V oblasti hospodárskej súťaže v prípade, že obchodný zástupca koná v mene a na účet zastúpeného bez toho, aby znášal hospodárske riziko činností, ktoré sú mu zverené, však protisúťažné správanie tohto obchodného zástupcu v rámci týchto činností možno pripísať zastúpenému, tak ako to možno urobiť vo vzťahu k zamestnávateľovi v súvislosti s trestuhodnými aktmi jeho zamestnancov, a to aj bez dôkazu o vedomosti zastúpeného o protisúťažnom správaní obchodného zástupcu. Vzhľadom na zmluvu o obchodnom zastúpení a tak ako v prípade dcérskej spoločnosti 100 % alebo skoro 100 % ovládanej jej materskou spoločnosťou alebo v prípade zamestnanca konajúceho na účet svojho zamestnávateľa, totiž obchodný zástupca koná na účet zastúpeného a tvorí s ním jednu jednotku.

Z článku 49 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie vyplýva, že prísnosť trestov nesmie byť neprimeraná porušeniu.

V tomto ohľade pri stanovovaní výšky pokút ukladaných za porušenia pravidiel hospodárskej súťaže treba zohľadniť všetky okolnosti, ktoré hrajú úlohu pri posúdení závažnosti dohôd a postupov vyhlásených za nezlučiteľné s vnútorným trhom článkom 101 ods. 1 ZFEÚ a článkom 53 ods. 1 Dohody o EHP, najmä úlohu každého z účastníkov konania pri porušení a riziko, ktoré predstavujú porušenia tohto druhu pre ciele Únie. Rovnako skutočnosť, že sa určitý podnik nepodieľal na všetkých zložkách kartelu alebo že zohrával malú úlohu v aspektoch, na ktorých sa zúčastňoval, sa teda musí zohľadniť pri posudzovaní závažnosti porušenia a prípadne pri stanovovaní výšky pokuty. Najmä pri jedinom porušení v zmysle komplexného porušenia, ktoré zahŕňa skupinu dohôd a zosúladených postupov na samostatných trhoch, na ktorých sa všetci porušitelia nenachádzajú alebo títo porušitelia majú len čiastočnú vedomosť o celkovom pláne, musia byť sankcie individualizované v tom zmysle, že sa musia vzťahovať na správania a špecifiká vlastné dotknutým podnikom. V tomto kontexte zo zásady proporcionality vyplýva, že pokuta sa stanovuje pomerne k skutočnostiam, ktoré treba zohľadniť tak pri posudzovaní objektívnej závažnosti porušenia ako takého, ako aj pri posúdení závažnosti týkajúcej sa účasti sankcionovaného podniku na porušení. Preto v oblasti sankcií ukladaných za porušenia práva hospodárskej súťaže týkajúceho sa kartelov musí Komisia dohliadať na individualizáciu trestov v závislosti od porušenia, pričom musí zohľadniť osobitnú situáciu každého porušiteľa. V tomto ohľade porušiteľ, ktorý nie je zodpovedný za účasť na niektorých častiach jediného porušenia, nemohol mať úlohu pri vykonávaní týchto častí. Vzhľadom na obmedzený rozsah porušenia, ktoré sa mu vytýka, porušenie práva hospodárskej súťaže je nevyhnutne menej závažné, než je porušenie, za ktoré sa vyvodzuje zodpovednosť voči porušiteľom, ktorí sa zúčastnili všetkých častí takéhoto porušenia.

V dôsledku toho zásada proporcionality najmä ukladá Komisii, aby pri výpočte výšky pokuty zohľadnila skutočnosť, že podnik sa zúčastnil prostredníctvom obchodného zástupcu len jednej časti jediného porušenia a že pokiaľ ide o túto časť, nie je možné sa domnievať, že by vzhľadom na neúčasť na európskej úrovni globálneho kartelu cieľ alebo účinky tejto účasti mohli presahovať talianske územie. Pokiaľ je takémuto podniku uložená rovnaká pokuta, ako by mu bola uložená v prípade, ak by voči nemu bola vyvodzovaná zodpovednosť za účasť na všetkých častiach jediného porušenia, rozhodnutie Komisie sa musí zrušiť z dôvodu, že nezohľadnilo situáciu dotknutého podniku. V tomto ohľade samotná skutočnosť, že tento podnik mohol mať vedomosť o paneurópskom rozmere kartelu, hoci táto vedomosť nebola preukázaná, nestačí na zohľadnenie hodnoty predajov dosiahnutých na týchto trhoch na účely výpočtu pokuty, keďže v súvislosti s týmito predajmi nebolo preukázané, že by sa uvedený podnik správal protisúťažne.

(pozri body 408, 411 – 415, 437, 442 – 447)