ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Priemerný spotrebiteľ Európskej únie nie je vystavený pravdepodobnosti zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva medzi slovným označením AGRI.CAPITAL prihlasovaným ako ochranná známka Spoločenstva v súvislosti so „službami správy nehnuteľností a sprostredkovateľskej činnosti“„developerskými službami“ a „službami vytvárania užívateľských konceptov“ spadajúcimi do triedy 36 v zmysle Niceskej dohody a slovnými ochrannými známkami AgriCapital a AGRICAPITAL, ktoré už boli zapísané ako ochranné známky Spoločenstva v súvislosti s finančnými službami spadajúcimi do rovnakej triedy uvedenej dohody, pretože služby, na ktoré sa vzťahujú skoršie ochranné známky, nie sú podobné ako služby, ktoré sú predmetom prihlasovanej ochrannej známky. Neexistencia podobnosti medzi službami nemôže byť kompenzovaná na účely posúdenia pravdepodobnosti zámeny podobnosťou, hoci aj zvýšenou, medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.

(pozri body 27, 28, 70, 75, 76)
Rozsudok Všeobecného súdu (prvá komora) zo 16. júna 2015 – H.P. Gauff Ingenieure/ÚHVT – Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

(vec T‑586/13)

„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW — Skoršie slovné a obrazové národné ochranné známky a ochranné známky Spoločenstva GAUFF — Relatívne dôvody zamietnutia — Čiastočné zamietnutie zápisu — Žiadosť o uvedenie do predchádzajúceho stavu — Článok 81 nariadenia (ES) č. 207/2009“

1. Ochranná známka Spoločenstva — Procesné ustanovenia — Uvedenie do predchádzajúceho stavu — Podmienky — Starostlivosť vyžadovaná okolnosťami — Výnimočné, a teda nepredvídateľné, udalosti (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 81 ods. 1) (pozri body 23 – 25)

2. Ochranná známka Spoločenstva — Procesné ustanovenia — Uvedenie do predchádzajúceho stavu — Podmienky uplatňovania — Doslovný výklad (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 81 ods. 1) (pozri bod 26)

3. Ochranná známka Spoločenstva — Rozhodnutia Úradu — Zásada rovnosti zaobchádzania — Zásada riadnej správy vecí verejných — Predchádzajúca rozhodovacia prax Úradu — Zásada zákonnosti (pozri bod 33)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 5. septembra 2013 (vec R 118/2013–1) týkajúcemu sa žiadosti o uvedenie do predchádzajúceho stavu

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.

2. H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT).
Rozsudok Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 30. júna 2015 – Holandsko a i./Komisia

(spojené veci T‑186/13, T‑190/13 a T‑193/13)

„Štátna pomoc — Predaj pozemkov — Pomoc poskytnutá Schouten‑de Jong Bouwfonds verejno‑súkromným partnerstvom založeným obcou Leidschendam‑Voorburg — Zníženie predajnej ceny pozemkov a oslobodenie od platby poplatkov za využívanie a kvalitu so spätnou účinnosťou — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Pojem pomoc — Kritérium súkromného investora — Posúdenie so zreteľom na všetky relevantné aspekty spornej transakcie a jej kontext“

1. Pomoc poskytovaná štátmi — Pojem — Poskytnutie výhod, ktoré sú pripísateľné štátu — Orgány verejnej moci, ktoré sa podieľali na prijatí opatrenia (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri bod 64)

2. Pomoc poskytovaná štátmi — Pojem — Pomoc pochádzajúca zo štátnych prostriedkov (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 65 – 72)

3. Pomoc poskytovaná štátmi — Pojem — Posúdenie podľa kritéria súkromného investora — Posúdenie so zreteľom na všetky relevantné aspekty spornej transakcie a jej kontext — Predaj pozemku orgánom verejnej moci za preferenčných podmienok — Kritériá posúdenia — Neexistencia výhody pre príjemcu — Vylúčenie (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 73 – 82, 85 – 88, 97, 102, 104, 107, 108, 111 – 114, 124 – 128, 131, 132)

4. Pomoc poskytovaná štátmi — Pojem — Posúdenie podľa kritéria súkromného investora — Komplexné ekonomické posúdenie — Voľná úvaha Komisie — Súdne preskúmanie — Hranice (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri body 89, 91, 130)

5. Pomoc poskytovaná štátmi — Rozhodnutie Komisie — Posúdenie zákonnosti rozhodnutia na základe informácií dostupných v čase jeho prijatia (článok 107 ods. 1 ZFEÚ) (pozri bod 90)

Predmet

Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2013) 87 z 23. januára 2013 o štátnej pomoci SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) poskytnutej Holandskom – Údajný predaj pozemku pod trhovú cenu zo strany samosprávy Leidschendam‑Voorburg

Výrok

1. Rozhodnutie Komisie K(2013) 87 z 23. januára 2013 o štátnej pomoci SA.24123 (2012/C) (ex 2011/NN) poskytnutej Holandskom – Údajný predaj pozemku pod trhovú cenu zo strany samosprávy Leidschendam‑Voorburg sa zrušuje.
Z hľadiska nemecky hovoriaceho obyvateľstva slovné označenie Tafel nemá v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva opisný charakter služieb „zbieranie, vyzdvihnutie, preprava a distribúcia tovarov dennej spotreby vrátane potravín pre tretie subjekty, najmä pre chudobných“ zaradené do triedy 39 v zmysle Niceskej dohody a „osobné služby a služby sociálneho charakteru ponúkané tretími stranami na účely uspokojenia potrieb jednotlivcov“ patriace do triedy 45 tejto dohody.

Nemecký pojem „Tafel“ v zmysle slova „stôl“ nemá s predmetnými službami priame a konkrétne prepojenie, ktoré by ho umožňovalo cieľovej skupine verejnosti vnímať priamo a bez ďalšej úvahy ako opis uvedených služieb. Hoci by sa tieto služby mohli v určitých prípadoch poskytovať pri stole, najmä pri stravovacích službách, nemusí to tak nevyhnutne byť. Toto posúdenie nemá vplyv na prípadné rozhodnutie, pokiaľ ide o iné významy nemeckého pojmu „Tafel“, ktoré odvolací senát neanalyzoval.

(pozri body 21, 31, 34, 35, 37)
Obrazová ochranná známka HOT nemala byť zapísaná ako ochranná známka Spoločenstva pre „masážne oleje, gély“ spadajúce do triedy 3 v zmysle Niceskej dohody a pre „mazivá na farmaceutické použitie“ spadajúce do triedy 5 v zmysle uvedenej dohody, a to z dôvodu existencie absolútneho dôvodu zamietnutia uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva.

Z hľadiska príslušnej skupiny verejnosti, ktorú vytvára anglofónny spotrebiteľ, výraz „hot“ označuje účinky vyvolané „masážnymi olejmi, gélmi“ a „mazivami na farmaceutické použitie“. Tieto výrobky majú byť všetky, bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú určené na lekárske použitie, rozotrené na pokožku viac alebo menej opakovanými pohybmi, ktoré vyvolávajú pocit tepla.

Naopak uvedená ochranná známka nie je opisná vo vzťahu k „bieliacim prípravkom a pracím prostriedkom; mydlám“ spadajúcim do triedy 3 v zmysle Niceskej dohody a vo vzťahu k „výživovým doplnkom (na lekárske použitie)“ spadajúcim do triedy 5 v zmysle uvedenej dohody. Nemožno totiž zastávať názor, že výraz „hot“ označuje vysokú teplotu týchto výrobkov. Tieto výrobky sú určené na starostlivosť o bielizeň, ako aj na starostlivosť a výživu osôb a z dôvodu svojej povahy nemajú vysokú teplotu. Naopak, niektoré z nich, napríklad mydlá, by takáto teplota mohla dokonca poškodiť.

Okrem toho výraz „hot“ neoznačuje ani teplotu používania dotknutých výrobkov. Aj keď niektoré z týchto výrobkov môžu byť používané pri vysokej teplote, ako napríklad „bieliace prípravky a pracie prostriedky“, prípadne „výživové doplnky“, táto podmienka použitia necharakterizuje uvedené výrobky, ktoré môžu byť rovnako použité pri nižšej teplote.

Napokon pozitívny zmysel iných významov výrazu „hot“, ako sú významy „módne“ a „príťažlivé“ alebo „sexy“, vyplýva skôr z vágnej a nepriamej evokácie, než z priameho a okamžitého označenia niektorej kvality alebo charakteristiky dotknutého výrobku.

(pozri body 37, 40, 49 – 51)
3.

Účinky rozhodnutia 2012/635 a vykonávacieho nariadenia č. 945/2012 sa zachovávajú v rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti Iran Liquefied Natural Gas, a to až do uplynutia lehoty na podanie odvolania uvedenej v článku 56 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie alebo v prípade podania odvolania v tejto lehote až do zamietnutia odvolania.
3.

Účinky rozhodnutia 2012/829 a vykonávacieho nariadenia č. 1264/2012 sa zachovávajú v rozsahu, v akom sa týkajú spoločnosti Oil Pension Fund Investment Company, a to až do uplynutia lehoty na podanie odvolania uvedenej v článku 56 prvom odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie alebo v prípade podania odvolania v tejto lehote až do zamietnutia odvolania.
Pokiaľ ide o reštriktívne opatrenia voči Iránu, ako je zmrazenie finančných prostriedkov subjektov, ktoré podporujú iránsku vládu, ak sa poskytli dostatočne konkrétne informácie umožňujúce dotknutému subjektu účinne predniesť svoje stanovisko k skutočnostiam zohľadneným v jeho neprospech Radou, zásada dodržania práva na obhajobu neznamená povinnosť Rady umožniť z vlastného podnetu prístup k dokumentom obsiahnutým v jej spise. Rada je povinná umožniť prístup k všetkým administratívnym dokumentom týkajúcim sa predmetného opatrenia, ktoré nemajú dôvernú povahu, iba na žiadosť dotknutého subjektu.

V tejto súvislosti je pri neexistencii presnej lehoty stanovenej uplatniteľnou právnou úpravou Rada povinná poskytnúť prístup k predmetným dokumentom v rozumnej lehote. Pri posudzovaní primeranosti uplynutej lehoty je potrebné zohľadniť skutočnosť, že v rozsahu, v akom dotknutá osoba alebo subjekt nemajú právo na vypočutie pred prijatím prvotného rozhodnutia o zapísaní ich mien do zoznamu osôb a subjektov dotknutých reštriktívnymi opatreniami, predstavuje prístup k spisu jej prvú možnosť oboznámiť sa s dokumentmi používanými Radou na podporu tohto zápisu a má osobitný význam pre jej obhajobu.

Absencia oznámenia alebo oneskorené oznámenie dokumentu, o ktorý sa Rada opierala pri prijatí alebo zachovaní reštriktívnych opatrení voči určitému subjektu, predstavuje porušenie práva na obhajobu, ktoré by odôvodňovalo zrušenie dotknutých aktov, len vtedy, ak by sa preukázalo, že dotknuté reštriktívne opatrenia by nemohli byť v súlade s právom prijaté alebo zachované, ak by oneskorene oznámený dokument bol vylúčený ako priťažujúci dôkaz.

(pozri body 79, 80, 84)
Označenie, ktoré tvorí obdĺžniková škatuľka vyrobená z dreva vybavená posuvným systémom doštičiek, ktoré uschovávajú herné časti, a uzatváracím systémom týchto doštičiek do obidvoch koncov škatuľky, nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia o ochrannej zámke Spoločenstva. Ochranná známka, ktorej zápis sa požaduje, tak má posuvný systém, ktorý umožňuje vložiť štyri doštičky hry do škatuľky, a herné časti, ako aj pomocné časti doštičiek sú vložené medzi štyri doštičky, ktoré tvoria podporné steny škatuľky, ktorá má dve malé platničky pripevnené skrutkami tvoriacimi systém uzatvárania, bez toho, aby bol potrebný vonkajší obal. Každá bočná stena má vnútri dve drážky získané frézovaním, ktoré umožňujú posúvanie dvoch párov doštičiek. Malé platničky slúžiace na uzatváranie škatuľky majú obdĺžnikový tvar so zaoblenými hranami a skosenými hranami, upevnenými k rámu skrutkami.

V súvislosti s týmto opisom sa prihlasovaná ochranná známka výrazne nelíši od normy alebo zvykov daného odvetvia. Je bežné, že spoločenské hry a hračky (napríklad kartová hra rummy pre deti) sú balené a predávané v baleniach vyhotovených z rôznych typov materiálov, vrátane škatuliek z dreva.

Je totiž všeobecne známe, že predmetné výrobky sú často prezentované v obdĺžnikovej škatuľke z dreva. Rovnako spôsob roztvárania a poskladania škatuľky, ktorej tvar predstavuje spornú ochrannú známku, teda posuvný systém doštičiek umožňujúcich vyložiť hru alebo poskladať ju, sa výrazne nelíši od normy alebo zvykov odvetvia. Je skutočne všeobecne známe, že existujú podobné posuvné systémy na účely vyloženia alebo poskladania predmetného výrobku. V celku odlišné vlastnosti prihlasovanej ochrannej známky takisto neumožňujú domnievať sa, že prihlasovaná ochranná známka sa výrazne líši od normy alebo zvykov dotknutého odvetvia. V dôsledku toho prihlasovaná ochranná známka nemá rozlišovaciu spôsobilosť, ktorá by príslušnej skupine verejnosti umožňovala identifikovať predmetné výrobky ako výrobky pochádzajúce od určitého podniku, a teda odlíšiť tieto výrobky od výrobkov iných podnikov.

(pozri body 44 – 46)
Ak by Všeobecný súd musel konštatovať, že odvolací senát Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia tým, že zamietol prerušiť konanie o opravnom prostriedku, o ktorom rozhodoval, týkajúcom sa rozhodnutia námietkového oddelenia až do rozhodnutia o návrhu na vyhlásenie neplatnosti skoršej ochrannej známky podanom na Úrad, boli by nevyhnutne spochybnené všetky posúdenia, ktoré žalobkyňa predložila na odôvodnenie žaloby. Senát by totiž nemohol preskúmať odvolanie a žalobkyni vo veci čiastočne vyhovieť, ak by prerušil konanie o opravnom prostriedku. Okrem toho, ak by bolo rozhodnutie o prerušení zrušené, odvolací senát, na ktorý bol podaný nový návrh, by mal povinnosť prerušiť konanie o opravnom prostriedku a po uplynutí prerušenia vyvodiť dôsledky z konania o neplatnosti skoršej ochrannej známky na základe preskúmania dôvodnosti všetkých tvrdení, ktoré žalobkyňa predložila proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.

Z toho vyplýva, že rozhodnutie o zamietnutí prerušenia nemožno oddeliť od dôvodov, na základe ktorých odvolací senát rozhodol o dôvodnosti žaloby. V dôsledku toho, ak by bol žalobný dôvod založený na nezákonnosti zamietnutia prerušenia prijatý, Všeobecný súd by to viedlo k zrušeniu napadnutého rozhodnutia v celom rozsahu, a preto, keďže rozhodoval len o návrhoch na čiastočné zrušenie, by rozhodol ultra petita. Keďže však Všeobecný súd, ktorý rozhoduje o návrhu na vyhlásenie neplatnosti, nemôže rozhodnúť ultra petita, neplatnosť, ktorú vyhlási, nemôže mať väčší rozsah než neplatnosť, ktorej sa domáhala žalobkyňa. Takýto samostatný žalobný dôvod, ktorý nepodporuje návrhy na čiastočné vyhlásenie neplatnosti, sa preto musí zamietnuť ako neprípustný.

(pozri body 20, 22, 24, 29, 30)
2.

Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH (Nemecko), SGL Carbon GmbH (Rakúsko), SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH a GrafTech Iberica, SL.
Hoci členské štáty majú širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o vymedzenie toho, čo považujú za službu všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ), táto miera však nie je neobmedzená a nemožno ju vykonávať svojvoľne iba preto, aby sa určitému odvetviu umožnilo vyhnúť sa uplatneniu pravidiel hospodárskej súťaže. Na to, aby mohla byť predmetná služba posúdená ako SVHZ, musí zahŕňať všeobecný hospodársky záujem, ktorý sa vyznačuje osobitnými charakteristikami v porovnaní so záujmom, ktorý zahŕňajú iné hospodárske činnosti.

Prenos je nepochybne potrebný na vysielanie. Službu vysielania však treba odlíšiť od služby prevádzky sietí na podporu vysielania. Ide totiž o dve rozdielne činnosti, ktoré vykonávajú rôzne podniky pôsobiace na rôznych trhoch. Zatiaľ čo službu vysielania zabezpečujú vysielatelia, a to konkrétne prevádzkovatelia televízneho vysielania, službu prevádzky sietí na podporu vysielania zabezpečujú prevádzkovatelia platforiem na prenos signálov, a to terestriálnych, satelitných alebo káblových platforiem alebo prostredníctvom širokopásmového pripojenia k internetu.

V oblasti štátnej pomoci zo všeobecnej štruktúry Zmluvy vyplýva, že konanie vymedzené v článku 108 ZFEÚ nemôže nikdy smerovať k výsledku, ktorý by bol v rozpore s osobitnými ustanoveniami Zmluvy. Voľná úvaha členských štátov pri nastavení ich služieb všeobecného hospodárskeho záujmu SVHZ sa nemôže uplatňovať spôsobom, ktorý by viedol k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania, ktorá je v súvislosti so službou prevádzky sietí zaručená najmä prostredníctvom zásady technologickej neutrality.

Ak existujú viaceré prenosové platformy, tak nemožno prijať záver, že jedna z nich je nevyhnutná na prenos vysielacích signálov bez toho, aby bola dodržaná zásada technologickej neutrality. Vnútroštátne orgány tým, že službu prevádzky siete vymedzili ako SVHZ, teda nemusia diskriminovať ostatné platformy. Systém nenarušenej hospodárskej súťaže, ako je stanovený v Zmluve, možno zaručiť len vtedy, keď je medzi jednotlivými hospodárskymi subjektmi zabezpečená rovnosť príležitostí.

Dodržiavanie zásady technologickej neutrality však neznamená, že vymedzenie určitej platformy na prevádzku vysielacích sietí je v každom prípade zjavným pochybením. Ak totiž Komisia nepreskúma podrobne voľbu členského štátu, nemôže dôvodne konštatovať existenciu zjavného pochybenia vnútroštátnych orgánov pri vymedzení určitej platformy pre prevádzku siete. Také pochybenie však nemá dôsledky vtedy, ak prvé kritérium rozsudku Altmark nie je splnené v prípade neexistencie jasného a presného vymedzenia služby prevádzky vysielacích sietí ako služby vo verejnom záujme.

(pozri body 77 – 79)
2.

V oblasti štátnej pomoci platí, že podľa prvého kritéria stanoveného v rozsudku Altmark musí byť podnik, ktorý je príjemcom pomoci, skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky musia byť jasne vymedzené. Hoci členské štáty majú širokú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o vymedzenie toho, čo považujú za službu všeobecného hospodárskeho záujmu (SVHZ), táto miera však nie je neobmedzená a nemožno ju vykonávať svojvoľne iba preto, aby sa určitému odvetviu umožnilo vyhnúť sa uplatneniu pravidiel hospodárskej súťaže. Na to, aby mohla byť predmetná služba posúdená ako SVHZ, musí zahŕňať všeobecný hospodársky záujem, ktorý sa vyznačuje osobitnými charakteristikami v porovnaní so záujmom, ktorý zahŕňajú iné hospodárske činnosti. V tejto súvislosti rozsah preskúmania posúdení Komisie Všeobecným súdom nevyhnutne zohľadňuje skutočnosť, že vymedzenie služby členským štátom ako SVHZ môže byť Komisiou spochybnené len v prípade zjavne nesprávneho posúdenia. Pri tomto preskúmaní však musia byť dodržané niektoré minimálne kritériá, najmä ak existuje akt orgánu verejnej moci, ktorým sa dotknutý subjekt poveruje plnením úlohy SVHZ, ako aj univerzálny a záväzný charakter tejto úlohy. Čo sa týka plnenia záväzkov služby vo verejnom záujme, samotná skutočnosť, že služba je vo vnútroštátnom práve označená ako služba všeobecného záujmu, neznamená, že každý subjekt, ktorý ju poskytuje, je poverený plnením jasne vymedzených záväzkov služby vo verejnom záujme v zmysle rozsudku Altmark. Kvalifikácia určitej služby ako SVHZ v zmysle tohto rozsudku totiž vyžaduje, aby bola zodpovednosť za jej správu zverená určitým podnikom. V tejto súvislosti, pokiaľ sú verejné zmluvy uzavreté medzi verejnou správou a hospodárskymi subjektmi, hoci poverenie plniť záväzky služby vo verejnom záujme možno nepochybne tiež upraviť dohodami, ak pochádzajú od orgánu verejnej moci a sú záväzné, a fortiori v prípade, keď tieto akty špecifikujú záväzky uložené právnou úpravou, len z tej skutočnosti, že služba je predmetom verejnej zmluvy, nevedie automaticky a bez spresnenia zo strany dotknutých orgánov ku kvalifikácii tejto služby ako SVHZ v zmysle rozsudku Altmark. Napokon okolnosť, že došlo k zlyhaniu trhu, nepostačuje na to, aby bolo možné konštatovať existenciu SVHZ. (pozri body 53, 61 – 63, 67, 71, 78)
V súlade s ustanoveniami článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Spoločenstva v spojení s článkom 66 ods. 3 toho istého nariadenia požíva kolektívna ochranná známka Spoločenstva, tak ako každá ochranná známka Spoločenstva, ochranu proti akémukoľvek zásahu, ktorý by vyplýval zo zápisu ochrannej známky Spoločenstva, v prípade ktorej existuje pravdepodobnosť zámeny.

Aj keď základnou funkciou zemepisného označenia je garantovať spotrebiteľom zemepisný pôvod tovarov a osobitné vlastnosti, ktoré sú pre ne charakteristické, uvedené neplatí rovnako v prípade základnej funkcie kolektívnej ochrannej známky Spoločenstva. Skutočnosť, že takáto ochranná známka je tvorená označením, ktoré by mohlo slúžiť na určenie zemepisného pôvodu dotknutých tovarov, nespochybňuje základnú funkciu všetkých kolektívnych ochranných známok tak, ako vyplýva z článku 66 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, konkrétne funkciu rozlišovať tovary alebo služby členov združenia, ktoré je majiteľom známky od tovarov alebo služieb iných združení alebo podnikov. Funkcia kolektívnej ochrannej známky Spoločenstva sa preto nemení z dôvodu jej zápisu podľa článku 66 ods. 2 nariadenia č. 207/2009. Konkrétnejšie ide o označenie, ktoré umožňuje odlíšiť tovary alebo služby na základe združenia, ktoré je majiteľom ochrannej známky, a nie na základe zemepisného pôvodu.

Aj keď totiž článok 66 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 zavádza výnimku z článku 7 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia prostredníctvom zjemnenia zápisných podmienok a tým, že ochranným známkam opisujúcim pôvod označených tovarov poskytuje možnosť takéhoto zápisu, uvedené nariadenie sa v prípade, ak nie je výslovne ustanovené inak, uplatní v súlade s článkom 66 ods. 3 na všetky kolektívne ochranné známky Spoločenstva vrátane ochranných známok zapísaných na základe jeho článku 66 ods. 2.

Z toho vyplýva, že keďže nijaké ustanovenie patriace do kapitoly nariadenia č. 207/2009 venovanej kolektívnym ochranným známkam neumožňuje prijať záver, že základná funkcia kolektívnych ochranných známok Spoločenstva, vrátane ochranných známok, ktoré sú tvorené údajom, ktorý by mohol slúžiť ako označenie zemepisného pôvodu dotknutých tovarov, by sa líšila od funkcie individuálnych ochranných známok Spoločenstva, je potrebné konštatovať, že táto funkcia tak, ako v prípade individuálnych ochranných známok Spoločenstva spočíva v odlíšení tovarov alebo služieb označených ochrannou známkou na základe osobitného subjektu, od ktorého pochádzajú, a nie na základe ich zemepisného pôvodu.

V prípade, ak v rámci námietkového konania sú kolidujúcimi označeniami na jednej strane kolektívne ochranné známky a na druhej strane individuálne ochranné známky, sa preto porovnanie tovarov a služieb, na ktoré sa vzťahujú, musí uskutočniť podľa rovnakých kritérií ako v prípade, keď sa posudzuje podobnosť alebo zhodnosť tovarov a služieb označených dvomi individuálnymi ochrannými známkami.

(pozri body 35, 41 – 43, 49)