ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
42.

Pokiaľ ide o asociáciu medzi označením a povesťou, ktorú si ochranná známka oblečenia začala získavať, spoločnosť Maselli namieta, že spoločnosti Silberquelle by uvedená povesť priniesla výhody, ak by bolo označenie WELLNESS vymazané a bolo by znovu zapísané v prospech spoločnosti Silberquelle. Domnievam sa však, že to by bola cena, ktorú by mala súčasná majiteľka ochrannej známky musela zaplatiť za svoj strategický omyl, že nebola prítomná na príslušnom trhu, trhu osviežujúcich nápojov, pretože v tejto oblasti sa vedie boj o podiel na trhu. Iba na tomto trhu sa od konkurentov vyžaduje, aby rešpektovali obchodné symboly svojich súperov. Bolo by nespravodlivé požadovať, aby obchodní konkurenti skúmali trhy, ktoré nie sú spojené s relevantným trhom, ktorý je tvorený z kategórií tovarov zaradených v registri a je jediným trhom, na ktorom musia dodržiavať povinnosť nepoškodzovať cudzie práva k ochrannej známke, okrem renomovaných označení, ktoré však nie sú predmetom tejto prejudiciálnej otázky.
39.

Ak sa článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 nepoužije, premlčacia doba sa určí na základe príslušných ustanovení vnútroštátneho práva. Pred účinnosťou nariadenia č. 2988/95 nemecké súdy analogicky uplatňovali premlčaciu dobu stanovenú v § 195 BGB — v rozhodnom čase tridsaťročnú premlčaciu dobu. Mohlo by byť preto logické, aby vnútroštátny súd uplatnil takú istú všeobecnú premlčaciu dobu na situáciu, ktorá nepatrí do pôsobnosti nariadenia. Vyplýva z toho, že vývozca, ktorý sa nedopustil nezrovnalosti, môže byť riadne vystavený tridsaťročnej premlčacej dobe, zatiaľ čo vývozca, ktorý sa nezrovnalosti dopustil, môže využiť štvorročnú premlčaciu dobu stanovenú v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2988/95? Podľa mňa Súdny dvor nemusí dospieť k takému záveru. A ani by nemal.
37.

Kým spoločníci musia vykonávať činnosť buď ako pracovníci, alebo na základe slobody usadiť sa, to isté neplatí v súvislosti so zápisom ich spoločnosti alebo podniku do obchodného registra. Na zápis do obchodného registra sa ako na krok pri zakladaní podniku v inom členskom štáte vždy vzťahuje sloboda usadiť sa. ( 16 )
23.

Jeho syn Ibrahim Altun, ktorý je žalobcom vo veci samej, po tom, čo získal víza, pricestoval 30. novembra 1999 do Nemecka a začal bývať u svojho otca. Dňa 9. decembra 1999 dostal od cudzineckého úradu krajinského hlavného mesta Stuttgart povolenie na pobyt do 31. decembra 2000. Toto povolenie na pobyt Stadt Böblingen 4. decembra 2000 predĺžilo do 31. decembra 2002 a potom po druhýkrát 21. novembra 2002 do 8. decembra 2003.
Alternatívne riešenie spočíva v stanovení maximálnej doby trvania zmluvy na to, aby sa považovala za „dočasnú“ v zmysle článku 8 ods. 2 druhého pododseku smernice 91/533, stanovením hranice, ktorá by bola v súlade s tvrdeniami uvedenými v časti V písm. C týchto návrhov. Bolo by vhodné stanoviť hranicu, napríklad jeden rok, do ktorej by sa pracovnoprávny vzťah považoval za „dočasný“ v tom zmysle, že pracovníkovi zamestnanému na kratšiu dobu hrozí také riziko, ktoré by si v prípade problémov vyžadovalo súdnu ochranu, a v prípade, že by bol nútený poskytnúť zamestnávateľovi „obdobie milosti“ na uskutočnenie opráv pracovnej zmluvy, čo by mohlo viesť k tomu, že by sa počas platnosti svojej pracovnej zmluvy nemohol obrátiť na súd. Rovnako osoba zamestnaná počas menej ako dvanástich mesiacov sa vo všeobecnosti nachádza v menej istom postavení ako osoba, ktorá so zamestnávateľom dohodla, rebus sic stantibus, zmluvu na dlhšie obdobie.
68.

Riešenie, ktoré navrhujú odvolateľky, aby sa ab initio opätovne začalo celé konanie o udelení licencií, by nemohlo zaručiť uplatnenie týchto kritérií. Po prvé by neumožnilo dodržať lehotu do 1. januára 2002. Po druhé úplné opätovné začatie konania o udelení licencií by so sebou prinieslo riziko, že uchádzači prvej výzvy na podávanie žiadostí o udelenie by zmenili stratégiu a nepodali by prihlášku. V každom prípade výsledok opätovného začatia konania ab initio by nebol iný, keďže jedinými uchádzačmi boli Orange, SFR a Bouygues Télécom a keďže podmienky licencií, ktoré boli udelené počas konania, ktoré bolo ab initio opätovne začaté, boli totožné s podmienkami, ktoré uchádzači nakoniec získali. Iné riešenie navrhované odvolateľkami, a to zorganizovanie dvoch odlišných výziev na podávanie žiadostí o udelenie, ale za odlišných podmienok, by nerešpektovalo zásadu rovnosti.
6.

A je matkou C, D a E. A a deti pôvodne bývali spolu s F, nevlastným otcom detí, vo Fínsku. Z dôvodu násilia zo strany nevlastného otca boli deti už raz prevzaté do starostlivosti štátu. Neskôr bolo prevzatie do starostlivosti prerušené. V roku 2001 sa rodina presťahovala do Švédska. V lete 2005 sa rodina vrátila do Fínska, pôvodne s úmyslom stráviť tam dovolenku. Vo Fínsku bývala rodina v obytných prívesoch v rôznych kempingoch a u rodinných príslušníkov. Deti nechodili do školy. Dňa 30. októbra 2005 rodina podala žiadosť o ubytovanie na orgány sociálnych služieb fínskej obce Y.
81.

Na záver nemožno nespomenúť, že pán Damgaard sa dovoláva svojho postavenia novinára, ( 38 ) čo je aspekt, ktorý musí preveriť vnútroštátny súd, a ak sa to preukáže, bude to potrebné vziať do úvahy, lebo postavenie novinára by poskytovalo obžalovanému vyšší stupeň právnej ochrany. Vyplýva to z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý vo veci The Observer a The Guardian v. Spojené kráľovstvo ( 39 ) vyhlásil, že keď vnútroštátne orgány prijímajú opatrenia, ktoré môžu odradiť tlač od poskytovania informácií týkajúcich sa záležitostí legitímneho verejného záujmu, je súd povolaný, aby starostlivo zvážil proporcionalitu takýchto opatrení. Ide o logický dôsledok funkcie „strážneho psa“, ktorá je zverená oznamovacím prostriedkom v demokratickom systéme a umožňuje, aby verejná mienka kontrolovala verejnú moc. ( 40 )
58.

Ako Súdny dvor uviedol v nedávnom rozsudku Nuova Agricast ( 20 ), konanie vymedzené v článku 88 ES nemôže nikdy smerovať k výsledku, ktorý by bol v rozpore s osobitnými ustanoveniami Zmluvy. Vzhľadom na to Komisia nemôže vyhlásiť štátnu pomoc, ktorá je v rozpore s inými ustanoveniami Zmluvy alebo so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva, akou je rovnosť zaobchádzania, za zlučiteľnú so spoločným trhom.
24.

Ako sa teda nemecký prístup, ktorý obmedzuje definíciu spravodlivosti týmto spôsobom, zhoduje s vyššie uvedenými kogentnými prvkami smernice? Ako už bolo konštatované, považuje HGB, ako ho vykladajú nemecké súdy, každú náhradu, ktorá prevyšuje stratu provízií obchodného zástupcu, za nespravodlivú. Podľa žalovanej spočíva tento prístup na myšlienke, že obchodný zástupca nemá byť prostredníctvom náhrady na tom lepšie, ako by bol pri pokračovaní zmluvného vzťahu. Žalobca a talianska vláda sa domnievajú, že tento prístup zbavuje obchodného zástupcu nároku, ktorý by mu bol priznaný smernicou, a to nároku na náhradu, ktorá by bola spravodlivá za všetkých okolností a nielen vo svetle straty na províziách. Navyše je zrejmé, že uplatnenie kritéria spravodlivosti nemôže viesť k tomu, aby bol meritokratický prístup zakotvený v smernici a vyjadrený najmä v článku 17 ods. 1 písm. a) prvej zarážke zbavený akéhokoľvek potrebného účinku.
4.

Sporné rozhodnutie Hauptzollamt sa týka motorových vozidiel prepustených do voľného obehu v júli 2000. Rozhodnutím z 27. mája 2004 Hauptzollamt čiastočne vyhovel žiadosti Mitsui & Co. z týkajúcej sa vrátenia cla v dôsledku záručných plnení. Zohľadnil len zmeny ceny uskutočnené do februára 2002 a zamietol uznať zmeny ceny uskutočnené od marca 2002 do júna 2003 odvolávajúc sa na článok 145 ods. 2 a 3 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z , ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva ( 2 ), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 444/2002 z ( 3 ).
89.

Podľa Rakúskej republiky by totiž príliš veľký nárast počtu poskytovateľov na trhu mohol viesť k tomu, že poskytovatelia služieb, ktorí sú v zmluvnom vzťahu so zdravotnými poisťovňami, budú z trhu vytlačení. Súkromné zdravotnícke zariadenia by sa viac zameriavali na ponuku služieb, ktoré sú najviac výnosné, zatiaľ čo zmluvní partneri zdravotných poisťovní by museli ponúkať celý rozsah služieb, z ktorých niektoré nie sú z ekonomického hľadiska zaujímavé. Títo poslední uvedení poskytovatelia by sa teda mohli vytratiť z trhu alebo by z niektorých regiónov, najmä vidieckych, odišli, aby sa usadili v mestských oblastiach, a to by viedlo k obmedzeniu zdravotnej starostlivosti o pacientov žijúcich na vidieku. Obmedzením zvyšovania počtu poskytovateľov zdravotnej starostlivosti má sporná právna úprava viesť k ochrane zmluvných zdravotníckych zariadení pred veľmi silnou konkurenciou a má umožniť vyhnúť sa nadbytočnosti a nevyváženosti ponuky zdravotníckych služieb.
15.

Článok 7 ods. 4 dopĺňa článok 30 nariadenia v tom, že zamestnávateľom umožňuje pri prijímaní do zamestnania diskriminovať z dôvodu veku osoby vo veku 65 rokov alebo viac v situáciách, v ktorých by sa na danú osobu mohol vzťahovať článok 30 nariadenia v prípade, že by boli prijaté do zamestnania. Článok 7 nariadenia stanovuje: „1. V rozpore so zákonom je také konanie zamestnávateľa, prostredníctvom ktorého pri prijímaní určitej osoby do zamestnania v mieste výkonu práce vo Veľkej Británii túto osobu diskriminuje — a) v podmienkach, ktoré mu ponúka na účely rozhodnutia o tom, ktorého uchádzača prijme do zamestnania; b) … c) tým, že mu odmietne ponúknuť alebo zámerne neponúkne možnosť zamestnania. … 4. Pod podmienkou splnenia odseku 5 sa odsek 1 písm. a) a c) nevzťahuje na osobu — a) vo vyššom veku, ako je štandardný dôchodkový vek určený zamestnávateľom, alebo v prípade, že zamestnávateľ takýto vek nestanovil, vo veku 65 rokov; alebo b) ktorá by v lehote šiestich mesiacov od podania žiadosti o prijatie do zamestnania zamestnávateľovi dosiahla štandardný dôchodkový vek, alebo v prípade, že zamestnávateľ takýto vek nestanovil, vek 65 rokov. 5. Odsek 4 sa vzťahuje len na osobu, na ktorú by sa v prípade jej prijatia do zamestnania dotknutým zamestnávateľom vzťahoval článok 30 nariadenia (výnimka dosiahnutia dôchodkového veku). … 8. V odseku 4 použitý pojem ‚štandardný dôchodkový vek‘ znamená vek 65 rokov alebo vyšší pod podmienkou splnenia podmienok článku 98ZH zákona z roku 1996.“
15.

The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (daňový orgán Spojeného kráľovstva, ďalej len „HMRC“) vydal Usmernenia pre účtovanie DPH (oznámenie 700) pre zdaniteľné osoby. Články 17.5 a 17.6 sa týkajú zaokrúhľovania a stanovujú toto: „17.5 Výpočet DPH na faktúrach — zaokrúhľovanie súm Poznámka: usmernenie v tomto článku na zaokrúhľovanie súm DPH smerom nadol je určené pre fakturujúcich obchodníkov a uplatňuje sa iba tam, kde DPH účtovaná zákazníkom a DPH zaplatená v prospech Customs and Excise sú rovnaké. Vo všeobecnosti usmernenie zaokrúhľovať smerom nadol nie je adresované maloobchodníkom, ktorí by mali vychádzať z článku 17.6. Môžete zaokrúhľovať smerom nadol súhrnnú DPH splatnú za všetky tovary a služby uvádzané vo faktúre s DPH na celý penny. Môžete neprihliadať na akýkoľvek zlomok penny. 17.5.1 Výpočet vychádzajúci z druhu tovarov alebo služieb Ak chcete vyčísliť DPH oddelene za druh tovarov alebo služieb, ktoré sú zahrnuté s inými tovarmi alebo službami do tej istej faktúry, je potrebné vypočítať samostatné čiastky DPH buď zaokrúhlením: — smerom nadol na najbližšie 0,1 p — napríklad 86,76 p by bolo zaokrúhlené nadol na 86,7 p; alebo — na najbližšie 1 p alebo 0,5 p — napríklad 86,76 p by bolo zaokrúhlené na 87 p. Akokoľvek sa rozhodnete, je potrebné postupovať jednotne. Konečná celková suma DPH, ktorá sa má zaplatiť, môže byť zaokrúhlená nadol na najbližší celý penny. 17.6 Výpočet DPH u maloobchodníkov Väčšina maloobchodníkov pri účtovaní DPH používa maloobchodnú schému. Ak takto účtujete DPH, tento článok je bezpredmetný. Maloobchodníci čoraz viac používajú sofistikovanú pokladničnú technológiu pre identifikovanie DPH účtovanej z každého zdaniteľného plnenia a vydanie faktúry. Ak sa nepoužíva maloobchodná schéma, ale namiesto toho sa vypočítava DPH na úrovni druhu [ ( 8 )] alebo na úrovni faktúry, nesmie sa suma DPH zaokrúhľovať nadol. Je však možné zaokrúhľovať (nahor a nadol) každý výpočet DPH.“
76.

Vzhľadom na to by bolo vhodné skúmať účinky španielskej právnej úpravy predbežného financovania špeciálne z pohľadu nepriamej diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, ako to naznačujú aj úvahy Tribunal Supremo a niektorých účastníkoch konania. Takýto postoj by však zvádzal k tomu, že by sa pohľad zúžil iba na osobitne zjavný účinok španielskej právnej úpravy, a síce na to, že prevádzkovatelia televízneho vysielania budú v určitej miere motivovaní k investovaniu do národných filmových projektov a zároveň budú odrádzaní od investovania do zahraničných filmových projektov. Naproti tomu pojem nepriamej diskriminácie by musel byť vykladaný veľmi široko, aby bolo možné komplexne posúdiť aj všetky ostatné účinky španielskej právnej úpravy, najmä jej účinky na voľný pohyb osôb, ktoré v Európe vyrábajú filmy alebo sa podieľajú na natáčaní filmov.
41.

Je potrebné zdôrazniť, že táto štúdia a tieto analýzy podrobujú analýze „rastliny“ (rastlinné druhy), ktoré sa zjavne nachádzajú vo výrobkoch, ktoré boli stiahnuté z trhu. Španielske kráľovstvo nepredložilo v zmysle judikatúry Súdneho dvora ( 15 ) žiadnu detailnú analýzu „výrobkov“ obsahujúcich tieto rastliny, ktoré by umožňovali zaradiť výrobky do skupiny liekov. Ako som už uviedol ( 16 ), všetky výrobky obsahujúce rastlinné druhy, a to aj rastlinné druhy, ktoré môžu mať prípadne škodlivé účinky na ľudské zdravie, nie sú automaticky liekmi, a teda ani rastlinnými liekmi.
66.

MMB tvrdí, že ak by neexistovalo povinné členstvo, nemecké poisťovacie združenia by nemohli spĺňať ciele stanovené zákonom, keďže „výhodné poistné riziká“ by prešli k súkromným poisťovateľom, zatiaľ čo poistným združeniam alebo štátu by zostali „nevýhodné riziká“. Prechod poistných rizík by ohrozil finančnú rovnováhu celého systému, pretože „nevýhodné“ riziká by získali súkromné poistné krytie len za veľmi vysokých sadzieb poistného alebo by nebolo možné ich poistiť vôbec. Tvrdenie, že súkromní poisťovatelia môžu dotknuté poistné krytie poskytnúť, nezohľadňuje skutočnosť, že títo poisťovatelia nemusia byť ekonomicky spôsobilí zabezpečiť všetky služby, ktoré ponúka súčasný systém.
62.

Okrem toho článok 95 ES ( 31 ) umožňuje členskému štátu, ktorý čelí mimoriadne vážnemu problému s verejným poriadkom, aby zachoval vnútroštátne ustanovenia stanovujúce prísnejšie obmedzenia verejného prístupu k podrobnejším informáciám o uvoľnení GMO do životného prostredia. Ak by členský štát túto možnosť využil a systematicky by zverejňoval menej podrobne definované údaje o mieste, presnejšie informácie, ktoré by si ponechal, by spadali do pôsobnosti smernice 90/313. V tom prípade by mal členský štát možnosť odmietnuť zverejnenie na základe výnimky verejnej bezpečnosti uvedenej v týchto smerniciach.
Napokon iba takýto výklad umožňuje splniť prioritný cieľ sledovaný smernicou. Akákoľvek iná možnosť by viedla k neodôvodnenej diskriminácii medzi žiadateľmi o azyl vo vzťahu k ochrane, ktorú by si mohli uplatňovať. Viedlo by to k absurdnej situácii, že čím viac neselektívne by bolo násilie a na základe toho čím vyšší by bol počet ľudí, ktorých život alebo osoba by mohli byť ohrozené, tým slabšia by bola ochrana Spoločenstva. Ak by individuálne spojenie malo byť chápané tak, že si vyžaduje, aby bola osoba ohrozená z dôvodu charakteristík, ktoré sú jej vlastné, aj v situáciách neselektívneho násilia takej závažnosti, že individuálne riziko, ktoré znášajú osoby z určitého územia, bolo závažnejšie než to, ktorému sú vystavení žiadatelia o priznanie postavenia utečenca, potom by iba týmto posledným menovaným bola poskytnutá ochrana, aj keby prišli z územia, kde porušenie ich základných práv nie je až také podstatné a kde násilie nie je až také „nediskriminačné“. Inými slovami, ochrana poskytnutá na základe smernice by závisela od otázky, či osoba je, alebo nie je diskriminovaná v jej základných právach, ale nezávisela by od stupňa ohrozenia týchto práv. To by znamenalo, že jediným cieľom postavenia utečenca je chrániť osoby diskriminované vo vzťahu k určitým základným právam, ale nie ochrana ďalších osôb, ktoré sú obeťami podobných alebo ešte závažnejších porušení tých istých základných práv, ak sú tieto porušenia všeobecné.
15.

Komisia určí „najneskôr do 31. októbra 2004“ pre každý nový členský štát množstvo cukru v nezmenenom stave alebo vo forme spracovaných výrobkov, izoglukózy a fruktózy, „ktoré presahuje množstvo považované dňa za bežnú zásobu prenášanú do nasledujúceho obdobia a ktoré musí byť odstránené z trhu na náklady nových členských štátov. Na stanovenie tohto nadbytočného množstva sa zoberie do úvahy najmä vývoj počas roku, ktorý predchádza pristúpeniu, v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi, pokiaľ ide o: a) dovezené a vyvezené množstvá cukru v nezmenenom stave alebo vo forme spracovaných výrobkov, izoglukózy a fruktózy, b) výrobu, spotrebu a zásoby cukru a izoglukózy, c) okolnosti, za ktorých sa vytvorili zásoby“ (článok 6 ods. 1 nariadenia).
12.

Ako vyplýva z práve citovaných rozsudkov, povinnosť vyhlásiť verejné obstarávanie má svoje korene v primárnom práve Spoločenstva a musí byť samozrejme dodržaná. Uzavrieť verejnú zmluvu bez predchádzajúceho vyhlásenia verejného obstarávania môže poškodiť nielen potenciálnych uchádzačov, ale aj verejnosť, ktorá platí za postupy verejného obstarávania prostredníctvom daní a môže narušiť konkurenčný charakter na trhu s verejným obstarávaním ohrozením účinnosti ustanovení Zmluvy o základných slobodách. Z týchto dôvodov treba ustanovenie, ktoré umožňuje verejnému obstarávateľovi nevyhlásiť verejné obstarávanie, vykladať doslovne. To je prípad článku 20 ods. 2 smernice 93/38, ktorý po stanovení, že verejní obstarávatelia môžu použiť postup bez predchádzajúceho vyhlásenia súťaže, uvádza taxatívnym spôsobom prípady, keď je to možné. Súdny dvor už rozhodol o správnom prístupe, ktorý treba zaujať pri výklade tohto ustanovenia, v rozsudku Komisia/Grécko, ktorý sa týkal písmen c) a d) tohto článku vzťahujúcich sa postupne na verejné zmluvy, ktoré z technických alebo umeleckých dôvodov možno uzavrieť len s určitou zmluvnou stranou, a na prípady extrémnej naliehavosti, pričom uviedol, že „je potrebné v úvode pripomenúť, že ako výnimky z pravidiel týkajúcich sa postupov verejného obstarávania musia byť ustanovenia článku 20 ods. 2 písm. c) a d) smernice 93/38 vykladané doslovne“ ( 10 ). V predmetnej veci treba rozhodnúť na základe písmena a) (absencia vhodných ponúk), ktoré by malo byť vykladané rovnakým spôsobom ako písmená c) a d): ani zo zmyslu, ani zo znenia článku 20 ods. 2 a ani z rozsudku Komisia/Grécko totiž nevyplývajú skutočnosti, ktoré by mohli odôvodniť odlišný výklad.
19.

CCIAAM a SDA tvrdia, že otázka predložená Súdnemu dvoru v rámci návrhu na začatie prejudiciálneho konania je neprípustná. CCIAAM tvrdí, že je jasné z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, že vnútroštátny súd sa domnieva, že v článku 29 smernice 92/50 sa vyskytuje medzera, keďže toto ustanovenie neupravuje vylúčenie prepojených spoločností. Vnútroštátny súd preto nepožaduje výklad článku 29 smernice 92/50, ale chcel by skôr pridať prvky k tomuto ustanoveniu. SDA tvrdí, že vzhľadom na to, že vnútroštátny súd nepreukázal spojenie medzi SDA a Poste Italiane, ktoré by viedlo k narušeniu verejného obstarávania, vnútroštátny súd nemôže žiadať Súdny dvor, aby vo veci rozhodol. Cieľom položenej otázky je totiž len preukázať skotkové okolnosti, čo je však právomoc, ktorú má výlučne vnútroštátny súd.
47.

Okrem toho, aj za predpokladu, že by lekárne spravované formou kapitálovej spoločnosti mali skutočne záujem zvýšiť neprimerane svoje zisky, táto okolnosť by nemohla spôsobiť zdravotnícke riziko spojené s vydávaním liekov. Vydávanie väčšiny liekov podlieha lekárskemu predpisu a môže byť teda povolené iba po predložení predpisu. Aj keby lekáreň chcela predávať viac liekov pacientovi, mohla by tak robiť iba po predložení predpisu vystaveného lekárom. Navyše nemecká právna úprava čím ďalej tým viac obmedzuje možnosť farmaceuta nahradzovať lieky, teda nahradiť liek iným liekom, ktorý má rovnakú účinnú látku.
71.

Ak by sa však zohľadnila len skutočnosť, že službu poskytla verejná pošta, bolo by rovnako potrebné oslobodiť činnosti, ktoré nemajú žiaden vzťah s poštovými službami, ako je predaj papiernického tovaru alebo darov na poštových úradoch. To by bolo zjavne v rozpore so zmyslom a účelom oslobodenia, ktoré spočívajú v tom, že poskytovanie osobitných služieb vo verejnom záujme nebude podliehať DPH. Navyše ani zásada daňovej neutrality, ani zásada, že oslobodenie od DPH, ako ustanovenie upravujúce výnimku, sa musí vykladať doslovne, by neboli dodržané.
35.

Vnútroštátny súd poznamenáva, že po už uvedenom rozsudku vo veci Seeling má platiteľ dane možnosť odpočítať DPH na vstupe pre časti budovy používané na súkromné účely, ak je zvyšok budovy používaný na zdaniteľné plnenia. Keď platiteľ dane postaví dom na svoje súkromné účely, môže teda odpočítať celú DPH na vstupe, ak aspoň jedna miestnosť v tejto nehnuteľnosti je používaná pre jeho podnikanie. DPH zaťažuje použitie na súkromné účely na základe článku 6 ods. 2 šiestej smernice, ale toto zdanenie je rozložené na obdobie desiatich rokov. Zaobchádzanie sa teda líši podľa toho, či je účastník platiteľom dane, alebo nie. Oba prípady so sebou prinášajú konečnú spotrebu, ale šiesta smernica poskytuje platiteľom dane výhodu dosahujúcu okolo 5% nákladov na dom a predstavujúcich okolo 25% celej DPH na vstupe, zatiaľ čo pre tú istú konečnú spotrebu ostatní občania z takej výhody neťažia. ( 28 ) Vnútroštátny súd sa preto pýta, či sú ustanovenia šiestej smernice v rozpore so zásadou práva Spoločenstva, zásadou rovnosti zaobchádzania. Ak by takú právnu úpravu prijal rakúsky zákonodarca, bolo by veľmi pravdepodobné, že by narušila zásadu rovnosti zaobchádzania zakotvenú v článku 7 ods. 1 spolkovej ústavy. Okrem toho dokonca v rámci kategórie platiteľov dane vnútroštátna právna úprava preberajúca šiestu smernicu rozlišuje medzi súkromnými obydliami platiteľov dane, ktorých plnenia sú zdaniteľné a tými, ktorí (ako lekári) poskytujú plnenia oslobodené od dane, čím narušuje hospodársku súťaž, pretože platiteľ dane, ktorého plnenia sú úplne oslobodené, nemá možnosť odpočítať daň na vstupe na súkromné obydlie z dôvodu použitia jednej miestnosti na účely podnikania. Podľa vnútroštátneho súdu by to mohlo byť v rozpore s článkom 87 ES, ktorý zakazuje štátnu pomoc.
62.

Stanovisko spoločnosti Andacon NV by znamenalo, že by sa pripustila zmena hmotnoprávnych podmienok platnosti žiadostí podaných pred 1. júlom 2004 tým, že by sa doplnila nová požiadavka, dodatočné vyhlásenie podľa článku 6 nariadenia č. 1383/2003, ktoré podľa nariadenia č. 3295/1994 patrilo do diskrečnej právomoci členských štátov. To by bolo v rozpore sa zásadami právnej istoty a legitímnej dôvery a rovnako by porušovalo práva nadobudnuté autormi žiadostí prijatých pred zmenou právnej úpravy nariadením č. 3295/1994.
76.

V treťom rade navrhovaný výklad, hoci obmedzuje, nevylučuje nebezpečenstvo dvojitého platenia cla za ten istý tovar. ( 31 ) Táto situácia dvojitého platenia by totiž mohla vzniknúť v prípade tovaru zhabaného po dosiahnutí jeho prvého miesta určenia (tak, že by nenastal zánik colného dlhu), ktorý by bol predaný verejnými orgánmi s následným (druhým) zaplatením cla zo strany kupujúceho v zmysle článku 867a nariadenia č. 2454/93.