Hodnotitelia služieb inštitúcie nemôžu hodnotiť činnosti zastupovania zamestnancov. Tieto činnosti totiž nepatria do ich pôsobnosti, pretože sa odohrávajú mimo funkčného rámca, v ktorom sa podľa článku 43 služobného poriadku obvykle hodnotí spôsobilosť, výkonnosť a správanie každého úradníka. Inštitúcia postupom hodnotenia, ktorý zaviedla a uplatnila v prípade úradníka uvoľneného pre OZ, rešpektovala túto požiadavku práve vtedy, keď tento postup umožňuje inému úradníkovi uvoľnenému pre ten istý OZ bez hierarchického vzťahu podriadenosti konať ako hodnotiteľ, a to navyše jediný, vo vzťahu k dotknutej osobe a tak posúdiť jej spôsobilosť, výkonnosť a správanie pri jej povinnostiach v danom OZ.

V tejto súvislosti Súd pre verejnú službu nemôže v rámci svojho preskúmania zákonnosti pristúpiť k podrobnému preskúmaniu všetkých spisov úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie, aby sa ubezpečil, že sa stotožňuje so záverom, ku ktorému dospel menovací orgán, ani nahrádzať ho svojim posúdením kvalifikácie a zásluh dotknutých úradníkov.

Výkon niektorých funkcií zastupovania zamestnancov, ako je napríklad funkcia predsedu výboru zamestnancov alebo predsedu odborového zväzu alebo združenia zamestnancov (OZ), môže umožniť v niektorých prípadoch predpokladať, že tieto funkcie zastupovania ako také so sebou prinášajú výkon povinností vysokej úrovne. Ak však úradník uvoľnený pre také združenie nepreukáže existenciu, úroveň a trvanie povinností, ktoré skutočne a konkrétne vykonával v súvislosti s vyjednávaním týkajúcim sa prijatia nového služobného poriadku, potom nie je preukázané, že vzhľadom na širokú mieru svojej voľnej úvahy sa menovací orgán na účely povyšovania zjavne nemôže domnievať, že funkcie iných úradníkov povýšených do vyššej platovej triedy, ktorými boli títo úradníci poverení trvale a nie cyklicky ako v prípade dotknutej osoby, so sebou prinášajú vyššiu úroveň povinností ako je úroveň povinností vykonávaných uvoľneným úradníkom.

Inštitúcie sú povinné vytvoriť podmienky nevyhnutné na zabezpečenie výkonu funkcií zastupovania zamestnancov alebo odborového zastupovania, a v tejto súvislosti úradník nemôže utrpieť ujmu z dôvodu výkonu funkcie v zastupiteľských orgánoch zamestnancov alebo v ich združeniach, akým je odborová organizácia.

Článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku má svojou druhou vetou chrániť práva členov výboru zamestnancov a úradníkov vymenovaných výborom do orgánov zriadených v zmysle služobného poriadku alebo inštitúciou tak, že ich chráni pred akoukoľvek ujmou, ktorú by mohli utrpieť z dôvodu ich činností zastupovania zamestnancov na základe služobného poriadku. Najmä to je dôvod, pre ktorý sa činnosti zastupovania zamestnancov musia zohľadniť pri vypracovaní hodnotiacej správy dotknutých úradníkov. Toto ustanovenie má navyše svojou prvou vetou uľahčiť účasť úradníkov na zastupovaní zamestnancov ich inštitúcie najmä tým, že im umožňuje, aby sa ho zúčastnili v pracovnom čase obvykle vyhradenom činnostiam, ktoré sú povinní zabezpečovať vo svojej inštitúcii, a nie mimo neho, alebo aj v rámci uvoľnenia na výkon činnosti v odborovom zväze alebo združení zamestnancov, ktoré so sebou prináša čiastočné alebo úplné oslobodenie od práce v službách inštitúcie.

(pozri body 90 a 91)

Súd prvého stupňa: rozsudky z 26. septembra 1996, Maurissen/Dvor audítorov, T‑192/94, EU:T:1996:133, body 40 a 41, a tam citovaná judikatúra, a z 5. novembra 2003, Lebedef/Komisia, T‑326/01, EU:T:2003:291, bod 49

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok zo 16. decembra 2010, Lebedef/Komisia, T‑364/09 P, EU:T:2010:539, bod 23