápise ojazdených motorových vozidiel z iného členského štátu, pričom tie isté vozidlá, ktoré boli vnútroštátnom trhu už pred zavedením dane, nie sú touto daňou zaťažené.

29. Otázkou sa budem zaoberať na tomto základe.

Analýza

Rozsah uplatnenia článku 110 ZFEÚ

30. Článok 110 ES má za cieľ zabezpečiť voľný pohyb tovarov medzi členskými štátmi za normálnych podmienok hospodárskej súťaže, pričom zakazuje akúkoľvek formu ochrany, ktorá by mohla vyplývať z uplatňovania vnútroštátnych daní, ktoré majú diskriminačný charakter, voči tovarom pochádzajúcim z iných členských štátov.( ) Súdny dvor rozhodol, že článok sa musí vykladať extenzívne tak, aby bolo možné zahrnúť všetky daňové postupy, ktoré priamo alebo nepriamo narúšajú rovnosť zaobchádzania medzi vnútroštátnymi a dovážanými výrobkami. Ďalej uvádza, že zákaz, ktorý je obsiahnutý v článku, sa musí uplatniť vždy, keď zdanenie je takej povahy, že môže odradiť od dovozov tovarov pochádzajúcich z iných členských štátov a zvýhodniť tým vnútroštátny tovar alebo tovary dostupné na domácom trhu.( )

31. Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že článok 110 ZFEÚ má priamy účinok.( )

32. Cieľom článku 110 ZFEÚ nie je zaviesť konkrétny systém vnútroštátneho zdanenia na členské štáty, ktoré si zachovali značnú mieru slobody a autonómie pri stanovovaní daní, cla a sadzieb. Článok 110 ZFEÚ zakazuje vnútroštátne zdanenie, ktoré priamo alebo nepriamo diskriminuje dovážané výrobky v prospech domácich výrobkov.

33. Toto ustanovenie je potrebné nie preto, lebo sa akýmkoľvek spôsobom snaží harmonizovať vnútroštátne daňové systémy členských štátov, ale preto, lebo bez neho by ustanovenia článkov 28 až 30 ZFEÚ stratili svoj zmysel. Ak by mal každý členský štát možnosť uplatniť diskriminačné dane z dovážaných tovarov, keď sa nachádzajú na jeho území, pravidlá zakazujúce dane uložené na tieto výrobky v dôsledku prekročenia vnútornej hranice by mohli byť ľahko obídené.

Judikatúra Súdneho dvora týkajúca sa dovezených ojazdených motorových vozidiel

34. Z judikatúry Súdneho dvora je úplne zrejmé, že protidiskriminačné pravidlá uvedené v článku 110 ZFEÚ sa môžu uplatniť na dovážané ojazdené motorové vozidlá v členskom štáte, kde cieľom zavedenia príslušnej dane je spôsobiť to, že dovoz takýchto vozidiel bude menej atraktívny než obstaranie domáceho tovaru. Rovnako tak je zrejmé, že nie každá vnútroštátna daň alebo clo, ktoré majú za následok zvýšenie nákladov dovezených ojazdených vozidiel, porušujú tento článok.

35. V mojich návrhoch vo veci Nádasdi( ) som zhodnotila judikatúru Súdneho dvora od rozsudku z roku 1990 vo veci Komisia/Dánsko( ) po rozsudok z roku 2004 vo veci Weigel( ). Na tieto návrhy odkazujem v záujme stručnosti a nebudem tu túto analýzu opakovať. Súdny dvor od rozsudku vo veci Weigel vydal ďalšie štyri rozsudky v prípadoch týkajúcich sa dovezených ojazdených vozidiel.( ) Tieto rozsudky potvrdili predchádzajúcu ustálenú judikatúru a do určitej miery ju rozvinuli.

36. K nasledujúcim záverom som dospela na základe ustálenej judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa otázok položených v konaní vo veci samej.

37. Po prvé neexistuje žiadne pravidlo práva EÚ, ktoré členským štátom bráni v zavedení všeobecného systému vnútroštátnych daní vyberaných v súlade s objektívnymi kritériami na určité kategórie tovarov, ako napríklad motorové vozidlá.( ) Ak však členský štát zavedie daň na dovážané ojazdené motorové vozidlá, článok 110 ZFEÚ treba chápať tak, že dotknutý daňový režim nesmie diskriminovať tieto vozidlá tým, že zvýhodní, priamo alebo nepriamo, vozidlá z tohto členského štátu.( ) To je prvoradá zásada, z ktorej vyplývajú všetky ďalšie úvahy.( )

38. Po druhé, ak príslušné dane majú diskriminačný charakter, skutočnosť, že účelom a dôvodom dane môže byť environmentálna povaha alebo snaha o zníženie znečistenia životného prostredia, nemá žiadny vplyv na zistenie porušenia. Opatrenia na zlepšenie podmienok životného prostredia je, samozrejme, potrebné podporiť. Nesmú byť však prijaté spôsobom, ktorý vedie k diskriminácii dovážaných výrobkov.( )

39. Po tretie na účely posúdenia, či daň uvalená na ojazdené motorové vozidlá je diskriminačná, je potrebné vziať do úvahy nielen daňovú sadzbu, ale takisto daňový základ a spôsoby výberu dane.( ) Ak zohľadnenie týchto faktorov vedie k záveru, že daň uvalená na dovezené vozidlá je vyššia ako daň uvalená na rovnaké tuzemské vozidlá, predmetná daň bude diskriminačná, a preto bude v rozpore s článkom 110 ZFEÚ.( )

40. Po štvrté, ak ide o jedinú daňovú povinnosť z dôvodu prvého zápisu do evidencie, je pri posudzovaní diskriminácie potrebné brať tiež ohľad na zostatkovú daň zahrnutú v hodnote ojazdených vozidiel na domácom trhu, ktoré už boli zdanené. Zostatková hodnota takejto dane sa zníži úmerne so znížením hodnoty vozidla. Z toho vyplýva, že zdanenie podobných dovezených motorových vozidiel musí zohľadniť skutočné zníženie ich hodnoty.( )

41. Po piate pri určovaní hodnoty dovezeného ojazdeného vozidla na účely dane nie je relevantná cena zaplatená za vozidlo dovozcom ani hodnota tohto vozidla v štáte vývozu. Skôr je potrebné zohľadniť hodnotu vozidla v štáte dovozu, pretože len na tomto základe možno tvrdiť, že nedôjde k diskriminácii medzi dovezenými ojazdenými motorovými vozidlami a podobnými vozidlami na domácom trhu.( ) Z tohto dôvodu nie je otázka akejkoľvek dane zaplatenej v štáte vývozu relevantná. Zostatková hodnota takejto dane už nebude zahrnutá do hodnoty vozidla pri jeho príchode v štáte dovozu.

42. Po šieste pri posudzovaní takejto amortizácie nie je potrebné, aby existovalo posúdenie alebo znalecká expertíza každého dovezeného vozidla, na ktoré sa vzťahuje daň. V prípade, že by tomu tak bolo, administratívna záťaž príslušných orgánov členských štátov by bola značná. Tieto orgány sú preto oprávnené uplatňovať paušálne sadzobníky založené na kritériách, ako je vek, počet najazdených kilometrov, celkový stav, spôsob pohonu a značka alebo model,( ) na účely stanovenia hodnoty ojazdených modelov – a hodnoty, ktorá by bola vo všeobecnosti veľmi blízka ich skutočnej hodnote. Tieto kritériá nie sú vyčerpávajúce.( ) Môžu existovať aj iné metódy, ktoré zabezpečia primeraný výsledok.( ) Takýto systém si však vyžaduje, aby bol tento systém zdanenia usporiadaný tak, aby so zreteľom na primeranú približnosť inherentnú systému takého typu vylučoval akýkoľvek diskriminačný účinok.( )

43. Po siedme požiadavka, aby bol systém usporiadaný tak, že sa vylúči akýkoľvek diskriminačný účinok, znamená, že kritériá, na ktorých je metóda výpočtu založená, budú zverejnené a vlastník ojazdeného vozidla dovezeného z iného členského štátu bude mať možnosť namietať uplatnenie paušálne stanovenej dane na takéto vozidlo.( ) Vnútroštátne orgány sú oprávnené uložiť poplatok za využitie príslušného reklamačného konania za predpokladu, že tento poplatok nie je stanovený na úrovni, ktorá pôsobí ako prekážka pre podanie reklamácie.( )

44. Nakoniec, ak je predmetná daň nová, skutočnosť, že v členskom štáte vyberajúcom daň môžu byť v obehu vozidlá, ktoré jej nepodliehali, s tým, že zostatková hodnota tejto dane nie je zahrnutá do ich hodnoty, je irelevantná a nepredstavuje diskrimináciu.( )

Uplatnenie týchto zásad na konanie vo veci samej

45. Pokiaľ ide o konanie vo veci samej, bude na vnútroštátnom súde, aby určil, či ustanovenia OUG č. 50/2008 spĺňajú vyššie uvedené zásady.

46. Na účely poskytnutia užitočnej odpovede vnútroštátnemu súdu však uvediem nasledujúce pripomienky, z ktorých sú všetky založené len na dokumentoch, ktoré má Súdny dvor k dispozícií v konaní pred ním.

47. Po prvé analýza, ktorá sa uplatní na účely článku 110 ZFEÚ, má objektívny charakter. Je predmetná daň v skutočnosti diskriminačná vo vzťahu k dovážaným výrobkom? Len v prípade, ak je to tak, bude v rozpore s týmto ustanovením. Podľa môjho názoru z toho vyplýva, že tvrdenia, ktoré na pojednávaní uviedol I. Tatu (a ktoré neboli uznané rumunskou vládou), ktoré sa snažia preukázať, že hlavným cieľom bola ochrana národného automobilového priemyslu, nie sú relevantné.

48. Po druhé článok 6 ods. 1 písm. b) OUG č. 50/2008 stanovuje, že daň uplatňujúca sa na automobily v rovnakej kategórii ako vozidlo I. Tatua sa vypočíta s odkazom na príslušnú kategóriu vozidla (v tomto prípade M1), európske emisné normy výfukových plynov (Euro 2), veľkosť motora vozidiel, počet valcov a jeho vek. Všetky tieto faktory podľa môjho názoru spĺňajú požiadavku objektívnosti uvedenú v bode 37 vyššie.( )

49. Po tretie do tej miery, do akej je spochybnenie dotknutej dane založené na tvrdení, že daň je diskriminačná (pretože ojazdené vozidlá dovezené z iných členských štátov podliehajú dani pri ich uvedení do obehu, pričom tejto dani nepodliehajú podobné vozidlá predané na vnútroštátnom trhu, ktoré boli po prvýkrát zaregistrované pred zavedením tejto dane), žaloba nemôže mať úspech z dôvodov uvedených v bode 44 vyššie.

50. Mala by som v tejto súvislosti dodať, že právny zástupca I. Tatua na pojednávaní tvrdil, že počet nových zápisov do evidencie vozidiel v Rumunsku bol veľmi nízky, s ročnými zápisy v celkovej výške približne 5 percent z celkového počtu vozidiel v krajine. Môže trvať niekoľko rokov, kým budú k dispozícií pravdivé porovnávania v podobe ojazdených vozidiel na domácom trhu, ktoré sú zdanené. Dovtedy bude existovať prebytok podobných ojazdených vozidiel na tomto trhu, ktoré nie sú zaťažené daňou, pričom takéto autá budú kupujúci z pochopiteľných dôvodov uprednostňovať pred dovážanými vozidlami.

51. Je zásada, že členské štáty majú právomoc zaviesť nové dane, ktoré majú vlastnosti dotknutej dane, absolútnou zásadou? Môžu existovať okolnosti, za ktorých sa táto zásada nesmie uplatniť so zreteľom na praktické dôsledky zavedenia dane? Súdny dvor rozhodol,( ) že ojazdené vozidlá, ktoré už sú na vnútroštátnom trhu, a tie, ktoré boli získané v inom členskom štáte, sú „podobné“ tovary. Hoci takéto domáce vozidlá si môžu byť podobné, nemôžu slúžiť na porovnanie, čiže nie sú „porovnateľné“.

52. Je zrejmé, že uplatňovanie zásady môže za takých okolností vytvoriť situácie, ktoré sú na prvý pohľad diskriminačné. Preto v určitom smere sympatizujem s líniou tvrdení predložených v prospech I. Tatua.

53. Nemyslím si však, že jeho záver možno uznať.

54. Na to, aby bol I. Tatu úspešný, bude nutné presvedčiť Súdny dvor, aby prehodnotil svoju ustálenú judikatúru o zavedení nových daní, tak ako je to stanovené v rozsudku vo veci Nádasdi a Németh, alebo vytvoriť vierohodný a funkčný základ pre uplatňovanie výnimky z tejto ustálenej judikatúry. Pokiaľ ide o prvé riešenie, nevidím nijaký základ, na ktorom by bolo možné odôvodniť takéto zmeny ustálenej judikatúry. Členské štáty si vo všeobecnosti aj naďalej ponechávajú značnú mieru autonómie v oblasti daní. Od vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora v roku 2006 sa neudialo nič, čo by postoj zmenilo.

55. Pokiaľ ide o druhé riešenie, bolo by potrebné stanoviť parametre na použitie výnimky, aby boli obidve v zmysle odôvodnenia výnimky a funkčnosti dôveryhodné v tom zmysle, že by bolo jasné, kedy bola žiadosť podaná. Skôr uvedenú je možné relatívne jednoducho určiť. Postačí, ak sa preukáže, že predmetná daň viedla k významnému rozdielu medzi cenou dovážaných ojazdených vozidiel a cenou podobných ojazdených vozidiel na domácom trhu. Druhá bude značne zložitejšia a podľa môjho názoru sa pravdepodobne ukáže ako nemožná. Bude potrebné preukázať, že zavedená predmetná daň spôsobila takéto rozdiely nie na krátkodobom základe (čo by bolo prípustné v prípade, že judikatúra Súdneho dvora nebude fatálne ohrozená), ale na dlhodobom základe (čo by nebolo prípustné). Ešte problematickejšie by bolo, ak by bolo nutné preukázať s dostatočnou istotou, že takéto dlhodobé nezrovnalosti boli v daňovom systéme prirodzené v čase, keď bola príslušná daň zavedená.

56. Podľa môjho názoru existuje jednoducho príliš veľa neistôt na to, aby sa vyhovelo analýze funkčnosti. Vplyv, ktorý môže mať daň na trh s tovarmi, ktorých sa týka, bude často ťažké alebo dokonca nemožné presne posúdiť. Zdá sa mi, že takýto návrh by postavil členské štáty a okrem iného aj súd do neriešiteľnej situácie, pretože je možné si predstaviť, že by bolo podaných mnoho žalôb.

57. Zastávam teda názor, aj keď mám o tom pochybnosti, že pravidlo, podľa ktorého členské štáty majú možnosť zaviesť nové dane, ktoré majú vlastnosti dotknutej dane, sa musí považovať za absolútne.

58. Po štvrté I. Tatu nadobudol vozidlo v mesiaci, v ktorom bola zavedená daň, teda v júli 2008, a predložil ho na zápis do evidencie v Rumunsku krátko potom.( ) Za týchto okolností je možné, a dokonca pravdepodobné, že by sa na domácom trhu nenašli dostatočne podobné ojazdené vozidlá, ktoré boli zdanené, na účely porovnania založeného na skutočnej hodnote.

59. V takomto prípade je potrebné, aby sa vnútroštátny súd teoreticky preniesol do budúcnosti a určil, či tu v tomto zmysle dochádza k diskriminačnému zdaneniu ojazdených vozidiel pochádzajúcich z iných členských štátov.( )

60. Inými slovami, je nutné porovnať zdanené nové vozidlo v Rumunsku po zavedení dane a následne predané v Rumunsku ako ojazdené s vozidlom rovnakého veku a typu, ktoré bolo kúpené ako ojazdené v inom členskom štáte a uvedené do obehu v Rumunsku, za predpokladu, že obidve transakcie sa uskutočnia v rovnakom čase (v budúcnosti). Predmetom porovnania bude zostatková suma dane v cene prvého vozidla a výška dane uvalená na druhé. Ak je táto suma vyššia, ide o diskrimináciu.

61. Po piate vnútroštátna právna úprava vo veci samej sa pri oceňovaní dovezených ojazdených motorových vozidiel opiera o pevné sadzobníky. Takýto základ je sám osebe prijateľný.( )

62. Dotknutý sadzobník však musí odrážať hodnotu dovážaného vozidla a musí existovať účinné právo podať žalobu.( )

63. Pokiaľ ide o prvú z týchto podmienok, sadzobník uvedený v prílohe č. 4 OUG č. 50/2008 je založený len na veku vozidla. Článok 6 ods. 3 OUG č. 50/2008 však uvádza, že percentuálny podiel zníženia uvedený v tomto sadzobníku bol stanovený tak, aby sa mohol uplatniť nielen na vek, ale aj na priemernú ročnú prejdenú vzdialenosť, technický stav a vybavenie vozidiel.( ) Ostatné ustanovenia odrážajúce tieto aspekty sú obsiahnuté nie v samotnom OUG č. 50/2008, ale v pravidlách.( )

64. Sú tie parametre dostatočné vzhľadom na požiadavky stanovené ustálenou judikatúrou Súdneho dvora?( )

65. Podľa môjho názoru nie sú.

66. Zoznam uvedený vo veci Gomes Valente( ) zahŕňa tiež spôsob pohonu a značku alebo model vozidla medzi faktory, ktoré je potrebné vziať do úvahy. Už som naznačila, že sa nedomnievam, že zoznam je vyčerpávajúci.( ) Je celkom možné pridať iné referenčné body a/alebo zmeniť tieto referenčné body tým, že sa nahradia inými, a zostať v súlade s požiadavkou, že používané ukazovatele odrážajú (ak je vôbec možné robiť tak pomocou pevného sadzobníka) skutočnú hodnotu dovezeného vozidla.

67. Zdá sa mi, že bez odkazu na spôsob pohonu, značku a/alebo model vozidla, alebo iný zodpovedajúci ekvivalent nemôže pevný sadzobník poskytnúť dostatočne presný odhad skutočnej hodnoty dovážaného ojazdeného vozidla.

68. Ak vnútroštátne právne predpisy odkazujú na sadzobník, ktorý nespĺňa naliehavú požiadavku, aby sadzobník poskytoval dostatočne blízke priblíženie hodnoty dovážaného ojazdeného vozidla, zdá sa mi, že skutočnosť, že ustanovenie sa vzťahuje na právo podať žalobu, nebude stačiť na to, aby boli právne predpisy v súlade s právom EÚ.( )

69. Podľa ustálenej judikatúry musí existovať právo podať žalobu proti výsledkom použitia sadzobníka. Je tomu tak preto, lebo pri každom takomto predpise je podstatné, aby sa výsledky takéhoto použitia približovali skutočnej hodnote.( ) Kupujúcemu, ktorý nie je spokojný s uplatnením sadzobníka v jeho konkrétnom prípade, musí byť umožnené, aby začal konanie potrebné na dosiahnutie správneho výsledku. Riešiť vec z opačného konca a tvrdiť, že keďže existuje právo podať žalobu, nezáleží na tom, že sadzobník je založený na kritériách, ktoré sú iba čiastočne kompletné, sa mi zdá úplne nevhodné.

70. Pokiaľ ide o konanie proti hodnote pevne stanovenej na základe pevného sadzobníka, najmä to, či to umožní zohľadniť všetky relevantné faktory, je vecou vnútroštátneho súdu.

71. Zastávam preto názor, že vnútroštátne právne predpisy zavádzajúce novú daň, ktorá je uložená pri prvom zápise ojazdených motorových vozidiel dovezených z iného členského štátu, nie je v rozpore s článkom 110 ZFEÚ z jediného dôvodu, a to, že podobné vozidlá, ktoré sa na vnútroštátnom trhu nachádzali pred zavedením dane, tejto dani nepodliehajú.

72. Takáto daň je však zakázaná podľa článku 110 ZFEÚ, ak výška dane v prípade dovezeného ojazdeného vozidla presahuje zostatkovú sumu dane zahrnutú v predajnej cene zodpovedajúcej ojazdenému vozidlu, ktoré bolo pri prvom zápise do evidencie zdanené ako nové.

73. Aby sa zabezpečilo, že nebude existovať nijaké takéto zvýšenie, výška dane uvalená na vozidlá po prvýkrát zapísané do evidencie ako ojazdené sa musí čo najviac znížiť, a to súbežne s amortizáciou z ceny vozidla ako nového. Akýkoľvek pevný sadzobník amortizácie, ktorý je založený výlučne na veku vozidla bez toho, aby sa zohľadnili kilometre alebo iné faktory, ktoré amortizáciu ovplyvňujú, bude na tieto účely nedostatočný.

Záverečné poznámky

74. Aj napriek tomu, že vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania osobitne túto otázku nekladie, na účely úplnej odpovede by som dodala, že ak by sa predmetná daň mala považovať za diskriminačnú, ustálená judikatúra Súdneho dvora stanovuje, že jednotlivci majú právo domáhať sa vrátenia daní vybratých v rozpore s právom EÚ.( ) Vnútroštátny právny poriadok každého členského štátu má určiť príslušné súdy a upraviť procesné náležitosti týkajúce sa žalôb v týchto veciach.( )

75. Nakoniec by som chcela poznamenať, že zatiaľ čo sa tieto návrhy zaoberajú len žalobou podanou I. Tatuom, napádajúcou dane uvalené na ojazdené motorové vozidlo, ktoré doviezol z Nemecka, je nemožné nebyť si vedomí veľkého počtu návrhov na začatie prejudiciálneho konania zo strany rumunských súdov týkajúcich sa rovnakej otázky. Ak by bola vyberaná daň nižšia, vzniklo by pravdepodobne menej sporov a žalôb. V tomto prípade daň, ktorá zodpovedá asi 30 percentám hodnoty dovezeného vozidla, bola nepochybne stanovená vysoko. Sadzby stanovené pre vnútroštátne dane sú však úplne v kompetencii príslušného členského štátu. Vzhľadom na to, že podľa článku 110 ZFEÚ nie je možné zabrániť členským štátom, aby v prípade niektorých tovarov uložili neprimerane vysoké dane, nemožno túto skutočnosť považovať za relevantnú, pokiaľ ide o vyššie uvedené závery.( )

Návrh

76. V zmysle vyššie uvedených úvah som toho názoru, že Súdny dvor by mal na prejudiciálnu otázku položenú Tribunalul Sibiu, Secţia comercială şi de contencios administrativ odpovedať takto:

1. Vnútroštátna právna úprava zavádzajúca novú daň, ktorá je uložená pri prvom zápise ojazdených motorových vozidiel dovezených z iného členského štátu do evidencie, pričom podobné vozidlá, ktoré sa už nachádzali na vnútroštátnom trhu pred zavedením dane, tejto dani nepodliehajú, nie je v rozpore s článkom 110 ZFEÚ.

2. Takáto daň je však zakázaná podľa článku 110 ZFEÚ, ak výška dane za dovezené ojazdené vozidlo presahuje zostatkovú sumu dane zahrnutej v predajnej cene zodpovedajúcej ojazdenému vozidlu, ktoré bolo pri prvom zápise do evidencie zdanené ako nové.

3. Aby sa zabezpečilo, že nebude existovať nijaké takéto zvýšenie, výška dane za vozidlá po prvýkrát zapísané do evidencie ako ojazdené sa musí čo najviac znížiť spolu s amortizáciou ceny vozidla ako nového. Každý pevne stanovený sadzobník amortizácie, ktorý je založený výlučne na veku vozidla bez toho, aby zohľadnil kilometre alebo iné faktory, ktoré ovplyvňujú amortizáciu, je na tento účel pravdepodobne nedostatočný.