ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 55/6

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. decembra 2010 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal — Spojené kráľovstvo) — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs/Weald Leasing Limited

(Vec C-103/09) (1)

(Šiesta smernica o DPH - Pojem zneužívajúce konanie - Lízingové operácie uskutočnené skupinou podnikov s cieľom rozložiť platbu neodpočítateľnej DPH)

2011/C 55/08

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Žalovaná: Weald Leasing Limited

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — The Court of Appeal, London — Výklad smernice 77/388/EHS: Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Pojem plnenie predstavujúce zneužitie — Transakcie finančného prenájmu a podnájmu vykonané skupinou podnikov, ktorá uskutočňuje dodávky, ktoré sú vo veľkej miere oslobodené od dane, s cieľom rozložiť svoje bremeno z DPH

Výrok rozsudku

1. Daňová výhoda vyplývajúca z toho, že podnik uprednostnil lízingové operácie týkajúce sa majetku, o ktoré ide vo veci samej, pred priamym nákupom tohto majetku, nepredstavuje daňovú výhodu, ktorej priznanie by bolo v rozpore s cieľom príslušných ustanovení šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/7/ES z 10. apríla 1995 a vnútroštátnej právnej úpravy preberajúcej túto smernicu, v prípade, že zmluvné podmienky týkajúce sa týchto operácií, a to najmä tie, ktoré súvisia s určením výšky nájomného, zodpovedajú obvyklým podmienkam na trhu a zahrnutie tretej spoločnosti ako sprostredkovateľa do týchto operácií nebráni uplatneniu uvedených ustanovení, čo prislúcha overiť vnútroštátnemu súdu. Okolnosť, že tento podnik v rámci bežných obchodných transakcií neuskutočňuje lízingové operácie, nie je v tejto súvislosti podstatná.

2. Pokiaľ niektoré zmluvné podmienky týkajúce sa lízingových operácií, o ktoré ide vo veci samej, a/alebo účasť tretej spoločnosti ako sprostredkovateľa na týchto operáciách predstavujú zneužívajúce konanie, potom musia byť uvedené operácie redefinované tak, aby bola nastolená taká situácia, ktorá by existovala v prípade, keby neexistovali prvky týchto zmluvných podmienok predstavujúce zneužívajúce konanie a/alebo účasť tejto spoločnosti.

(1) Ú. v. EÚ C 129, 6.6.2009.
SK Úradný vestník Európskej únie C 55/9

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 16. decembra 2010 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh — Spojené kráľovstvo] — Macdonald Resorts Limited/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Vec C-270/09) (1)

(DPH - Šiesta smernica 77/388/EHS - Oslobodenia od dane - Článok 13 B písm. b) - Prenájom nehnuteľného majetku - Predaj zmluvných práv zameniteľných za právo časovo obmedzeného užívania dovolenkového ubytovania)

2011/C 55/14

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: Macdonald Resorts Limited

Odporca: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Výklad článku 9 ods. 2 písm. a) a článku 13 B písm. b) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Pojem oslobodenia prenajímania nehnuteľného majetku od dane — Predaj bodov, oprávňujúcich po určitý čas používať dovolenkové ubytovanie počas daného roku, zo strany dovolenkového klubu

Výrok rozsudku

1. Poskytovanie služieb vykonávaných podnikateľským subjektom, akým je odvolateľ vo veci samej, v rámci systému, ako je program „možností“ sporný vo veci samej, musí byť kvalifikované v okamihu, keď zákazník zúčastňujúci sa na takomto systéme zamieňa práva, ktoré predtým nadobudol, za službu ponúkanú týmto podnikateľským subjektom. Keď sú tieto práva zamenené za ubytovanie v hoteli alebo za právo dočasného užívania nehnuteľnosti, tieto plnenia predstavujú poskytovanie služieb súvisiacich s nehnuteľným majetkom v zmysle článku 9 ods. 2 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2001/115/ES z 20. decembra 2001, ktoré sú vykonávané v mieste, kde sa nachádza tento hotel alebo nehnuteľnosť.

2. V systéme, akým je program „možností“ sporný vo veci samej, ak zákazník mení práva nadobudnuté predtým na právo dočasného užívania nehnuteľnosti, poskytovanie predmetných služieb predstavuje prenajímanie nehnuteľného majetku v zmysle článku 13 B písm. b) šiestej smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 2001/115/ES [ktorému teraz zodpovedá článok 135 ods. 1 písm. l) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty]. Toto ustanovenie však členským štátom nebráni vylúčiť toto plnenie z oslobodenia od dane.

(1) Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.
4.

Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú obsiahnutá v prílohe smernice 1999/70/ES nie je viazaná na podmienky a je dostatočne presná na to, aby sa na ňu pracovníci na dobu určitú mohli odvolávať na vnútroštátnom súde voči štátu s tým cieľom, že sa im priznajú príplatky za odpracované roky, ako aj trojročné príplatky sporné vo veci samej za obdobie od uplynutia lehoty stanovenej pre členské štáty na prebratie smernice 1999/70/ES do nadobudnutia účinnosti vnútroštátneho zákona na prebratie tejto smernice do vnútroštátneho práva dotknutého členského štátu, s výhradou dodržania relevantných vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa premlčania.
1.

Rozsudok Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 18. decembra 2008, General Química a i./Komisia (T-85/06) sa zrušuje v rozsahu, v akom zamieta žalobu spoločností General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA smerujúcu k neplatnosti rozhodnutia Komisie 2006/902/ES z 21. decembra 2005 týkajúceho sa konania podľa článku 81 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva a článku 53 Dohody o EHP proti spoločnostiam Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (predtým Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (predtým Crompton Corporation), General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA (Prípad COMP/F/C.38.443 — Gumárenské chemikálie), keďže Súd prvého stupňa na jednej strane nevysvetlil dôvody na podporu záveru, podľa ktorého oznámenie Repsol Química, SA, ktorým dal General Química, SA príkaz ukončiť akúkoľvek činnosť, ktorá by mohla predstavovať porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, samo osebe stačí na dokázanie, že Repsol Química, SA vykonávala rozhodujúci vplyv na politiku General Química, SA nielen na trhu, ale aj pokiaľ ide o protiprávne správanie, ktoré bolo predmetom rozhodnutia 2006/902, a keďže na druhej strane osobitne nepreskúmal dôkazy predložené General Química, SA, Repsol Química, SA a Repsol YPF, SA na dokázanie nezávislosti General Química, SA pri určovaní a vykonávaní svojej obchodnej politiky.
SK Úradný vestník Európskej únie C 63/6

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 22. decembra 2010 [návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session — (Scotland), Edinburgh — Spojené kráľovstvo] — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs/RBS Deutschland Holdings GmbH

(Vec C-277/09) (1)

(Šiesta smernica o DPH - Právo na odpočet - Kúpa motorových vozidiel a ich použitie na lízingové plnenia - Rozdiely medzi daňovými systémami dvoch členských štátov - Zákaz zneužívajúceho konania)

2011/C 63/10

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Session (Škótsko), Edinburgh

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Odporkyňa: RBS Deutschland Holdings GmbH

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Výklad článku 17 ods. 3 písm. a) smernice 77/388/EHS: Šiesta smernica Rady zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — Spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23) — Plnenia, ktorých jediným cieľom je získať daňovú výhodu — Poskytovanie lízingu automobilov v Spojenom kráľovstve nemeckou dcérskou spoločnosťou banky so sídlom v Spojenom kráľovstve

Výrok rozsudku

1. Za okolností ako vo veci samej sa článok 17 ods. 3 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu — spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, musí vykladať v tom zmysle, že členský štát nemôže zdaniteľnej osobe odmietnuť odpočet dane z pridanej hodnoty zaplatenej na vstupe v súvislosti s kúpou tovaru v tomto členskom štáte, ak bol tento tovar použitý na lízingové plnenia uskutočnené v inom členskom štáte, a to len z dôvodu, že plnenia uskutočnené na výstupe neviedli v druhom členskom štáte k platbe dane z pridanej hodnoty.

2. Zásada zákazu zneužívajúceho konania nebráni právu na odpočet dane z pridanej hodnoty uznanému v článku 17 ods. 3 písm. a) smernice 77/388, za okolností ako v prejednávanej veci, keď sa podnik so sídlom v jednom členskom štáte rozhodne poskytnúť prostredníctvom svojej dcérskej spoločnosti so sídlom v inom členskom štáte lízing tovaru pre tretiu spoločnosť so sídlom v prvom členskom štáte, aby sa tak vyhol dani z pridanej hodnoty z platby poskytnutej ako protihodnota za tieto lízingové plnenia, ktoré sú v prvom členskom štáte kvalifikované ako služby prenájmu poskytnuté v druhom členskom štáte a v tomto druhom členskom štáte ako dodávka tovaru uskutočnená v prvom členskom štáte.

(1) Ú. v. EÚ C 267, 7.11.2009.
4.

Článku 49 ES, ktorému teraz zodpovedá článok 56 ZFEÚ, odporuje taká požiadavka, ako je uvedená v článku 2 zákona č. 71-498 z 29. júna 1971 o súdnych znalcoch, zmeneného a doplneného zákonom č. 2004-130 z 11. februára 2004, z ktorej vyplýva, že do celoštátneho zoznamu súdnych znalcov nemôže byť zapísaná osoba, ak nepreukáže, že bola zapísaná do zoznamu, ktorý vedie cour d’appel, počas troch po sebe nasledujúcich rokov, keďže sa zdá, že taká požiadavka bráni tomu, aby v rámci skúmania žiadosti osoby usadenej v inom členskom štáte, ktorá nepreukázala, že bola takto zapísaná, bola riadne zohľadnená kvalifikácia, ktorú táto osoba získala a ktorá bola v príslušnom členskom štáte uznaná, pri určení toho, či a v akom rozsahu môže táto kvalifikácia zodpovedať schopnostiam, ktoré sa obvykle očakávajú od osoby zapísanej tri po sebe nasledujúce roky do zoznamu, ktorý vedie cour d’appel.
SK Úradný vestník Európskej únie C 130/2

Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 8. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal du travail de Bruxelles — Belgicko) — Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l’emploi (ONEM)

(Vec C-34/09) (1)

(Občianstvo Únie - Článok 20 ZFEÚ - Priznanie práva na pobyt na základe práva Únie maloletému dieťaťu na území členského štátu, ktorého má toto dieťa štátnu príslušnosť, nezávisle od predchádzajúceho výkonu jeho práva na voľný pohyb na území členských štátov - Priznanie odvodeného práva na pobyt priamemu predkovi, štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, od ktorého je maloleté dieťa závislé, za rovnakých okolností - Dôsledky práva na pobyt maloletého dieťaťa na požiadavky, ktoré má z hľadiska pracovného práva splniť priamy predok tohto dieťaťa, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu)

2011/C 130/02

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal du travail de Bruxelles

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Gerardo Ruiz Zambrano

Žalovaný: Office national de l’emploi (ONEM)

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunal du travail de Bruxelles — Výklad článkov 12, 17 a 18 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v spojení s článkami 21, 24 a 34 Charty základných práv — Priznanie práva na pobyt občanovi Únie na území členského štátu, ktorého má tento občan štátnu príslušnosť, nezávisle na predchádzajúcom výkone jeho práva na pohyb — Priznanie, za rovnakých okolností, práva na odvodený pobyt priamemu predkovi, štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, od ktorého je závislé maloleté dieťa so štátnou príslušnosťou členského štátu, ktoré by požíval v každom prípade, ak by maloleté dieťa vykonalo svoje právo na pohyb — Dôsledky práva na pobyt maloletého dieťaťa na požiadavky, ktoré má z hľadiska pracovného práva splniť priamy predok tohto dieťaťa, ktorý je štátnym príslušníkom tretieho štátu

Výrok rozsudku

Článok 20 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát na jednej strane zamietol štátnemu príslušníkovi tretieho štátu, od ktorého sú závislé jeho maloleté deti, občania Únie, pobyt v členskom štáte bydliska týchto detí, ktorého sú tieto deti štátnymi príslušníkmi, a na druhej strane odmietol uvedenému štátnemu príslušníkovi tretieho štátu poskytnúť pracovné povolenie, keďže tieto rozhodnutia by uvedené deti zbavili možnosti účinne požívať podstatu práv, ktoré vyplývajú zo statusu občana Únie.

(1) Ú. v. EÚ C 90, 18.4.2009.
SK Úradný vestník Európskej únie C 160/8

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. apríla 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunalul Sibiu — Rumunsko) — Ioan Tatu/Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

(Vec C-402/09) (1)

(Vnútroštátne zdanenie - Článok 110 ZFEÚ - Daň za znečistenie uložená pri prvom prihlásení motorových vozidiel do evidencie - Neutralita dane vo vzťahu k dovezeným ojazdeným vozidlám a vo vzťahu k podobným vozidlám, ktoré sa už nachádzajú na vnútroštátnom trhu)

2011/C 160/05

Jazyk konania: rumunčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunalul Sibiu

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Ioan Tatu

Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Tribunalul Sibiu — Prihlásenie do evidencie ojazdených vozidiel, ktoré boli predtým prihlásené do evidencie v iných členských štátoch — Vnútroštátna právna úprava podmieňujúca prvé prihlásenie týchto vozidiel do evidencie zaplatením environmentálnej dane, pričom ojazdené vozidlá, ktoré sa už nachádzajú na vnútroštátnom trhu, sú od takejto dane v prípade nového prihlásenia do evidencie oslobodené — Súlad vnútroštátnej právnej úpravy s článkom 90 ES — Prekážka voľného pohybu tovaru

Výrok rozsudku

Článok 110 ZFEÚ sa musí vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát stanovil daň za znečistenie zaťažujúcu motorové vozidlá pri ich prvom prihlásení do evidencie v tomto členskom štáte, ak je toto daňové opatrenie stanovené takým spôsobom, že odrádza od toho, aby sa v tomto členskom štáte prevádzkovali ojazdené vozidlá zakúpené v iných členských štátoch, pričom neodrádza od nákupu ojazdených vozidiel rovnakého veku a rovnakého opotrebenia na vnútroštátnom trhu.

(1) Ú. v. EÚ C 24, 30.1.2010.
SK Úradný vestník Európskej únie C 152/7

Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 31. marca 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Aurubis Balgaria AD/Nachalnik na Mitnitsa Stolichna, predtým Nachalnik na Mitnitza Sofia

(Vec C-546/09) (1)

(Colný kódex - Clo - Colný dlh pri dovoze - Úroky z omeškania - Obdobie vyberania úrokov z omeškania - Kompenzačné úroky)

2011/C 152/12

Jazyk konania: bulharčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Varhoven administrativen sad

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Aurubis Balgaria AD

Žalovaný: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna, predtým Nachalnik na Mitnitza Sofia

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Varhoven Administrativen Sad — Výklad článku 214 ods. 3, článku 222 ods. 1 písm. a) a článku 232 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), ako aj nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307) — Vyrubenie úrokov z omeškania vnútroštátnymi orgánmi zo sumy dodatočného cla dlžného za obdobie, ktoré nasleduje po pôvodnom zápise cla do účtovnej evidencie — Vyrubenie vyrovnávacích úrokov za obdobie od dátumu colného vyhlásenia po dodatočný zápis dlžnej sumy do účtovnej evidencie — Možnosť zvýšenia o sumu úrokov z omeškania vypočítaných za obdobie od vzniku colného dlhu po jeho dodatočný zápis do účtovnej evidencie v prípade dodatočného zápisu cla do účtovnej evidencie

Výrok rozsudku

1. Článok 232 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra, treba vykladať tak, že úroky z omeškania zo sumy cla, ktorá sa má uhradiť, môžu byť podľa tohto ustanovenia vymerané len za obdobie po uplynutí lehoty splatnosti uvedenej sumy.

2. V prípade neexistencie príslušných ustanovení v nariadení Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92, zmenenom a doplnenom nariadením Komisie (ES) č. 214/2007 z 28. februára 2007, sa má článok 214 ods. 3 nariadenia č. 2913/92, zmeneného a doplneného nariadením č. 1791/2006, vykladať tak, že vnútroštátne orgány nesmú na základe tohto ustanovenia vymerať dlžníkovi colného dlhu kompenzačné úroky za obdobie medzi pôvodným colným vyhlásením a dodatočným zápisom tohto dlhu do účtovnej evidencie.

3. Všeobecné zásady práva Únie, a najmä zásada zákonnosti trestných činov a trestov bránia tomu, aby vnútroštátne orgány uložili za porušenie colných predpisov sankciu, ktorá nie je výslovne stanovená vo vnútroštátnej právnej úprave.

(1) Ú. v. EÚ C 80, 27.3.2010.
SK Úradný vestník Európskej únie C 186/5

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 5. mája 2011 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom — Spojené kráľovstvo) — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

(Vec C-434/09) (1)

(Voľný pohyb osôb - Článok 21 ZFEÚ - Smernica 2004/38/ES - Pojem „oprávnená osoba“ - Článok 3 ods. 1 - Štátny príslušník, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb a vždy sa zdržiaval v členskom štáte svojej štátnej príslušnosti - Vplyv štátnej príslušnosti ďalšieho členského štátu - Výlučne vnútorná situácia)

2011/C 186/08

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Shirley McCarthy

Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

Predmet veci

Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad článkov 3 a 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov (Ú. v. EÚ L 158, 30.4.2004, s. 77) — Pojmy „oprávnená osoba“ a „legálny pobyt“ — Britská štátna príslušníčka, ktorá má aj írsku štátnu príslušnosť a ktorá prežila celý svoj život v Spojenom kráľovstve

Výrok rozsudku

1. Článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa má vykladať v tom zmysle, že táto smernica sa neuplatní na občana Únie, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb, vždy sa zdržiaval v členskom štáte, ktorého je štátnym príslušníkom, a okrem toho má štátnu príslušnosť ďalšieho členského štátu.

2. Článok 21 ZFEÚ sa neuplatní na občana Únie, ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb, vždy sa zdržiaval v členskom štáte, ktorého je štátnym príslušníkom, a okrem toho má štátnu príslušnosť ďalšieho členského štátu, pokiaľ v situácii tohto občana nedošlo k uplatneniu opatrení členského štátu, v ktorých dôsledku by bol zbavený možnosti skutočne využívať podstatnú časť práv vyplývajúcich z postavenia občana Únie alebo v ktorých dôsledku by bol narušený výkon jeho práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov.

(1) Ú. v. EÚ C 11, 16.1.2010.