ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Článok 28a tohto nariadenia, nazvaný „Dôchodky splatné podľa právnych predpisov jedného alebo viacerých členských štátov iných ako štát bydliska, ak nárok na dávky existuje v štáte bydliska“, stanovuje: „Ak má dôchodca, ktorý má nárok na dôchodok podľa právnych predpisov jedného členského štátu alebo na dôchodky podľa právnych predpisov dvoch alebo viacerých členských štátov, bydlisko na území členského štátu podľa právnych predpisov ktorého nárok na vecné dávky nepodlieha podmienke poistenia alebo zamestnania a žiaden dôchodok nie je splatný, náklady na vecné dávky, ktoré poberá on a jeho rodinní príslušníci, znáša príslušná inštitúcia jedného z členských štátov spravujúca dôchodky, určená podľa pravidiel ustanovených v článku 28 ods. 2 za predpokladu, že dôchodca a jeho rodinní príslušníci by mali nárok na tieto dávky podľa právnych predpisov uplatňovaných danou inštitúciou, ak by mali bydlisko na území toho členského štátu, v ktorom sa nachádza táto inštitúcia.“
40

V každom prípade je potrebné spresniť, že by to bolo inak, ak by súťažné podklady požadovali poskytnutie chýbajúceho dokladu alebo informácie pod hrozbou vylúčenia. Verejnému obstarávateľovi totiž prináleží prísne dodržiavať kritériá, ktoré on sám stanovil (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. apríla 2004, Komisia/CAS Succhi di Frutta, C-496/99 P, Zb. s. I-3801, bod 115).
8

Článok 6 ods. 1 rovnakej smernice stanovuje: „Obchodná praktika sa považuje za klamlivú, ak obsahuje nesprávne informácie a je preto nepravdivá, alebo akýmkoľvek spôsobom, vrátane celkového prevedenia, uvádza do omylu alebo je spôsobilá uviesť do omylu priemerného spotrebiteľa, a to aj keď je táto informácia vecne správna vo vzťahu k jednému alebo viacerým nasledujúcim prvkom, pričom v obidvoch prípadoch zapríčiňuje alebo je spôsobilá zapríčiniť, že spotrebiteľ urobí rozhodnutie o obchodnej transakcii, ktoré by inak neurobil: …“
23

Keďže Juzgado de Primera Instancia no 2 de Badajoz mal za týchto okolností pochybnosti o zlučiteľnosti španielskeho práva so zásadami vyplývajúcimi zo smernice 1999/44 rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Môže súd priznať spotrebiteľovi ex offo primerané zníženie kúpnej ceny v prípade, ak sa spotrebiteľ po tom, ako tovar nebol uvedený do súladu so zmluvou – pretože aj napriek jeho opakovanej žiadosti sa táto oprava nevykonala – súdnou cestou domáha výlučne odstúpenia od zmluvy, pričom toto odstúpenie nemožno priznať z dôvodu málo významného nesúladu so zmluvou?“
14

Odôvodnenie 7 tejto smernice stanovuje: „V dôsledku vedeckého a technického pokroku by sa mali objasniť definície a pôsobnosť [smernice 2001/83], aby sa dosiahla vysoká úroveň kvality, bezpečnosti a účinnosti liekov na humánne použitie. Na účely zohľadnenia nových liečebných postupov, ako aj vzrastajúceho počtu tzv. ‚hraničných‘ výrobkov medzi odvetvím liekov a ostatnými odvetviami by sa mala upraviť definícia výrobku ‚liek‘ tak, aby sa zabránilo akýmkoľvek pochybnostiam o uplatniteľných právnych predpisoch v prípadoch, keď výrobok, plne zodpovedajúci definícii lieku, môže zodpovedať aj definícii iného regulovaného výrobku. Táto definícia by mala bližšie určiť typ potenciálneho pôsobenia lieku na fyziologické funkcie. Tento zoznam účinkov umožní zahrnúť aj také lieky, ktoré sa používajú pri génovej terapii, rádiofarmaceutických výrobkov, ako aj niektorých výrobkov určených na lokálne použitie. Okrem toho by sa vzhľadom na charakteristiky farmaceutických právnych predpisov mali prijať opatrenia na ich uplatňovanie. S rovnakým cieľom, týkajúcim sa objasnenia situácie, je potrebné v prípadoch, keď určitý výrobok vyhovuje definícii lieku, ale mohol by vyhovovať aj definícii iného regulovaného výrobku, na účely odstránenia pochybností a zabezpečenia právnej istoty, výslovne stanoviť, ktorými predpismi sa treba riadiť. Ak výrobok jednoznačne vyhovuje definícii inej kategórie výrobkov, predovšetkým potravín, potravinových doplnkov, zdravotníckych pomôcok, biocidov alebo kozmetických prípravkov, nemala by sa táto smernica na ne uplatňovať. Ďalej je vhodné zlepšiť súlad terminológie farmaceutických právnych predpisov.“
36

Teda údajná obeť zásahu do osobnostných práv, spôsobeného prostredníctvom uverejnenia obsahu na internete, chránených vo všetkých členských štátoch, môže na základe vzniku škody podať žalobu o určenie zodpovednosti na súdy každého členského štátu, na ktorého území je alebo bol prístupný uvedený obsah informácie. Tieto súdy majú právomoc rozhodovať len o škode spôsobenej na území členského štátu sídla súdu, ktorý začal konanie (pozri rozsudok eDate Advertising a Martinez, už citovaný, bod 52). Okrem toho, keďže dosah zásahu, spôsobeného obsahom uverejneným na internete, do práv na ochranu osobnosti určitej osoby môže byť najlepšie posúdený súdom miesta, kde má táto osoba centrum svojich záujmov, údajná obeť sa môže rozhodnúť tak, že podá žalobu len na súd tohto miesta, a to pokiaľ ide o celú spôsobenú škodu (rozsudok eDate Advertising a Martinez, už citovaný, bod 48).
11

Rozhodnutím z 29. februára 2012 Sofijski rajonen săd zamietol tento návrh z dôvodu, že dispozičný úkon týkajúci sa predmetného majetku nie je v záujme osoby, ktorej spôsobilosť na právne úkony bola obmedzená. Tento súd tak rozhodol, že je v rozpore so záujmami pána Schneidera, ktorý je plnoletou osobou, ktorej záujmy chráni opatrovník, aby sa jeho nehnuteľný majetok predal a takto získané peniaze boli prevedené do fondu, zatiaľ čo sám by zároveň zostal v Maďarsku bez príbytku.
5

Článok 40 uvedeného nariadenia s názvom „Mimoriadne okolnosti“ stanovoval: „1. Odlišne od článku 37 je každý poľnohospodár, ktorého produkcia bola počas referenčného obdobia vážne ovplyvnená prípadom vyššej moci alebo mimoriadnymi okolnosťami, ktoré nastali pred uvedeným referenčným obdobím alebo počas neho, oprávnený požiadať, aby sa referenčná čiastka vypočítala na základe kalendárneho roku alebo kalendárnych rokov referenčného obdobia, ktoré neboli ovplyvnené prípadom vyššej moci alebo mimoriadnymi okolnosťami. 2. Ak bolo prípadom vyššej moci alebo mimoriadnymi okolnosťami ovplyvnené celé referenčné obdobie, vypočíta členský štát referenčnú čiastku na základe obdobia 1997 až 1999. … 3. Prípad vyššej moci alebo mimoriadne okolnosti, ako aj príslušné dôkazy, ktoré sú doložené k spokojnosti príslušného orgánu, oznámi príslušný poľnohospodár písomne príslušnému orgánu v lehote, ktorú každý členský štát stanoví. 4. Prípady uznané príslušným orgánom ako vyššia moc alebo mimoriadne okolnosti sú napríklad: a) úmrtie poľnohospodára; b) dlhšie trvajúca pracovná neschopnosť poľnohospodárov; c) vážna prírodná katastrofa, ktorá významne zasiahla poľnohospodárske plochy poľnohospodárskeho podniku; d) náhodné zničenie budov poľnohospodárskeho podniku určených na chov zvierat; e) choroba, ktorá postihne časť alebo všetky hospodárske zvieratá poľnohospodárov. 5. Odseky 1, 2 a 3 tohto článku sa primerane použijú pre poľnohospodárov, ktorí mali počas príslušného obdobia agroenvironmentálne záväzky v súlade s nariadeniami [Rady] (EHS) č. 2078/92 [z 30. júna 1992 o poľnohospodárskych výrobných metódach zlučiteľných s požiadavkami ochrany životného prostredia a so zachovaním krajiny [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 215, s. 85)] a (ES) č. 1257/1999 [zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia (Ú. v. ES L 160, s. 80; Mim. vyd. 03/025, s. 391), zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 2223/2004 z 22. decembra 2004 (Ú. v. EÚ L 379, s. 1, ďalej len ‚nariadenie č. 1257/1999‘)], na pestovateľov chmeľu, ktorí mali počas toho istého obdobia záväzky v súvislosti s vyoraním v súlade s nariadením [Rady] (ES) č. 1098/98 [z 25. mája 1998, ktorým sa zavádzajú osobitné dočasné opatrenia pre chmeľ (Ú. v. ES L 157, s. 7; Mim. vyd. 03/023, s. 117)], ako aj na pestovateľov tabaku, ktorí sa podieľali na programe odkupovania kvót v súlade s nariadením [Rady] (EHS) č. 2075/92 [z 30. júna 1992 o spoločnej organizácii trhu so surovým tabakom (Ú. v. ES L 215, s. 70; Mim. vyd. 03/013, s. 29)]. V prípade, že opatrenia uvedené v prvom pododseku sa vzťahovali na príslušné obdobie, ako aj na obdobie uvedené v odseku 2, členské štáty určia príslušnú čiastku na základe objektívnych kritérií tak, aby sa zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie so všetkými poľnohospodármi a zabránilo deformácii trhu a hospodárskej súťaže, a to v súlade s presnými pravidlami, ustanovenými Komisiou v súlade s postupom uvedeným v článku 144 ods. 2.“
40

Navyše, ako zdôrazňuje nemecká vláda, podhodnotenie určitých aktív, ako napríklad obchodných podielov, v účtovníctve spoločnosti z dôvodu ich ocenenia na základe obstarávacej ceny alebo výrobných nákladov je v súlade so zásadou obozretnosti upravenou v článku 31 ods. 1 písm. c) štvrtej smernice. Osobitne ohodnotenie takýchto aktív na základe ich skutočnej hodnoty by v účtovníctve spoločnosti viedlo k zobrazeniu výnosu zodpovedajúceho rozdielu medzi skutočnou hodnotou a obstarávacou cenou týchto aktív, a to v rozpore s článkom 31 ods. 1 písm. c) bodom aa) tejto smernice, podľa ktorého sa smú vykazovať len tie zisky, ktoré boli vytvorené ku dňu závierky.
1

Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor: — konštatoval, že Spolková republika Nemecko si tým, že neprijala všetky opatrenia potrebné na vykonanie rozsudku z 23. októbra 2007, Komisia/Nemecko (C-112/05, Zb. s. I-8995), ktorý sa týkal nezlučiteľnosti určitých ustanovení zákona o privatizácii obchodných podielov spoločnosti s ručením obmedzeným Volkswagenwerk (Gesetz über die Überführung der Anteilsrechte an der Volkswagenwerk Gesellschaft mit beschränkter Haftung in private Hand) z 21. júla 1960 (BGBl. 1960 I, č. 39, s. 585, a BGBl. 1960 III, s. 641‑1‑1, ďalej len „zákon o VW“) s právom Únie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 260 ods. 1 ZFEÚ, — zaviazal Spolkovú republiku Nemecko, aby Komisii zaplatila penále vo výške 282725,10 eura denne za omeškanie s vykonaním už citovaného rozsudku Komisia/Nemecko odo dňa vyhlásenia rozsudku v tejto veci až do vykonania uvedeného rozsudku Komisia/Nemecko, — nariadil Spolkovej republike Nemecko zaplatiť Komisii paušálnu pokutu, ktorej výška sa vypočíta vynásobením dennej sumy 31114,72 eura počtom dní, počas ktorých pretrvávalo porušenie, a to od vyhlásenia už citovaného rozsudku Komisia/Nemecko do vyhlásenia rozsudku v tejto veci alebo do dátumu, keď tento členský štát ukončí porušenie, a — zaviazal Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania.
20

Zákaz činností, ktoré by mohli byť v rozpore so správou sústavy, ktorý bol zavedený do holandskej právnej úpravy tiež zákonom o nezávislej správe sústav, bol stanovený v článku 17 ods. 2 a 3 zákona o elektrickej energii a článku 10b ods. 2 a 3 zákona o plyne. Podľa týchto ustanovení: „2. Ak prevádzkovateľ siete, ktorý nie je prevádzkovateľom vnútroštátnej sústavy vysokého napätia, patrí do skupiny v zmysle článku 24b časti 2 občianskeho zákonníka, táto skupina nemôže vykonávať úkony alebo činnosti, ktoré by mohli byť v rozpore so záujmom správy predmetnej sústavy. 3. Úkonmi a činnosťami v zmysle odseku 2 sú v každom prípade: a) úkony a činnosti, ktoré vôbec nesúvisia so zariadeniami infraštruktúry alebo so súvisiacimi činnosťami; b) poskytovanie záruk prevádzkovateľom sústavy na financovanie činností právnických osôb alebo spoločností patriacich do skupiny a c) ručenie prevádzkovateľa sústavy za dlhy právnických osôb alebo spoločností patriacich do skupiny, iba ak by prevádzkovateľ sústavy poskytol záruky alebo ručil za dlhy: 1o. v súvislosti s úkonmi alebo činnosťami, ktoré by mohol vykonávať sám prevádzkovateľ sústavy; 2o. z iných dôvodov súvisiacich so správou sústavy alebo 3o. aby splnil podmienky vyplývajúce z právnych predpisov.“
69

Po druhé Spolková krajina Burgenland a Rakúska republika hlavne tvrdia, že s ohľadom na to, čo bolo uvedené vyššie, nie sú relevantné ani úvahy Všeobecného súdu nachádzajúce sa v bode 132 rozsudku Burgenland týkajúce sa naliehavosti predaja spoločnosti BB. Subsidiárne tvrdí, že úvahy Všeobecného súdu vychádzajú z nesprávneho výkladu článku 87 ods. 1 ES, lebo po dvoch neúspešných a časovo aj finančne náročných pokusoch o privatizáciu spoločnosti BB a s ohľadom na skutočnosť, že v priebehu povoľovacieho konania na FMA by zanikla platnosť ponuky spoločnosti GRAWE a FMA by možno zakázala predaj spoločnosti BB konzorciu, by súkromný predávajúci nepodstúpil riziko neúspešnosti tohto tretieho pokusu o privatizáciu, a teda by spoločnosť BB nepredal konzorciu. Na rozdiel od konštatovania Všeobecného súdu v uvedenom bode 132 Spolková krajina Burgenland a Rakúska republika okrem toho predložili množstvo dôkazov o tom, že privatizácia spoločnosti BB by bola v dôsledku predĺženia konania na FMA ohrozená. Všeobecný súd teda skutkové okolnosti veci posúdil neúplne a nesprávne odôvodnil rozsudok Burgenland.
33

Ďalej treba uviesť, že ak by sa doplňujúce uplatnenie nariadenia z roku 2008 malo chápať tak, že vykonávacie ustanovenia upravené v jeho oddiele 5.1 sa uplatnia, ako to uviedla generálna advokátka v bodoch 23 až 25 návrhov, nad rámec jediného článku ods. 2 tohto nariadenia na povodia vnútri spoločenstiev, právna situácia, ktorá by z toho vznikla, by nezodpovedala požiadavkám jasnosti a presnosti, ktoré musia charakterizovať vnútroštátne opatrenia na prebratie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. januára 2002, Komisia/Taliansko, C-372/99, Zb. s. I-819, bod 18).
55

Komisia, ktorú podporuje Parlament, v podstate tvrdí, že vzhľadom na cieľ a obsah dohovoru spadá napadnuté rozhodnutie predovšetkým do oblasti spoločnej obchodnej politiky a len doplňujúco do oblasti politiky vnútorného trhu. Rada, ako aj členské štáty, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci konania na podporu Rady, naopak tvrdia, že dohovor z dôvodu svojho cieľa, ako aj svojho obsahu, a v dôsledku toho aj napadnuté rozhodnutie, patria predovšetkým do oblasti tejto naposledy uvedenej politiky a len doplňujúco do oblasti spoločnej obchodnej politiky.
12

Článok 76 tohto nariadenia znie takto: „1. Keď počas rovnakého obdobia tým istým rodinným príslušníkom z dôvodu vykonávania povolania právne predpisy členského štátu, na území ktorého majú rodinní príslušníci bydlisko, priznajú nárok na rodinné dávky, nárok na rodinné dávky, ktoré náležia podľa právnych predpisov iného členského štátu, ak to prichádza do úvahy podľa článkov 73 alebo 74, budú pozastavené do výšky, ktorú priznávajú právne predpisy prvého členského štátu. 2. Ak sa nárok na dávky neuplatnil v členskom štáte, na území ktorého majú rodinní príslušníci bydlisko, príslušná inštitúcia iného členského štátu môže uplatniť ustanovenia odseku 1, ako keby dávky poskytoval prvý členský štát.“
11

Dňa 11. septembra 2008 podala pani Elrick žalobu proti tomuto rozhodnutiu, pričom na podporu tejto žaloby tvrdila, že jej vylúčenie z pomoci na vzdelávanie upravenej v BAföG bolo v rozpore s článkami 20 ZFEÚ a 21 ZFEÚ. Ak by navštevovala porovnateľné štúdium v Nemecku, pomoc by jej bola priznaná, aj keby toto štúdium trvalo iba jeden rok. Vnútroštátna právna úprava jej teda dala na výber buď to, že nevyužije svoje právo na voľný pohyb v rámci Európskej únie tým, že si vyberie svoju vzdelávaciu inštitúciu, alebo to, že sa vzdá pomoci na vzdelávanie, ktorá sa priznáva na základe práva štátu jej pôvodu. Jej právo na voľný pohyb tak bolo obmedzené bez toho, aby to bolo objektívne odôvodnené.
32

HCÚ v podstate tvrdí, že článok 16 protokolu 1 bol v tomto prípade uplatniteľný preto, lebo pôvodné osvedčenia EUR.1 obsahovali odtlačok pečiatky, ktorá bola zreteľne odlišná od vzorov oznámených nigérijskými orgánmi. Technické chyby uvedené v článku 16 protokolu 1 by sa týkali závažnejších chýb, než sú chyby uvedené v článku 32 uvedeného protokolu. HCÚ ešte uvádza, že v prejednávanej veci sa použitá pečiatka úplne odlišovala od oznámených vzorov a nevykazovala s nimi žiadnu podobnosť, takže nešlo o to, že pečiatka „nesúhlasí“ v zmysle bodu 17 poznámok s oznámeným vzorom, čo by odôvodnilo pochybnosť o pravosti osvedčenia EUR.1. Odlišnosti medzi pečiatkami, ktoré sú predmetom konania vo veci samej a tými, ktoré boli oznámené nigérijskými orgánmi, boli také závažné, že uplatnenie preferenčnej colnej sadzby neprichádzalo do úvahy.
14

V prípade každého hracieho prístroja žalobkyňa vo veci samej zaznačila zostatok v pokladni, teda celkovú sumu vloženú hráčmi, od ktorej sa odpočítajú sumy, vyplatené im ako výhry, ku ktorej sa pripočítajú sumy, vybraté z prístroja prevádzkovateľom, a od ktorej sa odpočítajú sumy, vložené do prístroja prevádzkovateľom (ďalej len „pokladničné príjmy“), do elektronického kontrolného zariadenia. Okrem pokladne sú hracie automaty vybavené tzv. „zásobníkom“, teda zariadením, ktoré skladuje mince a vypláca ich. Zásobník má priehradku s mincami 20 centov a priehradku na mince 2 eurá a prevádzkovateľ ho naplní pred každým uvedením prístroja do prevádzky. Keď hráči vhadzujú mince 20 centov a 2 eurá, padajú do zásobníka dovtedy, kým sa nenaplní a zvyšok potom automaticky smeruje do pokladne. Pokiaľ ide o iné vhodené mince, ako aj o vložené bankovky, tie vždy smerujú priamo do pokladne, ktorej obsah sa elektronicky zaznamenáva. Zmeny obsahu zásobníka sa zaznamenávajú do kontrolného zariadenia a sú takisto zohľadnené pri výpočte pokladničného príjmu.
9

Navštevoval nemecké školy v Istanbule od roku 2001 do roku 2004, v Barcelone od roku 2004 do roku 2007 a znova v Istanbule od roku 2007 do roku 2009. V júni 2009 úspešne zložil maturitnú skúšku („Abitur“). Žalobca v konaní vo veci samej sa od júna 2009 do apríla 2010 zdržiaval v južnej Amerike, kde okrem iného absolvoval trojmesačnú stáž v Santiagu (Čile). Počas letného semestra roku 2010 začal študovať právo na univerzite vo Wurzburgu (Nemecko).
46

Z odôvodnenia 82 tejto poslednej uvedenej smernice, najmä z jej nemeckého („Abgesehen von den Praktiken, die unter die vorliegende Richtlinie fallen“), anglického („Apart from the practices that are covered by this Directive“), francúzskeho („Outre les pratiques couvertes par la présente directive“), talianskeho („In aggiunta alle pratiche oggetto della presente direttiva“) a rumunského znenia („Pe lângă practicile aflate sub incidența prezentei directive“), pritom vyplýva, že smernica 2010/13 sa vzťahuje na iné praktiky než smernica 2005/29. Takýto výklad by bol tiež v rozpore s článkom 3f smernice 89/552, zmenenej a doplnenej smernicou 2007/65.
11

Článok 17 uvedenej smernice stanovuje: „1. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby obchodný zástupca po zániku zmluv[y] o obchodnom zastúpení dostal náhradu podľa odseku 2 alebo náhradu škody podľa odseku 3. a) Obchodný zástupca má nárok na náhradu do takej miery, do akej: — priviedol zastúpenému nových zákazníkov alebo podstatne zvýšil finančný objem obchodov s existujúcimi zákazníkmi, a pokiaľ zastúpený má aj naďalej podstatné prínosy z obchodu s týmito zákazníkmi a — náhrada je primeraná všetkým skutočnostiam, najmä provízii za obchody, ktoré obchodný zástupca stratil. Členské štáty môžu pre tieto prípady zahrnúť uplatňovanie alebo absenciu ustanovení o obmedzení obchodu v zmysle článku 20; b) výška náhrady nesmie prekročiť čiastku rovnajúcu sa odškodneniu za jeden rok vypočítanú z priemernej ročnej odplaty obchodného zástupcu počas predchádzajúcich piatich rokov a pokiaľ dohoda trvala kratšie ako päť rokov, odškodnenie sa vypočíta ako priemer za toto obdobie; c) poskytnutie odškodného nebráni obchodnému zástupcovi žiadať náhradu škody. 3. Obchodný zástupca má nárok na náhradu škody, ktorú utrpel v dôsledku [v dôsledku skončenia – neoficiálny preklad] svojho vzťahu so zastúpeným. Tento nárok na náhradu škody sa bude považovať za oprávnený, ak sa ukončenie uskutočnilo za nasledovných okolností: — odobratie provízie obchodnému zástupcovi, na ktorú by pri správnom výkone dohody o obchodnom zastúpení mal nárok a pritom zastúpený získal značný prospech v súvislosti s činnosťou obchodného zástupcu, — a/alebo keď obchodný zástupca nemohol amortizovať svoje náklady a výdavky, ktoré vynaložil v súvislosti s výkonom zmluvy o obchodnom zastúpení na radu zastúpeného. … 5. Obchodný zástupca stratí svoj nárok na náhradu podľa odseku 2 a náhradu škody podľa odseku 3, ak počas jedného roka od ukončenia zmluvy neoznámil zastúpenému, že sa chystá takýto nárok uplatniť. …“
10

Článok 48 tejto smernice s názvom „Technická a/alebo odborná spôsobilosť“ stanovuje: 1. Technická a/alebo odborná spôsobilosť hospodárskych subjektov sa posudzuje a preskúmava podľa odsekov 2 a 3. 2. Podľa povahy, množstva alebo dôležitosti, ako aj využitia prác, dodávok tovaru alebo služieb možno technickú spôsobilosť hospodárskych subjektov spravidla preukázať jedným alebo niekoľkými z týchto spôsobov: a) i) zoznam prác vykonaných za posledných päť rokov, doplnený potvrdeniami o uspokojivom vykonaní najdôležitejších prác. Tieto potvrdenia musia obsahovať hodnotu, dátum a miesto vykonania prác a uvedie sa v nich, či boli práce vykonané… odborne a riadne dokončené. Ak to prichádza do úvahy, príslušný orgán predloží tieto potvrdenia priamo verejnému obstarávateľovi; … b) uvedením príslušných technikov alebo technických orgánov, bez ohľadu na to, či patria alebo nepatria do podniku hospodárskeho subjektu, najmä tých, ktorí sú zodpovední za kontrolu kvality a v prípade verejných zákaziek na práce tých, na ktorých sa môže zhotoviteľ obrátiť so žiadosťou o vykonanie práce; … h) uvedením nástrojov, strojového alebo technického vybavenia, ktoré má poskytovateľ služieb alebo zhotoviteľ k dispozícii na vykonanie zákazky; … 3. Hospodársky subjekt sa môže, ak to prichádza do úvahy, a pri určitej zákazke, spoľahnúť na využitie spôsobilosti iných subjektov bez ohľadu na právnu povahu vzťahov, ktoré s nimi má. V takom prípade musí verejnému obstarávateľovi preukázať, že bude mať k dispozícii zdroje potrebné na vykonanie zákazky, napríklad predložením prísľubu týchto subjektov, že potrebné zdroje dajú hospodárskemu subjektu k dispozícii. 4. Skupiny hospodárskych subjektov podľa článku 4 sa môžu spoliehať na využitie kapacít účastníkov skupiny alebo iných subjektov za rovnakých podmienok. …“
40

Pokiaľ ide o povinnosť viesť register v každom chove, treba uviesť, ako to urobila francúzska vláda, že údaje zaznamenané identifikátormi musia byť zapísané do dokladu, ktorý možno rýchlo aktualizovať a na požiadanie jednoducho sprístupniť príslušným orgánom. Tento systém tak umožňuje zistiť pôvod každého zvieraťa a jednotlivé miesta, ktorými zviera prešlo. V prípade nákazy sú tieto informácie zásadné na to, aby sa vypracovali presné epidemiologické štúdie, určili sa nebezpečné kontakty, ktoré by mohli rozšíriť chorobu, a tak sa príslušným orgánom umožnilo prijať nevyhnutné opatrenia na zabránenie šíreniu takejto nákazlivej choroby. V súvislosti s nákazami treba dodať, že podľa odôvodnenia 4 smernice Rady 2003/50/ES z 11. júna 2003, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 91/68/EHS, pokiaľ ide o sprísnenie kontrol premiestňovania oviec a kôz (Ú. v. ES L 169, s. 51; Mim. vyd. 03/039, s. 236), pohyby oviec v čase epidémie v roku 2001 prispeli v niektorých častiach Únie k značnému rozšíreniu slintačky a krívačky.
26

Ako však uviedol aj generálny advokát v bode 26 návrhov, hoci uvedená príčinná súvislosť nie je nepísanou podmienkou, od ktorej závisí uplatnenie uvedeného článku 15 ods. 1 písm. c), nič to nemení na skutočnosti, že môže byť kvalifikovanou indíciou, ktorú vnútroštátny súd môže vziať do úvahy s cieľom určiť, či činnosť skutočne smeruje do členského štátu, v ktorom má spotrebiteľ bydlisko.