NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

F. G. JACOBS

prednesené 16. decembra 2004 ( )

Vec C‑347/03

Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia

a

Agenzia Regionale per lo Sviluppo Rurale (ERSA)

proti

Ministero per le Politiche Agricole e Forestale

a

Regione Veneto

1. Predmetné konanie sa týka otázky zákonnosti zákazu, ktorý nadobudne účinnosť v roku 2007 a ktorý sa týka používania označenia odrody viniča „Tocai friulano“ a jeho synonymického názvu „Tocai italico“( ) na vínnych etiketách. Tento zákaz pochádza pôvodne z dohody medzi Spoločenstvom a Maďarskom, ktorej cieľom bola ochrana maďarského zemepisného označenia „Tokaj“.

2. Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia (autonómna oblasť Friuli-Venezia Giulia) a Agenzia Regionale per lo Sviluppo Rurale (ERSA) (Regionálna agentúra pre rozvoj vidieka) (ďalej len „žalobcovia“) podali na Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio) návrh na zrušenie vnútroštátneho právneho predpisu( ), ktorý v podstate tento zákaz zakotvuje. Žalobcovia tvrdia, že Spoločenstvo nemalo právomoc uzavrieť takúto dohodu s Maďarskom, že tento zákaz bol v rozpore s ostatnými ustanoveniami dohody, že dohoda bola založená na nesprávnom opise skutočnosti, a teda že relevantné ustanovenia sú z hľadiska medzinárodného práva neplatné, že zákaz bol nahradený dohodou TRIPs( ) a že zákaz je v rozpore s právom vlastniť majetok, ktoré chráni Európsky dohovor o ochrane ľudských práv( ) a Charta základných práv Európskej únie.( )

Asociačná dohoda

3. Európska dohoda o pridružení uzatvorená medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na strane jednej a Maďarskou republikou na strane druhej (ďalej len „asociačná dohoda“) [neoficiálny preklad] bola podpísaná 16. decembra 1991 a v mene Spoločenstva bola schválená rozhodnutím 93/742/ESAE, ESUO, ES.( )

4. Podstata asociačnej dohody nie je predmetom daného konania. Dohoda je však relevantná, keďže sa vnútroštátny súd pýta, či poskytuje platný a dostatočný právny základ pre ďalšiu dohodu uzavretú medzi Spoločenstvom a Maďarskom, ktorá je priamo predmetom sporu a ktorá je zohľadnená nižšie.( ) V tejto súvislosti uvádza vnútroštátny súd nasledujúce ustanovenia asociačnej dohody.

5. Trináste spoločné vyhlásenie pripojené k záverečnému aktu, ktorým bola prijatá asociačná dohoda( ), stanovuje:

„Strany sa dohodli na tom, že na účely tejto asociačnej dohody má mať ‚duševné, priemyselné a obchodné vlastníctvo‘ podobný význam ako v článku 36 Zmluvy o EHS a že zahrňuje osobitne… územné označenia…“ [neoficiálny preklad]

6. Bod 5 prílohy XIII asociačnej dohody stanovuje:

„Ustanoveniami tejto prílohy a ustanoveniami článku 74 ods. 1, ktoré sa týkajú duševného vlastníctva, nie je dotknutá právomoc Európskeho hospodárskeho spoločenstva a jeho členských štátov v oblasti priemyselného, duševného a obchodného vlastníctva.“ [neoficiálny preklad]

Dohoda o označovaní vín

7. Dohoda medzi Európskym Spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín (ďalej len „dohoda o označovaní vín“) bola v mene Spoločenstva schválená rozhodnutím 93/724/ES( ) a podpísaná 29. novembra 1993.

Rozhodnutie 93/724

8. Úvodné ustanovenie rozhodnutia 93/724 uvádza:

„so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 113 Zmluvy ES [zmenený, teraz článok 133 ES],

...

keďže dohoda uzavretá medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín umožní účinnejšie bojovať proti nekalej súťaži v obchode, zabezpečí rozsiahlejšiu ochranu spotrebiteľa a napomôže obchodu s vínom medzi dvomi zmluvnými stranami, je vhodné túto dohodu schváliť;

...

keďže ustanovenia dohody priamo súvisia s opatreniami prijatými v oblasti spoločnej obchodnej a poľnohospodárskej politiky, je potrebné túto dohodu schváliť na úrovni Spoločenstva.“ [neoficiálny preklad]

9. Článok 1 rozhodnutia 93/724 stanovuje:

„Dohoda medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín, ako aj s ňou súvisiaci protokol, výmena listov a vyhlásenia sa schvaľujú v mene Spoločenstva.

...“ [neoficiálny preklad]

Dohoda

10. Úvodné ustanovenie k dohode o označovaní vín zahrňuje nasledujúce:

„So zreteľom na [asociačnú dohodu]...

...

So zreteľom na záujem obidvoch zmluvných strán na vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín“. [neoficiálny preklad]

11. Článok 4 dohody o označovaní vín stanovuje:

„1. Chránené sú tieto označenia:

...

b) čo sa týka vín pochádzajúcich z Maďarska:

...

– zemepisné označenia a tradičné výrazy vymenované v prílohe...

...

3. V Spoločenstve sa chránené maďarské označenia:

– vyhradzujú výlučne pre vína pochádzajúce z Maďarska, na ktoré sa vzťahujú, a

– môžu sa použiť iba za podmienok stanovených maďarskými zákonmi a inými právnymi predpismi.

4. Ochrana stanovená v bode 1 sa použije na označenia aj vtedy, keď sa skutočný pôvod vína uvádza, alebo keď je zemepisné označenie alebo tradičný výraz použitý v preklade sprevádzaný výrazmi, ako sú ‚druh‘, ‚typ‘, ‚štýl‘, ‚kópia‘ alebo podobne.

5. V prípade rovnako znejúcich alebo totožných zemepisných označení:

a) ak sú dve zemepisné označenia chránené touto dohodou rovnako znejúce alebo totožné, poskytuje sa ochrana každému z nich, pokiaľ:

– sa predmetný zemepisný názov tradične a stále používa pre označovanie a prezentáciu vína vyrobeného v zemepisnej oblasti, na ktorú sa vzťahuje,

– víno neuvádza spotrebiteľa do omylu vyvolaním dojmu, že pochádza z územia druhej zmluvnej strany;

…“ [neoficiálny preklad]

12. Príloha dohody o označovaní vín („Zoznam chránených označení ustanovených v článku 4“) uvádza „Tokaj“ v časti B („Vína pochádzajúce z Maďarskej republiky“), v odseku I („Zemepisné označenia“), bod 3.4. Príloha nezahrňuje „Tocai friulano“ alebo „Tocai italico“ v časti A („Vína pochádzajúce zo Spoločenstva“).

Výmena listov

13. Výmena listov týkajúca sa článku 4 dohody o označovaní vín (ďalej len „výmena listov“)( ), podpísaná 29. novembra 1993 je jedným z dokumentov, na ktoré odkazuje článok 1 rozhodnutia 93/724.( )

14. Po odkaze na dohodu o označovaní vín výmena listov stanovuje:

„1. Počas prechodného obdobia v trvaní trinástich rokov od nadobudnutia platnosti tejto dohody jej uplatňovanie nebude brániť používaniu, v súlade s právom, výrazu „Tocai“ na označovanie a prezentáciu niektorých talianskych akostných vín psr [vyrobených vo vymedzených regiónoch] za podmienok uvedených nižšie.

Bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia Spoločenstva a prípadne prísnejšie vnútroštátne predpisy, toto víno:

– musí pochádzať z odrody viniča „Tocai friulano“;

– musí byť vyrobené z viniča, ktoré bolo pozbierané výlučne v talianskych regiónoch Benátsko alebo Friulsko;

…

3. Má sa za to, že dotknuté akostné vína psr označené a prezentované v súlade s príslušnými ustanoveniami pred skončením prechodného obdobia uvedeného v bode 1 môžu byť umiestnené na trh až do vyčerpania zásob.

4. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia uvedené v bode 3, možnosť používať termín „Tocai“ v súlade s podmienkami uvedenými v bode 1 zanikne na konci prechodného obdobia v zmysle toho istého bodu.

…“ [neoficiálny preklad]

Spoločné vyhlásenie

15. Podľa spoločného vyhlásenia týkajúceho sa článku 4 ods. 5 dohody( ) (ďalej len „spoločné vyhlásenie“), na ktoré takisto odkazuje článok 1 rozhodnutia 93/724:

„v súvislosti s článkom 4 ods. 5 písm. a) zmluvné strany skonštatovali, že v čase rokovaní im nie je známy žiadny konkrétny prípad, na ktorý by sa dalo toto ustanovenie uplatniť.

…“ [neoficiálny preklad]

Príslušná právna úprava Spoločenstva v čase uzavretia dohody o označovaní vín

Nariadenie č. 822/87

16. Základným nariadením o spoločnej organizácii trhu s vínom v roku 1993 bolo nariadenie Rady č. 822/87.( )

17. Článok 13 nariadenia č. 822/87 umožnil Komisii prijať podrobné pravidlá pre klasifikáciu odrôd viniča do odporúčaných odrôd, povolených odrôd a dočasne povolených odrôd.

18. Článok 63 nariadenia č. 822/87 stanovuje:

„1. Dovážaným vínam určeným na priamu ľudskú spotrebu, ktoré sú označené pomocou zemepisného označenia, sa môže na účely ich uvedenia na trh v Spoločenstve a za podmienky zachovania vzájomnosti poskytnúť kontrola a ochrana stanovená v [článku 15 nariadenia (EHS) č. 823/87] pre akostné vína psr.

2. Ustanovenie článku 1 sa vykoná prostredníctvom dohôd so zainteresovanými tretími krajinami, ktoré sa prerokujú a uzavrú v súlade s konaním upraveným v článku 133 Zmluvy ES.“ [neoficiálny preklad]

Nariadenie č. 3800/81

19. Klasifikácia odrôd viniča bola v roku 1993 upravená nariadením Komisie č. 3800/81,( ) ktoré bolo pôvodne založené na nariadení Rady č. 337/79 o spoločnej organizácii trhu s vínom( ). Hoci nariadenie č. 822/87 zrušilo nariadenie č. 337/79, zoznam uvedený v prílohe nariadenia č. 3800/81 platil naďalej, pričom jeho platnosť vyplývala z článku 13 nariadenia č. 822/87.

20. Tocai friulano je na zozname uvedenom v prílohe nariadenia č. 3800/81, ktorý sa týka odporúčaných alebo povolených odrôd viniča v oblastiach severného a stredného Talianska: Brescia, Mantova, Varese, Padova, Rovigo, Treviso, Benátky, Verona, Vicenza, Gorizia, Pordenone, Udine, Boloňa, Ferrara, Ravenna, Ascoli Piceno,( ) Perugia, Terni,( ) Viterbo, Chieti, Aquila, Pescara, Teramo a Sassari.

Nariadenie č. 823/87

21. Nariadenie Rady č. 823/87( ) stanovilo pravidlá pre akostné vína vyrobené vo vymedzených regiónoch (ďalej len „akostné vína psr“). „Vymedzené regióny“ boli definované v článku 3 ods. 1 ako:

„vinohradnícky región alebo kombinácia vinohradníckych regiónov, v ktorých sa vyrábajú vína s osobitnými znakmi akosti a ktorých označenie je použité... pre označenie [akostného vína psr]“. [neoficiálny preklad]

22. Podľa článku 1 ods. 3 nariadenia č. 823/87 členské štáty oznámia Komisii zoznam akostných vín psr, ktoré uznali; Komisia mala zabezpečiť uverejnenie tohto zoznamu v Úradnom vestníku. Zoznam, použiteľný v roku 1993, nezahŕňal „Tocai friulano“ ani „Tocai italico“.( )

23. Článok 15 ods. 4 stanovuje:

„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia Spoločenstva týkajúce sa osobitne určitých druhov akostných vín psr, členské štáty môžu dovoliť... kombináciu názvu určitého regiónu s upresnením týkajúcim sa spôsobu výroby alebo druhu výrobku, alebo s názvom odrody viniča alebo s jeho synonymom“. [neoficiálny preklad]

Nariadenie č. 2392/89

24. Pokiaľ ide o stolové vína, článok 2 ods. 3 nariadenia Rady č. 2392/89, ktorým sa stanovujú všeobecné pravidlá pre označovanie a prezentáciu vín a hroznových muštov( ) [neoficiálny preklad], umožnil, aby bolo označenie doplnené okrem iného a) názvom zemepisnej jednotky menšej ako členský štát, a i) „vino tipico“ v prípade stolových vín pochádzajúcich z Talianska.

25. Pokiaľ ide o dovážané vína označené pomocou zemepisného označenia, článok 26 ods. 1 nariadenia č. 2392/89 stanovuje:

„V prípade dovážaných vín určených priamo pre ľudskú spotrebu označených pomocou zemepisného označenia a nachádzajúcich sa na zozname, ktorý sa má pripraviť, označenie na etikete uvádza:

a) názov zemepisnej jednotky nachádzajúcej sa v dotknutej tretej krajine...“ [neoficiálny preklad]

Nariadenie č. 3201/90

26. Článok 11 nariadenia Komisie č. 3201/90 stanovujúceho podrobné pravidlá pre označenie a prezentáciu vína a hroznového muštu( ) [neoficiálny preklad] uvádza:

„1. Každý producentský členský štát oznámi Komisii, pokiaľ ide o stolové vína označené ako... „vino tipico“... v súlade s článkom 2 ods. 3 písm. i nariadenia (EHS) č. 2392/89:

– čo najskôr po jeho vyhotovení, zoznam názvov zemepisných jednotiek menších ako členský štát uvedených v... nariadení (EHS) č. 2392/89...

Komisia zabezpečí v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev, séria C uverejnenie názvov zemepisných jednotiek, ktoré jej boli oznámené podľa prvého pododseku.

2. Zoznam dovážaných vín označených pomocou zemepisného označenia podľa článku 26 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 2392/89 je uvedený v prílohe II tohto nariadenia.

…“ [neoficiálny preklad]

27. Zoznam názvov zemepisných jednotiek oznámených Komisii neobsahoval ani názov Friuli, ani Friulano.( )

28. Názvy „Tokaj alebo Tokaji“ boli uvedené na zozname v prílohe II nariadenia č. 3201/90.

29. Článok 12 ods. 1 nariadenia č. 3201/90 stanovuje:

„Zoznam synoným názvov odrôd, ktoré sa môžu použiť pre označenie stolových vín a akostných vín psr na základe článku 5 ods. 1 písm. b) a článku 14 ods. 1 písm. b) nariadenia (EHS) č. 2392/89 sa uvádza v prílohe III.“ [neoficiálny preklad]

30. Zoznam v prílohe III nariadenia č. 3201/90 zahŕňal „Tocai friulano“ a „Tocai italico“, pričom neskôr menované označil ako „prijateľné synonymum“ skôr menovaného.

Súčasná príslušná právna úprava Spoločenstva a vnútroštátna právna úprava

31. Nariadenie č. 1493/1999 o spoločnej organizácii trhu s vínom( ) bola prijatá ako súčasť kodifikácie a zjednodušenia pôvodnej právnej úpravy v oblasti vína. Naradenie č. 1493/1999 bolo vykonané nariadením Komisie č. 753/2002,( ) ktoré stanovuje pravidlá pre označovanie vín.

32. Článok 19 nariadenia č. 753/2002 pod názvom „uvedenie odrody viniča“ stanovuje:

„1. Názvy odrôd viniča používaných na výrobu stolového vína so zemepisným označením alebo akostného vína psr alebo ich synonymá sa môžu uviesť na etikete príslušného vína za predpokladu, že:

...

(c) názov odrody alebo jedno z jeho synoným neobsahuje zemepisné označenie používané na popis akostného vína psr, stolového vína alebo dovezeného vína uvedeného v dohodách uzatvorených medzi Spoločenstvom a tretími krajinami, a ak je k nemu pripojený zemepisný pojem, je uvedený na etikete bez tohto zemepisného pojmu;

...

2. Ako výnimka z odseku 1 (c):

(a) názov odrody alebo jedno z jeho synoným, ktoré obsahuje zemepisné označenie, sa môže uvádzať na etikete vína s týmto zemepisným označením;

(b) názvy odrôd a ich synonymá uvedené v prílohe II sa môžu používať podľa vnútroštátnych pravidiel a pravidiel Spoločenstva platných v deň nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia.

...“

33. Príloha II pod názvom „Zoznam odrôd viniča a ich synoným, ktoré zahŕňajú zemepisné označenie a môžu sa použiť na označenie vín v súlade s článkom 19 ods. 2“ zahŕňala pôvodne „Tocai friulano, Tocai italico“; Taliansko je označené ako krajina, ktorá môže toto označenie používať. Podľa poznámky sa označenie „Tocai friulano“ a jeho synonymum „Tocai italico“ môže používať počas prechodného obdobia do 31. marca 2007“. Táto príloha bola po rozšírení v roku 2004 nahradená( ), zoznam v súčasnosti zahrňuje 122 odrôd viniča, vrátane Tocai friulano a Tocai italico s poznámkou, že sa „môžu používať výlučne pre akostné vína psr pochádzajúce z regiónov Benátsko a Friulsko počas prechodného obdobia do 31. marca 2007“.

34. Príslušný taliansky právny predpis( ) uplatňuje výnimku podľa článku 19 ods. 2 pokiaľ ide o Tocai friulano a Tocai italico uvádzajúc, že obmedzenie vyplýva z dohody medzi Európskou úniou a Maďarskou republikou. Ide samozrejme o dohodu o označovaní vín.

Konanie vo veci samej a prejudiciálne konania

35. Zdá sa, že odroda vína Tocai friulano sa tradične pestuje v autonómnom regióne Friuli-Venezia Giulia.

36. V tomto regióne bolo uznaných mnoho akostných vín psr, vrátane „Colli orientali del Friuli“, „Friuli aquilaea“, „Friuli grave“, „Friuli latisana“ a „Isonzo“ alebo „Isonzo del Friuli“. Tieto vína sa môžu vyrábať z rôznych odrôd viniča, vrátane Tocai friulano, z ktorej sa vyrába suché biele víno.

37. Žalobcovia podali na vnútroštátny súd žalobu, ktorou napadli vnútroštátny právny predpis, na základe ktorého sa podľa dohody o označovaní vín skončí 31. marca 2007 výnimka pre používanie označení Tocai friulano a Tocai italico.

38. Žalobcovia pred vnútroštátnym súdom tvrdili, že dohoda o označovaní vín bola z niekoľkých dôvodov protiprávna.

39. Tento súd sa preto rozhodol konanie prerušiť a položil Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:

„1. Predstavuje Európska dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na strane jednej a Maďarskou republikou na strane druhej uzatvorená 16. decembra 1991 a uverejnená v Ú. v. ES L 347, 1993 platný a dostatočný právny základ pre založenie právomoci Spoločenstva na prijatie dohody medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín uzavretej 29. novembra 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993); táto otázka sa kladie aj v súvislosti so znením článku 65 ods. 1 spoločného vyhlásenia č. 13 a prílohy XIII (body 3, 4 a 5) európskej dohody z roku 1991, čo sa týka prípadnej výhrady suverenity a právomoci každého štátu v oblasti národných zemepisných označení ich poľnohospodárskych a potravinárskych výrobkov, vrátane vínnych výrobkov, a vylúčenia akéhokoľvek prenosu suverenity a právomocí na Európske spoločenstvo v tejto oblasti?

2. Je možné vyhlásiť dohodu medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín z 29. novembra 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993), ktorá upravuje ochranu zemepisných označení spadajúcich do oblasti priemyselného a obchodného vlastníctva za neplatnú a neuplatniteľnú v právnom poriadku Spoločenstva, keďže túto dohodu neratifikovali členské štáty Európskeho spoločenstva jednotlivo, najmä vo vzťahu k zneniu stanoviska Súdneho dvora Európskych spoločenstiev č. 1/94 o výlučnej právomoci ES?

3. V prípade, ak sa dohoda z roku 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993) má považovať za zákonnú a uplatniteľnú v celom rozsahu, je možné považovať zákaz používania označenia „Tocai“ v Taliansku po roku 2007 vyplývajúci z výmeny listov medzi zmluvnými stranami pri podpise tejto dohody a priloženej k dohode, za neplatný a neuplatniteľný, keďže je v rozpore s úpravou rovnako znejúcich označení stanovenou v dohode z roku 1993 (pozri článok 4 ods. 5 dohody)?

4. Je možné považovať druhé spoločné vyhlásenie pripojené k dohode z roku 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993), v zmysle ktorého v čase rokovaní nebola zmluvným stranám známa existencia rovnako znejúcich označení európskych a maďarských vín, za zjavne nesprávny opis skutočnosti (keďže talianske a maďarské označenia pre vína „Tocai“ existujú spoločne už storočia, roku 1948 boli oficiálne uznané dohodou uzavretou medzi Talianskou republikou a Maďarskou republikou a nedávno boli začlenené do právnej úpravy Spoločenstva), čo spôsobuje na základe článku 48 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve čiastočnú neplatnosť dohody z roku 1993, z ktorej vyplýva zákaz používania označenia Tocai v Taliansku?

5. Je možné so zreteľom na článok 59 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve vykladať Dohodu o obchodných aspektoch práva duševného vlastníctva (dohoda TRIPs) (Ú. v. ES L 336, 1994), uzavretú na pôde Svetovej obchodnej organizácie (WTO), ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1996, t. j. po nadobudnutí platnosti dohody z roku 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993) v tom zmysle, že v prípade nesúladu medzi týmito ustanoveniami sa jej ustanovenia v oblasti rovnako znejúcich označení vín použijú namiesto ustanovení dohody z roku 1993, keďže signatármi oboch dohôd sú tie isté strany?

6. Ak existujú dve rovnako znejúce označenia pre vína vyrábané v dvoch štátoch, ktoré sú zmluvnými stranami dohody TRIPs (hoci sa homonymia týka dvoch zemepisných označení používaných v dvoch zmluvných štátoch dohody, aj keď sa týka zemepisného označenia jedného zmluvného štátu a rovnako znejúceho označenia odrody, ktorá sa tradične pestuje v druhom zmluvnom štáte), je možné vykladať články 22 až 24 obsiahnuté v [časti II, sekcii 3 prílohy 1 C] dohody o založení Svetovej obchodnej organizácie obsahujúcej dohodu TRIPs (Ú. v. ES L 336, 1994), ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1996, v tom zmysle, že tieto dve označenia je možné používať naďalej aj v budúcnosti, pokiaľ ich v minulosti príslušní výrobcovia používali v dobrej viere alebo aspoň počas 10 rokov pred 15. aprílom 1994 (článok 24 ods. 4) a pokiaľ každé označenie jasne uvádza krajinu, región alebo oblasť pôvodu chráneného vína, aby spotrebiteľ nebol uvedený do omylu?

7. Vzťahuje sa právo vlastniť majetok uvedené v článku 1 prvého dodatkového protokolu k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (Rímska zmluva z roku 1950) a prebraté do článku 17 Charty základných práv Európskej únie vyhlásenej v Nice v októbri 2000 aj na duševné vlastníctvo na označenia vín a na použitie týchto označení a vylučuje výkon tohto práva a ním zaručená ochrana uplatniť pravidlá stanovené vo výmene listov pripojenej k dohode medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín (Ú. v. ES L 337, 1994), ktoré však nie sú uvedené v texte tejto dohody a na základe ktorých vinári z Friuli nemôžu používať označenie „Tocai friulano“, a to najmä z dôvodu absencie akejkoľvek náhrady vinárom z Friuli, ktorí sa stali obeťami vyvlastnenia a absencie verejného záujmu, ktorý by vyvlastnenie odôvodnil, a nerešpektovania zásady proporcionality?

8. Ak by sa v rozsahu uvedenom v predchádzajúcich otázkach skonštatovala protiprávnosť právnych predpisov Spoločenstva obsiahnutých v dohode medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín z 29. novembra 1993 (Ú. v. ES L 337, 1993) a/alebo vo výmene listov k nej pripojenej, je možné považovať ustanovenia nariadenia (ES) č. 753/2002, stanovujúce ukončenie používania označenia „Tocai friulano“ po 31. marci 2007 (článok 19 ods. 2) za neplatné alebo aspoň neuplatniteľné?“

40. Žalobcovia, talianska vláda, Rada a Komisia podali písomné pripomienky a všetci sa spolu, vrátane maďarskej vlády, zúčastnili na pojednávaní.

41. Žalobcovia a talianska vláda okrem toho predložili písomnú odpoveď na výzvu Súdneho dvora o predloženie stanoviska k názorom Rady a Komisie, podľa ktorých označenie „Tocai friulano“ a jeho synonymum „Tocai italico“ nie sú a nikdy neboli zemepisnými označeniami, ale skôr označením vína alebo odrody viniča.

O prvej prejudiciálnej otázke

42. Svojou prvou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či asociačná dohoda založila Spoločenstvu právomoc na prijatie dohody o označovaní vín.

43. Je ustálenou judikatúrou, že právomoc Spoločenstva vstupovať do medzinárodných záväzkov vyplýva buď priamo alebo implicitne z výslovných ustanovení Zmluvy.( )

44. Je preto zrejmé, že právomoc Spoločenstva uzavrieť dohodu o označovaní vín nie je možné odvodiť z asociačnej dohody.

45. Na druhej strane, článok 133 ES výslovne udeľuje Rade právomoc na vykonanie spoločnej obchodnej politiky. Úvodné ustanovenie rozhodnutia Rady 93/724 uvádza, že toto rozhodnutie je založené na článku 133 ES. Článok 1 uvádza, že dohoda o označovaní vín spolu s protokolom, výmenou listov a vyhláseniami k nim pripojenými „sú týmto schválené v mene Spoločenstva“. Je preto jasné, že z pohľadu práva Spoločenstva bola dohoda o označovaní vín riadne schválená v súlade so Zmluvou. Tak ako tvrdí Rada a Komisia, právny základ pre dohodu je uvedený v úvodnom ustanovení rozhodnutia Rady, na základe ktorého bola predmetná dohoda uzavretá a schválená. V rozhodnutí sa o asociačnej dohode, ako o právnom základe nehovorí. Hoci sa asociačná dohoda uvádza v preambule dohody o označovaní vín, odôvodnenia medzinárodnej zmluvy nemôžu uvádzať právny základ v právnom poriadku každej zmluvnej strany. V právnom poriadku Spoločenstva je tento základ vymedzený po tom, čo sa finalizoval text dohody, a so zreteľom na jej cieľ a obsah. Odkaz na asociačnú dohodu v úvodnom ustanovení dohody o označovaní vín jednoducho stavia túto dohodu do politického a právneho kontextu.

46. Žalobcovia a talianska vláda tvrdia, že zemepisné označenie vína spadá do rozsahu duševného vlastníctva a že členské štáty mali výlučnú právomoc v rozsahu, v akom sa dohoda o označovaní vín týkala práv duševného vlastníctva: pozri prílohu XIII asociačnej dohody.( ) Spoločenstvo preto nemalo právomoc uzavrieť dohodu o označovaní vín.

47. Toto tvrdenie je podrobnejšie rozanalyzované v rámci druhej prejudiciálnej otázky.

O druhej prejudiciálnej otázke

48. Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či v zmysle toho, čo je uvedené v stanovisku Súdneho dvora 1/94( ) o výlučnej právomoci ES, je dohoda o označovaní vín neplatná alebo neuplatniteľná v právnom poriadku Spoločenstva, keďže túto dohodu neratifikovali členské štáty Európskeho spoločenstva jednotlivo. Inými slovami, otázkou je, či Spoločenstvo má výlučnú právomoc uzavrieť dohodu o označovaní vín alebo či bola dohoda, na základe správnej analýzy, zmiešanou zmluvou, ktorej stranami mali byť aj Spoločenstvo, aj členské štáty.

49. Je nesporné, že Spoločenstvo má výlučnú právomoc tam, kde ju Zmluva výslovne priznáva, alebo kde Spoločenstvo v rámci vykonania spoločnej politiky zakotvenej v Zmluve prijalo ustanovenia vytvárajúce všeobecné pravidlá.( )

50. Súdny dvor v stanovisku 1/94 dospel na základe dvoch dôvodov k záveru, že Spoločenstvo a členské štáty mali delenú právomoc uzavrieť dohodu TRIPs. Po prvé dohoda TRIPs, okrem svojich ustanovení týkajúcich sa zákazu uvedenia falzifikátu do voľného obehu, nepatrí do spoločnej obchodnej politiky, v rámci ktorej bola článkom 133 ES priznaná výlučná právomoc. Po druhé, harmonizácia dosiahnutá v určitých oblastiach spadajúcich pod dohodu TRIPs v rámci Spoločenstva je len čiastočná a v iných oblastiach sa harmonizácia nepredpokladala.( )

51. Žalobcovia a talianska vláda tvrdia, že zmluva neobsahuje žiadne ustanovenie o výlučnej právomoci v oblasti duševného vlastníctva a že v čase, keď sa rokovalo o dohode o označovaní vín, neexistovali predpisy Spoločenstva o práve duševného vlastníctva týkajúce sa vnútroštátnej úpravy zemepisných označení vína: právna úprava Spoločenstva v oblasti vína len uznala označenie registrované v každom členskom štáte.

52. Títo účastníci ďalej tvrdia, že Spoločenstvo nemá výlučnú právomoc, ale že členské štáty výlučnú právomoc v oblasti duševného vlastníctva majú. Na podporu tohto tvrdenia sa odvolávajú na prílohu XIII asociačnej dohody, ktorá uvádza, že ustanovenia tejto prílohy sa nedotýkajú právomoci Spoločenstva a jeho členských štátov v oblasti duševného vlastníctva.

53. Nemyslím si, že ustanovenie prílohy XIII asociačnej dohody, na ktoré sa odvoláva talianska vláda, niečo objasňuje: Súdnemu dvoru nebola položená otázka týkajúca sa ustanovení asociačnej dohody a v každom prípade je znenie prílohy XIII nepresvedčivé.

54. Článok 1 dohody o označovaní vín stanovuje, že zmluvné strany „sa na základe vzájomnosti zaväzujú chrániť a kontrolovať označenia vín pochádzajúcich zo Spoločenstva a z Maďarska za podmienok stanovených touto dohodou“. [neoficiálny preklad]

55. Zdá sa úplne zrejmé, tak ako tvrdí Rada a Komisia, že v čase uzavretia dohody o označovaní vín bola ochrana a kontrola označovania vín – ako jediný aspekt práv duševného vlastníctva, ktorý môže byť predmetom daného konania – predmetom komplexnej právnej úpravy na úrovni Spoločenstva, a preto patrila do výlučnej právomoci Spoločenstva, pričom právne predpisy uvedené vyššie v bodoch 16 až 33 sú len špičkou ľadovca. Článok 63 nariadenia č. 822/87 totiž výslovne uvádzal, že dovezenému vínu sa môže „za podmienky zachovania vzájomnosti poskytnúť kontrola a ochrana stanovená v [článku 15 nariadenia č. 823/87] pre akostné vína psr“. [neoficiálny preklad]

56. V odôvodnení rozhodnutia č. 93/724 je ďalej uvedené, že dohoda o označovaní vín „umožní účinnejšie bojovať proti nekalej súťaži v obchode, zabezpečí rozsiahlejšiu ochranu spotrebiteľa a napomôže obchod s vínom medzi dvomi zmluvnými stranami“ a že „ustanovenia dohody priamo súvisia s opatreniami prijatými v oblasti spoločnej obchodnej a poľnohospodárskej politiky“.( ) [neoficiálny preklad] Súdny dvor v stanovisku 1/94 potvrdil, že dohody o vínach medzi Spoločenstvom na jednej strane a Rakúskom a Austráliou na druhej strane, ktoré sú v podstate podobné s predmetnou dohodou o označovaní vín, patrili do výlučnej právomoci Spoločenstva a správne sa zakladali na článku 133 ES „pretože [ich] ustanovenia priamo súviseli s opatreniami prijatými v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky a osobitne s právnou úpravou Spoločenstva v oblasti vína a vinohradníctva“.( ) [neoficiálny preklad]

57. Nakoniec je možné takisto poznamenať, že talianska vláda vo svojej odpovedi na otázku položenú Súdnym dvorom uvádza, že pre Maďarsko bola oblasť vína po jeho pristúpení v máji 2004 upravená výlučne predpismi Spoločenstva. Tak ako som zdôraznil, táto výlučná úprava zahrňuje výlučnú právomoc Spoločenstva v tejto oblasti. Keďže rozsah tejto úpravy bol v podstate rovnaký pred týmto dátumom aj po ňom, toto tvrdenie zjavne pripúšťa, že Spoločenstvo malo výlučnú právomoc aj v čase uzavretia dohody o označovaní vín.

O tretej prejudiciálnej otázke

58. Vo svojej tretej otázke sa vnútroštátny súd pýta, či za predpokladu, že sa dohoda o označovaní vín bude považovať za zákonnú a uplatniteľnú v celom rozsahu, je možné považovať zákaz používania označenia „Tocai“ v Taliansku po roku 2007, vyplývajúcom z výmeny listov, za neplatný a neuplatniteľný, keďže je v rozpore s úpravou rovnako znejúcich označení stanovenou v článku 4 ods. 5 dohody.

59. Žalobcovia tvrdia, že ustanovenia príloh dohody nemôžu mať vplyv na ustanovenia samotnej dohody. Preto v prípade nesúladu medzi nimi sa prílohy prestávajú uplatňovať.

60. Bez ohľadu na váhu tohto tvrdenia ako všeobecného návrhu bude takéto tvrdenie v danom prípade zjavne relevantné len vtedy, ak dôjde ku skutočnému rozporu medzi dotknutými ustanoveniami.

61. Článok 4 ods. 5 dohody o označovaní vín upravuje prípad „rovnako znejúcich alebo totožných zemepisných označení“. Článok 2 ods. 2 dohody definuje „zemepisné označenie“ ako „akékoľvek označenie, vrátane ‚označenia pôvodu‘, ktoré zákony alebo právne predpisy jednej zmluvnej strany uznávajú na účely označovania a prezentácie vína pochádzajúceho z jeho územia, alebo z oblasti alebo lokality na tomto území, ak danú kvalitu, povesť a iné charakteristické znaky vína možno v podstate pripísať hlavne jeho zemepisnému pôvodu.“

62. Označenie „Tocai friulano“ preto spadá pod článok 4 ods. 5 dohody o označovaní vín len vtedy, ak je uznané v právnych predpisoch Spoločenstva spôsobom uvedeným v predchádzajúcom bode.

63. Je zrejmé, že v danom prípade to tak nie je. V rozhodnom čase bolo toto označenie uznané ako odroda viniča, a nie ako akostné víno psr v zmysle nariadenia č. 823/87,( ) ktoré bolo v práve Spoločenstva považované za rovnocenné zemepisnému označeniu vína.( ) Okrem toho nič nenasvedčuje tomu, že danú kvalitu, povesť alebo iné charakteristické znaky vína vyrobeného z tejto odrody možno pripísať hlavne jeho zemepisnému pôvodu.

64. Konkrétnejšie, článok 4 ods. 5 písm. a) sa uplatňuje na označenia, ktoré sú „chránené [touto] dohodou“. Článok 4 ods. 1 písm. a) stanovuje že pokiaľ ide o vína pochádzajúce zo Spoločenstva, „zemepisné označenia a tradičné výrazy vymenované v prílohe“ sú chránené. Zoznam vín pochádzajúcich z Talianskej republiky v prílohe dohody o označovaní vín sa nezmieňuje o „Tocai friulano“ alebo o „Tocai italico“.

65. V odpovedi na výzvu Súdneho dvora o zaujatie stanoviska, či označenie „Tocai friulano“ je zemepisným označením, alebo odrodou viniča, sa žalobcovia a talianska vláda odvolávajú na článok 15 ods. 4 nariadenia č. 823/87,( ) ktoré členským štátom povoľuje, aby názov špecifického regiónu bol doplnený o označenie odrody viniča a tvrdia, že v prípade „Tocai friulano“ tomu tak bolo.

66. Článok 15 ods. 4 však podľa môjho názoru uvádza len to, že členské štáty môžu povoliť kombináciu názvu špecifického regiónu s odrodou viniča. V určitých vinohradníckych oblastiach je táto prax bežná: napríklad, Alsace Pinot gris,( ) Valle d’Aosta Pinot nero alebo Moselle Luxembourgeoise Riesling. Ani kombinovaný názov, ani takto uvedená odroda viniča sa nestáva zemepisným označením v zmysle dohody o označovaní vín.

67. V dôsledku toho neexistuje rozpor medzi zákazom vyplývajúcim z výmeny listov a pravidlami upravujúcimi rovnako znejúce označenia v článku 4 ods. 5 dohody o označovaní vín.

O štvrtej prejudiciálnej otázke

68. Svojou štvrtou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či spoločné vyhlásenie pripojené k dohode o označovaní vín,( ) v zmysle ktorého v čase rokovaní nebola zmluvným stranám známa existencia rovnako znejúcich označení európskych a maďarských vín, považuje za nesprávny opis skutočnosti (keďže talianske a maďarské označenia pre vína „Tocai“ existujú spoločne už storočia, roku 1948 boli oficiálne uznané dohodou uzavretou medzi Talianskou republikou a Maďarskou republikou a nedávno boli začlenené do právnej úpravy Spoločenstva), čo spôsobuje na základe článku 48 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve( ) čiastočnú neplatnosť dohody z roku 1993, z ktorej vyplýva zákaz používania označenia Tocai v Taliansku.

69. Článok 48 ods. 1 Viedenského dohovoru stanovuje:

„Štát sa môže dovolávať omylu v zmluve ako dôvodu pre zrušenie svojho súhlasu s tým, že bude viazaný zmluvou, ak sa omyl týka skutočnosti alebo situácie, ktorých existenciu tento štát predpokladal v čase uzavretia zmluvy a ktoré boli podstatným základom súhlasu tohto štátu s tým, že bude viazaný zmluvou.“

70. Žalobcovia a talianska vláda tvrdia, že výmena listov je založená na nesprávnom opise skutočnosti v rozhodnom čase, a to z nesporného, pokojného a pokračujúceho používania obidvoch označení; v dôsledku čoho nie sú na základe článku 48 Viedenského dohovoru, prílohy, zrušujúce právo používať tieto označenia, tiež použiteľné.

71. Prvý bod spoločného vyhlásenia uvádza:

„V súvislosti s článkom 4 ods. 5 písm. a) zmluvné strany skonštatovali, že v čase rokovaní im nie je známy žiadny konkrétny prípad, na ktorý by sa dalo toto ustanovenie uplatniť.“ [neoficiálny preklad]

72. V súvislosti s treťou prejudiciálnou otázkou som vysvetlil, prečo článok 4 ods. 5 nepovažujem v danom prípade za uplatniteľný.( )

73. Z rovnakého dôvodu nie je možné považovať spoločné vyhlásenie za zjavne nesprávny opis skutočnosti.

74. V každom prípade, tak ako maďarská vláda na pojednávaní uviedla, len dotknuté strany sa môžu dovolávať článku 48 Viedenského dohovoru.

O piatej a šiestej prejudiciálnej otázke

75. Svojou piatou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či v zmysle článku 59 Viedenského dohovoru sa ustanovenia dohody TRIPs( ), upravujúce rovnako znejúce označenia viniča, použijú namiesto ustanovení dohody o označovaní vín, a to v prípade nesúladu medzi týmito ustanoveniami za predpokladu, že signatármi oboch dohôd sú tie isté strany a že dohoda TRIPs nadobudla platnosť 1. januára 1996, teda po uzavretí dohody o označovaní vín.

76. Článok 59 ods. 1 Viedenského dohovoru stanovuje:

„Zmluva sa považuje za zaniknutú, ak všetky jej strany uzavrú neskoršiu zmluvu o tom istom predmete a:

(a) z neskoršej zmluvy vyplýva alebo je inak potvrdené, že úmyslom strán bolo upraviť daný predmet touto zmluvou; alebo

(b) ustanovenia neskoršej zmluvy sú natoľko nezlučiteľné s ustanoveniami skoršej zmluvy, že nie je možné vykonávať obe zmluvy súčasne.“

77. Keďže otázka vnútroštátneho súdu vzniká len v prípade, že príslušné ustanovenia dohody TRIPs sú v rozpore s dohodou o označovaní vín, zdá sa rozumné prijať názor Komisie a preskúmať najprv tento bod, ktorý je predmetom šiestej otázky.

78. Touto otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či v prípade, ak existujú dve rovnako znejúce označenia, ktoré označujú dve rozdielne vína (a to za okolností opísaných vyššie), je možné články 22 až 23 dohody TRIPs vykladať v tom zmysle, že tieto dve označenia je možné používať naďalej aj v budúcnosti, pokiaľ ich v minulosti príslušní výrobcovia používali v dobrej viere alebo aspoň počas 10 rokov pred 15. aprílom 1994 (článok 24 ods. 4) a pokiaľ každé označenie jasne uvádza krajinu, región alebo oblasť pôvodu chráneného vína, aby spotrebiteľ nebol uvedený do omylu.

79. Články 22 až 24 dohody TRIPs tvoria sekciu 3 („Zemepisné označenia“) časti II („Normy týkajúce sa dostupnosti, rozsahu a využitia práv duševného vlastníctva“) tejto dohody.

80. Článok 22 ods. 1 dohody TRIPs stanovuje:

1. „Zemepisnými označeniami sa na účely tejto dohody rozumejú označenia, ktoré označujú tovar ako pochádzajúci z územia člena alebo z oblasti, alebo z lokality na tomto území, ak danú kvalitu, povesť a iné charakteristické znaky tovaru možno v podstate pripísať jeho zemepisnému pôvodu.“

81. Článok 23 stanovuje:

„1. Každý člen zabezpečí zainteresovaným stranám právne prostriedky na zabránenie používania zemepisného označenia označujúceho pôvod vína pre vína, ktoré nepochádzajú z miesta uvedeného v príslušnom zemepisnom označení, alebo označujúceho liehoviny pre liehoviny, ktoré nepochádzajú z miesta uvedeného v príslušnom zemepisnom označení, aj v prípadoch, keď sa skutočný pôvod výrobkov uvádza, alebo sa použije zemepisné označenie v preklade, alebo je sprevádzané výrazmi, ako sú ‚druh‘, ‚typ‘, ‚štýl‘, ‚kópia‘ alebo podobne.

...

3. V prípade rovnako znejúcich zemepisných označení vín bude ochrana poskytnutá každému označeniu... Každý člen stanoví praktické podmienky, na ktorých základe budú príslušné rovnako znejúce označenia navzájom odlíšené od iných, a zohľadní potrebu, aby bolo zabezpečené spravodlivé zaobchádzanie so zainteresovanými výrobcami a aby spotrebitelia neboli uvedení do omylu.

...“

82. Článok 24 stanovuje:

„1. Členovia súhlasia, že začnú rokovania zamerané na zvýšenie ochrany jednotlivých zemepisných označení podľa článku 23. ...

...

4. Žiadne ustanovenie tejto sekcie nebude vyžadovať od člena, aby zabránil pokračujúcemu a podobnému používaniu určitého zemepisného označenia iného člena označujúceho vína alebo liehoviny v súvislosti s tovarmi alebo so službami dodávanými ktorýmkoľvek jeho občanom alebo osobou, ktorá má uňho sídlo a ktorá používa toto zemepisné označenie nepretržite v súvislosti s rovnakými alebo príbuznými tovarmi alebo službami na území tohto člena buď a) aspoň počas 10 rokov pred 15. aprílom 1994, alebo b) v dobrej viere pred týmto dátumom.

...

6. ... Žiadne ustanovenie tejto sekcie nebude vyžadovať, aby člen uplatňoval jej ustanovenia na zemepisné označenie ľubovoľného iného člena týkajúce sa výrobkov z vínnej révy, pre ktoré je príslušné zemepisné označenie zhodné so zaužívaným názvom odrody viniča, ktorá rastie na území tohto člena k dátumu nadobudnutia platnosti Dohody WTO.

...“

83. Žalobcovia a talianska vláda tvrdia, že dohoda TRIPs je v súčasnosti predpisom pre Spoločenstvo, členské štáty a ostatné zmluvné strany, ktorý upravuje rovnako znejúce označenia vín a ktorý vyžaduje ochranu takýchto označení za predpokladu, že sú používané technicky správnym spôsobom a v dobrej viere. Článok 23 ochraňuje právo zainteresovaných strán naďalej používať rovnako znejúce zemepisné označenia, zatiaľ čo článok 24 ods. 4 umožňuje členom upraviť pokračujúce používanie zemepisných označení v dobrej viere počas 10 rokov pred 15. aprílom 1994. Tieto ustanovenia sú nezlučiteľné so zákazom používať označenie „Tocai friulano“ vyplývajúcim z prílohy k dohode o označovaní vín, ktoré preto nie je možné odôvodniť.

84. Vo svojich odpovediach na otázku položenú Súdnym dvorom žalobcovia a talianska vláda tvrdia, že článok 24 ods. 6 dohody TRIPs jasne zakladá paralelu medzi „zemepisným označením“ a „názvom odrody viniča“, a teda zabraňuje tomu, aby sa Maďarsko dovolávalo zemepisného označenia „Tokaj“ na účely zákazu používať označenie „Tocai friulano“.

85. Tieto tvrdenia neprijímam.

86. Článok 23 ods. 1 ukladá členom výslovnú povinnosť chrániť zemepisné označenia označujúce vína proti ich používaniu pre vína, ktoré nepochádzajú z miesta uvedeného v príslušnom zemepisnom označení; nie je potrebné preukazovať zámer alebo podvod. Je nesporné, že „Tokaj“ je zemepisným označením v zmysle dohody TRIPs. Článok 23 ods. 1 preto vyžaduje, aby členovia chránili toto označenie proti jeho používaniu pre vína, ktoré nepochádzajú z regiónu Tokaj.

87. Článok 23 ods. 3 vymedzuje všeobecnú povahu ochrany vyžadovanej podľa článku 23 ods. 1 v prípade dvoch rovnako znejúcich zemepisných označení.( ) Na účely dohody TRIPs sú „zemepisné označenia“ definované ako označenia, ktoré označujú tovar ako pochádzajúci z územia člena alebo z oblasti, alebo z lokality na tomto území, ak danú kvalitu, povesť a iné charakteristické znaky tovaru možno v podstate pripísať jeho zemepisnému pôvodu. Znova, nič nepreukazuje, že danú kvalitu, povesť a iné charakteristické znaky vína vyrobeného z plodov vína Tocai friulano v danom regióne možno v podstate pripísať jeho zemepisnému pôvodu. Článok 23 ods. 3 je v dôsledku toho podľa môjho názoru neuplatniteľný.

88. Z rovnakého dôvodu sa nemôže článok 24 ods. 4, ktorý umožňuje členom upraviť za určitých okolností pokračujúce používanie zemepisných označení v dobrej viere, uplatniť na pokračujúce používanie označenia „Tocai friulano“.

89. Nakoniec, článok 24 ods. 6 umožňuje členom povoliť používanie označenia odrody viniča, ktoré znie rovnako ako zemepisné označenie v inom členskom štáte, avšak neprikazuje to. Spoločenstvo sa zjavne vzdalo tejto možnosti s účinnosťou od konca marca 2007 vo forme dvojstrannej dohody s Maďarskom, ktorá je výslovne uvedená v článku 24 ods. 1 a ktorá, tak ako už bolo spomenuté v rámci prvých dvoch otázok, spadá do výlučnej právomoci Spoločenstva.

90. Na základe vyššie uvedeného si nemyslím, že príslušné ustanovenia dohody TRIPs sú nezlučiteľné s dohodou o označovaní vín; v dôsledku toho nie je takisto dôvod použiť článok 59 Viedenského dohovoru.

O siedmej prejudiciálnej otázke

91. Svojou siedmou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či sa právo vlastniť majetok uvedené v článku 1 prvého dodatkového protokolu k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd( ) a prebratý do článku 17 Charty základných práv Európskej únie( ) vzťahuje aj na duševné vlastníctvo na označenia vín a na použitie týchto označení, a teda vylučuje uplatniť pravidlá stanovené vo výmene listov, na základe ktorých vinári z regiónu Friuli-Venezia Giulia nemôžu používať označenie „Tocai friulano“, a to najmä z dôvodu absencie akejkoľvek náhrady týmto vinárom, absencie verejného záujmu, ktorý by vyvlastnenie odôvodnil, a zjavného nerešpektovania zásady proporcionality.

92. Prvý bod článku 1 prvého dodatkového protokolu k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd stanovuje:

„Každá fyzická alebo právnická osoba má právo pokojne užívať svoj majetok. Nikoho nemožno zbaviť jeho majetku s výnimkou verejného záujmu a za podmienok, ktoré ustanovuje zákon a všeobecné zásady medzinárodného práva.“

93. Hoci sa toto ustanovenie nezmieňuje o náhrade, všeobecne sa uznáva, že povinnosť dodržiavať všeobecné zásady medzinárodného práva v sebe zahrňuje právo na náhradu v prípade vyvlastnenia.

94. Článok 17 Charty pod názvom „Vlastnícke právo“ stanovuje:

„1. Každá osoba má právo vlastniť svoj zákonne nadobudnutý majetok, užívať ho, nakladať s ním a odkázať ho. Nikoho nemožno zbaviť jeho majetku, s výnimkou verejného záujmu a za podmienok, ktoré ustanovuje zákon, pričom musí byť včas vyplatená primeraná náhrada straty. Užívanie majetku môže byť upravené zákonom v nevyhnutnej miere v súlade so všeobecným záujmom.

2. Duševné vlastníctvo je chránené.“

95. Žalobcovia tvrdia, že právo talianskych výrobcov vína používať označenie „Tocai friulano“ spadá pod pojem „majetok“ v zmysle protokolu, ktorý je autonómnym pojmom neobmedzujúcim sa len na hnuteľné veci; talianska vláda na pojednávaní uviedla, že právo používať označenie určitej odrody vína je hospodárskej povahy. Rada a Komisia tvrdia, že daný prípad sa netýka vlastníctva v zmysle dohovoru alebo charty, dokonca ani v zmysle duševného vlastníctva: označenia „Tocai friulano“ a „Tocai italico“ nie sú zemepisnými označeniami alebo odrodami vína. Ani Parížska dohoda( ), ani dohoda TRIPs neuvádza označenie odrody viniča ako kategóriu duševného vlastníctva.

96. Žalobcovia správne tvrdia, že „majetok“ je v dohode autonómnym pojmom, ktorý sa vzťahuje na nehnuteľné veci s hospodárskou hodnotou. Európsky súd pre ľudské práva okrem iného pripustil, v súvislosti s odňatím licencie na podávanie alkoholických nápojov v reštaurácii, že hospodárske záujmy spojené s prevádzkou reštaurácie boli „majetkom“ na účely článku 1 protokolu a to za predpokladu, že udržanie licencie bolo jednou z hlavných podmienok pre podnikanie a že jej odňatie malo nepriaznivý vplyv na dobré meno a povesť reštaurácie. Súdny dvor následne rozhodol, že za okolností daného prípadu odňatie predstavovalo zásah do práva prevádzkovateľa reštaurácie na „pokojné užívanie [jeho] majetku“ (hoci uznal tento zásah za zákonný, primeraný a vo všeobecnom záujme).( )

97. Nemyslím si však, že toto rozhodnutie je analogické vo vzťahu k tomuto prípadu. Nebol presadzovaný názor, že pokračujúce používanie označenia „Tocai friulano“ pre odrodu viniča použitú pre výrobu vín z regiónu Friuli Venezia Giulia je jednou z hlavných podmienok pre podnikanie vo výrobe takýchto vín, ani nebolo konkretizované tvrdenie talianskej vlády, že zákaz takéhoto používania by mal nepriaznivé účinky na dobré meno a povesť tejto podnikateľskej činnosti. Dotknutí výrobcovia vína budú mať naďalej možnosť predávať svoje vína pod rôznymi označeniami pôvodu, ktoré boli zaregistrované pre túto oblasť. Ak chcú naďalej označovať používanú odrodu viniča, zdá sa, že existujú prijateľné synonymá uznané Medzinárodným úradom pre vinárstvo a víno: Komisia na pojednávaní uviedla „sauvignonasse“ a „trebbianello“.

98. Taktiež by som doplnil, že existujú pochybnosti, či majú žalobcovia právo dovolávať sa porušenia vlastníckeho práva podľa dohody, keďže nie sú výrobcami vína a nepreukázali, akým spôsobom boli dotknutí.

99. Nie som preto presvedčený, že prinajmenšom za okolností daného prípadu je právo na používanie označenia odrody viniča pre uvedenie daného vína na trh vlastníckym právom na, ktoré sa vzťahuje článok 1 prvého protokolu. Krátko však preskúmam otázku, či za predpokladu existencie takéhoto vlastníckeho práva by bol zákaz takéhoto použitia vylúčený.

100. Prvá veta článku 1 prvého protokolu zakladá právo na pokojné užívanie majetku; druhá veta stanovuje, že nikoho nemožno zbaviť jeho majetku „s výnimkou verejného záujmu a za podmienok, ktoré ustanovuje zákon a všeobecné zásady medzinárodného práva“.

101. Pokiaľ ide o zásah do pokojného užívania, ktorý nemá za následok zbavenie majetku, je všeobecný návod v podobnom kontexte uvedený v rozhodnutí Súdneho dvora vo veci SMW Winzersekt.( ) V predmetnom konaní napadli nemeckí výrobcovia šumivého vína právne predpisy Spoločenstva( ), ktoré zakazovali počas päťročného prechodného obdobia používanie označenia „méthode champenoise“ pre šumivé vína, ktoré nemali oprávnenie používať označenie „Champagne“. Výrobcovia tvrdili, že tento zákaz mal nepriaznivý dopad na ich vlastnícke právo.

102. Súdny dvor rozhodol, že v otázkach týkajúcich sa spoločnej poľnohospodárskej politiky mal zákonodarca Spoločenstva širokú diskrečnú právomoc, takže opatrenie prijaté v tejto oblasti by bolo protiprávne len vtedy, keby bolo zjavne neprimerané sledovanému cieľu. Vlastnícke právo nebolo absolútnym právom; výkon tohto práva preto mohol byť obmedzený, osobitne v zmysle spoločnej organizácie trhu, a to za predpokladu, že takéto obmedzenia zodpovedali účelom všeobecného záujmu sledovaného Spoločenstvom a neboli neprimeraným a neprípustným zásahom do samotnej podstaty takto zaručených práv. Označenie „méthode champenoise“ bolo výrazom, ktorý mohli používať všetci výrobcovia šumivého vína pred prijatím predmetných právnych predpisov. Zákaz používania tohto označenia nebolo možné považovať za porušenie údajného vlastníckeho práva, ktoré bolo udelené žalujúcim výrobcom. Nakoniec, prijatím prechodných ustanovení a umožnením výrobcom používať alternatívne výrazy (ako napríklad „tradičná metóda“), zobrala Rada do úvahy postavenie výrobcov; za týchto okolností nebolo možné považovať právne predpisy za neprimerané.( )

103. V danom konaní sa podobne zdá byť zrejmé, že aj keby nastal zásah do práva užívať majetok, zásada proporcionality dodržaná bola: talianski pestovatelia viniča Tocai friulano a výrobcovia vína z tejto odrody viniča mali v prechodnom období počas 13 rokov možnosť prispôsobiť sa novej situácii, ktorú vytvorila dohoda o označovaní vín, a ako bolo uvedené vyššie( ) a ako sa zdá, k dispozícii majú alternatívne označenia viniča.

104. Pokiaľ ide o druhú vetu článku 1 prvého protokolu, aj keby zákaz používania „Tocai friulano“ zbavil daných výrobcov vína majetku, zastávam názor, že tento zákaz bol vo „verejnom záujme a za podmienok, ktoré ustanovuje zákon a všeobecné zásady medzinárodného práva“, a teda bol povolený dohodou.

105. Po prvé, existuje zjavný verejný záujem na uzatváraní vzájomných dohôd na ochranu označovania vín v Spoločenstve. Po druhé, existuje zjavný právny základ v právnom poriadku Spoločenstva pre tento zákaz, a to právny rámec (ktorý som vzhľadom k tomu, že je obsiahly a nesporný, neuviedol podrobne) pre opis vín, v rámci ktorého je predmetný zákaz zjavne určený na zníženie rizika zámeny medzi označením odrody viniča použitého vo víne a označením zemepisnej oblasti, v ktorej sa vyrába. Nakoniec, nič nenasvedčuje tomu, že zákaz je v rozpore s akoukoľvek zásadou medzinárodného práva. Osobitne účinok dlhodobého prechodného obdobia, obmedzený účinok zákazu (keďže akostné vína psr je možné naďalej vyrábať z tej istej odrody) a dostupnosť alternatívnych označení viniča podľa môjho názoru znamená, že neexistuje nárok na náhradu.

106. Pre článok 17 Charty platia podobné úvahy, ako sú uvedené vyššie.

O ôsmej prejudiciálnej otázke

107. Svojou ôsmou prejudiciálnou otázkou sa vnútroštátny súd pýta, či v prípade, že je dohoda o označovaní vín a/alebo výmena listov protiprávna, je článok 19 ods. 2 nariadenia (ES) č. 753/2002( ) stanovujúci ukončenie používania označenia „Tocai friulano“ po 31. marci 2007 neplatný a neuplatniteľný.

108. Žalobcovia tvrdia, že zákaz uvedený v prílohe nariadenia č. 753/2002 je protiprávny, pretože porušuje zásadu nediskriminácie. Spomedzi 106 odrôd viniča, ktoré Spoločenstvo povoľuje používať ako označenie vín, len „Tocai friulano“ je predmetom dočasného obmedzenia. Navyše je porušená zásada proporcionality a povinnosť odôvodnenia. Nakoniec, keďže dohoda TRIPs nevyžaduje, aby členovia Svetovej obchodnej organizácie odstránili právnu ochranu rovnako znejúcich zemepisných označení, je zákaz zakotvený v nariadení č. 753/2002 protiprávny.

109. Žalobcovia a talianska vláda vo svojej odpovedi na otázku Súdneho dvora ďalej uvádzajú, že keďže dohoda o označovaní vín sa skončila pristúpením Maďarska do Európskej únie a keďže asociačná dohoda nespomína ani dohodu o označovaní vín, ani problematiku „Tocai“, je pre Maďarsko oblasť vína upravená výlučne právnymi predpismi Spoločenstva. Nariadenie č. 753/2002 upravuje 122 odrôd viniča, ktoré zahŕňajú zemepisné označenie, takže sú v rovnakej situácii ako Tocai friulano, ktoré sa však spôsobom úpravy diametrálne odlišujú od úpravy použiteľnej na Tocai friulano: týchto 122 odrôd je možné uvádzať na vínnych etiketách odchylne od článku 19 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia.

110. Všetky tieto tvrdenia však zjavne prekračujú rozsah prejudiciálnej otázky položenej vnútroštátnym súdom, ktorá je výslovne založená na predpoklade, že dohoda o označovaní vín a/alebo výmena listov je protiprávna. Vnútroštátny súd preto spochybňuje platnosť nariadenia č. 753/2002 (ktoré mohlo, ale nebolo napadnuté priamo Talianskom podľa článku 230 ES) len nepriamo, ako následok údajnej neplatnosti dohody o označovaní vín. Keďže si na základe mojej analýzy predchádzajúcich otázok nemyslím, že táto dohoda je protiprávna, súhlasím s Komisiou, že na ôsmu otázku nie je potrebné odpovedať.

Návrh

111. Vzhľadom na vyššie uvedené som dospel k týmto záverom:

1. Dohoda o označovaní vín bola správne a primerane založená na článku 133 ES a jej uzavretie spadá do výlučnej právomoci Spoločenstva.

2. Na účely dohody o označovaní vín a dohody TRIPs je Tokaj zemepisným označením, zatiaľ čo Tocai friulano ním nie je; preto

– neexistuje rozpor medzi zákazom používať Tocai friulano po 31. marci 2007 a úpravou týkajúcou sa označovania v dohode o označovaní vín,

– spoločné vyhlásenie neopisuje skutočnosť nesprávne, a

– neexistuje rozpor medzi dohodou o označovaní vín a dohodou TRIPs.

3. Právo používať označenie odrody viniča pri uvádzaní vína na trh nie je majetkom v zmysle článku 1 prvého dodatkového protokolu k Európskemu dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ani v zmysle článku 17 Charty základných práv Európskej únie, ale v každom prípade v danej veci nedošlo k protiprávnemu zásahu v rozpore s dohodou alebo chartou.

112. Zastávam preto názor, že na prejudiciálne otázky položené Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio je potrebné odpovedať takto:

Preskúmanie prejudiciálnych otázok nepreukázalo žiadne skutočnosti, ktoré by mohli spochybniť platnosť dohody medzi Európskym spoločenstvom a Maďarskou republikou o vzájomnej ochrane a kontrole označovania vín, schválenej v mene Spoločenstva rozhodnutím 93/724/ES a podpísanej 29. novembra 1993, alebo výmeny listov týkajúcej sa článku 4 tejto dohody.