ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

V druhom rade Všeobecný súd kvalifikoval list Komisie z 25. marca 2020 ako vyjadrenie, hoci táto inštitúcia neodpovedala na žiadosť odvolateľa o ukončenie vyplácania priamej poľnohospodárskej pomoci z rozpočtu Únie patriacej do prvého piliera spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP) spoločnostiam, ktoré ovláda predseda vlády Českej republiky. Komisia však poukázala na to, že platby z európskych štrukturálnych a investičných fondov a EPFRV, ktoré patria do druhého piliera SPP, určené týmto spoločnostiam, boli pozastavené. Za týchto podmienok je podľa odvolateľa použitie článku 263 ZFEÚ, tak ako ho navrhuje Všeobecný súd, bezpredmetné, keďže odvolateľ nevzniesol žiadnu námietku proti vyhláseniu, ktoré Komisia urobila v súvislosti s týmto druhým pilierom, a opatreniam, ktoré v súvislosti s týmto pilierom prijala.
34

Ak by totiž táto otázka patrila do oblasti vnútroštátneho práva členských štátov, mohlo by to vo vzťahu k majiteľom ochranných známok spôsobiť, že ochrana by sa menila v závislosti od dotknutého zákona, takže cieľ „zabezpečiť… v právnych systémoch všetkých členských štátov rovnakú ochranu“, ktorý vyplýva z odôvodnenia 10 smernice 2015/2436 a je považovaný za „dôležitý“, by nebol dosiahnutý (pozri analogicky rozsudok z 22. októbra 2020, Ferrari, C‑720/18 a C‑721/18, EU:C:2020:854, bod 77 a citovanú judikatúru).
33

Belgická vláda sa domnieva, že jednotlivé potvrdenia a súhrnné výkazy podľa článku 57 ZDP z roku 1992 sú naďalej nevyhnutné na to, aby štát, v ktorom je usadený poskytovateľ služieb, mohol vykonať túto kontrolu. Rozšírenie správnej zhovievavosti vzťahujúcej sa na platby uskutočnené spoločnosťami usadenými v Belgicku na poskytovateľov služieb usadených v iných členských štátoch by podľa jej názoru znamenalo vzdať sa tejto výmeny informácií a ohrozilo by to kontrolu, ktorú táto výmena umožňuje.
62

V rovnakej optike je jedným z cieľov rámcového rozhodnutia 2002/584 boj proti beztrestnosti. Ak by existencia systémových alebo všeobecných nedostatkov týkajúcich sa nezávislosti súdnej moci členského štátu, ktorý vydal zatykač, stačila sama osebe na to, aby umožnila vykonávajúcemu súdnemu orgánu nevykonať preskúmanie v dvoch etapách uvedené v bodoch 52 a 53 tohto rozsudku a odmietnuť vykonať na základe článku 1 ods. 3 tohto rámcového rozhodnutia európsky zatykač vydaný členským štátom, viedlo by to k vysokému riziku beztrestnosti osôb, ktoré sa pokúšajú uniknúť spravodlivosti po tom, čo boli odsúdené alebo podozrivé zo spáchania trestného činu, hoci neexistujú konkrétne dôkazy umožňujúce preukázať, že by v prípade odovzdania boli vystavené skutočnému riziku porušenia ich základného práva na spravodlivý proces [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. decembra 2020, Openbaar Ministerie (Nezávislosť súdneho orgánu vydávajúceho zatykač), C‑354/20 PPU a C‑412/20 PPU, EU:C:2020:1033, bod 64].
21

Curtea Constituțională (Ústavný súd) napokon v tom istom rozsudku č. 390/2021 z 8. júna 2021 spresnil, že ak by určité súdy z vlastnej iniciatívy neuplatnili vnútroštátne ustanovenia, ktoré sú podľa nich v rozpore s právom Únie, zatiaľ čo iné súdy by rovnaké ustanovenia uplatnili, pretože by ich považovali za zlučiteľné s týmto právom, bola by vážne narušená právna istota, čo by viedlo k porušeniu zásady právneho štátu.
23

Z tejto judikatúry a osobitne z použitia výrazu „predovšetkým“ vyplýva, že miesta hlavného poskytnutia služieb, ktoré sú identifikované jednak ako miesto prvého odletu a jednak ako cieľové miesto letu, sú len demonštratívnym príkladom miest, kde by sa takáto väzba mohla prejaviť. Nemožno totiž vopred vylúčiť, že vzhľadom na osobitné podmienky zmluvy o leteckej doprave by prípadne aj iné služby než tie, ktoré sú poskytované v mieste prvého odletu a v cieľovom mieste letu, mohli odôvodniť právomoc iných súdov, než sú súdy, v ktorých obvode sa nachádzajú tieto miesta, a to konkrétne súdov miesta medzipristátia, na rozhodovanie o žalobe o poskytnutie náhrady podanej na základe nariadenia č. 261/2004.
46

Dohoda o vystúpení a DOS však neboli uzatvorené na základe uvedenej hlavy, ale na základe článku 50 ods. 2 ZEÚ a článku 217 ZFEÚ. Preto je potrebné určiť, či boli tieto právne základy samy osebe vhodným základom na to, aby boli na jednej strane do dohody o vystúpení vložené ustanovenia o pokračovaní uplatňovania rámcového rozhodnutia 2002/584 na európske zatykače vydané Spojeným kráľovstvom, a na druhej strane na to, aby bolo do DOS vložené ustanovenie o uplatňovaní režimu odovzdávania osôb zavedeného v hlave VII tretej časti uvedenej dohody na európske zatykače vydané pred uplynutím prechodného obdobia na osoby, ktoré ešte na základe takých zatykačov neboli zadržané pred skončením tohto obdobia, alebo či, ako tvrdia SD a SN, mal byť súčasťou hmotnoprávneho základu pri uzavretí týchto dohôd aj článok 82 ods. 1 druhý pododsek písm. d) ZFEÚ, v dôsledku čoho by sa uplatnil protokol (č. 21).
33

V prejednávaných prípadoch treba na jednej strane uviesť, že HM a TZ sú v súčasnej dobe pozbavení slobody. Ako totiž vyplýva z bodov 18 a 23 tohto rozsudku, HM je vo väzbe v Maďarsku a TZ je vo väzbe v Belgicku, pričom do väzby boli vzatí po tom, čo boli do týchto členských štátov odovzdaní na základe európskych zatykačov vydaných týmito naposledy uvedenými členskými štátmi. Na druhej strane vzhľadom na to, že otázky položené vnútroštátnym súdom sa týkajú toho, či je potrebné vypočuť dotknutú osobu v súvislosti s existenciou okolností, ktoré by mohli odôvodniť rozhodnutie súdneho orgánu vykonávacieho členského štátu neudeliť súhlas s rozšírením trestných činov, pre ktoré pôvodne došlo k odovzdaniu, alebo s následným odovzdaním tejto osoby do iného členského štátu, rozhodnutie Súdneho dvora by mohlo mať okamžitý vplyv na osud vyšetrovacej väzby HM a TZ.
10

Článok 12 tej istej smernice, nazvaný „Žiadosti o povolenia“, znie: „1. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na to, aby žiadosť o povolenie obsahovala opis týchto prvkov: a) zariadenia a jeho činností; b) surovín, pomocných materiálov, iných látok a energie používaných v zariadení alebo v ňom vznikajúcich; c) zdrojov emisií zo zariadenia; d) podmienok lokality zariadenia; e) v prípade potreby východiskovej správy v súlade s článkom 22 ods. 2; f) druhu a množstiev predpokladaných emisií zo zariadenia do každej zložky životného prostredia, ako aj identifikácie významných účinkov emisií na životné prostredie; g) navrhovanej technológie a iných techník na zabránenie alebo, ak to nie je možné, na zníženie emisií zo zariadenia; h) opatrení zameraných na prevenciu, úpravu s cieľom opätovného využitia, recyklácie a zhodnotenia odpadov vzniknutých v zariadení; i) ďalších opatrení plánovaných s cieľom dosiahnutia súladu so všeobecnými zásadami základných povinností prevádzkovateľa podľa článku 11; j) opatrení plánovaných s cieľom monitorovať emisie do životného prostredia; k) hlavných náhradných riešení k navrhovanej technológii, technikám a opatreniam, ktoré žiadateľ preskúmal, doložených vo forme prehľadu. Žiadosť o povolenie musí tiež obsahovať netechnické zhrnutie údajov uvedených v prvom pododseku. 2. Ak informácie poskytnuté v súlade s požiadavkami ustanovenými v smernici 85/337/EHS alebo správa o bezpečnosti vypracovaná v súlade so smernicou 96/82/ES alebo iné informácie vypracované na základe iných právnych predpisov splnia ktorúkoľvek požiadavku odseku 1, môžu sa zahrnúť do žiadosti alebo k nej pripojiť.“
49

V prejednávanej veci z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že spory vo veci samej sa týkajú určenia právnej úpravy v oblasti sociálneho zabezpečenia uplatniteľnej na dotknutých pracovníkov počas dotknutých období. Zatiaľ čo počas celého obdobia relevantného pre spor medzi INPS a spoločnosťou Ryanair, a to od júna 2006 do februára 2010, bolo nariadenie č. 1408/71 skutočne účinné, v prípade obdobia relevantného pre spor medzi INAIL a spoločnosťou Ryanair, a to od 25. januára 2008 do 25. januára 2013, to neplatí. Nariadenie č. 1408/71 bolo totiž s účinnosťou od 1. mája 2010 zrušené a nahradené nariadením č. 883/2004. Na účely určenia právnej úpravy v oblasti sociálneho zabezpečenia uplatniteľnej v prejednávanej veci je preto potrebné vychádzať nielen z nariadenia č. 1408/71, na ktoré odkazuje vnútroštátny súd, ale aj z nariadenia č. 883/2004 v jeho dvoch zneniach.
(7)

Úplná harmonizácia niektorých kľúčových regulačných aspektov by mala podstatne zvýšiť právnu istotu pre spotrebiteľov i obchodníkov. Spotrebitelia aj obchodníci by mali mať možnosť spoliehať sa na jednotný regulačný rámec založený na jasne vymedzených právnych pojmoch upravujúcich určité aspekty zmlúv uzatváraných medzi podnikateľmi a spotrebiteľmi v celej Únii. Výsledkom takejto harmonizácie by malo byť odstránenie prekážok vyplývajúcich z fragmentácie pravidiel a dokončenie vnútorného trhu v tejto oblasti. Tieto prekážky možno odstrániť iba ustanovením jednotných pravidiel na úrovni Únie. Spotrebitelia by navyše mali mať možnosť čerpať výhody z vysokej spoločnej úrovne ochrany v celej Únii.“
44

Výklad, ktorý by z rozsahu pôsobnosti SMR 10 vylúčil používanie prípravkov na ochranu rastlín, ktoré nie sú autorizované v dotknutom členskom štáte alebo ktoré už nie sú autorizované a ktorých konečný dátum používania je prekročený, by bol teda v rozpore s cieľom zásady krížového plnenia zabezpečiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí, zvierat, rastlín a životného prostredia. Takýto výklad by totiž znamenal, že príjemcovi, ktorý používa neautorizovaný prípravok na ochranu rastlín, by nebola uložená správna sankcia spočívajúca v znížení sumy priamych platieb, zatiaľ čo príjemca, ktorý používa autorizovaný prípravok na ochranu rastlín, ale porušuje s ním spojené podmienky, by takej sankcii podliehal. Neautorizovaný prípravok na ochranu rastlín by bol preto vylúčený z rozsahu pôsobnosti zásady krížového plnenia SPP, čo by nebolo zlučiteľné s cieľmi SPP.
47

V prejednávanej veci by síce vnútroštátna judikatúra, o ktorú ide vo veci samej, mohla byť odôvodnená tým, že osoba, ktorá súbežne vykonáva funkciu riaditeľa a člena predstavenstva obchodnej spoločnosti, môže mať významný vplyv na činnosť tejto spoločnosti, to však nič nemení na skutočnosti, že táto judikatúra neodkazuje na prvú podmienku stanovenú v článku 12 písm. c) smernice 2008/94, t. j. že zamestnanec bol sám alebo spolu so svojimi blízkymi príbuznými vlastníkom podstatnej časti tejto spoločnosti.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami Phoenix Contact GmbH & Co. KG na jednej strane a HARTING Deutschland GmbH & Co. KG a Harting Electric GmbH & Co. KG na druhej strane vo veci údajného porušenia práv z európskeho patentu, ktorého majiteľom je Phoenix Contact.
(56)

Články 107, 108 a 109 [ZFEÚ] by sa mali vzťahovať na podporu pre opatrenia rozvoja vidieka na základe tohto nariadenia. Napriek tomu by sa malo stanoviť, že vzhľadom na špecifické charakteristiky poľnohospodárskeho odvetvia by sa uvedené ustanovenia [ZFEÚ] nemali uplatňovať na opatrenia rozvoja vidieka týkajúce sa operácií patriacich do rozsahu pôsobnosti článku 42 [ZFEÚ], ktoré sa vykonávajú podľa tohto nariadenia a v súlade s ním, alebo platieb realizovaných členskými štátmi a určených na poskytovanie doplnkového vnútroštátneho financovania operácií rozvoja vidieka, na ktoré sa poskytuje podpora Únie a ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článku 42 [ZFEÚ].“
16

Konania o výkone týchto európskych zatykačov na C a CD boli vedené vo Švédsku. Rozhodnutím vydaným 8. apríla 2020 Högsta domstolen (Najvyšší súd, Švédsko) nariadil odovzdanie C rumunským orgánom a rozhodnutím vydaným 30. júla 2020 Svea hovrätt (Odvolací súd Svea so sídlom v Štokholme, Švédsko) nariadil odovzdanie CD tým istým orgánom. C a CD však pred tým, ako došlo k výkonu týchto rozhodnutí o odovzdaní, odišli zo Švédska do Fínska.
8

Odôvodnenie 4 delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 907/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013, pokiaľ ide o platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, zábezpeky a používanie eura (Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 18), zmeneného delegovaným nariadením Komisie (EÚ) č. 2018/967 z 26. apríla 2018 (Ú. v. EÚ L 174, 2018, s. 2) (ďalej len „delegované nariadenie č. 907/2014“), znie takto: „Právne predpisy Únie v oblasti poľnohospodárstva obsahujú v súvislosti s Európskym poľnohospodárskym záručným fondom (EPZF) lehoty na vyplatenie pomoci príjemcom, ktoré musia členské štáty dodržať. Platby, ktoré sa nevykonajú v uvedených lehotách, sa majú považovať za neoprávnené na platby Únie, a preto nemôžu byť predmetom úhrady zo strany Komisie, ako je stanovené v článku 40 [nariadenia č. 1306/2013]. Z analýzy neskorých platieb pomoci členskými štátmi vyplynulo, že dôvodom mnohých neskorých platieb sú dodatočné kontroly zo strany členských štátov súvisiace so spornými žiadosťami, s prípadmi odvolania a inými vnútroštátnymi právnymi spormi. V súlade so zásadou proporcionality by sa malo stanoviť fixné rozpätie týkajúce sa výdavkov, v rámci ktorého sa v týchto prípadoch nebudú uplatňovať zníženia mesačných platieb. Okrem toho by sa s cieľom regulovať finančný vplyv úmerne k oneskoreniu pri platbe malo stanoviť, že Komisia po prekročení tohto rozpätia proporčne zníži platby Únie podľa trvania zaznamenaného oneskorenia platieb. Platby pomoci pred najskorším možným termínom platby nemožno na základe právnych predpisov Únie v poľnohospodárskej oblasti odôvodniť rovnako ako platby po poslednom možnom termíne platby. Preto by sa nemalo stanoviť proporčné zníženie týkajúce sa týchto skorých platieb. Mala by sa však stanoviť jedna výnimka týkajúca sa prípadov, keď sa v právnych predpisoch Únie v poľnohospodárskej oblasti počíta s platbou preddavku do určitej maximálnej výšky.“
4

Článok 14 tohto nariadenia, nazvaný „Požiadavky na bezpečnosť potravín“, stanovuje: „1. Potraviny sa nesmú umiestňovať na trhu, ak nie sú bezpečné. 2. Za nebezpečné sa budú považovať potraviny, ak sú: a) zdraviu škodlivé; b) nevhodné na ľudskú spotrebu. 3. Pri stanovovaní toho, či je niektorá potravina nebezpečná, sa bude brať ohľad na: a) obvyklé podmienky, v akých spotrebiteľ potravinu konzumuje a obvyklé podmienky v každom stupni výroby, spracúvania a distribúcie a b) informácie poskytované spotrebiteľovi, vrátane informácií na etikete alebo iné informácie všeobecne dostupné spotrebiteľovi, týkajúce sa vyhýbaniu sa konkrétnym nepriaznivým zdravotným účinkom určitej potraviny alebo kategórie potravín. 4. Pri určovaní, či niektorá potravina je škodlivá pre zdravie, bude sa brať ohľad: a) nielen na pravdepodobné bezprostredné a/alebo krátkodobé a/alebo dlhodobé účinky tejto potraviny na zdravie osôb, ktoré ju konzumujú, ale aj na nasledujúce generácie; b) na pravdepodobné kumulatívne toxické účinky; c) na mimoriadnu citlivosť v súvislosti so zdravím konkrétnej kategórie spotrebiteľov, ak je potravina určená pre túto kategóriu spotrebiteľov. 5. Pri určovaní toho, či je nejaká potravina nevhodná pre ľudskú spotrebu, sa musí brať ohľad na to, či je potravina neprijateľná pre ľudskú spotrebu podľa jej určeného použitia, a to z dôvodov kontaminácie vonkajším vplyvom alebo iným hnilobným procesom, pokazením alebo rozkladom. … 7. Potraviny, ktoré spĺňajú konkrétne ustanovenia spoločenstva upravujúce bezpečnosť potravín, budú sa považovať za bezpečné, pokiaľ sa to týka aspektov, na ktoré sa vzťahujú konkrétne ustanovenia spoločenstva. 8. Zhoda potraviny s konkrétnymi ustanoveniami uplatniteľnými na túto potravinu nebude brániť príslušným orgánom v prijatí vhodných opatrení na zavedenie obmedzení na jej umiestnenie na trhu alebo aby vyžadovali jej stiahnutie z trhu, ak sú dôvody k podozreniu, že potravina je nebezpečná aj napriek takej zhode. …“
18

Rozhodnutím zo 7. septembra 2015 daňový orgán konštatoval, že predmetný tovar v čase jeho dovozu nemal charakteristické znaky súpravy na predaj v malom, jasne identifikovateľné ako jedna súprava. Tento orgán z toho vyvodil, že tento tovar nemôže byť zatriedený do podpoložky KN 441820, a preto mal byť zatriedený oddelene do podpoložiek 44111390 a 44111490 KN ako „stredne tvrdé vláknité dosky (MDF)“ so sadzbou dovozného cla 7 % a do podpoložky 44129985 ako „preglejky, dyhované dosky a podobné vrstvené dosky“ so sadzbou dovozného cla 10 %.
8

Pokiaľ ide o Comunidad Autónoma de Castilla y León (Autonómne spoločenstvo Kastília‑León, Španielsko), uplatniteľný režim je stanovený v Decreto 43/2009, por el que se regula la carrera profesional del personal estatutario de los centros e instituciones sanitarias del Servicio de Salud de Castilla y León (dekrét č. 43/2009, ktorým sa upravuje kariérny postup zamestnancov vo verejnej službe v zdravotníckych strediskách a zariadeniach autonómneho spoločenstva Kastília‑León pre zdravotnú starostlivosť) z 2. júla 2009 (BOCYL č. 125 z 3. júla 2009, s. 20084), v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „dekrét č. 43/2009“), ktorý vo svojom článku 6 stanovuje: „1. Na účely uznania kariérneho postupu v službe zdravotnej starostlivosti autonómneho spoločenstva Kastília‑León slúžia štyri platové triedy. 2. Na dosiahnutie prvej platovej triedy alebo na postup do každej z vyšších platových tried musia byť splnené tieto podmienky: a) mať postavenie stáleho zamestnanca vo verejnej službe v profesijnej kategórii, v ktorej sa žiada o vstup do prvej platovej triedy alebo do nasledujúcich platových tried príslušnej kategórie kariérneho postupu, a pracovať v službe zdravotnej starostlivosti autonómneho spoločenstva Kastília‑León; b) podať žiadosť o vstup do prvej platovej triedy profesijnej kategórie alebo o vstup do niektorej z vyšších platových tried v lehote a spôsobom, ktoré sa stanovia v príslušných oznámeniach o vyhlásení výberového konania; c) preukázať počet rokov výkonu práce ku dňu každého oznámenia o vyhlásení výberového konania v postavení zamestnanca vo verejnej službe v zdravotníckych strediskách a zariadeniach národného systému zdravotnej starostlivosti, stanovený v každej z kategórií kariérneho postupu na dosiahnutie prvej platovej triedy, ako aj počet rokov stanovený na vstup do vyšších platových tried podľa nasledujúcej stupnice: i) na dosiahnutie prvej platovej triedy je potrebné preukázať päť rokov výkonu práce v postavení zamestnanca vo verejnej službe v národnom systéme zdravotnej starostlivosti v tej istej profesijnej kategórii, z ktorej sa žiada o vstup do príslušnej kategórie kariérneho postupu.“
30

Uvedený výklad je podložený aj cieľom sledovaným smernicou 2011/83, ktorý spočíva v zabezpečení vysokej úrovne ochrany spotrebiteľov v oblasti informácií, ako to vyplýva z bodu 21 tohto rozsudku. Treba totiž uviesť, že finalizácia procesu objednávky, z ktorej spotrebiteľovi vyplýva povinnosť zaplatiť, je zásadným krokom, pretože znamená, že spotrebiteľ vyjadruje nielen súhlas s tým, že bude viazaný zmluvou na diaľku, ale aj súhlas s touto povinnosťou. Preto pokiaľ by sa usúdilo, že aktiváciou tlačidla alebo podobnej funkcie by mal spotrebiteľ vyvodiť z okolností tohto procesu, že záväzne prijíma povinnosť platby, hoci slová uvedené na tomto tlačidle alebo na tejto funkcii mu neumožňujú identifikovať takéto dôsledky s absolútnou istotou, znamenalo by to ohrozenie tohto cieľa.
54

V znení tejto otázky sa však jasne neuvádza, či vnútroštátny súd svojím odkazom na otázku, či predmetná pomoc v sporoch vo veciach samých „môže narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi“ odkazuje na článok 107 ods. 1 ZFEÚ, ktorý stanovuje zásadný zákaz štátnej pomoci, alebo na článok 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, ktorý spresňuje, že za zlučiteľnú s vnútorným trhom sa môže považovať pomoc určená na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto pomoc „neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom“.
19

Pokiaľ ide o požiadavku nezávislosti súdov, tá zahŕňa dve hľadiská. Prvé, vonkajšie, hľadisko predpokladá, že dotknutý orgán vykonáva svoje úlohy samostatne, nikomu hierarchicky nepodlieha alebo nie je podriadený a od nikoho neprijíma príkazy alebo inštrukcie, bez ohľadu na ich pôvod, čím je chránený pred vonkajšími zásahmi alebo tlakmi, ktoré by mohli ohroziť nezávislosť rozhodovania jeho členov a ovplyvniť ich rozhodnutia [rozsudok z 25. júla 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky súdneho systému), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, bod 63].
4

Oddiel VI kapitoly VI nariadenia Dublin III, ktorý je zameraný na odovzdanie žiadateľov do zodpovedného členského štátu, obsahuje článok 29 tohto nariadenia, nazvaný „Modality a lehoty“, ktorý stanovuje: „1. Odovzdanie žiadateľa alebo inej osoby uvedenej v článku 18 ods. 1 písm. c) alebo d) zo žiadajúceho členského štátu do zodpovedného členského štátu sa uskutoční v súlade s vnútroštátnym právom žiadajúceho členského štátu, po porade medzi dotknutými členskými štátmi, akonáhle to je prakticky možné a najneskôr do šiestich mesiacov od akceptovania dožiadania iným členským štátom o prevzatie alebo prijatie späť dotknutej osoby alebo konečného rozhodnutia o odvolaní alebo preskúmaní, ak majú v súlade s článkom 27 ods. 3 odkladný účinok. Ak sa odovzdania do zodpovedného členského štátu vykonávajú odchodom s dozorom alebo eskortovaním, členské štáty zabezpečia, aby sa vykonávali ľudským spôsobom a aby sa pritom v plnej miere dodržiavali základné práva a ľudská dôstojnosť. … 2. Ak sa odovzdanie neuskutoční v lehote šiestich mesiacov, zodpovedný členský štát bude zbavený svojej povinnosti prevziať alebo prijať späť dotknutú osobu a táto zodpovednosť sa presunie na žiadajúci členský štát. Táto lehota sa môže predĺžiť najviac na jeden rok, ak sa odovzdanie nemohlo uskutočniť kvôli uväzneniu dotknutej osoby, alebo najviac na osemnásť mesiacov, ak je dotknutá osoba na úteku. … 4. Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov stanoví jednotné podmienky pre konzultácie a výmenu informácií medzi členskými štátmi, najmä v prípadoch odložených alebo oneskorených odovzdaní, odovzdaní po povinnom akceptovaní, alebo v prípadoch odovzdania maloletých či závislých osôb, ako aj v prípadoch odovzdaní pod dozorom. …“
15

V tomto kontexte si vnútroštátny súd v prvom rade kladie otázku o výklade pojmu „okruh do 100 kilometrov od miesta, kde má podnik základňu“ v zmysle článku 13 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 561/2006. Tento súd síce pripúšťa, že výraz „okruh“ zodpovedá úsečke vyznačenej na mape od stredu kruhu, v ktorom sa činnosť vykonáva, usudzuje však, že ciele sledované týmto nariadením spočívajúce tak v zlepšení sociálnych podmienok pracovníkov, na ktorých sa toto nariadenie vťahuje, ako aj bezpečnosti cestnej premávky by sa nedosiahli, ak by bola doprava vo vnútri takéhoto kruhu, uskutočňovaná na väčšie vzdialenosti, vyňatá z uplatňovania pravidiel týkajúcich sa času jazdy, prestávok a doby odpočinku stanovených uvedeným nariadením.
„(28)

Táto smernica by sa nemala uplatňovať na niektoré pohotovostné služby [záchranné zdravotné služby – neoficiálny preklad], ak ich poskytujú neziskové organizácie alebo združenia, keďže by bolo ťažké zachovať osobitnú povahu týchto organizácií, ak by poskytovatelia služieb museli byť vybraní v súlade s postupmi stanovenými v tejto smernici. Toto vylúčenie by však nemalo presahovať prísne nevyhnutné hranice. Malo by sa preto výslovne stanoviť, že služby prepravy pacientov sanitárnymi [sanitnými – neoficiálny preklad] vozidlami by sa nemali vylúčiť. V tejto súvislosti je ďalej nevyhnutné spresniť, že CPV skupina 601 ‚Služby cestnej dopravy‘ nezahŕňa služby sanitárnych [sanitných – neoficiálny preklad] vozidiel uvedené v CPV triede 8514. Malo by sa preto spresniť, že na služby, na ktoré sa vzťahuje kód CPV 85143000‑3 a ktoré pozostávajú výlučne zo služieb prepravy pacientov sanitárnymi [sanitnými – neoficiálny preklad] vozidlami, by sa mal vzťahovať osobitný režim stanovený pre sociálne a iné osobitné služby (ďalej len ‚zjednodušený režim‘). Následne na zmiešané zákazky na poskytovanie služieb sanitárnych [sanitných – neoficiálny preklad] vozidiel by sa mal všeobecne tiež vzťahovať zjednodušený režim, ak je hodnota služieb prepravy pacientov sanitárnymi [sanitnými – neoficiálny preklad] vozidlami väčšia ako hodnota iných služieb sanitárnych [sanitných – neoficiálny preklad] vozidiel.