Hoci v prípade súbežného dovozu sa ustanovenia smernice 2001/82 týkajúce sa konania o vydaní PUT nepoužijú, neplatí to pri ostatných ustanoveniach tejto smernice. Nič totiž neodôvodňuje, aby sa tieto prísne ustanovenia, týkajúce sa najmä držby, vydávania, označovania a informovania, ako aj dohľadu nad bezpečnosťou liekov, ktoré sú súčasťou koherentného systému opatrení zavedených uvedenou smernicou s cieľom zabezpečiť vysokú mieru ochrany verejného zdravia, neuplatňovali na súbežný dovoz.

Členské štáty musia v takom prípade v zjednodušenom konaní overiť, či dovoz veterinárneho lieku, na ktorý je vydané PUT v inom členskom štáte, predstavuje súbežný dovoz vo vzťahu k veterinárnemu lieku, na ktorý už je vydané PUT v členskom štáte určenia, pretože musia zabezpečiť dodržiavanie povinností a zákazov stanovených v smernici 2001/82. Za predpokladu, že dotknutý veterinárny liek musí byť považovaný za liek, ktorý už bol povolený v členskom štáte dovozu, príslušné orgány tohto štátu musia v zjednodušenom konaní udeliť chovateľom, ktorí chcú doviezť veterinárne lieky pre potreby ich vlastných chovov, povolenie na súbežný dovoz, ibaže by tomu bránili dôvody vychádzajúce z účinnej ochrany zdravia ľudí a zvierat.

Naopak, ak dovoz veterinárneho lieku, na ktorý bolo podľa ustanovení smernice 2001/82 vydané PUT v inom členskom štáte, do členského štátu predstavuje súbežný dovoz vo vzťahu k veterinárnemu lieku, na ktorý už v štáte určenia bolo vydané PUT, neuplatnia sa ustanovenia tejto smernice týkajúce sa postupu vydania PUT. Režim povolenia súbežných dovozov však treba skúmať vo svetle ustanovení Zmluvy o FEÚ týkajúcich sa voľného pohybu tovaru.

V dôsledku toho podnikateľský subjekt, ktorý nadobudol veterinárny liek pochádzajúci z členského štátu, v ktorom sa tento veterinárny liek legálne predáva na základe PUT udeleného príslušným orgánom toho istého štátu, nemôže v zásade doviezť tento výrobok do iného členského štátu s cieľom jeho uvádzania na trh alebo jeho podávania zvieratám, keďže naň nebolo riadne vydané PUT v tomto poslednom uvedenom štáte.

Článok 5 ods. 1 smernice 2001/82, ktorou sa ustanovuje Zákonník spoločenstva o veterinárnych liekoch, zmenenej a doplnenej nariadením č. 596/2009, vyžaduje, aby nijaký veterinárny liek nesmel byť uvedený na trh členského štátu, pokiaľ príslušné orgány daného členského štátu neudelili povolenie na uvedenie na trh (PUT) v súlade s touto smernicou. Takáto požiadavka platí dokonca aj vtedy, ak na predmetný liek bolo vydané PUT príslušným orgánom iného členského štátu. Táto povinnosť v zásade nesmie predstavovať obmedzenie obchodovania medzi členskými štátmi zakázané článkom 34 ZFEÚ. Platí to aj pri ďalších povinnostiach a zákazoch stanovených smernicou 2001/82.

Článok 5 ods. 2 smernice 2001/82, ktorou sa ustanovuje Zákonník spoločenstva o veterinárnych liekoch, zmenenej a doplnenej nariadením č. 596/2009 spresňuje, že držiteľ povolenia na uvedenie na trh (PUT) je zodpovedný za uvedenie lieku na trh. Z toho vyplýva, že chovatelia na to, aby mohli súbežne dovážať veterinárne lieky zhodné alebo podobné veterinárnym liekom, na ktoré v členskom štáte určenia bolo udelené PUT v súlade so smernicou 2001/82, musia disponovať PUT, ktoré hoci v zjednodušenom konaní vystavili príslušné vnútroštátne orgány, a stávajú sa zodpovednými za uvedenie veterinárnych liekov, súbežne dovážaných do členského štátu určenia, na trh.

(pozri bod 54)