Na účely výkladu a uplatnenia článku 2 ods. 7 písm. c) prvej zarážky základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 je potrebné zohľadniť skutočnosť, že štáty uvedené v článku 2 ods. 7 písm. b) tohto nariadenia sa nepovažujú za štáty, ktoré majú trhové hospodárstvo, a to aj napriek vykonaným reformám. Ide o posúdenie hospodárskej, právnej a politickej situácie v týchto tretích krajinách normotvorcom Spoločenstva, ktoré je výslovne uznané v článku 2 ods. 7 uvedeného nariadenia a ktoré odôvodňuje osobitné zaobchádzanie s dovozmi z týchto štátov, pokiaľ ide o stanovenie normálnej hodnoty. Preto treba predpokladať, že podmienky, v ktorých podniky pôsobia v týchto krajinách, nie sú porovnateľné s podmienkami v krajinách, ktoré majú trhové hospodárstvo, ak sa nepreukáže opak.

Teda skutočnosť, že spoločnosť usadená v štáte, ktorý má iné ako trhové hospodárstvo, je kontrolovaná štátom, môže vyvolať pochybnosti o otázke, či tento štát neprekračuje úlohu bežného akcionára dodržiavajúceho pravidlá trhu a či je manažment spoločnosti dostatočne nezávislý od štátu, aby mohol prijímať samostatné rozhodnutia týkajúce sa cien, nákladov a vstupov, a prijímať ich ako odozvy na signály trhu, ktoré odrážajú ponuku a dopyt.

Okrem toho z článku 2 ods. 7 písm. c) prvej zarážky základného antidumpingového nariadenia č. 384/96, podľa ktorého rozhodnutia podnikov sú „prijaté“, vyplýva, že normotvorca Spoločenstva osobitne vyžadoval, aby rozhodovací postup dotknutého podniku bol oslobodený od akéhokoľvek podstatného vplyvu zo strany štátu.

Prijímanie samostatných a obchodnými úvahami odôvodnených rozhodnutí je však v zásade vlastnosť typická pre súkromný sektor. V dôsledku toho sú inštitúcie Spoločenstva v rámci výkonu ich širokej miery voľnej úvahy, ktorú v tejto oblasti majú — ktorá ale podlieha preskúmaniu súdom Spoločenstva, ktorý sa musí uistiť, že všetky relevantné skutočnosti boli zohľadnené a posúdené so všetkou požadovanou starostlivosťou —, oprávnené pri preskúmaní dôkazov predložených dotknutým vývozcom zohľadniť okolnosť, či je dotknutý podnik kontrolovaný štátom.

Štátna kontrola však nie je sama osebe nezlučiteľná s prijímaním obchodných rozhodnutí dotknutým podnikom podľa podmienok trhového hospodárstva a predovšetkým neznamená, že rozhodnutia týkajúce sa cien, nákladov a vstupov sú vedené úvahami, ktoré by boli cudzie podniku pôsobiacemu v takých podmienkach.

Stotožnenie štátnej kontroly s „podstatným vplyvom štátu“ v zmysle článku 2 ods. 7 písm. c) prvej zarážky základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 by pritom viedlo v zásade k vylúčeniu spoločností kontrolovaných štátom zo získania štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve bez ohľadu na konkrétny skutkový, právny či hospodársky kontext, v ktorom pôsobia, a presnejšie bez ohľadu na to, či predložili dostatočné dôkazy na preukázanie, že štát neprekročil svoju úlohu bežného akcionára v štáte s trhovým hospodárstvom a že rozhodnutia spoločnosti boli prijímané samostatne a nezávisle od úvah, ktoré sú typické pre verejnú moc, a teda tieto rozhodnutia boli vedené výlučne obchodnými rozhodnutiami, ktoré sú typické pre podniky pôsobiace v podmienkach trhového hospodárstva. Taký prístup je nezlučiteľný so systémom zavedeným článkom 2 ods. 7 písm. b) a c).

Preto aj keď kontrola štátu nad spoločnosťou je skutočnosť, ktorú je prípadne možné zohľadniť, nestačí sama osebe na preukázanie existencie podstatného vplyvu štátu, a teda neumožňuje záver o irelevantnosti dôkazov predložených dotknutým vývozcom na účely článku 2 ods. 7 písm. c) prvej zarážky základného antidumpingového nariadenia č. 384/96.

(pozri body 89 — 92, 97 — 101, 106)