2.

Porušenie práva Únie Všeobecným súdom, nesprávny výklad a použitie Zmlúv a právnych predpisov Únie A) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia práva Únie bolo v napadnutom rozsudku rozhodnuté, že znenie článkov 122 ZFEÚ a 136 ZFEÚ uplatnené v žalobe „právny základ pre prípadnú finančnú pomoc Únie členským štátom, ktoré majú závažné finančné problémy, alebo im takéto problémy hrozia“. V zmysle článku 136 ZFEÚ, v znení rozhodnutia Európskej rady 2011/199/EÚ (1) z 25. marca 2011 a článku 4 ods. 1 ZFEÚ a článku 5 ods. 2 ZFEÚ, majú členské štáty, ktorých menou je euro, plnú právomoc uzavrieť medzi sebou dohodu týkajúcu sa zavedenia mechanizmu stability a finančnej pomoci. Komisia má osobitnú zverenú právomoc a možnosť navrhnúť zriadenie takéhoto mechanizmu v súlade s článkom 352 ZFEÚ ako opatrenie nevyhnutné na dosiahnutie niektorého z cieľov stanovených Zmluvami, t. j. stability v Európe. B) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia Zmlúv a práva Únie bolo v napadnutom rozsudku rozhodnuté, že nič neumožňuje dospieť k záveru, a žalobca to vôbec nepreukázal, že prijatie zásady stavu núdze „by malo za cieľ posilniť koordináciu rozpočtovej disciplíny alebo by sa týkalo politicko-ekonomického smerovania, ktoré je Rada oprávnená vypracovať na účely riadneho fungovania hospodárskej a menovej únie“. Naopak pri správnom výklade a uplatnení slúži navrhované opatrenie – zrušenie nemorálneho dlhu – výlučne na posilnenie rozpočtovej disciplíny členských štátov a k zabezpečeniu riadneho fungovania hospodárskej a menovej únie (článok 136 ods. 1 ZFEÚ). C) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia Zmlúv a práva Únie bolo v napadnutom rozsudku vylúčené, že by článok 122 ZFEÚ mohol predstavovať vhodný právny základ pre prijatie zásady stavu núdze. V zmysle článku 352 ZFEÚ Komisia môže predkladať Rade návrhy, aby zabezpečila solidaritu medzi členskými štátmi v zmysle článku 122 ods. 1 ZFEÚ alebo poskytla finančnú pomoc Únie v zmysle článku 122 ods. 2 ZFEÚ členskému štátu, ktorý sa nachádza vo veľkých ťažkostiach, ktoré sa vymykajú jeho kontrole. D) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia Zmlúv a práva Únie bolo v napadnutom rozsudku rozhodnuté, že je potrebné dospieť k záveru, že Komisia dodržala povinnosť odôvodnenia prijatím napadnutého rozhodnutia, pokiaľ ide o zamietnutie žiadosti o registráciu EOI. Dôvody uvedené v napadnutom rozhodnutí sú nedostatočné a nesprávne, t. j. v rozpore s povinnosťou odôvodnenia stanoveného v článku 4 ods. 3 druhého pododseku nariadenia č. 211/2011. E) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia Zmlúv a práva Únie bolo v napadnutom rozsudku rozhodnuté, že za predpokladu, že existuje pravidlo medzinárodného práva uznávajúce zásadu stavu núdze, podľa ktorého má členský štát oprávnenie nevrátiť tento verejný dlh vo výnimočných situáciách, samotná existencia takejto zásady medzinárodného práva každopádne nebude stačiť k založeniu zákonodarnej iniciatívy zo strany Komisie. Medzinárodné právo a jeho zásady sú pramene práva Európskej únie. Ako také sú priamo začlenené a používané v práve Únie. Komisia môže navrhnúť uplatňovanie takýchto zásad vyššej právnej sily, a to aj bez osobitného ustanovenia v Zmluvách, pokiaľ zastáva názor, že chýba. F) V dôsledku nesprávneho výkladu a uplatnenia Zmlúv a práva Únie bolo v napadnutom rozsudku bol žalobca zaviazaný nahradiť trovy konania Komisii. Keby bola žaloba v súlade s vyššie uvedeným správne posúdená, žalobe by sa bolo vyhovelo a Komisia by bola povinná nahradiť trovy konania.