ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 22/46

Žaloba podaná 22. novembra 2007 – Deutsche Post/Komisia

(Vec T-421/07)

(2008/C 22/86)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Deutsche Post AG (Bonn, Nemecko) (v zastúpení: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobkyne

— zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev z 12. septembra 2007„Štátna pomoc C 36/2007 (ex NN 25/2007) – Štátna pomoc pre Deutsche Post AG – Výzva na predloženie pripomienok v súlade s článkom 88 ods. 2 Zmluvy o ES“,

— zaviazať žalovanú na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Žalobkyňa sa domáha zrušenia rozhodnutia Komisie začať konanie podľa článku 88 ods. 2 ES vo veci štátnej pomoci C 36/07 (ex NN 25/07). Toto rozhodnutie bolo Nemecku oznámené listom z 12. septembra 2007 (Ú. v. EÚ C 245, s. 21). Cieľom konania začatého týmto rozhodnutím je doplňujúce preskúmanie konania, ktoré Komisia začala 23. októbra 1999 a v ktorom Komisia prijala 19. júna 2002 konečné zamietavé rozhodnutie (Ú. v. ES L 247, s. 27). V tomto zamietavom rozhodnutí Komisia konštatovala, že Deutsche Post AG určovala ceny balíkových zásielok doručovaných od dverí k dverám pod úrovňou prírastkových nákladov a že táto agresívna politika poskytovania zliav nespadala do jej povinnosti poskytovať univerzálne služby.

Žalobkyňa na odôvodnenie svojej žaloby uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje základné zásady konania. Ide hlavne o porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery, pretože Komisii sú rozhodujúce skutočnosti známe už roky a 19. júna 2002 prijala v tejto súvislosti rozhodnutie o ukončení konania. Navyše boli porušené práva účasti Spolkovej republiky Nemecko aj žalobkyne na konaní, pretože im nebola poskytnutá možnosť zaujať k napadnutému rozhodnutiu pred jeho prijatím stanovisko. Nakoniec žalobkyňa v tejto súvislosti uvádza, že bolo porušené nariadenie (ES) č. 659/1999 (1), pretože z jeho systematiky vyplýva, že zamietavé rozhodnutie, ako je rozhodnutie z 19. júna 2002, je konečné a že žalovaná nemôže o skutočnostiach, ktoré už boli s konečnou platnosťou posúdené, začať nové konanie na preskúmanie štátnej pomoci.

Žalobkyňa ďalej uvádza, že žalovaná porušila povinnosť uviesť odôvodnenie podľa článku 253 ES a článku 6 ods.1 nariadenia č. 659/1999, pretože z napadnutého rozhodnutia jasne nevyplýva, ktoré opatrenia zamýšľa Komisia označiť za štátnu pomoc, a rozhodnutie okrem toho neobsahuje právne posúdenie.

Žalobkyňa nakoniec vytýka porušenie článku 87 ods. 1 ES a článku 88 ES, pretože opatrenia uvedené v napadnutom rozhodnutí nemožno považovať za štátnu pomoc.

(1) Nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88 ES] (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339).
SK Úradný vestník Európskej únie C 223/12

Žaloba podaná 9. júla 2007 – Taliansko/Komisia

(Vec T-267/07)

(2007/C 223/18)

Jazyk konania: taliančina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Talianska republika (v zastúpení: G. Aiello a S. Fiorentino, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrh žalobkyne

— zrušiť rozhodnutie Komisie K(2007) 1901 z 27. apríla 2007 o vyrovnaní účtov platobných agentúr členských štátov, ktoré sa týkajú výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) za rozpočtový rok 2006 v časti, v ktorej Talianskej republike v zmysle článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 vyúčtovala vo výške 50 % finančné dôsledky nevymáhania súm v prípade nezrovnalosti alebo hrubej nedbanlivosti k tejto žalobe.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Talianska vláda napadla na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev rozhodnutie Komisie K(2007) 1901 z 27. apríla 2007, oznámené k tomuto dátumu, o vyrovnaní účtov platobných agentúr členských štátov, ktoré sa týkajú výdavkov financovaných Záručnou sekciou Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) za rozpočtový rok 2006 v časti, v ktorej Talianskej republike v zmysle článku 32 ods. 5 nariadenia (ES) č. 1290/2005 vyúčtovala vo výške 50 % finančné dôsledky nevymáhania súm v určitých prípadoch nezrovnalosti alebo nedbanlivosti.

Na podporu tohto spochybnenia talianska vláda napadla zaradenie do rozhodnutia vecí, o ktorých mala Komisia so starostlivosťou a v primeranej lehote výslovne skôr rozhodnúť, že ich v celom rozsahu uhradí EPUZF. To platí tiež s prihliadnutím na skutočnosť, že vo vzťahu k niektorým takýmto položkám sa Komisia vyjadrila kladne.

Talianska vláda teda uvádza tieto žalobné dôvody:

a) porušenie a/alebo nesprávne uplatnenie článku 5 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 595/91, ako aj článku 8 nariadenia (ES) č. 1663/95. Porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia;

b) porušenie a/alebo nesprávne uplatnenie článku 8 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 729/70 a nariadenia (ES) č. 1258/99. Porušenie článku 253 ES z dôvodu nedostatku odôvodnenia;
Keywords

Summary



Keywords

1. Odvolanie – Odvolacie dôvody – Odvolací dôvod proti odôvodneniu rozsudku, na ktorom nie je založený výrok – Neúčinný odvolací dôvod

2. Poľnohospodárstvo – Spoločná organizácia trhov – Mlieko a mliečne výrobky – Dodatočný poplatok za mlieko – Pridelenie referenčného množstva, na ktoré sa nevzťahuje poplatok – Výrobca, ktorý pozastavil svoje dodávky podľa úpravy prémií za neuvádzanie na trh alebo za konverziu a následne previedol svoje hospodárstvo – Vnútroštátna správna prax, ktorá mu v prípade prevodu hospodárstva umožňuje ponechať si osobitné referenčné množstvo – Zásada ochrany legitímnej dôvery – Porušenie – Neexistencia

(Nariadenie Rady č. 857/84, zmenené a doplnené nariadením č. 764/89)

3. Odvolanie – Odvolacie dôvody – Odôvodnenie rozsudku postihnuté porušením práva Spoločenstva – Výrok rozsudku založený na iných právnych dôvodoch – Zamietnutie

Summary

1. V rámci odvolania je potrebné výhrady proti nadbytočným tvrdeniam v rozsudku Súdu prvého stupňa bez ďalšieho zamietnuť, pretože nemôžu viesť k jeho zrušeniu.

(pozri bod 60)

2. V rámci pridelenia referenčných množstiev, na ktoré sa nevzťahuje dodatočný poplatok podľa nariadenia č. 857/84, zmeneného a doplneného nariadením č. 764/89, môže výrobca mlieka očakávať uplatnenie vnútroštátnej správnej praxe, ktorá by mu umožňovala ponechať si osobitné referenčné množstvo aj po premiestnení pôvodného hospodárstva, len vtedy, ak by uplatniteľná právna úprava Spoločenstva stanovovala takéto oprávnenie pre príslušné vnútroštátne orgány alebo ak by samo Spoločenstvo predtým vytvorilo situáciu, ktorá by mohla vzbudiť legitímnu dôveru v tomto zmysle. Samotná existencia takejto vnútroštátnej správnej praxe nemôže vyvolať legitímnu dôveru výrobcu, že Spoločenstvo bude uplatňovať zaobchádzanie v súlade s touto praxou.

(pozri bod 69)

3. Ak odôvodnenie rozsudku Súdu prvého stupňa svedčí o porušení práva Spoločenstva, ale jeho výrok je založený na iných právnych dôvodoch, odvolanie musí byť zamietnuté.

(pozri bod 95)
Keywords

Summary



Keywords

1. Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Spoločnosti – Smernica 84/253 – Udelenie oprávnenia osobám oprávneným vykonávať povinný audit účtovných dokladov – Prechodné ustanovenia – Udelenie oprávnenia určitým kategóriám odborníkov bez skúšky odbornej spôsobilosti (článok 15) – Podmienky – Lehota na výkon takejto možnosti udelenia oprávnenia

(Smernica Rady 84/253, článok 15)

2. Voľný pohyb osôb – Sloboda usadiť sa – Spoločnosti – Smernica 84/253 – Udelenie oprávnenia osobám oprávneným vykonávať povinný audit účtovných dokladov – Udelenie oprávnenia osobám, ktoré svoju spôsobilosť nadobudli úplne alebo čiastočne v inom členskom štáte (článok 11) – Podmienky

(Smernica Rady 84/253, článok 11)

Summary

1. Článok 15 ôsmej smernice Rady 84/253 o požiadavkách kladených na osoby oprávnené vykonávať povinný audit účtovných dokladov, vychádzajúcej z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy, umožňuje všetkým členským štátom udeliť oprávnenia osobám, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v tomto článku, to jest tým osobám, ktoré sú spôsobilé v príslušnom členskom štáte vykonávať povinný audit účtovných dokladov uvedených v článku 1 ods. 1 a ktoré ho vykonávali až do jedného roka po nadobudnutí účinnosti vnútroštátnej právnej úpravy, ktorou sa preberá ôsma smernica bez toho, aby predtým museli zložiť skúšku odbornej spôsobilosti a aby bolo nevyhnutné preskúmať, do akej miery vnútroštátna právna úprava platná pred prijatím ôsmej smernice stanovovala alebo nestanovovala nejakej osobitnej kategórii odborníkov povinnosť vykonať skúšku.

Tento článok 15 však bráni tomu, aby členský štát využil tam uvedenú možnosť po uplynutí jednoročnej lehoty, ktorá začala plynúť odo dňa uplatňovania vnútroštátnych ustanovení preberajúcich túto smernicu, pričom posledným dňom musí byť v každom prípade 1. január 1990.

(pozri body 35, 37, 44, 52 – 53, výrok 1)

2. Článok 11 ôsmej smernice 84/253 o požiadavkách kladených na osoby oprávnené vykonávať povinný audit účtovných dokladov, vychádzajúcej z článku 54 ods. 3 písm. g) zmluvy, umožňuje hostiteľskému členskému štátu udeliť oprávnenia na výkon povinného auditu účtovných dokladov odborníkom, ktorým už bolo oprávnenie udelené v inom členskom štáte, bez toho, aby museli vykonať skúšku odbornej spôsobilosti, ak príslušné orgány tohto hostiteľského členského štátu v súlade s touto smernicou pokladajú ich spôsobilosť za rovnocennú s tou, ktorá je požadovaná vnútroštátnou právnou úpravou ich štátu.

Pri neexistencii osobitných ustanovení upravujúcich preskúmanie rovnocennosti je úlohou príslušných orgánov vykonať toto preskúmanie pri dodržaní povinností, ktoré členským štátom vyplývajú z ustanovení Zmluvy a predovšetkým z ustanovení o slobode usadiť sa.

(pozri body 62, 67, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty týkajúce sa ich bezprostredne a osobne – Priamy dosah – Kritériá – Rozhodnutie Parlamentu o rozpustení politickej skupiny zloženej z poslancov, ktorí sú členmi vnútroštátnej politickej strany – Priamy dosah uvedenej strany – Nedostatok

(Článok 230 štvrtý odsek ES; Rokovací poriadok Európskeho parlamentu, články 29 ods. 1 a 2 a 30)

Summary

Podmienka uvedená v článku 230 štvrtého odseku ES, podľa ktorej fyzická alebo právnická osoba musí byť „bezprostredne“ dotknutá rozhodnutím, ktoré je predmetom žaloby o neplatnosť, vyžaduje, aby predmetné opatrenie Spoločenstva zakladalo priamo následky pre právne postavenie jednotlivca a jeho adresátom povereným jeho uplatnením neponechávalo žiadnu voľnosť uvažovania, a naopak, aby toto opatrenie bolo čisto automatickej povahy a vyplývalo výlučne z úpravy Spoločenstva, bez toho, aby bolo potrebné použiť ďalšie sprostredkujúce predpisy.

Rozhodnutie Európskeho parlamentu, týkajúce sa výkladu článku 29 ods. 1 jeho rokovacieho poriadku, ktorým bola so spätným účinkom rozpustená „Groupe technique des députés indépendants (TDI) – Groupe mixte“ – tým, že poslancov, ktorí urobili vyhlásenie o utvorení skupiny TDI, najmä poslancov zvolených z listiny kandidátov Front national, zbavilo možnosti združiť sa prostredníctvom skupiny TDI do politickej skupiny v zmysle článku 29 rokovacieho poriadku – má bezprostredný vplyv na uvedených poslancov. Týmto poslancom bolo skutočne už samotným týmto aktom znemožnené, aby sa združili do politickej skupiny, a od tohto okamihu, boli považovaní za nezaradených poslancov v zmysle článku 30 toho istého rokovacieho poriadku a z toho dôvodu požívali obmedzenejšie poslanecké výsady a nižšie materiálne a finančné výhody, ktoré by im prináležali, keby boli členmi politickej skupiny v zmysle uvedeného článku 29.

Takýto záver, napriek tomu, nemôže byť prijatý, pokiaľ ide o politickú stranu, akou je Front national. Je totiž síce prirodzené, aby sa vnútroštátna politická strana, ktorá navrhne kandidátov do volieb členov Parlamentu, usilovala o to, aby títo kandidáti svoj mandát po svojom zvolení vykonávali za podmienok rovnocenných s podmienkami ostatných poslancov, tento záujem jej v žiadnom prípade nedáva právo na to, aby jej zvolení kandidáti vytvorili vlastnú skupinu, alebo aby sa stali členmi jednej zo skupín, ktoré boli v Parlamente utvorené

Na jednej strane totiž podľa článku 29 ods. 2 rokovacieho poriadku utvorenie politickej skupiny v Parlamente predpokladá prítomnosť minimálneho počtu poslancov pochádzajúcich z niekoľkých členských štátov a na strane druhej v každom prípade odsek 1 uvedeného článku hovorí len o jedinom hľadisku združenia poslancov, podľa politickej príslušnosti. Tieto ustanovenia v procese utvárania politickej skupiny neprisudzujú žiadnu zvláštnu úlohu vnútroštátnym politickým stranám, ktorých členmi sú títo poslanci.

(pozri body 34 – 37)
Keywords

Summary



Keywords

Dohovor týkajúci sa súdnej právomoci a výkonu rozhodnutí – Osobitné právomoci – Právomoc „v oblasti mimozmluvnej zodpovednosti a kvázi mimozmluvnej zodpovednosti“ – Miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou – Pojem – Miesto, kde má žalobca, ktorému vznikla majetková škoda, svoje bydlisko, resp. sídlo, pričom škoda vznikla v súvislosti s investovaním kapitálových prostriedkov v inom zmluvnom štáte – Vylúčenie

(Dohovor z 27. septembra 1968, článok 5 bod 3)

Summary

Článok 5 bod 3 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskoprávnych a v obchodných veciach, zmenený Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, Dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Helénskej republiky, Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky a Dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, sa musí vykladať v tom zmysle, že výraz „miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou“ sa nevzťahuje na žalobcove bydlisko, kde sa nachádza „miesto, kde je sústredený jeho majetok“, a to len z jediného dôvodu, že znáša finančnú škodu vyplývajúcu zo straty častí jeho majetku, ktorá nastala a bola znášaná v ďalšom zmluvnom štáte.

Pojem „miesto, kde došlo ku skutočnosti súvisiacej so škodou“ totiž nemožno vykladať rozširujúcim spôsobom, a to tak, že zahrňuje každé miesto, kde môžu byť pociťované škodlivé následky tejto skutočnosti spôsobiacej škodu, ktorá sa skutočne objavila na inom mieste. Na strane jednej, tento výklad závisí od toho, ako súdny orgán, majúci právomoc, určí neisté okolnosti, v dôsledku toho je tento výklad v rozpore s posilnením právnej ochrany osôb usadených v Spoločenstve, ktorá umožňuje naraz navrhovateľovi určiť ľahko súdny orgán, na ktorý môže podať návrh, a odporcovi rozumne predvídať súd, na ktorom môže byť podaný návrh smerujúci proti nemu. Uvedená právna ochrana je jedným z cieľov dohovoru. Na strane druhej, na základe tohto výkladu by bolo možné najčastejšie uznať právomoc súdov v mieste bydliska, resp. sídla žalobcu, právomoc, voči ktorej dohovor nie je naklonený, s výnimkou prípadov, ktoré výslovne upravuje.

(pozri body 19 – 21 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Zbližovanie právnych predpisov – Zneškodňovanie odpadových olejov – Smernica 75/439 – Povinnosť členských štátov uprednostniť spracovanie odpadových olejov regeneráciou – Hranice – Technické, hospodárske alebo organizačné obmedzenia – Pojem

(Smernica Rady 75/439, článok 3 ods. 1)

Summary

1. Z článku 3 ods. 1 smernice 75/439 o zneškodňovaní odpadových olejov, zmenenej a doplnenej smernicou 87/101, vyplýva, že odkaz na „technické, hospodárske a organizačné obmedzenia“ uvedené v tomto článku je súčasťou ustanovenia, ktoré všeobecným spôsobom vyjadruje povinnosť uloženú členským štátom, a že zákonodarca Spoločenstva tým nezamýšľal stanoviť obmedzené výnimky z pravidla so všeobecnou platnosťou, ale vymedziť rozsah pôsobnosti a obsah pozitívnej povinnosti zaistiť uprednostnenie spracovania odpadových olejov regeneráciou.

2. Z toho vyplýva, že definícia týchto obmedzení sa nemôže ponechať na výlučnom posúdení členskými štátmi. Výklad vykonávaný samotnými členskými štátmi by okrem jeho nesúladu so zásadou jednotného výkladu a uplatňovania práva Spoločenstva znamenal aj zavedenie podmienky zlučiteľnosti spracovania regeneráciou s technickými, hospodárskymi a organizačnými obmedzeniami, ktorej splnenie by záležalo výlučne na účelovom posúdení zo strany dotknutého členského štátu.

3. Článok 3 ods. 1 smernice 75/439 týkajúci sa „technických, hospodárskych a organizačných obmedzení“ sa musí chápať ako vyjadrenie zásady proporcionality, čo znamená, že členské štáty sú povinné prijať opatrenia vhodné a primerané vo vzťahu k cieľu uprednostniť spracovanie odpadových olejov regeneráciou v tom zmysle, že obmedzením tejto pozitívnej povinnosti je existencia uvedených obmedzení. Ak by sa totiž usúdilo, že technická, hospodárska a organizačná situácia existujúca v členskom štáte nevyhnutne vytvára obmedzenia predstavujúce prekážku prijatia opatrení uvedených v tomto ustanovení, stratilo by toto ustanovenie akýkoľvek praktický účinok, pretože povinnosť uložená členským štátom by bola obmedzená zachovaním status quo s tým výsledkom, že by neexistovala skutočná povinnosť prijať potrebné opatrenia v prospech spracovania odpadových olejov regeneráciou.

(pozri body 20-23)
Keywords

Summary



Keywords

Daňové ustanovenia – Zosúladenie právnych predpisov – Oslobodenie od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov – Smernica 83/183 – Zmena bydliska majiteľa motorového vozidla z jedného členského štátu do iného – Daň vyberaná členským štátom, do ktorého sa motorové vozidlo dováža, v čase zaregistrovania alebo uvedenia motorového vozidla do prevádzky – Prípustnosť – Hranice

(Článok. 18 ES, smernica Rady 83/183, článok 1)

Summary

Článok 1 smernice Rady 83/183 o oslobodení od daní, ktoré sa vzťahuje na trvalý dovoz osobného majetku jednotlivcov z členského štátu, sa musí vykladať v tom zmysle, že nie je s ním v rozpore, keď v rámci zmeny bydliska vlastníka motorového vozidla z jedného členského štátu do druhého je vyberaná daň pred zaregistrovaním alebo uvedením motorového vozidla do prevádzky v členskom štáte, do ktorého je bydlisko premiestnené. Za týchto podmienok sa nemôže takáto daň považovať za zdanenie súvisiace s dovozom, ktorý patrí do vecnej pôsobnosti oslobodenia uvedeného v zmienenom ustanovení.

Vzhľadom však na požiadavky vyplývajúce z článku 18 ES je povinnosťou vnútroštátneho súdu overiť, či uplatňovanie vnútroštátneho práva môže zaručiť, pokiaľ ide o túto daň, že uvedený vlastník sa nenachádza v nepriaznivejšej situácii ako občania, ktorí sa trvalo zdržujú v predmetnom členskom štáte, a prípadne či takýto rozdiel v zaobchádzaní je odôvodnený objektívnymi dôvodmi nezávislými od bydliska dotknutých osôb, ktoré sú primerané k cieľu, ktorý v súlade s právom, sleduje vnútroštátne právo.

(pozri body 26, 36 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Štátna pomoc – Zámer poskytnúť štátnu pomoc – Oznámenie Komisii – Rozsah povinností – Oznámenie štátnej pomoci, ktoré musí obsahovať aj spôsob financovania štátnej pomoci z dôvodu jeho relevancie pre posúdenie prípustnosti štátnej pomoci

[Zmluva ES, článok 93 ods. 3 (zmenený, teraz článok 88, ods. 3, ES)]

2. Štátna pomoc – Zámer poskytnúť štátnu pomoc – Poskytnutie štátnej pomoci, ktorým bol porušený zákaz zakotvený v článku 93 ods. 3 ES (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES) – Povinnosť vnútroštátnych orgánov chrániť práva jednotlivcov – Príslušnosť na uskutočnenie výkladu pojmu štátna pomoc

[Zmluva ES, článok 92 ods. 1 (zmenený, teraz článok 87 ods. 1 ES) a článok 93 ods. 3 (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES)]

3. Štátna pomoc – Pojem – Stanovy vydané verejnoprávnou profesijnou organizáciou na účel financovania reklamnej kampane prostredníctvom povinných účelových poplatkov určených na financovanie takejto kampane a uložených jej členom –- Vylúčenie

[Zmluva ES, článok 92 ods. 1 (zmenený, teraz článok 87 ods. 1 ES) a článok 93 ods. 3 (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES)]

Summary

1. Komisia musí pri posudzovaní štátnej pomoci ako zamýšľaného opatrenia zohľadňovať tiež spôsob financovania štátnej pomoci, ak je tento systém, predovšetkým v podobe povinných poplatkov, súčasťou zamýšľaného opatrenia. V takomto prípade sa musí oznámenie štátnej pomoci podľa článku 93 ods. 3 Zmluvy (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES) týkať aj spôsobu financovania štátnej pomoci, aby Komisia mohla uskutočniť previerku na základe dostatočného množstva informácii. V opačnom prípade by sa nedalo vylúčiť, že Komisia označí štátnu pomoc za zlučiteľnú so spoločným trhom, ktorú by inak označila za nezlučiteľnú, ak by mala vedomosť o spôsobe jej financovania.

(pozri body 29 – 30)

2. Vnútroštátnemu súdu prislúcha povinnosť chrániť práva jednotlivcov tak, aby vnútroštátne orgány plnili svoje povinnosti, ktoré členským štátom vyplývajú z článku 93 ods. 3 Zmluvy (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES). Na účel zistenia, či štátne opatrenie bolo prijaté v rozpore s týmto ustanovením, sa vyžaduje, aby vnútroštátny súd uskutočnil výklad pojmu štátna pomoc podľa článku 92 ods. 1 Zmluvy (zmenený, teraz článok 87 ods. 1 ES).

(pozri bod 31)

3. Článok 92 ods. 1 Zmluvy (zmenený, teraz článok 87 ods. 1 ES) a článok 93 ods. 3 Zmluvy (zmenený, teraz článok 88 ods. 3 ES) treba vykladať v tom zmysle, že stanovy vydané verejnoprávnou profesijnou organizáciou na účel financovania reklamnej kampane organizovanej v prospech jej členov, prostredníctvom povinných účelových poplatkov určených na financovanie takejto kampane a uložených jej členom, nepredstavujú štátnu pomoc podľa týchto ustanovení, a ak je isté, že toto financovanie sa uskutočňuje z prostriedkov, s ktorými verejnoprávny subjekt v žiadnom okamihu nemôže voľne nakladať, nemusia byť Komisii vopred oznámené.

(pozri bod 41 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Daňové ustanovenia – Zosúladenie právnych predpisov – Dane z obratu – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Režim paušalizácie pre poľnohospodárskych výrobcov – Pôsobnosť – Árenda časti poľnohospodárskeho podniku – Vylúčenie

(Nariadenie Rady ES 77/388, článok 25)

Summary

Článok 25 šiestej smernice 77/388 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu, ktorý povoľuje členským štátom použitie spoločnej paušálnej úpravy u poľnohospodárskych výrobcov, u ktorých by dochádzalo k ťažkostiam pri použití normálnej úpravy dane z pridanej hodnoty, prípadne pri zjednodušenej úprave dane, sa má vykladať v tom zmysle, že poľnohospodársky výrobca, ktorý dal do árendy a/alebo do dlhodobého nájmu podstatnú časť svojho poľnohospodárskeho podniku a so zostávajúcou časťou podniku pokračuje v činnosti, ktorou patrí pod spoločnú úpravu paušalizácie podľa tohto článku, nesmie na príjmy z tejto árendy alebo prenájmu použiť túto paušalizáciu. Príslušný obrat musí podliehať bežnému režimu, prípadne zjednodušenému režimu dane z pridanej hodnoty.

Nakoniec, použitie tejto úpravy sa neviaže len na jediné kritérium formálneho postavenia ako poľnohospodárskeho výrobcu, ale je vyhradené tým poľnohospodárskym výrobcom, ktorých situácia zodpovedá všetkým ustanoveniam článku 25 šiestej smernice.

Prenájom teda patrí pod služby uvedené v predmetných ustanoveniach len vtedy, keď sa týka prostriedkov, ktoré bežne používa poľnohospodársky výrobca pri prevádzke svojho poľnohospodárstva. Z toho vyplýva, že prenájom, „árenda“ a poskytnutie užívacieho práva, ktorými prenecháva jeden poľnohospodár výhradné používanie nehnuteľných vecí ako pozemkov alebo budov druhému poľnohospodárovi, ktorý z nich ťažil úžitok, nepatria pod uvedený článok 25, pretože prenechávajúci poľnohospodár tým predmetné prostriedky nemôže bežne používať. To isté musí potom platiť aj pre dlhodobý prenájom všetkých ostatných náležitostí podniku, ktoré používa výhradne nájomník.

(pozri body 27, 31, 34, 37 a výrok)