ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

V prípade kladnej odpovede na druhú prejudiciálnu otázku, predstavuje odlišný postup trvalého náboru riadnych sudcov, v porovnaní so zákonom stanoveným postupom výberu na účely náboru dočasných zmierovacích sudcov, objektívne zdôvodnenie v zmysle doložky 4 bodu 1 a/alebo bodu 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú prebratej smernicou 1999/70/ES, pokiaľ ide o opodstatnenosť neuplatnenia – v rámci vnútroštátnej judikatúry, t. j. rozsudku Cassazione a Sezioni unite (plenárne zasadnutie Najvyššieho kasačného súdu, Taliansko) č. 13721/2017 a stanoviska Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) č. 464/201 z 8. apríla 2017 – rovnakých pracovných podmienok, vzťahujúcich sa na porovnateľných riadnych stálych sudcov, aj na zmierovacích sudcov, ako aj opodstatnenosť neuplatnenia preventívnych a sankčných opatrení zameraných proti nezákonnému používaniu zmlúv na dobu určitú, v zmysle doložky 5 uvedenej rámcovej dohody prebratej smernicou 1999/70/ES a vnútroštátneho predpisu, ktorým sa toto pravidlo prebralo, čiže článku 5 ods. 4 legislatívneho dekrétu č. 368/2001? Pri uvedených skutočnostiach treba zohľadniť, že vo vnútroštátnom práve neexistuje základná zásada ani ústavné pravidlo, ktoré by mohli odôvodniť jednak diskrimináciu týkajúcu sa pracovných podmienok, jednak úplný zákaz zmeniť dočasnú službu zmierovacích sudcov na stálu prácu, a to aj s ohľadom na predchádzajúcu vnútroštátnu právnu úpravu (článok 1 zákona č. 217/1974), v ktorej sa už predtým stanovilo zrovnoprávnenie pracovných podmienok a vymenovanie čestných sudcov, ktorí opakovane vykonávali svoje funkcie na dobu určitú, do stálej služby
1.

Majú sa článok 65 ods. 3 ZFEÚ a článok 9 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva, vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej norme, ktorá ukladá sankcie takého druhu a rozsahu, ako sú sankcie uvedené v článku 251 Nakazatelen kodeks (Trestný zákonník) (NK) Bulharskej republiky, ktorý v odseku 1 za porušenie oznamovacej povinnosti podľa článku 3 uvedeného nariadenia alternatívny trest a to buď trest odňatia slobody v trvaní maximálne šiestich mesiacov s možnosťou uloženia trestu odňatia slobody aj v prípade, že ide o prvý trestný čin, alebo pokutu, ktorá sa rovná dvojnásobku hodnoty predmetu trestného činu, a navyše v odseku 2 toho istého článku stanovuje dodatočnú kumulatívnu sankciu vo forme zabavenia všetkých neoznámených peňažných čiastok v prospech štátu bez toho, aby bolo nutné overovať ich pôvod a účel použitia, keďže táto vnútroštátna právna norma stanovuje ucelenú radu sankcií, ktoré idú nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľa sledovaného nariadením, čo je v rozpore so zásadou primeranosti trestných činov a trestov zakotvenou v článku 49 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie, a predstavuje skryté obmedzenie voľného pohybu kapitálu?
1.

Porušenie práva na slobodu usadiť sa zaručeného článkom 49 ZFEÚ a článkom 15 ods. 2 písm. c) smernice 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu Článok 5 ods. 1 zákona 3898/2010 a súvisiace prezidentské nariadenie č. 123/2011 stanovujú, že spoločnosti, ktoré poskytujú odborné vzdelanie v odbore mediácie, musia mať výlučne právnu formu neziskovej spoločnosti, ktoré sú zriadené aspoň jednou advokátskou komorou a aspoň jednou obchodnou komorou v Grécku a vykonávanie ich činností podlieha povoleniu, ktoré vydáva orgán uvedený v článku 7 tohto zákona. Tieto obmedzenia sa týkajú tak subjektov, ktorí sa chcú usadiť prvýkrát v Grécku, ako aj subjektov, ktorí sa tam chcú usadiť zriadením vedľajšieho zariadenia vo forme dcérskej spoločnosti. Žiadna fyzická alebo právnická osoba, iná než advokátske komory a obchodné komory, nesmie založiť vzdelávacie zariadenie pre vzdelávanie mediátorov, ktorí na základe tohto odborného vzdelania môžu absolvovať skúšku na účely získania akreditácie ako profesionálny mediátor v Grécku, pokiaľ táto fyzická alebo právnická osoba nemá podporu advokátskej komory a obchodnej komory Grécka. Okrem toho akýkoľvek subjekt, ktorého súčasná právna forma nie je nezisková, je v podstate vylúčený z možnosti poskytovať na úhradu školného uchádzačom o vzdelanie v odbore mediácie odborné vzdelanie, na základe ktorého by títo uchádzači mohli absolvovať skúšku na účely získania akreditácie ako profesionálny mediátor v Grécku. Nakoniec, každému vzdelávaciemu zariadeniu pochádzajúcemu z iného členského štátu, ktorý má záujem poskytovať dotknutú službu za úhradu školného študentmi, ktorí sa zapíšu do vzdelávacích kurzov pre mediátorov, sa v podstate bráni vstupu na trh a zriadeniu vedľajšieho zariadenia vo forme dcérskej spoločnosti, pokiaľ jeho súčasná právna forma nie je nezisková a jeho voľba dcérskej spoločnosti sa neobmedzuje na neziskové zariadenia. Komisia sa domnieva, že vyššie uvedené právne predpisy predstavujú obmedzenie práva na slobodu usadiť sa, ako je zakotvené v článku 49 ZFEÚ a v článku 15 ods. 2 písm. b) a c) smernice 2006/123/ES o službách na vnútornom trhu. Na takéto obmedzenie sa nevzťahuje výnimka stanovená v článku 51 ods. 1 ZFEÚ, keďže poskytovanie služieb vzdelávania mediátorov nepredstavuje činnosť spojenú so štátom, s výkonom verejnej moci, a teda s „výkonom spravodlivosti“. Okrem toho takéto obmedzenie nie je odôvodnené záujmom na ochrane kvality služieb, ktorý nemá žiadnu priamu súvislosť s obmedzením právnej formy vzdelávacích zariadení a s vlastníctvom základného imania.
2.

V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, bráni článok 9 ods. 7 uvedenej smernice právnej úprave členského štátu, podľa ktorej by sa na náhradu škody uvedenú v tomto ustanovení smernice mali vzťahovať všeobecné pravidlá členského štátu týkajúce sa občianskoprávnej zodpovednosti a náhrady škody, podľa ktorých súd nemôže nariadiť žalobcovi nahradiť škodu spôsobenú predbežným opatrením, ktoré sa neskôr ukázalo ako nedôvodné v dôsledku neplatnosti patentu, pokiaľ táto škoda bola spôsobená tým, že žalovaný nekonal tak, ako by sa od neho vo všeobecnosti očakávalo v danej situácií, alebo pokiaľ bol žalovaný zodpovedný za škodu z uvedeného dôvodu, za predpokladu, že žalobca pri podaní návrhu na nariadenie predbežného opatrenia konal tak, ako to možno všeobecne očakávať v danej situácií?
SK Úradný vestník Európskej únie C 104/17

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgicko) 28. decembra 2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

(Vec C-730/17)

(2018/C 104/22)

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich

Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

Prejudiciálna otázka

Majú sa články 3, 5, 6 a 7 nariadenia (ES) č. 261/2004 Európskeho parlamentu a Rady z 11. februára 2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 295/91 (1) (ďalej len „nariadenie 261/2004“), vykladať v tom zmysle, že keď prevádzkujúci letecký dopravca Spoločenstva v zmysle tohto nariadenia 261/2004 uzatvorí zmluvu o leteckej doprave cestujúcich so spotrebiteľmi, ktorej súčasťou je cesta vlakom zo železničnej stanice umiestnenej na území členského štátu, v ktorom majú títo spotrebitelia bydlisko, na letisko umiestnené na území iného členského štátu, na ktorom títo spotrebitelia nastúpia na let do ich cieľového miesta, ktorým je letisko umiestnené v tretej krajine, pričom títo spotrebitelia nemajú so spoločnosťou prevádzkujúcou úsek vlakom žiadnu právnu väzbu a zmluvy s ňou má očividne letecký dopravca, títo spotrebitelia sa môžu, keď sa cesta vlakom, ktorá bola súčasťou zmluvy, značne omeškala, kvôli čomu títo spotrebitelia nemohli na ich let z daného letiska umiestneného na území iného členského štátu nastúpiť, domáhať práv priznaných nariadením 261/2004 a požadovať náhradu v súlade s článkami 5, 6 a 7 nariadenia 261/2004?

(1) Ú. v. EÚ L 46, 2004, s. 1; Mim. vyd. 07/008, s. 10.
2.

Druhý odvolací dôvod: porušenie článku 288 ZFEÚ, článku 3 a článku 13 ods. 1 všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách z roku 2008, ako aj zásady zákazu diskriminácie Rozsudok je v rozpore s článkom 288 ZFEÚ, ako aj s článkom 3 a článkom 13 ods. 1 všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách z roku 2008, pretože Všeobecný súd pri správnom posúdení nemal odporkyni priznať opätovnú právomoc preskúmať pomoc a rozhodnutím vyhlásiť jej nezlučiteľnosť s vnútorným trhom, pokiaľ bola táto pomoc do výšky maximálnej výšky pomoci podľa článku 6 ods. 2 všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách z roku 2008 na základe vyššie postaveného sekundárneho práva Únie už meritórne vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Dôsledkom napadnutého rozsudku je navyše, že odvolateľka je v porovnaní s ďalšími účastníkmi hospodárskej súťaže diskriminovaná zákazom získať pomoc vo výške viac než 17 miliónov eur do maximálnej výšky pomoci podľa všeobecného nariadenia o skupinových výnimkách z roku 2008. Každý, dokonca aj hospodársky subjekt s dominantným postavením na trhu, by v porovnateľnej situácii mohol na porovnateľne objemnú investíciu získať pomoc podľa nemeckého InvZulG do maximálnej výšky pomoci.
SK Úradný vestník Európskej únie C 112/14

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 11. decembra 2017 – Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

(Vec C-697/17)

(2018/C 112/19)

Jazyk konania: taliančina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Consiglio di Stato

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Telecom Italia SpA

Odporcovia: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

Prejudiciálna otázka

Má sa článok 28 ods. 2 prvá veta smernice 2014/24/EÚ (1) vykladať v tom zmysle, že stanovuje plnú právnu a hospodársku zhodu medzi predbežne vybratými subjektmi a subjektmi, ktoré predložia ponuky v rámci užšej súťaže, a má sa toto ustanovenie vykladať predovšetkým v tom zmysle, že bráni takej dohode, ktorá je uzavretá medzi holdingovými spoločnosťami, ktoré kontrolujú dva predbežne vybraté subjekty v čase medzi predbežným výberom a predložením ponúk, ak: a) predmetom a účinkom (okrem iného) tejto dohody je zlúčenie jednej z predbežne vybratých podnikov s iným predbežne vybratým podnikom (transakcia navyše povolená Európskou komisiou), b) účinky zlúčenia nastali po predložení ponuky nadobúdacej spoločnosti (z tohto dôvodu v čase predloženia ponuky jej zloženie sa nezmenilo v porovnaní so zložením existujúcim v čase predbežného výberu), c) spoločnosť, ktorá bola následne nadobudnutá (ktorej zloženie nebolo zmenené k poslednému dátumu na predloženie ponúk), sa rozhodla nezúčastniť sa na užšej súťaži, zrejme v súlade so zmluvným podmienkami stanovenými v dohode uzatvorenej medzi holdingovými spoločnosťami?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65).
3.

Ak s ohľadom na odpoveď na druhú prejudiciálnu otázku možno uvažovať o pridelení za teplo vyrábané v zariadení žalobkyne: Považuje sa CO2, ktorý sa do ovzdušia uvoľňuje pri spracovaní zemného plynu (v podobe kyslého plynu) v takzvanom Clausovom procese, pri ktorom sa CO2 ako prirodzená súčasť zemného plynu oddelí zo zlúčeniny, o takú emisiu, ktorá v zmysle článku 3 písm. h) prvej vety rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ vyplýva z procesov uvedených v článku 3 písm. h) bode v)? a) Môžu v zmysle článku 3 písm. h) prvej vety rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ „vyplývať“ emisie CO2 z procesu, pri ktorom sa CO2, ktorý sa v prirodzenej podobe nachádza v surovine, fyzikálne oddelí zo zlúčeniny a uvoľní do ovzdušia, pričom v rámci prebiehajúceho procesu nedochádza k vzniku ďalšieho kysličníka uhličitého alebo si toto ustanovenie nevyhnutne vyžaduje, aby CO2, ktorý sa uvoľňuje do ovzdušia, vznikol po prvýkrát až ako výsledok procesu? b) Dochádza v zmysle článku 3 písm. h) bodu v) rozhodnutia Komisie 2011/278/EÚ k „použitiu“ suroviny s obsahom uhlíka, keď sa v rámci takzvaného Clausovho procesu použije zemný plyn z prírodných zdrojov pri výrobe síry, a v tejto súvislosti sa do ovzdušia uvoľní kysličník uhličitý, ktorý je prirodzenou súčasťou zemného plynu, pričom kysličník uhličitý sa ako prirodzená súčasť zemného plynu nepodieľa na chemickej reakcii, ku ktorej dochádza pri procese alebo si pojem „použitie“ nevyhnutne vyžaduje, aby sa uhlík podieľal na prebiehajúcej chemickej reakcii, resp. aby bol pre túto reakciu dokonca potrebný?
SK Úradný vestník Európskej únie C 112/15

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Consiglio di Stato (Taliansko) 14. decembra 2017 – Unareti SpA/Ministero dello Sviluppo Economico a i.

(Vec C-702/17)

(2018/C 112/20)

Jazyk konania: taliančina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Consiglio di Stato

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Unareti SpA

Odporcovia: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

Prejudiciálna otázka

Konkrétne sa od Súdneho dvora žiada, aby rozhodol, či uvedené zásady a predpisy bránia vyššie uvedenej vnútroštátnej právnej úprave stanovujúcej spätné uplatnenie kritérií týkajúcich sa určenia výšky náhrad, ktoré sa majú zaplatiť bývalým koncesionárom, a to s dosahom na predchádzajúce zmluvné vzťahy, alebo či je toto spätné uplatnenie, aj s ohľadom na zásadu proporcionality, opodstatnené vzhľadom na požiadavku ochrany ostatných verejných záujmov európskeho významu súvisiacich s potrebou umožniť vyššiu úroveň ochrany konkurenčného usporiadania referenčného trhu, spolu s väčšou ochranou užívateľov služby, ktorí by mohli nepriamo znášať účinky prípadného zvýšenia súm, ktoré sa majú zaplatiť bývalým koncesionárom.
SK Úradný vestník Európskej únie C 112/5

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Verwaltungsgerichtshof (Rakúsko) 3. novembra 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

(Vec C-625/17)

(2018/C 112/08)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Verwaltungsgerichtshof

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovateľka v konaní o opravnom prostriedku „Revision“: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

Odporca: Finanzamt Feldkirch

Prejudiciálna otázka

Je právna úprava, ktorá stanovuje poplatok z bilančnej sumy úverových inštitúcií, v rozpore so slobodou poskytovať služby podľa článku 56 a nasl. ZFEÚ a/alebo s voľným pohybom kapitálu a platieb podľa článku 63 ZFEÚ, keď sa od úverovej inštitúcie so sídlom v Rakúsku požaduje uhradenie poplatku za bankové transakcie s klientmi v ostatných štátoch Európskej únie, zatiaľ čo v prípade úverovej inštitúcie so sídlom v Rakúsku, ktorá také transakcie vykonáva ako vedenie skupiny úverových inštitúcií prostredníctvom úverovej inštitúcie, ktorá je súčasťou skupiny, má sídlo v inom štáte Európskej únie a jej bilancia sa z dôvodu členstva v skupine konsoliduje bilanciou úverovej inštitúcie, ktorá pôsobí ako vedenie skupiny, to neplatí, pretože poplatok má byť uhradený z nekonsolidovanej bilančnej sumy (nezahrnutej do účtovnej závierky skupiny)?
1.

V súlade s článkom 43 ods. 1 smernice 2014/26/EÚ členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 10. apríla 2016 a Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení. Vzhľadom na to, že Komisii neboli oznámené vnútroštátne opatrenia na prebratie smernice, rozhodla sa obrátiť na Súdny dvor.
Chorvátsko porušuje nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1380/2013 z 11. decembra 2013 o spoločnej rybárskej politike, najmä právnu úpravu vzájomného prístupu podľa článku 5 a prílohy I tohto nariadenia. Právna úprava, ktorá sa uplatňuje na Chorvátsko a Slovinsko od 30. decembra 2017, poskytuje 25 rybárskym lodiam každého zo štátov voľný prístup do teritoriálnych vôd druhého štátu, ako vymedzuje medzinárodné právo, t. j. v zmysle rozhodcovského rozsudku. Chorvátsko bráni Slovinsku, aby uplatňovalo svoje práva v rámci tejto právnej úpravy, a tým porušuje článok 5 naradenia, keďže i) odmieta uplatňovať právnu úpravu týkajúcu sa vzájomného prístupu; ii) odmieta uznať platnosť predpisov prijatých Slovinskom na tento účel a iii) tým, že sústavne ukladá slovinským rybárom sankcie, bráni im vo voľnom prístupe do teritoriálnych vôd pridelených Slovinsku rozhodcovským rozsudkom z roku 2017 a a fortiori do chorvátskych teritoriálnych vôd patriacich do pôsobnosti právnej úpravy týkajúcej sa vzájomného prístupu.
SK Úradný vestník Európskej únie C 112/28

Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

(Vec C-79/18)

(2018/C 112/36)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Rakúska republika

Návrhy žalobkyne

Žalobkyňa žiada, aby Súdny dvor:

— určil, že žalovaná nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (1) tým, že – s výnimkou článkov 46 a 47 v spolkových krajinách Viedeň, Štajersko a Korutánsko – neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na vykonanie tejto smernice, prípadne Komisii tieto predpisy neoznámila,

— uložil žalovanej podľa článku 260 ods. 3 ZFEÚ povinnosť zaplatiť penále vo výške 52 972 eur na deň z dôvodu nesplnenia povinnosť oznámiť vykonávacie opatrenia,

— uložil žalovanej povinnosť nahradiť trovy konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Podľa článku 51 ods. 1 smernice 2014/23/EÚ boli členské štáty povinné najneskôr do 18. apríla 2016 prijať vnútroštátne opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu so záväzkami vyplývajúcimi zo smernice. Vzhľadom na to že Rakúska republika neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné na vykonanie smernice, prípadne Komisii tieto opatrenia neoznámila, Komisia sa rozhodla obrátiť sa na Súdny dvor.

Komisia vo svojej žalobe navrhuje, aby sa Rakúskej republike uložila povinnosť zaplatiť penále vo výške 52 972 eur denne. Výška penále sa vypočítala s prihliadnutím na závažnosť a dobu trvania porušenia, ako aj odstrašujúci účinok na základe efektívnosti tohto členského štátu.

(1) Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1.
SK Úradný vestník Európskej únie C 112/26

Žaloba podaná 6. februára 2018 – Európska komisia/Rakúska republika

(Vec C-76/18)

(2018/C 112/34)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: G. von Rintelen, P. Ondrůšek, M. Noll-Ehlers, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Rakúska republika

Návrhy žalobkyne

Žalobkyňa navrhuje, aby Súdny dvor

— určil, že Rakúska republika si tým, že neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/25/EÚ z 26. februára 2014 o obstarávaní vykonávanom subjektmi pôsobiacimi v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb a o zrušení smernice 2004/17/ES (1), do vnútroštátneho práva alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice,

— uložil Rakúskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Podľa článku 106 ods. 1 smernice 2014/25/EÚ uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 18. apríla 2016. Vzhľadom na to, že Rakúska republika neprijala zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na prebratie tejto smernice resp. o nich neinformovala Komisiu, rozhodla sa Komisia podať na Súdny dvor žalobu.

Komisia svojou žalobou navrhuje, aby sa Rakúskej republike uložilo denné penále vo výške 42 377 eur. Jeho výška sa vypočítala s prihliadnutím na závažnosť a dĺžku porušenia, ako aj na odstrašujúci účinok po zohľadnení ekonomickej sily tohto členského štátu.

(1) Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 243.
1.

Môže sa článok 148 ods. 4 nariadenia č. 1308/2013 (1) vykladať v tom zmysle, že na účely posilnenia vyjednávacej pozície výrobcov surového mlieka a zabránenia nekalým obchodným praktikám a pri zohľadnení určitých osobitných štrukturálnych čŕt sektora mlieka a mliečnych výrobkov členského štátu a zmien na trhu s mliekom článok 148 ods. 4 nariadenia č. 1308/2013 nezakazuje vytvorenie vnútroštátneho právneho regulačného rámca, ktorý obmedzuje slobodu zmluvných strán rokovať o nákupnej cene surového mlieka v zmysle, že nákupcovi surového mlieka zakazuje platiť odlišné ceny surového mlieka predajcom surového mlieka z tej istej skupiny zoskupených podľa objemu predaného mlieka, ktorí nepatria do uznanej organizácie výrobcov mlieka, pre surové mlieko rovnakej kvality a zloženie ako to, ktoré bolo dodané nákupcovi rovnakou metódou, a preto strany nie sú schopné dohodnúť sa na inej nákupnej cene surového mlieka tým, že by zohľadnili iné faktory?
—

zrušil rozhodnutie prijaté na zasadnutí Rady Európskej únie 20. novembra 2017 – 14559/17 v zložení Rady pre všeobecné záležitosti, ktoré bolo uverejnené vo forme tlačovej správy obsahujúcej zápis z rokovania [Outcome of the Council meeting (3579th Council meeting)], a to v časti, v ktorej stanovuje, že novým sídlom Európskej agentúry pre lieky bude Amsterdam, a aby v dôsledku toho určil, že toto sídlo bude v Miláne.
SK Úradný vestník Európskej únie C 94/14

Žaloba podaná 18. januára 2018 – Európska komisia/Helénska republika

(Vec C-36/18)

(2018/C 094/17)

Jazyk konania: gréčtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: D. Triantafyllou, M Morales Puerta a G. von Rintelen)

Žalovaná: Helénska republika

Návrhy žalobkyne

— Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

— určil, že Helénska republika tým, že neprijala právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/89/EÚ z 23. júla 2014, ktorou sa ustanovuje rámec pre námorné priestorové plánovanie (1), alebo v každom prípade tým, že o nich neinformovala Komisiu, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 15 tejto smernice,

— uložil Helénskej republike penále vo výške 31 416 eur za každý deň od vyhlásenia rozsudku Súdneho dvora,

— uložiť Helénskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Podľa článku 15 smernice mali členské štáty prebrať smernicu o rámci na námorné priestorové plánovanie do svojho vnútroštátneho poriadku do 18. septembra 2016 a mali o tom informovať Komisiu. Avšak Komisia od Helénskej republiky nedostala odpoveď ani na výzvu, ani na zaslané odôvodnené stanovisko, a preto navrhuje, aby bolo konštatované nesplnenie povinnosti spočívajúce v neuvedení ustanovení vnútroštátneho práva do súladu so smernicou v zmysle článku 258 ZFEÚ.

Pre zavedenie postupov, na základe ktorých môžu orgány každého členského štátu v rámci svojich právomocí posudzovať a organizovať ľudskú činnosť v morských oblastiach, aby dosiahli ekologické, hospodárske a sociálne ciele, Komisia v súlade s uverejneným oznámením o uplatňovaní článku 260 ods. 3 ZFEÚ (2) zároveň navrhuje uloženie penále vo výške 31 416 eur za každý deň, a to najmä s prihliadnutím na závažnosť nesplnenia povinnosti (t. j. zohľadnenie cieľov smernice, ktoré sa týkajú spoločnej politiky rybolovu, námornej dopravy, zachovania a ochrany životného prostredia a energie, ale tiež vplyvov na dotknuté hospodárske subjekty).

(1) Ú. v. EÚ L 257, 2014, s. 135.

(2) Ú. v. EÚ C 12, 2011, s. 1.