Z toho vyplýva, že ak tretí štát prostredníctvom svojej vlády podal žiadosť, aby bola pre medzinárodný zápis predmetnej ochrannej známky vyznačená Únia, sám sa podriadil pôsobnosti nariadenia č. 207/2009, a teda bolo možné voči nemu uplatniť akýkoľvek z absolútnych dôvodov zamietnutia, ktoré sú uvedené v článku 7 uvedeného nariadenia. Inak povedané, v takejto situácii nejde o to, že by sa pôsobnosť práva Únie rozšírila na územie tretieho štátu, ale o to, že tento štát chcel dobrovoľne využiť uplatňovanie tohto práva.

Zo znenia článku 5 nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva, ktoré upravuje rozsah osobnej pôsobnosti tohto nariadenia, vyplýva, že každá právnická osoba vrátane subjektu verejného práva môže požiadať o ochranu ochrannej známky Spoločenstva. To samozrejme platí pre spoločnosť so sídlom na území tretieho štátu, ktorý nie je členským štátom Únie, ale aj pre tento samotný štát, ktorý, ak je subjektom medzinárodného práva, predstavuje prinajmenšom v zmysle práva Únie právnickú osobu verejného práva.

Vzhľadom na vyššie uvedené možno posúdenie opisného charakteru označenia vykonať na jednej strane iba vo vzťahu k príslušným tovarom alebo službám a na druhej strane vo vzťahu k jeho vnímaniu zo strany príslušnej skupiny verejnosti. Pri tomto posudzovaní je Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) povinný preukázať, že zemepisný názov je známy predmetnej verejnosti ako označenie miesta. Okrem toho je potrebné, aby predmetný názov vzbudzoval u predmetnej verejnosti naozaj súvislosť s kategóriou príslušných tovarov a služieb, alebo aby bolo primerane predstaviteľné, že takýto názov by mohol u tejto verejnosti označovať zemepisný pôvod uvedenej kategórie tovarov alebo služieb. V rámci tohto posudzovania je potrebné konkrétnejšie zohľadniť viac alebo menej výrazné povedomie príslušnej verejnosti o predmetnom zemepisnom názve, ako aj vlastnosti miesta označeného týmto názvom a vlastnosti predmetnej kategórie tovarov alebo služieb.

Okrem toho je vylúčený jednak zápis zemepisných názvov ako ochranných známok, ak tieto názvy označujú určité zemepisné miesta, ktoré sú už preslávené alebo známe pre príslušnú kategóriu tovarov alebo služieb a ktoré teda príslušná verejnosť spája s týmito tovarmi alebo službami, a jednak je vylúčený zápis zemepisných názvov, ktoré môžu byť používané podnikmi a ktoré musia zostať takisto dostupné pre tieto podniky ako označenia zemepisného pôvodu predmetnej kategórie tovarov alebo služieb. Je však potrebné uviesť, že článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva v zásade nebráni zápisu zemepisných názvov, ktoré príslušná skupina verejnosti nepozná, alebo sú aspoň neznáme ako označenia zemepisného miesta alebo názvov, pre ktoré z dôvodu charakteristík označeného miesta nie je pravdepodobné, že príslušná skupina verejnosti by sa mohla domnievať, že predmetná kategória tovarov alebo služieb pochádza z tohto miesta, alebo že tam vznikla.

Pokiaľ ide o označenia alebo údaje, ktoré by mohli slúžiť na označenie zemepisného pôvodu alebo miesta určenia kategórií tovarov, alebo miesta poskytovania kategórií služieb, pre ktoré sa žiada ochrana, najmä zemepisné názvy, existuje všeobecný záujem, aby sa uchovala ich dostupnosť najmä z dôvodu ich schopnosti nielen eventuálne poukazovať na kvalitu a iné charakteristiky kategórií príslušných tovarov alebo služieb, ale takisto ovplyvniť rôznym spôsobom preferencie spotrebiteľov, napríklad tým, že dôjde k spájaniu tovarov alebo služieb s určitým miestom, čo môže vyvolávať pozitívne pocity.

Pre výrobky uvedené v prihláške ochrannej známky Spoločenstva vykazuje slovné označenie MONACO, ktorého zápis sa požaduje pre „Magnetické nosiče údajov“, „Výrobky z týchto materiálov [papier, kartón], ktoré nie sú zahrnuté v iných triedach; tlačoviny; fotografie“, „Preprava; organizovanie ciest“, „Zábava; športová činnosť“ a „Prechodné ubytovanie“, patriace do tried 9, 16, 39, 41 a 43 v zmysle Niceskej dohody, opisný charakter v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva, ak sa preukázal dostatočne priamy a konkrétny vzťah medzi každým z príslušných tovarov a služieb, a predmetnou ochrannou známkou, aby bolo možné dospieť k záveru, že pojem „monaco“ môže v obchode slúžiť ako označenie zemepisného pôvodu alebo miesta určenia tovarov, alebo miesta poskytovania služieb.

Je totiž nesporné, že pojem „monaco“ je názov celosvetovo známeho kniežatstva, a to napriek jeho rozlohe približne 2 km2 a počtu obyvateľov neprevyšujúceho 40000 obyvateľov, či už z dôvodu všeobecnej známosti jeho kniežacej rodiny, organizácie Veľkej ceny automobilov formula 1 alebo cirkusového festivalu. Známosť Monackého kniežatstva je ešte vyššia medzi občanmi Únie, a to najmä vzhľadom na skutočnosť, že má hranice s členským štátom, Francúzskom, jeho blízkosťou k ďalšiemu členskému štátu, Taliansku, a skutočnosťou, že v tomto treťom štáte sa používa tá istá mena, akú používa 19 z 28 členských štátov, a to euro. V dôsledku toho pojem „monaco“ bez ohľadu na jazykovú príslušnosť príslušnej skupiny verejnosti evokuje zemepisné územie s tým istým názvom.

Okrem toho slovnej ochrannej známke, ktorá opisuje vlastnosti tovarov alebo služieb v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, z tohto dôvodu nevyhnutne chýba rozlišovacia spôsobilosť vo vzťahu k daným tovarom alebo službám v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) toho istého nariadenia. Preto predmetné označenie nemôže mať rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, a následne ani v zmysle článku 7 ods. 2 tohto nariadenia.

(pozri body 52, 53, 55, 58, 67, 68)