NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

L. A. GEELHOED

prednesené 9. septembra 2004 ( )

Vec C‑79/03

Komisia Európskych spoločenstiev

proti

Španielskemu kráľovstvu

„Nesplnenie povinností vyplývajúcich z článkov 8 a 9 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, ktorého sa dopustili španielske orgány z dôvodu odchytu štyroch druhov drozdov (turdus philomelos, t. pilaris, t. iliacus a t. viscivorus) v oblasti Valencia prostredníctvom metódy „parany“ (na vetvičky s lepom)“

I – Úvod

1. V tejto veci ide o konanie o nesplnenie povinnosti proti Španielskemu kráľovstvu z dôvodu, že porušilo určité ustanovenia smernice Rady 79/409/ES z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva( ) (ďalej len „smernica“ alebo „smernica o vtáctve“). Ako vidno z nižšie uvedeného, Komisia a Španielske kráľovstvo majú v danej veci odlišný postoj.

2. Konanie sa sústreďuje konkrétnejšie na uplatňovanie a výklad článkov 8 a 9 smernice o vtáctve vo vzťahu k posúdeniu tolerancie tradičnej metódy lovu určitých druhov drozdov vo Valencijskom spoločenstve: „parany“.

3. „Parany“ je spôsob chytania vtákov. Pozostáva zo súboru lepov, ktoré sú umiestnené na vetvičkách stromu, ku ktorému priťahujú lovené vtáky vábničky. Pri kontakte vtáka s lepom sa mu zlepí perie. Vták stráca spôsobilosť lietať a padne na zem, kde ho chytí osoba vykonávajúca „parany“.

II – Uplatniteľná právna úprava

4. Článok 8 smernice stanovuje, že pokiaľ ide o lov, odchyt alebo usmrcovanie vtákov, členské štáty zakážu používanie všetkých prostriedkov, zariadení alebo metód používaných na masový alebo neselektívny odchyt alebo usmrcovanie vtákov, alebo metód, ktoré by mohli spôsobiť vymiznutie druhov v danej oblasti, hlavne tých, ktoré sú uvedené v prílohe IV písm. a).

5. Príloha IV písm. a) smernice uvádza najmä vetvičky s lepom a výbušniny.

6. Podľa článku 9 ods. 1 smernice o vtáctve môžu členské štáty udeliť výnimku z ustanovení článkov 5, 6, 7 a 8 smernice, ak neexistuje iné uspokojivé riešenie, z dôvodov uvedených v písm. a), b) a c). Konkrétnejšie, takáto výnimka je možná na to, „aby sa zabránilo závažným škodám na úrode, hospodárskych zvieratách, lesoch, chove rýb a vodnom hospodárstve“ [písm. a)] alebo „aby sa za prísne kontrolovaných podmienok a na základe výberu povolil odchyt, držba, alebo iné rozumné využívanie určitých vtákov v malom rozsahu“ [písm. c)].

7. Odchyt drozdov pomocou parany je vo Valencijskom autonómnom spoločenstve upravený dekrétom vlády Valencijského spoločenstva č.°135/2000 z 12. septembra 2000, ktorý stanovuje podmienky a formálne náležitosti vydávania povolení na odchyt( ). Tento dekrét stanovuje:

– podmienky, ktoré parany musí dodržiavať (teda vzdialenosť medzi vetvičkami s lepom, vlastnosti používaného lepu, atď.),

– druhy vtákov, ktorých odchyt je povolený: drozd plavý (turdus philomelos), drozd čvíkotavý (turdus pilaris), drozd červenkastý (turdus iliacus) a drozd trskotavý (turdus viscivorus),

– poľovnícku sezónu a časti dňa, počas ktorých je lov povolený,

– maximálny odchyt jedným zariadením parany.

III – Odlišnosti

8. Komisia uvádza, že odchyt pomocou parany predstavuje neselektívnu metódu lovu v zmysle prílohy IV písm. a) smernice 79/409. Podľa článku 8 smernice je teda zakázaná. Táto metóda, ktorá používa vetvičky s lepom, totiž neposkytuje dostatočné záruky na to, aby sa zabránilo odchytu vtákov patriacich k niektorému z chránených druhov uvedených v prílohe I smernice alebo iných migrujúcich vtákov, alebo vtákov patriacich medzi druhy, ktoré už v danej sezóne nie je možné loviť. Komisia uvádza, že osobitné podmienky, ktoré sa pri love parany musia dodržať v zmysle dekrétu 135/2000, sú nedostatočné na to, aby sa tento typ lovu mohol považovať za selektívny.

9. Komisia takisto uvádza, že používanie tejto metódy nie je kryté osobitnými výnimkami stanovenými v článku 9 ods. 1 písm. a) alebo c) smernice.

10. Podľa Komisie sa nemožno úspešne odvolávať na článok 9 ods. 1 písm. a) tretiu zarážku smernice. V prvom rade, španielska vláda nepreukázala neexistenciu „iného uspokojivého riešenia“, ktoré by zabránilo vzniku podstatných škôd na vinohradoch a olivovníkoch, ktoré ona sama uviedla. Podľa Komisie existuje dostatok primeraných alternatív na ochranu úrody pred škodami, ktoré by spáchali predmetné druhy drozdov, ako je používanie odstrašujúceho dela alebo loveckých pušiek. Tieto alternatívne riešenia sa používajú takisto v iných oblastiach Španielska, kde sa pestujú olivovníky a/alebo vinohrady, ako je Andalúzia a Kastília – La Mancha. V týchto oblastiach nie je odchyt vtákov pomocou vetvičiek s lepom povolený a vyššie uvedené alternatívy zjavne stačia na ochranu kultúrnych plodín.

11. Na druhom mieste Komisia spochybňuje rozsah škôd uvádzaných španielskou vládou. Tak populácia predmetných druhov drozdov, ako aj denný objem rastlinnej potravy spotrebovanej týmito vtákmi sú nadhodnotené. Okrem toho podľa Komisie geografická koncentrácia udelených povolení na používanie parany a geografická koncentrácia kultúr olivovníkov a vinohradov nie sú totožné.

12. Ani odkaz na článok 9 ods. 1 písm. c) smernice nie je dôvodný. Na túto výnimku je možné sa odvolávať, iba ak ide o selektívny odchyt vtákov „v malom rozsahu“ a „za prísne kontrolovaných podmienok“.

13. Komisia takisto konštatuje, že za podmienok stanovených v dekréte 135/2000 nie je metóda lovu pomocou parany selektívna a že počet povolení vynásobený maximálnym počtom vtákov, ktoré môžu byť chytené na základe povolenia, vedie k takému celkovému počtu chytených vtákov, ktorý nemožno kvalifikovať ako odchyt „v malom rozsahu“ v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) smernice. Skutočný počet vtákov, ktoré podľa španielskej vlády boli chytené od nadobudnutia účinnosti uvedeného dekrétu, takisto presahuje tento prah.

14. Obrana španielskej vlády sa sústreďuje na tri prvky:

– selektívnosť metódy odchytu,

– neexistenciu primeraných alternatívnych metód odchytu,

– kritérium odchytu „v malom rozsahu“ uvedené v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice.

15. Španielska vláda uvádza, že metóda odchytu pomocou parany, tak ako ju upravuje dekrét 135/2000, je selektívna. V dôsledku toho je podľa nej táto metóda odchytu v súlade so smernicou a nevzťahuje sa na ňu článok 8 a príloha IV písm. a) smernice. Je pravdou, že v preambule dekrétu 135/2000 sa uvádza, že metóda lovu na vetvičky s lepom je sama osebe neselektívnou, ale je tomu inak, ak sa táto metóda používa podľa predpisov a obmedzení stanovených v uvedenom dekréte. V tejto súvislosti španielska vláda zdôrazňuje niektoré ustanovenia, z ktorých vyplýva, že lov metódou parany je v skutočnosti selektívnou metódou: vzdialenosť a postavenie vetvičiek s lepom, vlastnosti lepu, používanie vábničiek rovnakého druhu, ako sú vtáky, ktorých odchyt je povolený, ako aj minimálna výška stromov, v ktorých je parany umiestnené.

16. Alternatívne riešenia na prevenciu škôd na úrode vymenované Komisiou nie sú podľa španielskej vlády dostatočné. Používanie odstrašujúceho dela by bolo – príliš – drahým riešením a z dôvodu rizika lesných požiarov príliš riskantným. Používanie pušiek by spôsobilo zvýšenie počtu povolení na lov a predĺženie poľovníckej sezóny. Z toho vyplývajúca ujma by mohla mať negatívne dôsledky na prírodnú rovnováhu populácií iných migrujúcich vtákov, ktoré je možné loviť.

17. Španielska vláda sa na účel spochybnenia toho, že Komisia preukázala, že právna úprava Valencijského spoločenstva je v rozpore s kritériami stanovenými v článku 9 ods. 1 písm. c), odvoláva na judikatúru Súdneho dvora( ), ktorá stanovila, že „kritérium malého rozsahu nemá absolútny charakter, ale vzťahuje sa na udržanie celkovej populácie a na stav rozmnožovania predmetného druhu“.

IV – Posúdenie

18. Toto konanie sa týka najmä výkladu a uplatňovania článkov 8 a 9 smernice o vtáctve. Článok 8 ods. 1 zakazuje používanie všetkých prostriedkov, zariadení alebo metód masového alebo neselektívneho odchytu alebo usmrcovania vtákov a najmä tých, ktoré sú uvedené v prílohe IV písm. a), kam patrí aj lep. Článok 9 stanovuje určitý počet presných výnimiek okrem iného zo zákazu stanoveného článkom 8.

19. V prvom rade usudzujem, že argument španielskej vlády, podľa ktorého sa na parany, tak ako je upravené dekrétom 135/2000, nevzťahuje zákaz stanovený v článku 8 ods. 1, nie je prijateľný.

20. Podľa znenia tohto ustanovenia sú členské štáty povinné zakázať používanie lepu ako spôsobu odchytu alebo usmrcovania vtákov. V spojení s prílohou IV písm. a) tento text neposkytuje žiadny základ, na základe ktorého by bolo možné tvrdiť, že na používanie lepu údajne viac selektívnou metódou odchytu by sa nevzťahoval uvedený zákaz.

21. V dôsledku toho používanie tejto metódy odchytu môže byť povolené iba na základe výnimky poskytnutej na základe článku 9. Argument selektívnosti uvádzaný španielskou vládou sa teda musí skúmať v rámci tohto ustanovenia.

22. Na podporu používania parany ako metódy odchytu sa španielska vláda opiera o dve výnimky:

– článok 9 ods. 1 písm. a): zabránenie závažným škodám na úrode,

– článok 9 ods. 1 písm. c): odchyt, držba alebo iné rozumné využívanie určitých vtákov v malom rozsahu za prísne kontrolovaných podmienok a na základe výberu.

23. Zo znenia článku 9 smernice, tak ako ho vykladá Súdny dvor( ), je možné vyvodiť, že na to, aby bolo možné udeliť výnimku z článku 8, musia byť splnené tri podmienky: výnimka musí byť obmedzená na situácie, keď neexistuje žiadne iné uspokojivé riešenie, výnimka sa musí zakladať najmenej na jednom z dôvodov taxatívne vymedzených v článku 9 ods. 1 písm. a), b) alebo c) a musí spĺňať formálne náležitosti stanovené v článku 9 ods. 2. Táto posledná uvedená podmienka nemá v danom prípade žiadny význam.

24. Španielska vláda by na to, aby sa mohla opierať o výnimku stanovenú v článku 9 ods. 1 písm. a) tretej zarážke, teda o zabránenie závažným škodám na úrode, musela úspešne preukázať, že závažné škody spáchali na úrode naozaj štyri druhy drozdov uvedené v dekréte 135/2000, že týmto škodám sa nedá zabrániť normálnymi metódami a spôsobmi povolenými smernicou a napokon, že lov metódou parany predstavuje odôvodnenú alternatívu.

25. Španielska vláda uvádza, že predmetné druhy drozdov navštevujú oblasť Valencia vo veľkom počte, keď migrujú, a páchajú najmä škody na vinohradoch a olivovníkoch. Medzi španielskou vládou a Komisiou existujú okrem toho veľké rozpory, pokiaľ ide o množstvo vtákov a povahu a rozsah škôd. Počet 20 miliónov vtákov, ktorý uvádza španielska vláda vo svojom vyjadrení k žalobe, je bez diskusie znížený Komisiou na 5 miliónov. Údaje dodané španielskou vládou o dennej spotrebe olív jedným vtákom sú takisto znížené drastickým spôsobom v stanoviskách expertov citovaných Komisiou (z výpočtov španielskej vlády vyplýva, že drozdy zjedia približne 30 gramov olív za deň, kým podľa zdrojov citovaných Komisiou drozdy zjedia za deň približne iba 6 až 12 gramov, z čoho len časť pozostáva z olív a iného ovocia). Napokon, Komisia vyhlasuje, že drozdy jedia najmä olivy už spadnuté na zem, ktoré nemôžu byť konzumované ani spracované.

26. Na základe týchto údajov, v ktorých sa v hrubých črtách účastníci zhodujú, zdá sa byť nesporné, že predmetné druhy drozdov spôsobujú určité škody na úrode. Je však omnoho menej isté, či skutočnosti predložené španielskou vládou sú takej povahy, aby odôvodnili existenciu „závažných škôd“ tak, ako to stanovuje článok 9 ods. 1 písm. a) tretia zarážka smernice.

27. Hoci by sme aj pripustili existenciu „značných škôd“, aj tak je nemožné odvolávať sa na ustanovenie článku 9 upravujúce výnimku. Na to, aby to bolo možné, bolo by potrebné preukázať, tak ako to uvádza jednoznačne prvá veta článku 9, že neexistuje žiadne „uspokojivé riešenie“ na zabránenie a obmedzenie škôd. Napokon by bolo potrebné preukázať, že navrhovaná výnimočná metóda odchytu naozaj predstavuje primerané riešenie.

28. Španielska vláda nepreukázala, že by všeobecne povolené metódy lovu, odchytu a odstrašovania neumožňovali zabrániť uvádzaným škodám alebo ich obmedziť.

29. V iných oblastiach, kde sa takisto pestujú vo veľkom olivovníky a vinohrady a cez ktoré takisto migruje veľký počet drozdov, ako je Andalúzia a Kastília – La Mancha, sa zvyčajné metódy odchytu ako lov puškou a metódy odstrašovania ako odstrašovacie delo zdajú byť dostatočné.

30. Dôvody, pre ktoré by sa odstrašovacie delo nemohlo používať v oblasti Valencia, ako zvýšené náklady a nebezpečenstvo lesných požiarov, by sa takisto museli uplatniť, mutatis mutandis, v oblastiach, kde je odchyt metódou parany zakázaný. Španielska vláda nedokázala preukázať, prečo by táto metóda, inde prijateľná a zjavne účinná, nemohla byť postačujúcim riešením.

31. Argumenty uvádzané španielskou vládou proti lovu puškou, teda že táto metóda by spôsobila ujmu ostatným druhom vtákov, ktoré sa môžu loviť, a že poľovníci sú oveľa menej disciplinovaní v oblasti Valencia, tiež nie sú presvedčivé. Lov puškou je výborná selektívna metóda odchytu, ak sa vykonáva v súlade s právnou úpravou. Údajný nedostatok disciplinovanosti, ak by sa tento argument potvrdil preverením skutočného stavu, by mohol nanajvýš odôvodniť úplný zákaz tejto metódy lovu. Spis navyše neobsahuje žiadny prvok v tomto zmysle. Španielska vláda sa ani nevenuje otázke, prečo sa odchyt metódou parany vykonával nedisciplinovane.

32. Španielska vláda nepreukázala úspešne ani to, prečo by odchyt pomocou parany – ktorý sa vykonáva najmä v časti oblasti Valencia, kde nie sú sústredené olivovníky a vinohrady – umožnil zabrániť uvádzaným škodám spôsobeným na týchto kultúrnych plodinách. Zdá sa teda, že 80 % parany sa nachádza v provincii Castellon, z toho 69 % v oblastiach, kde sa nepestujú olivy ani vinič, a že sa nachádzajú buď v oblastiach, kde sa nepestuje nič (11,7 %), alebo v oblastiach, kde sa pestujú výlučne pomarančovníky. Španielska vláda sa bráni tým, že vyhlasuje, že rozloha Valencie je veľmi rozsiahla a že tieto parany sú určené na prevenciu škôd na olivovníkoch v celej tejto oblasti, tento argument však nemožno uznať, tak ako správne poukázala Komisia. Chytanie drozdov sa môže vykonávať iba počas určitého obdobia, ktoré zodpovedá migrácii týchto vtákov. Tento prvok implikuje, že parany môžu chrániť iba poľnohospodárske regióny, kde sú umiestnené. V dôsledku toho príčinná súvislosť medzi škodou a používaním metódy odchytu zakázanej článkom 8 ods. 1 a prílohou IV písm. a) nemá žiadne opodstatnenie.

33. Pokiaľ ide o odkaz španielskej vlády na výnimku stanovenú v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice, je potrebné uviesť dve predbežné poznámky.

34. V prvom rade zo znenia a zo systému zavedeného článkom 9 ods. 1 je potrebné odvodiť, že na to, aby bolo možné odkazovať na výnimky uvedené v písmenách a), b) a c), je vždy potrebné splniť kritérium neexistencie „iného postačujúceho riešenia“.

35. Otázka, vo vzťahu ku ktorej španielska vláda uvádza článok 9 ods. 1 písm. c), nie je jasná. Implicitne sa zdá, že španielska vláda na odôvodnenie uvedenej výnimky uvádza udržanie tradičnej a kultúrnej metódy odchytu v oblasti Valencia. Ani z preambuly smernice, ani z jej znenia však nevyplýva, že by cieľom smernice bola ochrana tradičných metód odchytu, ktoré sú v rozpore s článkom 8 ods. 1 a prílohou IV písm. a).

36. V druhom rade opieranie sa španielskej vlády o výnimku stanovenú v článku 9 ods. 1 písm. c) predstavuje vnútorný rozpor s argumentáciou, ktorú uviedla pre povolenie odchytu vtákov metódou parany. Buď ide v tomto prípade o značné škody na úrode, ktoré vyžadujú, aby sa použili výnimočné metódy odchytu, ktoré na to, aby boli účinné, sa nemôžu obmedziť na odchyt vtákov „v malom rozsahu“, alebo ide o povolenie tradičnej metódy odchytu, ktorá, zohľadniac veľmi obmedzujúce podmienky uvedené v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice, nemôže byť účinná na zabránenie alebo obmedzenie značných škôd na úrode.

37. Keby Súdny dvor chcel v línii odôvodnenia svojho rozsudku vo veci C‑282/85( ) (body 27 a 28) vykladať článok 9 ods. 1 písm. c) smernice tak, že zachovanie tradičnej metódy odchytu predstavuje samo osebe dostatočný dôvod – v bode 35 som už zdôraznil, že ani znenie, ani systém článku 9 neopodstatňujú, aby sa tak urobilo – bolo by potrebné preskúmať, či v danom prípade používanie parany, ktoré upravuje dekrét 135/2000 ako metódu odchytu, dodržiava podmienky selektívnosti a „malých množstiev“.

38. Španielska vláda uvádza, že metóda odchytu pomocou parany predstavuje dostatočné záruky selektívnosti, a to vzhľadom na podmienky stanovené v už citovanom dekréte. Väčšia vzdialenosť medzi vetvičkami s lepom, ich umiestnenie, používanie umývateľných lepov a výlučné používanie drozdov ako vábničiek podľa nej vedie k tomu, že chytenými vtákmi sú vo veľkej väčšine drozd plavý, drozd čvíkotavý, drozd červenkastý a drozd trskotavý. Iné vtáky sa po ošetrení púšťajú na slobodu.

39. Usudzujem, že tento pohľad španielskej vlády nemôže obstáť vo svetle štúdií uvedených Komisiou. Používanie lepov v parany je ako také neselektívnou metódou odchytu, pretože používanie tejto metódy nezabraňuje, aby ostatné vtáky, iné ako štyri druhy drozdov, pre ktoré je používanie povolené, sa dotkli vetvičiek s lepom. Komisia jednoznačne preukázala, že do parany sa tiež chytia iné vtáky ako tieto štyri druhy drozdov, a to penica, červienka, žltochvost domáci a mnohé iné druhy. Rôzne druhy sov, ako sova pálená a kuvik sa môžu takisto stať obeťami tohto odchytu, ak sa vykonáva večer, v noci a na úsvite. Okrem toho je dôvodné predpokladať, že tieto nočné dravce budú sledovať vtáky, ktoré sú priťahované volaním vábničiek.

40. Skutočnosť, že ostatné vtáky – iné ako uvedené štyri druhy drozdov – chytené nechtiac do parany musia byť očistené a potom vypustené podľa dekrétu nerobí túto metódu o nič viac selektívnou metódou. Už som uviedol, že používanie vetvičiek s lepom je z definičného hľadiska neselektívne. Nepochybne je možné sa pokúsiť odstrániť tento negatívny dosah prostredníctvom prísnych podmienok, ale ich účinnosť bude závisieť v prvom rade od dôslednosti, s akou sa budú dodržiavať držiteľom povolenia, a na druhom mieste od odpovede na otázku, či nie je nechtiac chyteným vtákom spôsobená ujma. Existuje totiž veľká neistota, pokiaľ ide o šancu na prežitie hmyzožravých vtákov, najčastejšie malých a zraniteľných, ktoré sú po „ošetrení“ vypustené na slobodu.

41. Metóda odchytu pomocou parany, tak ako je upravená dekrétom 135/2000, nedodržiava ani podmienku, že má ísť o jej vykonávanie v malom rozsahu. Podľa výpočtu predloženého Komisiou povolenia vydané na používanie parany povoľujú odchyt celkovo 429 600 exemplárov (2 864 povolení vynásobených číslom 150, čo je počet exemplárov, ktoré môžu byť chytené metódou parany za sezónu). Tento počet vtákov, ktoré môžu byť chytené legálne, je podľa môjho názoru určujúci pre odpovedanie na otázku, či ide o počet vtákov malého rozsahu. Skutočnosť, že počas určenej sezóny odchytu je počet chytených exemplárov nižší ako povolený počet, nie je relevantná, pretože prípadná škoda na populácii sa musí merať vo vzťahu k rozsahu výnimky poskytnutej zo zákazu upraveného v článku 8 ods. 1 a prílohe IV písm. a).

42. Súdny dvor správne skonštatoval vo vyššie uvedenej veci Komisia/Francúzsko, že na preverenie dodržiavania podmienky, že má ísť o odchyt „v malom rozsahu“, netreba vziať do úvahy absolútne čísla, ale skôr udržanie celej predmetnej populácie, ako aj stavu rozmnožovania predmetného druhu.

43. Komisia bez toho, aby jej španielska vláda protirečila, tvrdí, že predmetná populácia má približne 5 miliónov exemplárov. Počet 429 600 exemplárov, ktorých odchyt je povolený v zmysle vydaných povolení, predstavuje teda viac ako 8,5 % tejto populácie. Z čisto proporcionálneho hľadiska je tento počet len ťažko kvalifikovateľný ako „malý“.

44. Vo svojej „druhej správe o uplatňovaní smernice 79/409/EHS o ochrane voľne žijúceho vtáctva“( ) Komisia vyvinula metódu, ktorá umožňuje určiť množstvo, ktoré môže byť kvalifikované ako malé na účely uplatňovania článku 9 ods. 1 písm. c). Na udržanie, teda stabilitu určitého množstva je dôležitý stav rozmnožovania a globálna ročná úmrtnosť z prirodzených dôvodov a – vo vzťahu k loveným druhom – z dôvodu lovu zvyčajnými metódami. Ak by v prípade vyváženosti medzi rozmnožovaním a úmrtnosťou za rok veľkosť populácie zostávala približne stála, výnimočné povolenie osobitnej metódy odchytu „v malom rozsahu“ nemôže narušiť túto rovnováhu.

45. Na základe ornitologických štúdií Komisia dospela vo vyššie uvedenej časti k záveru, že vo vzťahu k loveným druhom by sa osobitný podiel vo výške 1 % z normálnej ročnej úmrtnosti v rámci populácie mohol ešte kvalifikovať ako malého rozsahu v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) smernice. Ak sa táto horná hranica dodrží, stabilita druhu nie je vystavená nebezpečenstvu.

46. Pre druhy drozdov, ktorých odchyt pomocou parany dekrét 135/2000 povoľuje, Komisia vypočítala, že ročná úmrtnosť v predmetnej populácii vo výške 1 % vychádza na 83 750 exemplárov. Hoci by sa aj zohľadnil možný rozsah nepresností, ktoré môžu nastať pri tomto type výpočtu, je potrebné skonštatovať, že medzi počtom exemplárov, ktoré môžu byť usmrtené podľa poskytnutých povolení – 429 600 – a číslom 83 750, ktoré vyplýva z výpočtov Komisie, ide o taký veľký rozdiel, že tvrdenie španielskej vlády, podľa ktorého ide iba o odchyt „v malom rozsahu“, neobstojí.

47. Na základe vyššie uvedených úvah konštatujem, že na povolenie odchytu predmetných druhov drozdov pomocou parany sa španielska vláda nemôže odvolávať na výnimku stanovenú v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice. Metóda odchytu nie je sama osebe dostatočne selektívna a jej cieľom je odchyt množstva vtákov, ktoré značne prekračuje normu „v malom rozsahu“.

V – Návrh

48. Preto Súdnemu dvoru navrhujem, aby rozhodol takto:

– určil, že Španielske kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 8 ods. 1 a článku 9 ods. 1 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva,

– zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.