NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

PHILIPPE LÉGER

prednesené 23. februára 2006 1( )

Vec C‑353/04

Nowaco Germany

proti

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Bundesfinanzhof (Nemecko)]

„Vývozné náhrady – Nariadenie (EHS) č. 3665/87 – Podmienky priznania – Primeraná a prijateľná obchodná kvalita – Hydinové mäso – Uplatňovanie obchodných noriem na hydinové mäso v Spoločenstve – Nariadenie (EHS) č. 2913/92 – Hranice tolerancie s ohľadom na počet nevyhovujúcich tovarov – Pravidlá týkajúce sa veľkosti vzoriek na odber pre overenie dodržania hraníc tolerancie – Porušenie – Dôsledky“

1. Pôvodom tohto prejudiciálneho konania je spor o vývozných náhradách splatných na základe zaslania dvoch dávok mrazených kurčiat. Predmetný vývoz dal podnet k odberu vzorky a náhradnej vzorky colnými orgánmi dotknutého členského štátu, ktorých skúmanie odhalilo prítomnosť zlomených kostí a kostí bez tkaniva.

2. Bundesfinanzhof (Nemecko) kladie Súdnemu dvoru otázku, či normy, ktoré upravujú obchodovanie s týmto druhom tovaru v Spoločenstve, možno použiť na účely zistenia, či boli sporné kurčatá primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, a mohli tak spôsobiť vznik nároku na vývozné náhrady.

3. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku sa tento súd snaží zistiť, aké dôsledky treba vyvodiť zo skutočnosti, že dve odobraté vzorky alebo len jedna z nich odhalili prítomnosť nevyhovujúcich tovarov, zatiaľ čo počet týchto vzoriek neumožňuje overiť, či boli hranice tolerancie uplatniteľné v rámci obchodovania s týmto tovarom v Spoločenstve, prekročené.

I – Právny rámec

A – Ustanovenia týkajúce sa priznania vývozných náhrad

4. Účelom vývozných náhrad je pokryť rozdiel medzi cenou predmetného tovaru na svetovom trhu a vyššou cenou tohto tovaru v Spoločenstve. Sú financované z rozpočtu Spoločenstva, presnejšie Európskym poľnohospodárskym usmerňovacím a záručným fondom (EPUZF).

5. Režim vývozných náhrad bol v čase skutkového stavu sporu vo veci samej vymedzený nariadením Komisie (EHS) č. 3665/87( ). Toto nariadenie obsahuje v kapitole 1 pod názvom „Nárok na náhradu“ hlavy II týkajúcej sa „Vývoz[u] do tretích krajín“ ustanovenia, ktoré zakladajú nárok na náhradu. Článok 13 tohto nariadenia, ktorý je súčasťou uvedenej kapitoly, stanovuje:

„Na výrobky určené na výživu ľudí, ktoré nie sú primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, sa neposkytuje žiadna náhrada, ak je ich použitie na tento účel vylúčené alebo podstatne narušené z dôvodu ich vlastností alebo ich stavu.“ [neoficiálny preklad]

6. Následne po skutkovom stave sporu vo veci samej bolo nariadenie č. 3665/87 zrušené a nahradené nariadením Komisie (ES) č. 800/1999( ). Článok 21 ods. 1 posledného uvedeného nariadenia je sformulovaný takto:

„Na výrobky, ktoré nie sú primeranej a prijateľnej obchodnej kvality ku dňu prijatia vývozného vyhlásenia, sa neposkytuje žiadna náhrada.

Výrobky sa považujú za spĺňajúce požiadavku ustanovenú v prvom pododseku, ak sú predajné na území spoločenstva za normálnych podmienok pod opisom uvedeným v žiadosti o náhradu a ak v prípadoch, keď sú takéto výrobky určené na ľudskú spotrebu, ich použitie na tento účel nie je vylúčené alebo podstatne narušené z dôvodu ich vlastností alebo podmienok.

To, či výrobky spĺňajú požiadavky ustanovené v prvom pododseku, sa preskúma v súlade s normami alebo praxou platnou v spoločenstve.

…“

7. Súdny dvor vo svojom rozsudku z 26. mája 2005, SEPA( ), rozhodol, že uvedený článok 21 v rozsahu, v akom stanovuje, že tovary spĺňajú požiadavku primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, „ak s nimi možno obchodovať na území Spoločenstva za normálnych podmienok“, nepredstavuje zmenu právneho stavu založeného článkom 13 nariadenia č. 3665/87, ale jeho potvrdenie.( )

B – Normy týkajúce sa obchodovania s hydinovým mäsom v Spoločenstve

8. Nariadenie Rady (EHS) č. 1906/90( ) stanovuje všeobecné pravidlá obchodovania s hydinovým mäsom v Spoločenstve. Pojem „hydinové mäso“ v zmysle tohto nariadenia treba chápať ako hydinové mäso vhodné pre ľudskú spotrebu.( )

9. Toto nariadenie najmä stanovuje, že uvedené mäso sa zatrieďuje podľa kvality a vzhľadu jatočných tiel alebo ich dielov do triedy kvality „A“, alebo do triedy kvality „B“.

10. Uvedené nariadenie takisto v článku 1 ods. 3 prvej zarážke stanovuje, že tieto ustanovenia sa nepoužijú na hydinové mäso určené na vývoz mimo Spoločenstva.

11. Podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 1906/90 sú vymedzené nariadením Komisie (EHS) č. 1538/91( ).

12. Podľa článku 6 tohto nariadenia musia jatočné telá hydiny a ich diely zodpovedať viacerým minimálnym požiadavkám kvality, aby mohli byť prijaté do triedy A alebo B. Teda pri zohľadnení trhovej úpravy musia byť neporušené, čisté bez viditeľných cudzích častíc, nečistôt alebo krvi, bez cudzieho zápachu, bez viditeľných krvavých škvŕn, pokiaľ nejde o malé a nenápadné krvavé škvrny, a bez pomliaždenín. Takisto musia byť bez zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu.( )

13. Ak sa však hydinové mäso predáva v dávke, teda je rovnakej triedy, rovnakého druhu a pochádza z rovnakého bitúnku alebo porciovacej prevádzky( ), podmienky vyjadrené v článku 6 sú predmetom hranice tolerancie. Tieto podmienky sú vyjadrené v článku 7 nariadenia č. 1538/91, ktorý stanovuje:

„1. Rozhodnutia vyplývajúce z nedodržania ustanovení článkov 1 a 6 je možné prijať len pre celú dávku, ktorá bola skontrolovaná v súlade s ustanoveniami tohto článku.

…

3. Vzorka pozostávajúca z nasledovných množstiev jednotlivých výrobkov uvedených v článku 1 sa náhodne odoberie z každej dávky, určenej na kontrolu v bitúnkoch, porciovacích prevádzkach, veľkoobchodných a maloobchodných skladoch alebo v prípade dovozu z tretích krajín počas colného vybavovania:

…“

14. Tabuľka v odseku 3 tohto istého článku uvádza, aká má byť veľkosť vzorky podľa veľkosti dávky. Tak pre dávku 100 až 500 kusov je počet kusov na odobratie 30. Pre dávku od 501 do 3 200 kusov je to 50 a ak dávka obsahuje viac ako 3 200 kusov, ide o 80 kusov na odobratie.

15. Táto tabuľka takisto určuje tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov podľa veľkosti vzorky. Pre dávku 100 až 500 kusov je z 30 odobratých kusov tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov 5, vrátane 2 kusov, ktoré nespĺňajú požiadavky podľa článku 6 ods. 1 nariadenia č. 1538/91. Pre dávku 501 až 3 200 kusov je z 50 odobratých kusov tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov 7, vrátane 3 kusov, ktoré nespĺňajú požiadavky článku 6. Pre dávku viac ako 3 200 kusov je z 80 odobratých kusov tolerovaný počet nevyhovujúcich kusov 10, vrátane 4 kusov, ktoré nespĺňajú požiadavky uvedené v článku 6.

16. Podľa článku 7 ods. 5 toho istého nariadenia sa tieto hranice zdvojnásobujú, ak ide o dávku mäsa z triedy B.

17. Článok 7 ods. 6 uvedeného nariadenia stanovuje, že ak nie je kontrolovaná dávka vyhovujúca alebo ak dávka pochádza z tretej krajiny, orgán dozoru zakáže jej uvádzanie do obehu, resp. zakáže jej dovoz, až kým sa nepreukáže, že bola uvedená do súladu s ustanoveniami článkov 1 a 6.

C – Pravidlá v oblasti kontroly

18. Vnútroštátny súd odkazuje na nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92( ), ktoré upravuje všetok obchodný styk na jednej strane medzi členskými štátmi Spoločenstva a na druhej strane medzi tretími krajinami. Colný kódex sa preto uplatňuje na vývoz Spoločenstva do tretích krajín.

19. V článkoch 70 a 71 sa stanovuje právna domnienka, podľa ktorej sa výsledky skúmania časti tovarov považujú za platné pre celý tento tovar. Tieto články sú sformulované takto:

„Článok 70

1. Ak je prehliadaná iba časť tovaru uvedeného v colnom vyhlásení, vzťahuje sa výsledok takejto čiastočnej prehliadky na všetok tovar v ňom uvedený.

Ak sa však deklarant domnieva, že výsledky čiastočnej prehliadky sa nevzťahujú na ostatný tovar uvedený v colnom vyhlásení, môže požiadať o vykonanie dodatočnej prehliadky.

2. Ak colné vyhlásenie obsahuje dve alebo viac položiek, na účely odseku 1, údaje ku každej položke sa považujú za samostatné colné vyhlásenie.

Článok 71

1. Výsledok overovania colného vyhlásenia je podkladom pre uplatňovanie predpisov upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar prepúšťaný.

2. Ak nie je colné vyhlásenie overované, sú predpisy uvedené v odseku 1 uplatňované na základe údajov uvedených v colnom vyhlásení.“

20. Právo Spoločenstva takisto obsahuje osobitné ustanovenia o kontrole nad poľnohospodárskymi výrobkami, ktoré majú pri vývoze prospech z vývoznej náhrady. Nariadenie Rady (EHS) č. 386/90( ) stanovuje všeobecný rámec týchto ustanovení. Toto nariadenie uvádza, že členské štáty pristúpia k fyzickej kontrole tovarov počas vybavenia colných vývozných formalít a pred udelením vývozného povolenia na základe dokladov predložených na podporu vývozného vyhlásenia.( ) Táto fyzická kontrola musí byť uskutočnená formou kontrol na mieste vykonávaných často a bez predchádzajúceho upozornenia.( )

21. Podrobné pravidlá výkonu tejto fyzickej kontroly tovarov, na ktoré mohli byť priznané vývozné náhrady, sú upravené nariadením Komisie (ES) č. 2221/95( ).

22. Článok 5 tohto nariadenia stanovuje:

„1. Pod ‚fyzickou kontrolou‘ sa v zmysle článku 2 písm. a) nariadenia (EHS) č. 386/90 rozumie preverenie súladu medzi vývozným vyhlásením vrátane sprievodných dokumentov priložených k vyhláseniu a tovarom s ohľadom na jeho množstvo, povahu a vlastnosti.

V prípade ak nastane situácia opísaná v prílohe, musia byť použité tam uvedené metódy.

Vývozný colný úrad dozerá na dodržiavanie článku 13 nariadenia (EHS) č. 3665/87.

…“ [neoficiálny preklad]

II – Skutkový stav vo veci samej

23. V decembri 1997 a vo februári 1998 spoločnosť Nowaco Nemecko (ďalej len „Nowaco“) deklarovala vývoz dvoch zásielok mrazených kurčiat pozostávajúcich z 2 647 a z 2 750 kartónov. Pri každej z týchto zásielok pristúpil príslušný nemecký dozorný orgán k odberu vzorky a náhradnej vzorky. Skúmanie dvoch vzoriek, ktoré zodpovedali zásielke z decembra 1997, odhalilo prítomnosť zlomených kostí a kostí bez tkaniva. V zásielke z februára 1998 sa v prvej vzorke vyskytli zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu v ľavom krídle, druhá vzorka bola bezchybná.

24. Hauptzollamt rozhodol, že vývozné náhrady nebudú priznané pre žiadnu z uvedených zásielok.

25. Finanzgericht rozhodol o žalobe podanej spoločnosťou Nowaco proti tomuto rozhodnutiu, že žalobkyňa má nárok na polovicu vývozných náhrad pre zásielku z februára 1998 a v zostávajúcej časti žalobu zamietol.

26. Tento súd sa teda domnieval, že uvedené tovary nemožno považovať za tovary primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, ak nespĺňajú normy stanovené nariadením č. 1538/91 týkajúce sa obchodovania s hydinou v Spoločenstve. Rozhodol však, že spoločnosti Nowaco patrí polovica vývozných náhrad pre zásielku z februára 1998, lebo v súlade s domnienkou podľa článku 70 colného kódexu sa malo na túto zásielku hľadieť ako na zásielku s obsahom 50 % tovarov primeranej a prijateľnej obchodnej kvality.

27. Nowaco a Hauptzollamt podali proti tomuto rozsudku opravný prostriedok „Revision“. Nowaco tvrdí, že má nárok na celú vývoznú náhradu, tak pokiaľ ide o zásielku z decembra 1997, ako aj pokiaľ ide o zásielku z februára 1998. Hauptzollamt tvrdí, že nárok existuje len s ohľadom na zásielku z februára 1998 a vo výške 48,1 % v závislosti od pomeru medzi hmotnosťou prvej vzorky, v ktorej sa vyskytli zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu, a hmotnosťou druhej bezchybnej vzorky.

III – Prejudiciálne otázky

28. Bundesfinanzhof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce otázky:

„1. Môže sa na stanovenie primeranej a prijateľnej obchodnej kvality tovarov, na ktoré sa žiada vývozná náhrada, uplatniť nariadenie Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (EHS) č. 1906/90 o určitých obchodných normách pre hydinové mäso?

2. V prípade, že odpoveď na prvú otázku je kladná:

a) Použije sa článok 70 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, ak sa má zistiť, či má tovar, na ktorý sa žiada vývozná náhrada, primeranú a prijateľnú obchodnú kvalitu?

b) Uplatňuje sa domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia (EHS) č. 2913/92 aj vtedy, keď bola skontrolovaná jediná vzorka tovaru, avšak príslušné predpisy Spoločenstva do určitej miery tolerujú vady tovaru a tomu primerane požadujú alebo výslovne predpisujú fyzickú kontrolu určitého minimálneho počtu vzoriek na účely zistenia, či boli tieto tolerancie dodržané?

3. Pre prípad, že aj odpovede na druhú otázku písm. a) a druhú otázku písm. b) sú kladné:

Aký účinok má vyššie uvedená domnienka o jednotnej kvalite, keď boli odobraté viaceré vzorky pri vývozoch deklarovaných v jednom vyhlásení a pri skúmaní jednej časti vzoriek bola zistená primeraná a prijateľná obchodná kvalita, hoci pri inej časti vzoriek primeraná a prijateľná obchodná kvalita zistená nebola?“

IV – Analýza

A – O prvej prejudiciálnej otázke

29. Prvou prejudiciálnou otázkou sa Bundesfinanzhof v podstate pýta, či sa má článok 13 nariadenia č. 3665/87 vykladať v tom zmysle, že hydinové mäso na to, aby mu bola priznaná primeraná a prijateľná obchodná kvalita v zmysle tohto ustanovenia a vznikol tak nárok na vývozné náhrady, musí vyhovieť normám kvality a hraniciam tolerancie stanoveným v článkoch 6 a 7 nariadenia č. 1538/91.

30. Bundesfinanzhof uvádza túto otázku vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania na jednej strane preto, že nariadenie č. 1538/91 stanovuje podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 1906/90, ktoré výslovne stanovuje, že sa nepoužije na vývoz hydinového mäsa mimo územia Spoločenstva. Na druhej strane v znení použiteľnom v prejednávanej veci nariadenie č. 1538/91 stanovuje hranice tolerancie pre plnenie požiadaviek vo svojom článku 6 len pre „balenia“, ale nie pre nebalené mrazené kurčatá.

31. Vzhľadom na stanovisko Súdneho dvora v už citovanom rozsudku SEPA zastávam názor, že odpoveď na prvú otázku vnútroštátneho súdu má byť kladná.

32. Súdny dvor v tomto rozsudku totiž rozhodol, že článok 13 nariadenia č. 3665/87 sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby mohol byť považovaný za tovar „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ a vznikol nárok na vývozné náhrady, tovar vyvážaný zo Spoločenstva do tretej krajiny musí byť obchodovateľný na území Spoločenstva za normálnych podmienok.( ) V uvedenom rozsudku Súdny dvor rozhodol, že hovädzie mäso, ktorého uvádzanie do obehu pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve je predmetom určitého počtu obmedzení, najmä toho, že tento tovar možno predávať len na miestnom trhu, nemožno považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle uvedeného článku 13.( )

33. Z už citovaného rozsudku SEPA možno teda vyvodiť, že na to, aby sa tovar mohol považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87, musí spĺňať normy kvality, ktorým podlieha jeho uvádzanie do obehu pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve.

34. V rozsahu, v akom uvádzanie hydinového mäsa do obehu pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve podliehalo v čase skutkového stavu vo veci samej požiadavkám kvality stanoveným nariadením č. 1538/91, musia byť tieto požiadavky relevantné na účely určenia, či vývoz zásielky hydinového mäsa do tretej krajiny spôsobuje vznik nároku na náhrady.

35. Vzhľadom na výklad uvedený v už citovanom rozsudku SEPA nemožno podľa môjho názoru hľadieť na článok 1 ods. 3 nariadenia č. 1906/90, podľa ktorého sa toto nariadenie nepoužije na vývoz zo Spoločenstva, ako na prekážku tejto analýzy. Toto ustanovenie sa má vykladať tak, že vývoz hydinového mäsa zo Spoločenstva nepodlieha všeobecným pravidlám týkajúcim sa uvádzania tohto tovaru do obehu v Spoločenstve stanoveným nariadením č. 1906/90, ktoré sa týkajú zaradenia uvedeného tovaru do dvoch tried a osobitných požiadaviek na označenie etiketami.

36. Pôsobnosť uvedeného ustanovenia, ktoré sa týka výlučne nariadenia č. 1906/90, nemožno rozšíriť na požiadavky kvality stanovené nariadením č. 1538/91. Tieto požiadavky sú relevantné na účely posúdenia, či hydinové mäso, pre ktoré sa žiadajú vývozné náhrady, je primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87.

37. V zmysle článku 6 nariadenia č. 1538/91, aby mohli byť zaradené do triedy A alebo B a uvádzané do obehu pre spotrebu ľudí v Spoločenstve, musia jatočné telá a ich diely spĺňať viaceré požiadavky kvality a najmä musia byť bez zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu. Výskyt takýchto kostí však nepredstavuje podstatnú vadu, ktorá by úplne vylučovala uvádzanie predmetných jatočných tiel a ich dielov do obehu v Spoločenstve.

38. Zákonodarca Spoločenstva totiž v článku 7 tohto nariadenia stanovil, že v dávke hydinového mäsa nie je výskyt tovarov postihnutých zlomenými kosťami prekážkou uvádzania tejto dávky do obehu, ak počet nevyhovujúcich kusov neprekročí strop určený podľa významu dávky a dotknutej triedy. Takže pre dávku 100 až 500 kusov nesmie tolerovaný počet kusov so zlomenými kosťami vo vzorke z 30 kusov prekročiť 2 kusy pre dávku triedy A a 4 kusy pre dávku triedy B. Pre dávku 501 až 3 200 kusov nesmie tolerovaný počet kusov s takýmito zlomeninami vo vzorke 50 kusov prekročiť 3 kusy pre dávku triedy A a 6 kusov pre dávku triedy B. Pre dávku viac ako 3 200 kusov nesmie tolerovaný počet kusov, ktoré nie sú v súlade s požiadavkami článku 6 ods. 1 nariadenia č. 1538/91, vo vzorke 80 kusov prekročiť 4 kusy pre dávku triedy A a 8 kusov pre dávku triedy B.

39. Okrem toho článok 7 ods. 1 nariadenia č. 1538/91 stanovuje, že každé rozhodnutie vyplývajúce z nedodržania ustanovenia článku 6 je možné prijať len pre celú dávku, ktorá bola skontrolovaná v súlade s ustanoveniami daného článku 7. Preto uvádzanie hydinového mäsa do obehu v Spoločenstve možno zakázať len vtedy, ak bola odobratá vzorka, ktorá obsahuje počet kusov v súlade s požiadavkami článku 7 a bolo zistené, že počet nevyhovujúcich tovarov v tejto vzorke prekročil hranice tolerancie stanovené týmto článkom.

40. Z toho vyplýva, že dávku hydinového mäsa, ktorá obsahuje tovary, v ktorých sa vyskytujú zlomené kosti v počte, ktorý neprekročí hranicu tolerancie podľa nariadenia č. 1538/91 vo vzťahu k vzorke stanovenej týmto nariadením, možno v Spoločenstve uvádzať do obehu bez obmedzenia.

41. Vzhľadom na stanovisko Súdneho dvora v už citovanom rozsudku SEPA sa takéto dávky, ktoré môžu byť uvádzané do obehu v Spoločenstve za normálnych podmienok, majú považovať za dávky primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87 a spôsobiť tak vznik nároku na vývozné náhrady. Inými slovami, na účely posúdenia, či sa má dávka hydinového mäsa považovať za dávku primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle tohto ustanovenia, sa musia orgány členského štátu vývozu odvolávať na požiadavky kvality vyjadrené v článku 6 nariadenia č. 1538/91 a na hranice tolerancie stanovené v článku 7 toho istého nariadenia.

42. V pravidlách týkajúcich sa priznania vývozných náhrad nenachádzam dôvody pre zrušenie hraníc tolerancie a podrobenie priznania tejto pomoci Spoločenstva prísnejším podmienkam, ako sú stanovené pre uvádzanie predmetných tovarov do obehu v celom Spoločenstve.

43. Okrem toho, ako uvádza Komisia vo svojich písomných pripomienkach, v rozsahu, v akom bola výška vývozných náhrad rovnaká pre hydinové mäso v triede A a v triede B, zastávam názor, že v rámci priznania týchto náhrad netreba brať ohľad na uvedený rozdiel. Preto podľa môjho názoru stačí, ak sa hranice tolerancie pre tovary triedy B neprekročia, aby vývoz dávky hydinového mäsa spôsobil vznik nároku na tieto náhrady. S tovarmi, ktoré spĺňajú dané minimálne požiadavky, možno totiž obchodovať na území Spoločenstva za normálnych podmienok.

44. Vnútroštátny súd sa ďalej pýta na uplatňovanie hraníc tolerancie podľa článku 7 nariadenia č. 1538/91, lebo tieto sú určené pre balenia, kým v prejednávanej veci nejde o balené mäso, teda mäso určené konečnému spotrebiteľovi.

45. Ak má byť prijatý výklad vnútroštátneho súdu, podľa ktorého sú hranice tolerancie stanovené v nariadení č. 1538/91 určené pre balenia, súhlasím tiež s analýzou tohto súdu, ktorý sa domnieva, že hranice tolerancie sa musia uplatňovať na základe analógie na nebalené tovary.

46. Z definície v článku 2 bodu 4 nariadenia č. 1906/90 totiž vyplýva, že balené mäso je mäso prezentované v súlade s ustanoveniami článku 1 ods. 3 písm. b) smernice Rady 79/112/EHS( ). Podľa tohto ustanovenia je balená potravina vymedzená ako predajná jednotka určená na to, aby bola predvádzaná v riadnom stave konečnému spotrebiteľovi a obciam. Teda ak sú hranice tolerancie stanovené pre tovar, ktorý je určený nadobúdateľom, ktorí si zaslúžia najvyššiu ochranu, tak sa zdá byť logické uplatňovať ich aj vtedy, ak sa má ten istý tovar predávať sprostredkovateľom.

47. Vzhľadom na všetky uvedené skutočnosti navrhujem odpovedať na prvú prejudiciálnu otázku tak, že článok 13 nariadenia č. 3665/87 sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby mohlo byť hydinové mäso považované za mäso „primeranej a prijateľnej obchodnej kvality“ a vznikol nárok na vývozné náhrady, musí spĺňať normy kvality a hranice tolerancie stanovené v článkoch 6 a 7 nariadenia č. 1539/91.

B – O druhej prejudiciálnej otázke písm. a)

48. Druhou prejudiciálnou otázkou písm. a) sa Bundesfinanzhof pýta, či sa domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu uplatní aj na účely zistenia, či sa má tovar, pre ktorý sa žiada vývozná náhrada, považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality.

49. Ako som už uviedol, toto ustanovenie stanovuje, že výsledky čiastočného skúmania tovarov, ktoré sú predmetom tohto istého vyhlásenia, sa považujú za platné pre všetky tovary uvedené v tomto vyhlásení.

50. Zastávam názor, že na túto otázku treba takisto odpovedať kladne. V súlade s článkom 1 sa totiž colný kódex použije na obchodný styk medzi Spoločenstvom a tretími krajinami a, ako potvrdzuje ôsme odôvodnenie nariadenia č. 2221/95, ktoré stanovuje podrobné praktické pravidlá fyzickej kontroly poľnohospodárskych výrobkov, na ktoré sa vzťahujú vývozné náhrady, uvedený kódex osobitne upravuje vývozy týchto výrobkov, ktoré spôsobujú vznik nároku na uvedené náhrady.

51. Skutočnosť, ktorá podľa vnútroštátneho súdu viedla tento súd k tomu, aby položil uvedenú prejudiciálnu otázku, podľa ktorej vývozca nie je povinný predložiť údaje týkajúce sa primeranej a prijateľnej obchodnej kvality predmetných tovarov vo vývoznom vyhlásení slúžiacom ako základ fyzickej kontroly týchto tovarov, nesmie viesť k protichodnej odpovedi.

52. Ako Súdny dvor nedávno uviedol vo svojom rozsudku z 1. decembra 2005 Fleisch‑Winter( ), primeraná a prijateľná obchodná kvalita je podmienkou pre priznanie vývozných náhrad a vývozca tým, že deklaroval tovar v rámci konania o získaní tejto pomoci Spoločenstva, naznačuje, že uvedený tovar zjavne spĺňa danú podmienku.( )

53. Účelom fyzickej kontroly vyvážaných tovarov teda nie je len overiť, či zodpovedajú určeniu uvedenému vo vývoznom vyhlásení. Táto kontrola smeruje aj k overeniu toho, či ide o tovary primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, ako výslovne potvrdzuje nariadenie č. 2221/95, ktoré vo svojom článku 5 ods. 1 treťom pododseku stanovuje, že colný úrad členského štátu vývozu dozerá na dodržiavanie článku 13 nariadenia č. 3665/87.

54. Domnienka vyjadrená v článku 7 colného kódexu sa preto uplatní aj na účely zistenia, či sa má tovar, pre ktorý sa žiada vývozná náhrada, považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality. Táto analýza zodpovedá dvojitému účelu právnej úpravy Spoločenstva v colnej oblasti, ktorá má na jednej strane zaručiť, aby bolo priznanie vývoznej pomoci vyhradené pre tovary, ktoré spĺňajú požiadavky kvality stanovené právnou úpravou Spoločenstva, a na druhej strane zaručiť rýchle a efektívne konania. Tento posledný cieľ by bol ohrozený, ak by na účely zistenia, či sú predmetné tovary primeranej a prijateľnej obchodnej kvality, musel colný úrad členského štátu vývozu pristúpiť k skúmaniu celej dávky, ktorá je predmetom jedného a toho istého vyhlásenia.

55. Preto navrhujem odpovedať na druhú prejudiciálnu otázku písm. a) tak, že domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods.1 prvom pododseku colného kódexu sa uplatní aj vtedy, ak sa má zistiť, či sa má tovar, pre ktorý sa žiada vývozná náhrada, považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87.

C – O druhej prejudiciálnej otázke písm. b)

56. Druhou prejudiciálnou otázkou písm. b) sa Bundesfinanzhof v podstate pýta, či sa domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 2913/92 uplatní aj vtedy, ak platné ustanovenia práva Spoločenstva stanovujú hranicu tolerancie týkajúcu sa počtu nevyhovujúcich tovarov a počet kusov odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sa majú vyviezť, je nižší ako minimálny počet kusov stanovený týmito ustanoveniami pre preukázanie dodržania uvedenej hranice tolerancie.

57. Bundesfinanzhof uvádza, že túto otázku kladie preto, že pri oboch sporných zásielkach colná správa neodobrala dostatočný počet kusov na účely zistenia, či bola prekročená hranica tolerancie stanovená v článku 7 nariadenia č. 1538/91 o počte tovarov, pri ktorých sa vyskytujú zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu.

58. V tomto prípade zastávam názor, že domnienku vyjadrenú v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu nemožno uplatniť.

59. Uviedol som totiž, že na účely posúdenia, či sa hydinové mäso, pre ktoré sa žiada vývozná náhrada, má považovať za mäso primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87, musia orgány členského štátu vývozu uplatniť tak požiadavky kvality vyjadrené v článku 6 nariadenia č. 1538/91, ako aj hranice tolerancie stanovené v článku 7 tohto istého nariadenia. Tieto hranice sú vymedzené vo vzťahu k veľkosti dávky a vzorky.

60. V rámci analýzy odpovede na prvú prejudiciálnu otázku z uvedeného vyvodzujem, že na to, aby sa hydinové mäso mohlo považovať za mäso primeranej a prijateľnej obchodnej kvality a spôsobiť tak vznik nároku na vývozné náhrady, tolerovaný počet jatočných tiel a ich dielov so zlomenými kosťami a kosťami prečnievajúcimi cez kožu nesmie prekročiť 4 kusy vo vzorke 30 kusov v dávke 100 až 500 kusov, 6 kusov vo vzorke 50 kusov v dávke 501 až 3 200 kusov a 8 kusov vo vzorke 80 kusov v dávke viac ako 3 200 kusov.

61. Overenie dodržania uvedených hraníc tolerancie preto zahŕňa skutočnosť, že počas fyzickej kontroly tovarov určených na vývoz colné orgány členského štátu vývozu odoberú počet kusov, ktorý zodpovedá ustanoveniu článku 7 nariadenia č. 1538/91. Uplatnenie domnienky jednotnej kvality stanovenej v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu na účely zistenia, či je hydinové mäso, ktoré sa má vyviezť do tretích krajín, primeranej a prijateľnej obchodnej kvality preto predpokladá, že vzorka odobratá počas fyzickej kontroly je v súlade s požiadavkami článku 7 nariadenia č. 1538/91, teda obsahuje 30, 50 až 80 kusov, podľa toho, či kontrolovaná dávka pozostáva zo 100 až 500 kusov, z 501 až 3 200 kusov alebo z viac ako 3 200 kusov.

62. Preto navrhujem odpovedať na druhú prejudiciálnu otázku písm. b) tak, že domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia č. 2913/92 sa neuplatní, ak platné ustanovenia práva Spoločenstva stanovujú hranicu tolerancie týkajúcu sa počtu nevyhovujúcich tovarov a počet kusov odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sa majú vyviezť, je nižší ako minimálny počet kusov stanovený týmito ustanoveniami pre preukázanie dodržania uvedenej hranice tolerancie.

D – O tretej prejudiciálnej otázke

63. Pripomínam, že v prípade ak je odpoveď na druhú otázku písm. a) a b) kladná, Bundesfinanzhof sa pýta, aký účinok má vyššie uvedená domnienka o jednotnej kvalite v prípade, ak boli odobraté viaceré vzorky pri vývozoch deklarovaných v jednom vyhlásení a pri skúmaní jednej časti vzoriek bola zistená primeraná a prijateľná obchodná kvalita, hoci pri inej časti vzoriek primeraná a prijateľná obchodná kvalita zistená nebola.

64. Aj keď vnútroštátny súd položil túto otázku len v prípade kladnej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku písm. a) a b), je zjavne nevyhnutná pre vyriešenie sporu vo veci samej aj v prípade, keď sa, ako som už navrhol, Súdny dvor rozhodne vydať zápornú odpoveď na druhú otázku písm. b). V dôsledku toho by mal Súdny dvor podľa môjho názoru odpovedať na uvedenú tretiu prejudiciálnu otázku.

65. Vzhľadom na okolnosti sporu vo veci samej takisto navrhujem, aby Súdny dvor neobmedzil skúmanie uvedenej otázky na predpoklad, pri ktorom fyzická kontrola odobratých vzoriek viedla k protichodným výsledkom ako v prípade zásielky z februára 1998. Navrhujem chápať túto poslednú otázku tak, že sa týka dôsledkov, ktoré majú colné orgány členského štátu vývozu vyvodiť, ak počet kusov odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sa majú vyviezť, je nižší ako počet kusov stanovený platnou právnou úpravou Spoločenstva na účely preukázania dodržania hranice tolerancie stanovenej touto právnou úpravou, a ak sa pri skúmaní týchto kusov zistilo, že sú úplne alebo čiastočne v rozpore s uvedenou právnou úpravou.

66. V prejednávanej veci Finanzgericht vzhľadom na výsledky preskúmania vzoriek odobratých z dvoch zásielok mrazených kurčiat z decembra 1997 a februára 1998 rozhodol, že žiadna náhrada nie je splatná, pokiaľ ide o zásielku z decembra 1997, pretože dve odobraté vzorky odhalili prítomnosť zlomených kostí a kostí prečnievajúcich cez kožu, a že polovica nárokov bola splatná vzhľadom na zásielku z februára 1998, pretože iba jedna z dvoch vzoriek obsahovala nevyhovujúce tovary.

67. Pred Bundesfinanzhof Hauptzollamt navrhol, aby bolo toto rozhodnutie potvrdené, pokiaľ ide o zásielku z decembra 1997, a za zásielku z februára 1998 boli priznané vývozné náhrady vo výške 48,1 %, teda pomerom hmotnosti bezchybnej vzorky a hmotnosti druhej vzorky obsahujúcej zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu.

68. Podobne ako vnútroštátny súd zastávam názor, že tieto riešenia založené len na základe výsledkov skúmania odobratých vzoriek nemožno prijať, tak pokiaľ ide o zásielku z decembra 1997, ako aj pokiaľ ide o zásielku z februára 1998.

69. Keďže odobraté vzorky neobsahujú počet kusov v súlade s požiadavkami článku 7 nariadenia č. 1538/91, domnievam sa, že domnienku jednotnej kvality stanovenú v článku 70 ods. 1 prvom pododseku colného kódexu nemožno uplatniť. Výsledky skúmania vzoriek odobratých v prejednávanej veci preto nemožno rozšíriť na všetky tovary uvedené vo vyhlásení pripojenom ku každej z týchto zásielok.

70. Na účely určenia dôsledkov, ktoré treba v prejednávanej veci vyvodiť z výsledkov skúmania týchto vzoriek, je podľa môjho názoru vhodné vychádzať z článku 13 nariadenia č. 3665/87, podľa ktorého sa neprizná žiadna náhrada, pokiaľ tovary nie sú primeranej a prijateľnej obchodnej kvality.

71. Vzhľadom na túto požiadavku podľa môjho názoru samotná skutočnosť, že vzorky v prejednávanej veci boli odobraté v rozpore s ustanoveniami článku 7 nariadenia č. 1538/91, nestačí na priznanie nároku vývozcu na vyplatenie predmetných náhrad. Skutočnosť, že skúmanie týchto vzoriek odhalilo prítomnosť nevyhovujúcich tovarov, predstavuje prvok, ktorý vytvára pochybnosti o tom, že vyvážané tovary sú v súlade s požiadavkami vyjadrenými v článku 13 nariadenia č. 3665/87.

72. Keďže neexistuje spoločné pravidlo, ktoré upravuje tento prípad, a v súlade s článkom 10 ES je úlohou členských štátov zabezpečiť na svojich územiach vykonanie právnej úpravy Spoločenstva najmä v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky,( ) vnútroštátnym orgánom vrátane súdnych orgánov prislúcha skúmať v súlade s pravidlami vnútroštátneho práva, či v dotknutej zásielke neprekračuje počet nevyhovujúcich tovarov hranice tolerancie stanovené platným právom. Colné orgány členského štátu vývozu musia byť preto oprávnené disponovať aj inými prostriedkami ako vzorkami odobratými v rozpore s požiadavkami platnej právnej úpravy Spoločenstva, aby dokázali, že hranice tolerancie stanovené uvedenou úpravou boli prekročené.

73. Ak však nemožno predložiť tento dôkaz, zastávam názor, že vývozca v konečnom dôsledku nesmie byť pripravený o vývozné náhrady na základe vzoriek, ktoré neumožňujú overiť, či boli hranice tolerancie stanovené platnou právnou úpravou Spoločenstva prekročené. Preto podľa mňa nemožno v tomto prípade uplatniť riešenie uvedené v rozsudku Derudder( ).

74. V tomto rozsudku bol Súdny dvor konfrontovaný so situáciou, v ktorej colný deklarant napadol obmedzenie týkajúce sa dovozu ryže do Spoločenstva vydané proti nemu colnými orgánmi členského štátu najmä z dôvodu, že vzorky tovaru odobraté týmito orgánmi neboli reprezentatívne.( ) Išlo o otázku, či sa má právna úprava Spoločenstva vykladať v tom zmysle, že colný deklarant alebo jeho zástupca, ktorý sa zúčastnil odberu vzorky z dovážaných tovarov colnými orgánmi a nevyjadril odpor voči reprezentatívnosti tejto vzorky, môže napadnúť túto vzorku, ak je uvedenými orgánmi vyzvaný, aby zaplatil dodatočné dovozné clo na základe analýz tejto vzorky.

75. Súdny dvor rozhodol, že colný deklarant alebo jeho zástupca má v takomto prípade právo napadnúť reprezentatívnosť vzorky. Súdny dvor však obmedzil výkon tohto práva. Stanovil totiž, že ho možno vykonávať, len pokiaľ dotknuté tovary neboli predmetom odstránenia zákazu dovozu, a v prípade, že boli, ich kvalita nebola nejakým spôsobom poškodená, čo prislúcha dokázať uvedenému deklarantovi.( )

76. Z toho vyplýva, že ak nie je splnená žiadna z týchto podmienok, deklarant musí znášať dôsledky skutočnosti, že analýza odobratej vzorky preukázala, že v nej obsiahnutý tovar nezodpovedá tovaru uvedenému vo vyhlásení.

77. Toto riešenie nemožno podľa mňa uplatniť, keďže platná právna úprava Spoločenstva výslovne stanovuje hranice tolerancie s ohľadom na počet nevyhovujúcich tovarov a presne určuje, aká má byť veľkosť vzorky odobratej počas fyzickej kontroly predmetného tovaru s cieľom overiť, či neboli tieto hranice tolerancie prekročené. V takomto prípade sa mi zdá odôvodnené vychádzať z predpokladu, že je úlohou dotknutých colných orgánov oboznámiť sa s platným právom Spoločenstva a zabezpečiť jeho vykonanie. Táto analýza môže nájsť svoje potvrdenie v článku 5 ods. 1 treťom pododseku nariadenia č. 2221/95, ktorý, ako som uviedol, stanovuje, že colný úrad členského štátu vývozu dozerá na dodržiavanie ustanovení článku 13 nariadenia č. 3665/87.

78. Overenie dodržiavania týchto hraníc tolerancie preto vyžaduje, aby colné orgány odobrali vzorku v súlade s požiadavkami platnej právnej úpravy Spoločenstva týkajúcej sa obchodovania s hydinovým mäsom, teda 30, 50 alebo 80 kusov, podľa počtu kusov obsiahnutých vo vyvážanej dávke. Pripustenie skutočnosti, že sa tieto orgány môžu uspokojiť s odberom nižšieho počtu jednotiek ako je stanovený počet, by malo za následok podstatné zníženie účinnosti fyzickej kontroly vyvážaného tovaru, pretože pravdepodobnosť, že sa nájdu nevyhovujúce tovary, stúpa s počtom odobratých kusov. Takáto fyzická kontrola obmedzená na skúmanie nižšieho počtu kusov, ako je stanovený počet, by mohla viesť k priznaniu nároku na náhrady pre dávky, ktoré nespĺňajú predpísané požiadavky kvality.

79. Podobne ak by sa v prejednávanej veci pripustila skutočnosť, že zásielky z decembra 1997 a februára 1998 nie sú primeranej a prijateľnej obchodnej kvality výlučne na základe vzoriek odobratých v rozpore s požiadavkami článku 7 nariadenia č. 1538/91, umožnilo by to vnútroštátnym orgánom porušovať toto nariadenie a pripraviť hospodárske subjekty o práva, ktoré im mal zákonodarca Spoločenstva v úmysle priznať.

80. Podľa môjho názoru táto analýza neodporuje riešeniu prijatému v nedávno vynesenom už citovanom rozsudku Fleisch-Winter. V tomto rozsudku sa spor vo veci samej týkal náhrad požadovaných na základe vývozu dávok hovädzieho mäsa do tretej krajiny, pri ktorých vyšetrovanie vedené colnými orgánmi členského štátu vývozu ukázalo, že by mohli pochádzať so Spojeného kráľovstva a patriť tak do pôsobnosti zákazu vývozu z tohto členského štátu, ktorý bol vydaný v rámci boja proti spongiformnej encefalopatii hovädzieho dobytka.

81. Išlo o otázku, či sa má článok 13 nariadenia č. 3665/87 vykladať v tom zmysle, že na účely priznania náhrad vyžaduje, aby vývozca preukázal, že vyvážaný tovar nepochádza z členského štátu, z ktorého je zakázaný vývoz v prípade, ak vnútroštátne orgány majú podozrenie, že tovar podlieha zákazu vývozu. V prípade, že vnútroštátne orgány majú toto podozrenie, Súdny dvor rozhodol, že je úlohou vývozcu preukázať, že predmetný tovar pochádza z členského štátu, z ktorého nie je vývoz zakázaný.( )

82. V prípade pochybností o pôvode tovaru prislúcha vývozcovi, aby preukázal, že tento tovar nepochádza z členského štátu, z ktorého je vývoz do iného členského štátu zakázaný. Zdôrazňujem však, že aby mohol dospieť k tomuto riešeniu, Súdny dvor uviedol, že pôvod predmetného tovaru možno považovať za právnu vlastnosť, ktorú fyzická kontrola vykonávaná podľa nariadenia č. 386/90 a podľa článku 5 nariadenia č. 2221/95 colnými orgánmi neumožňuje preveriť.( )

83. Toto rozlišovanie Súdneho dvora medzi pôvodom tovaru a jeho ďalšími vlastnosťami, ktoré fyzická kontrola umožňuje preveriť, vedie k predpokladu, že prijaté riešenie týkajúce sa pôvodu nemožno uplatniť na tieto vlastnosti. Z toho vyvodzujem, že riešenie prijaté v už citovanom rozsudku Fleisch-Winter nemožno uplatniť, ak sa pochybnosti týkajú dodržiavania požiadaviek kvality vyjadrených v článku 6 nariadenia č. 1538/91, najmä tých, podľa ktorých jatočné telá hydiny a ich diely nesmú obsahovať zlomené kosti a kosti prečnievajúce cez kožu.

84. Vzhľadom na uvedené navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal na tretiu prejudiciálnu otázku takto: ak skúmanie vzoriek odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sú predmetom jediného vyhlásenia, preukázalo prítomnosť tovarov, ktoré sú v rozpore s platnou právnou úpravou Spoločenstva, ale ak je počet odobratých kusov nižší ako počet kusov stanovený na účely preukázania dodržiavania hraníc tolerancie podľa tejto právnej úpravy, je úlohou vnútroštátnych orgánov skúmať, či v súlade s ich pravidlami vnútroštátneho práva neprekračuje počet nevyhovujúcich tovarov v dotknutej zásielke tieto hranice tolerancie. Ak však nie je predložený dôkaz prekročenia uvedených hraníc tolerancie, vývozcovi nemožno odmietnuť priznanie vývozných náhrad.

V – Návrh

85. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálne otázky položené rozhodnutím Bundesfinanzhof odpovedal takto:

1. Článok 13 nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa ustanovujú spoločné podrobné pravidlá pre uplatňovanie vývozných náhrad na poľnohospodárske výrobky [neoficiálny preklad], sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bola priznaná primeraná a prijateľná obchodná kvalita v súlade s týmto ustanovením a vznikol nárok na vývozné náhrady, musí hydinové mäso spĺňať normy kvality a hranice tolerancie stanovené v článkoch 6 a 7 nariadenia Komisie (EHS) č. 1538/91 z 5. júna 1991, ktorým sa zavádzajú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (EHS) č. 1906/90 o určitých obchodných normách pre hydinové mäso, naposledy zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1000/96 zo 4. júna 1996.

2. Domnienka jednotnej kvality stanovená v článku 70 ods. 1 prvom pododseku nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, sa uplatní aj vtedy, ak sa má zistiť, či sa má tovar, pre ktorý sa žiada vývozná náhrada, považovať za tovar primeranej a prijateľnej obchodnej kvality v zmysle článku 13 nariadenia č. 3665/87.

3. Táto domnienka sa neuplatní, ak platné ustanovenia práva Spoločenstva stanovujú hranicu tolerancie s ohľadom na počet nevyhovujúcich tovarov a počet kusov odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sa majú vyviezť, je nižší ako minimálny počet kusov stanovený týmito ustanoveniami pre preukázanie dodržania tejto hranice tolerancie.

4. Ak skúmanie vzoriek odobratých počas fyzickej kontroly tovarov, ktoré sú predmetom jediného vyhlásenia, preukázalo prítomnosť tovarov, ktoré sú v rozpore s platnou právnou úpravou Spoločenstva, ale počet odobratých kusov je nižší ako počet kusov stanovený na účely preukázania dodržiavania hraníc tolerancie podľa tejto právnej úpravy, je úlohou vnútroštátnych orgánov skúmať, či v súlade s ich pravidlami vnútroštátneho práva neprekračuje počet nevyhovujúcich tovarov v dotknutej zásielke tieto hranice tolerancie. Ak však nie je predložený dôkaz prekročenia uvedených hraníc tolerancie, vývozcovi nemožno odmietnuť priznanie vývozných náhrad.