ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
38

Treba skonštatovať, že emailový účet pána M., ktorý skúmali inšpektori, nemali títo inšpektori od prvého dňa inšpekcie pod úplnou kontrolou, pričom žalobkyne to nespochybnili. Okrem toho skutočnosť, že pán M. mal prístup k svojmu účtu, bola odhalená až vtedy, keď sa pán D. na druhý deň inšpekcie pokúšal dostať k tomuto účtu. Vzhľadom na to samotná skutočnosť, že inšpektori nezískali výlučný prístup tak, ako požadovali, k emailovému účtu pána M. jednej zo štyroch osôb zastávajúcich kľúčovú pozíciu a voči ktorej bolo nariadené zablokovanie jej účtu (pozri bod 12 vyššie), stačí na to, aby sa sporná udalosť charakterizovala ako odmietnutie podrobiť sa inšpekcii.
77

Navyše treba poukázať na to, že v spise nie je nič, čo by dovoľovalo sa domnievať, že medzi účastníkmi konania došlo k dohode v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 74 vyššie, ktorá by Rade umožňovala oznámiť vykonávacie nariadenie č. 363/2013 uvedenému zástupcovi. K tomu treba poznamenať, že žalobca Radu nikdy nekontaktoval, a to ani priamo, ani prostredníctvom svojich advokátov, takže by existencia takej dohody mohla vyplývať iba z písomností, ku výmene ktorých došlo pred Všeobecným súdom v rámci konania o prejednávaných žalobách. Na základe týchto písomností sa pritom nemožno domnievať, že by taká dohoda bola uzavretá.
28

Rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania prijaté vo vzťahu k opatreniu, ktoré sa už vykonáva a ktoré Komisia kvalifikovala ako novú pomoc, totiž nevyhnutne mení právny dosah skúmaného opatrenia, ako aj právne postavenie podnikov, ktoré sú jeho príjemcami, a to najmä pokiaľ ide o pokračovanie uplatňovania tohto opatrenia. Až do prijatia tohto rozhodnutia sa členský štát, podniky, ktoré sú príjemcami opatrenia, a ďalšie hospodárske subjekty môžu domnievať, že opatrenie je uplatňované zákonne, a to buď ako všeobecné opatrenie, ktoré nespadá do pôsobnosti článku 107 ods.1 ZFEÚ, alebo ako už existujúca pomoc. Naproti tomu po prijatí takéhoto rozhodnutia existuje prinajmenšom veľká pochybnosť o zákonnosti tohto opatrenia, ktorá bez toho, aby tým bola dotknutá možnosť navrhnúť sudcovi rozhodujúcemu o nariadení predbežných opatrení vydanie takýchto predbežných opatrení, musí viesť členský štát k pozastaveniu uplatňovania uvedeného opatrenia, pretože začatie konania vo veci formálneho zisťovania vylučuje vydanie okamžitého rozhodnutia o zlučiteľnosti opatrenia so spoločným trhom, ktoré by umožňovalo riadne pokračovať v jeho vykonávaní. Na takéto rozhodnutie by sa bolo možné odvolávať aj pred vnútroštátnym súdom, ktorý má právomoc vyvodiť všetky dôsledky vyplývajúce z porušenia článku 108 ods. 3 poslednej vety ZFEÚ. Napokon takéto rozhodnutie môže viesť podniky, ktoré majú výhody z opatrenia, v každom prípade k odmietnutiu nových platieb či nových výhod, alebo ich môže viesť k zloženiu nevyhnutného peňažného vkladu ako rezervy na účely prípadnej neskoršej finančnej náhrady. Vo vzťahoch s uvedenými príjemcami bude obchodná sféra tiež brať do úvahy ich krehkú finančnú a právnu situáciu (rozsudky Taliansko/Komisia, už citovaný v bode 27 vyššie, bod 59; Diputación Foral de Álava a i./Komisia, už citovaný v bode 27 vyššie, bod 34, a Alcoa Trasformazioni/Komisia, už citovaný v bode 27 vyššie, bod 36).
80

Svojím štvrtým žalobným dôvodom žalobkyňa okrem toho uvádza, že vzhľadom na to, že je nemožné vymáhať a posteriori od cestujúcich, v prípade ktorých sa uplatnila nižšia sadzba, osem eur na cestujúceho, nariadenie vymáhania sa javí ako dodatočná daň, ktorú znášajú dotknuté letecké spoločnosti, a v dôsledku toho predstavuje skôr protiprávnu sankciu voči týmto spoločnostiam než návrat k situácii pred priznaním údajnej pomoci. To by bolo neprimerané a predstavovalo by to porušenie zásady rovnosti zaobchádzania a v dôsledku toho porušenie článku 14 nariadenia č. 659/1999.
92

Po vyhlásení týchto rozsudkov však Súdny dvor vyložil článok 4 nariadenia č. 1049/2001 v tom zmysle, že inštitúcie sú oprávnené sa opierať v tomto ohľade o všeobecné domnienky uplatňujúce sa na určité kategórie dokumentov, pretože na žiadosti o zverejnenie týkajúce sa dokumentov rovnakej povahy je možné použiť podobné všeobecné úvahy. Tento výklad sa uplatní vtedy, keď právna úprava, ktoré upravuje konanie, stanovuje aj striktné pravidlá, pokiaľ ide o zaobchádzanie s informáciami, ktoré boli získané alebo preukázané v rámci takého konania (rozsudok Súdneho dvora z 28. júna 2012, Komisia/Éditions Odile Jacob, C‑404/10 P, body 108, 116 a 118). To je pritom presne prípad článku 27 ods. 2 a článku 28 nariadenia č. 1/2003 a článkov 6, 8, 15 a 16 nariadenia č. 773/2004, ktoré reštriktívnym spôsobom upravujú používanie dokumentov nachádzajúcich sa v spise týkajúcom sa konania o uplatnení článku 101 ZFEÚ (rozsudok Súdneho dvora z 27. februára 2014, Komisia/EnBW Energie Baden‑Württemberg, C‑365/12 P, bod 86). V tomto kontexte by zohľadnenie článku 4 nariadenia č. 1049/2001 takým spôsobom, že by sa Komisii zakázalo uverejniť akúkoľvek informáciu, ku ktorej by mohla odmietnuť prístup podľa tohto ustanovenia s odkazom na všeobecnú domnienku, zbavilo článok 30 nariadenia č. 1/2003 svojho obsahu. Taký výklad by mal totiž za následok, že Komisia by bola zbavená možnosti uverejniť čo len podstatný obsah svojho rozhodnutia, keďže z neho nevyhnutne vyplývajú informácie z vyšetrovacieho spisu. Okrem toho by jeho praktickým následkom bol aj prenos dôkazného bremena, ktoré v oblasti dôverného zaobchádzania zaťažuje žiadateľa o také zaobchádzanie, lebo by mu postačovalo odvolať sa na všeobecnú domnienku, ktorej sa inštitúcie môžu dovolávať za vyššie opísaných podmienok, a prakticky Komisiu prinútiť, aby preukázala, že spornú informáciu môže zahrnúť do uverejnenej verzie svojho rozhodnutia.
80

Pokiaľ ide o tvrdenia žalobkýň, že výklad EMA by bol v rozpore s cieľmi sledovanými nariadením č. 141/2000 a osobitne jeho článkom 8 ods. 1, treba uviesť, že výhradné právo na trhu vo všetkých prípadoch, v ktorých je liek na ojedinelé ochorenia predmetom registrácie, sa musí priznať práve s cieľom zaručiť účel sledovaný uvedeným nariadením, a to podporovať investície do výskumu a vývoja, a uvádzania na trh liekov na ojedinelé ochorenia. Neexistuje ustanovenie tohto nariadenia, ktoré by upravovalo možnosť vyhnúť sa mechanizmu desaťročného výhradného práva na trhu pre lieky na ojedinelé ochorenia, ktorých registrácia bola udelená v súvislosti s určitými terapeutickými indikáciami, s výnimkou situácií upravených v článku 8 ods. 2 rovnakého nariadenia, v ktorých môže byť doba výhradného práva na trhu skrátená, najmä ak už nie sú viac splnené kritériá podľa článku 3 ods. 1 uvedeného nariadenia. Navyše by to ohrozilo cieľ sledovaný uvedeným nariadením a bolo by to v rozpore s jeho duchom, keďže sponzor lieku by po tom, čo vynaložil nevyhnutné investície na to, aby pri postupoch na zaradenie lieku medzi lieky na ojedinelé ochorenia a registrácii preukázal, že sú splnené kritériá na zaradenie lieku medzi lieky na ojedinelé ochorenia, nezískal kompenzáciu za tieto investície.
72

V tejto súvislosti treba spresniť, že oddelené posúdenie predmetných pôžičiek z hľadiska toho, či sadzba uplatnená na tieto pôžičky bola primeraná vo vzťahu k trhovej sadzbe, bolo v napadnutom rozhodnutí vykonané len pre úplnosť. Komisia totiž po tom, ako v odôvodnení 134 napadnutého rozhodnutia dospela k záveru, že pôžičky predstavujú štátnu pomoc, pretože, posudzované spolu s rekapitalizáciou a pomocou na záchranu, by nepriniesli SNCF výnos, ktorý by požadoval súkromný investor v trhovom hospodárstve, v tom istom odôvodnení uviedla, že „aj keď by výnos z obidvoch pôžičiek pri individuálnom posudzovaní zodpovedal trhovým podmienkam quod non, nemôže to postačovať, aby boli opatrenia aj ako celok v súlade so zásadou súkromného investora v trhovom hospodárstve“. Komisia ďalej v odôvodneniach 135 až 141 napadnutého rozhodnutia skúmala otázku, aká sadzba by mala byť stanovená pre predmetné pôžičky posudzované samostatne, tak, aby zodpovedala trhovým podmienkam. Na konci tohto skúmania Komisia dospela k záveru, že táto sadzba sa má pohybovať okolo 14 %, takže by prevyšovala sadzbu 8,5 % navrhovanú francúzskymi orgánmi.
51

Vyhlásenie M. K. obsahuje predovšetkým tieto informácie. Po prvé M. K. uvádza, že žalobkyňa, predtým Przedsiębiorstwo POLMOS Białystok SA, vyrábala v období od roku 1970 do roku 2011 vodku Żubrówka tak pre poľský trh ako aj na vývoz. Hoci mala táto vodky podľa M. K. v priebehu tohto obdobia rôzne etikety, vždy ju charakterizovalo steblo trávy vo vnútri fľaše, ktoré predstavovalo ochrannú známku chránenú v Poľsku a vo viacerých ďalších krajinách, ktorá bola znázornená ako„fľaša s steblom trávy“. Po druhé M. K. dodal, že vodka Żubrówka so zelenou etiketou, ktorú predložila žalobkyňa pri fľašiach s obsahom 0,5 litra, 0,7 litra a 1 liter, bola v období rokov 1998 až 2003 vyvážaná do Francúzska prostredníctvom agentúry PHZ AGROS a neskôr priamo žalobkyňou. Spresnil, že vodka Żubrówka so zelenou etiketou, ktorá bola určená na vývoz do Francúzska, bola pred rokom 2000 vyrábaná spoločnosťou POLMOS Poznań, ale vzhľad fliaš, etikiet a stebla trávy umiestneného vo vnútri fliaš bol presne ten istý ako vzhľad prijatý žalobkyňou od roku 2000. Po tretie M. K. pripojil k svojmu vyhláseniu prílohu obsahujúcu súbor fotografií s cieľom preukázať, ako sa etiketujú fľaše vodky Żubrówka zelenou etiketou, ako aj motív trávy, ktorý sa pravidelne na týchto fľašiach uplatňuje, vrátane fliaš určených na vývoz do Francúzska v období od roku 1998 až 2003. Podľa M. K. tieto fotografie jasne preukazujú, že steblo trávy bolo pre spotrebiteľa zreteľne viditeľné bez ohľadu na skutočnosť, či videl fľašu spredu alebo zozadu.
7

Tieto štyri skoršie obrazové ochranné známky označujú najmä výrobky a služby, ktoré patria v prípade prvej ochrannej známky do tried 30, 32 a 33, v prípade druhej ochrannej známky do triedy 32, v prípade tretej ochrannej známky do tried 32 a 43 a v prípade štvrtej ochrannej známky do tried 32 a 33, a zodpovedajú, čo sa týka každej z týchto ochranných známok a každej z týchto tried, tomuto opisu: — ochranná známka Spoločenstva č. 8792475: — trieda 30: „Káva, čaj, kakao, cukor, ryža, tapioka, ságo, kávová náhradka, múka a výrobky z obilia, chlieb, pečivo a cukrovinky, vodová a krémová zmrzlina; med, sirupy a melasy, droždie, prášok do pečiva, soľ, horčica, ocot, omáčky (chuťové prísady), koreniny; ľad“; — trieda 32: „Pivo, minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; — trieda 33: „Alkoholické nápoje (okrem piva)“; — Ochranná známka Spoločenstva č. 3021086: Trieda 32: „Nápoje, konkrétne pitné vody, minerálne a sýtené vody; a iné nealkoholické nápoje, konkrétne nealkoholické nápoje, energetické nápoje a nápoje pre športovcov; ovocné nápoje a ovocné šťavy, sirupy, koncentráty a prášky na prípravu nápojov, konkrétne ochutené vody, minerálne a sýtené vody, nealkoholické nápoje, energetické nápoje, nápoje pre športovcov, ovocné nápoje a ovocné šťavy; — Ochranná známka Spoločenstva č. 2117828: — Trieda 32: „Pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a ovocné šťavy sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; — Trieda 43: „Reštauračné služby (strava a nápoje), dočasné ubytovanie“; — Ochranná známka Spoločenstva č. 2107118: — Trieda 32: „Pivo; minerálne a sýtené vody a iné nealkoholické nápoje, ovocné nápoje a ovocné šťavy sirupy a iné prípravky na výrobu nápojov“; — Trieda 33: „Alkoholické nápoje (okrem piva)“.
283

Navyše tento výklad vyššie uvedených ustanovení je jediným výkladom, ktorý je v súlade s cieľmi predmetných reštriktívnych opatrení (pozri bod 97 vyššie). Výklad žalobcov by mohol tieto opatrenia zbaviť veľkej časti, či dokonca celého, ich potrebného účinku. Bolo by totiž paradoxné, keby sa na fyzickú osobu, ktorá je spojená s členmi vlády Zimbabwe, vzťahovalo zmrazenie jej finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov, bez možnosti rozšíriť toto zmrazenie na subjekty, ktoré táto osoba priamo alebo nepriamo kontroluje. V takom prípade by bolo pre dotknutú fyzickú osobu veľmi ľahké vyhnúť sa zmrazeniu finančných prostriedkov, ktoré bolo stanovené predmetnými reštriktívnymi opatreniami, tým, že by na tento účel používali právnické osoby alebo iné subjekty, ktoré kontrolujú. To by platilo aj v prípade, ak by sa pripustilo, že na základe citovaných ustanovení nie je dovolené vykonať zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov voči subjektom, ktoré sú priamo kontrolované vládou Zimbabwe alebo Zimbabwe ako štátom.
69

Ochrana prípadnej legitímnej dôvery SV, ktorých plány na získanie uznania boli prijaté, ale ktoré sa právne ani finančne nezaviazali pred nadobudnutím účinnosti napadnutých ustanovení, bola zohľadnená Komisiou, ktorá v tomto ohľade stanovila ustanovenia v článku 1 ods. 3 vykonávacieho nariadenia č. 302/2012 (zodpovedajúcemu článku 38 ods. 5 vykonávacieho nariadenia č. 543/2011 v znení zmien a doplnení). Tento článok stanovuje, že SV môžu upraviť alebo stiahnuť svoje plány na získanie uznania po tom, ako získali informácie o koeficientoch prideľovania týkajúcich sa účasti Únie, stanovených v súlade s článkom 47 ods. 4 druhou vetou vykonávacieho nariadenia č. 543/2011 v znení zmien a doplnení. Okrem toho situácia SV, ktorých plány na získanie uznania boli prijaté, ale ktoré sa právne ani finančne nezaviazali pred 5. aprílom 2012, sa tiež zohľadňuje v prechodných ustanoveniach vykonávacieho nariadenia č. 302/2012. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že SV sa nachádzajú v situácii, v ktorej sa im poskytuje celková suma pomoci v súvislosti s ich vytváraním a administratívnou prevádzkou v súlade s článkom 2 ods. 3 písm. c) vykonávacieho nariadenia č. 302/2012. Navyše, článok 2 ods. 3 písm. d) vykonávacieho nariadenia č. 302/2012 stanovuje, že v prípade stiahnutia daného plánu Únia uhradí výdavky vzniknuté skupine výrobcov po počiatočnom prijatí plánu v súvislosti s jeho vytváraním a administratívou až do výšky najviac 3 % pomoci, na získanie ktorej by mala skupina výrobcov oprávnenie podľa článku 103a ods. 1 písm. a) nariadenia o jednotnom SOT, ak by sa bol ich plán na získanie uznania realizoval.
10

Odvolací senát najprv v podstate v bode 37 napadnutého rozhodnutia uviedol, že vzor šachovnice, ako ho zobrazuje sporná ochranná známka, predstavuje základné a banálne zobrazenie tvorené jednoduchými prvkami a že je známe, že toto zobrazenie sa používa bežne na dekoračné účely pri rôznych výrobkoch, medzi ktoré patria aj výrobky spadajúce do triedy 18. Odvolací senát sa ďalej v bodoch 41 a 42 napadnutého rozhodnutia domnieval, že sporná ochranná známka pri neexistencii skutočností, ktoré by ju pri porovnaní s ostatnými zobrazeniami šachovnice rozlišovali, nie je schopná spĺňať svoju základnú funkciu, ktorou je identifikácia a určenie pôvodu ochrannej známky. Navyše odvolací senát sa v bodoch 43 a 47 toho istého rozhodnutia domnieval, že reťazovo‑sieťová štruktúra spornej ochrannej známky nepredstavuje podstatnú vlastnosť uvedenej ochrannej známky a nepriznáva jej rozlišovaciu spôsobilosť. Okrem toho podľa bodu 46 napadnutého rozhodnutia skutočnosť, že reťazovo‑sieťová štruktúra uvedenej ochrannej známky bola kopírovaná, nepreukazuje, že slúžila príslušnej skupine verejnosti na určenie obchodného pôvodu. To isté platí podľa bodu 48 napadnutého rozhodnutia pre špecifickú kombináciu farieb, t. j. hnedú a béžovú. Odvolací senát sa tak v bode 49 napadnutého rozhodnutia domnieval, že sporná ochranná známka bola veľmi jednoduchá a neobsahovala prvky, ktoré by ju umožňovali odlíšiť tak, aby sa nezdala byť bežným a základným šachovnicovým vzorom. V bode 50 napadnutého rozhodnutia dodal, že označenia, akým je sporná ochranná známka, sú bežne používané ako doplňujúce označenia existujúce popri ochrannej známke módneho domu výrobcu, z čoho v bode 51 napadnutého rozhodnutia vyvodil neexistenciu rozlišovacej spôsobilosti uvedenej ochrannej známky. Odvolací senát sa tiež v bode 55 napadnutého rozhodnutia domnieval, že dokumenty predložené majiteľkou spornej ochrannej známky nepreukazovali, že príslušná skupina verejnosti má vo zvyku predpokladať obchodný pôvod uvedených výrobkov na základe vzorov. Nakoniec sa odvolací senát v bodoch 73 až 75 napadnutého rozhodnutia domnieval, že na základe dôkazov predložených žalobkyňou nemožno stanoviť, že sporná ochranná známka nadobudla rozlišovaciu spôsobilosť používaním, ktorého bola predmetom, na podstatnej časti relevantného územia, t. j. v Dánsku, Portugalsku, Fínsku a Švédsku, a to ani v čase podania prihlášky ani po jej zápise.
61

Členský štát, ktorému je takéto stanovisko určené, teda nemôže byť zodpovedný za porušenie práva Únie, pretože v čase vydania podrobného stanoviska na základe smernice 98/34 existuje vnútroštátna technická norma len v štádiu návrhu (pozri v tomto zmysle analogicky uznesenie z 13. septembra 2000, Komisia/Holandsko, C‑341/97, Zb., EU:C:2000:434, body 18 a 19). Opačný názor by viedol k tomu, že by podrobné stanovisko predstavovalo podmienečnú výzvu, ktorej existencia by závisela od opatrení, ktoré by dotknutý členský štát prijal v reakcii na toto stanovisko. Požiadavky právnej istoty, ktoré sú vlastné každému konaniu, ktoré sa môže vyvinúť do sporového konania, bránia takejto neistote (pozri v tomto zmysle analogicky uznesenie z 13. septembra 2000, Komisia/Holandsko, už citované, EU:C:2000:434, bod 20).
101

Žalobkyňa tvrdí, že Rada sa dopustila nesprávneho posúdenia tým, že po opätovnom preskúmaní ponechala jej názov na sporných zoznamoch bez toho, aby boli splnené vecné kritériá, ktoré by podľa článku 20 rozhodnutia 2010/413 a článku 23 nariadenia č. 267/2012 umožňovali zápis jej názvu do uvedených zoznamov. Bez podrobností v napadnutých aktoch nie je možné zistiť, s ktorým kritériom stanoveným v týchto ustanoveniach súvisia dôvody, podľa ktorých mala „poskyt[núť] finančnú podporu iránskej vláde“. Toto predstavuje výraznú prekážku výkonu jej práva podať žalobu a z tohto hľadiska ju to stavia do neuspokojivej a neprimeranej situácie. V každom prípade sa Rada mala dopustiť nesprávneho posúdenia tým, že sa domnievala, že kritérium uvedené v článku 20 ods. 1 písm. c) uvedeného rozhodnutia a článku 23 ods. 2 písm. d) uvedeného nariadenia, a to kritérium podpory iránskej vlády, bolo v prejednávanej veci splnené. Zo sprievodného listu Rady označeného číslom 17576/12 pripojeného k listu z 10. decembra 2012 vyplýva, že skutočné dôvody napadnutých aktov boli, že zaradenie jej názvu do sporných zoznamov „[by mohlo] podstatne posilniť diplomatický tlak, ktorý sa aktuálne vyvíja na Irán“. Nič nenasvedčuje tomu, že by Rada v čase prijatia napadnutých aktov zohľadnila dôvod, že poskytla podporu iránskej vláde, pričom podľa judikatúry by tento dôvod nebol na účely odôvodnenia uvedených aktov relevantný. V každom prípade samotné tvrdenie, že vláde poskytovala nejaké služby, a to bez dôkazu prípadnej súvislosti medzi týmito službami a šírením jadrových zbraní, je na účely odôvodnenia napadnutých aktov podľa judikatúry nedostatočné.
32

V prejednávanej veci pritom z odseku 4 listu Komisie z 1. februára 2012 vyplýva, že DG COMP súhlasilo s tým, že zo zverejneného znenia rozhodnutia Autosklo budú odstránené mená zákazníkov žalobkyne uvedené v odôvodnení 115 tohto rozhodnutia s cieľom chrániť totožnosť určitých členov personálu žalobkyne. V tomto smere treba odmietnuť tvrdenie Komisie, podľa ktorého bol názor vyjadrený v liste z 1. februára 2012 len predbežný a nemá vplyv na konečné rozhodnutie vyšetrovateľa. Ako už bolo uvedené v bode 31 vyššie, vyšetrovateľ je zapojený len v prípade, že podnik so zamýšľaným zverejnením nesúhlasí. Naopak, ak sa neuvažuje o zverejnení, zapojenie vyšetrovateľa je bezpredmetné. V rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, list z 1. februára 2012 túto skutočnosť ilustruje vo svojom odseku 9, v ktorom je žalobkyňa vyzvaná, aby sa obrátila na vyšetrovateľa, ak nesúhlasí s rozsahom zamýšľaného zverejnenia („[s]hould you not agree with the scope of the disclosure as described in this letter“).
59

Okrem toho treba zdôrazniť, že ako vyplýva z článku 8 ods. 2 rozhodnutia 2011/695, vyšetrovateľ musí vo svojom rozhodnutí stanoviť lehotu, po ktorej uplynutí sporná informácia považovaná za nedôvernú bude zverejnená, pričom predmetná lehota nemôže byť kratšia ako jeden týždeň. Z tohto ustanovenia vyplýva, že zapojenie vyšetrovateľa spočíva v uplatnení pravidiel chrániacich podniky z dôvodu dôvernosti dotknutej informácie. To, že GR pre hospodársku súťaž zverejní informáciu, na ktorú sa vzťahuje profesijné tajomstvo, s konečnou platnosťou zmarí osobitnú ochranu poskytovanú tomuto typu informácií. Cieľom zapojenia vyšetrovateľa je teda pridať ďalšiu fázu kontroly zo strany orgánu, ktorý je nezávislý od GR pre hospodársku súťaž. Tento orgán je navyše povinný odložiť účinnosť svojho rozhodnutia, čím sa dotknutému podniku dáva možnosť obrátiť sa na sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení s cieľom priznať odklad výkonu v súlade s tým súvisiacimi podmienkami. Preto treba rozlišovať medzi uplatnením právnych predpisov týkajúcich sa dôvernosti informácie ako takej na jednej strane a tých, na ktoré sa odkazuje s cieľom priznať dôverné zaobchádzanie s informáciou nezávisle od otázky, či táto informácia je už zo svojej povahy dôverná, na druhej strane. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, ako tvrdí Komisia, že aj keď zverejnenie informácie, na ktorú sa nevzťahuje profesijné tajomstvo, môže predstavovať porušenie pravidla patriaceho do druhej z dvoch vyššie uvedených kategórií, táto okolnosť nespôsobuje, že by sa ochrana poskytovaná pravidlami týkajúcimi sa uvedeného tajomstva stala iluzórnou. Ak by bolo takéto porušenie preukázané, môže viesť k primeraným nápravným opatreniam ako k náhrade škody, ak sú splnené podmienky týkajúce sa vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie. V dôsledku toho vecná analýza tvrdení patriacich do tejto kategórie pravidiel prekračuje ciele sledované mandátom, ktorý bol daný vyšetrovateľovi na základe článku 8 rozhodnutia 2011/695 (rozsudok z 28. januára 2015, Evonik Degussa/Komisia, T‑341/12, Zb., EU:T:2015:51, bod 43), takže posúdenia uvedené v odôvodneniach 14, 17 a 19 nie sú poznačené protiprávnosťou.
6

Návrh na vyhlásenie neplatnosti bol založený na týchto ochranných známkach: — skoršia slovná ochranná známka MASTERROCK, zapísaná v Nemecku 9. júla 2002 pod číslom 30212141 pre tovary a služby zahrnuté do tried 17, 19 a 37, — skoršia slovná ochranná známka FIXROCK, zapísaná v Nemecku 23. augusta 1999 pod číslom 39920622 pre tovary zahrnuté do tried 6, 17 a 19, — skoršia slovná ochranná známka FLEXIROCK, zapísaná v Nemecku 21. septembra 1994 pod číslom 2078534 pre tovary zahrnuté do triedy 19, — skoršia slovná ochranná známka COVERROCK, zapísaná v Nemecku 17. septembra 1997 pod číslom 39732094 pre tovary zahrnuté do tried 17 a 19, — skoršia slovná ochranná známka CEILROCK, zapísaná v Nemecku 18. júna 2003 pod číslom 30306452 pre tovary zahrnuté do tried 6, 17 a 19.
Je totiž potrebné uviesť, tak ako to urobila Komisia, že otázka týkajúca sa vedeckého dôkazu tvrdení, ktorých sa týkajú články 13 a 14 nariadenia č. 1924/2006, sa riešila v rámci dokumentu prijatého 14. decembra 2007 Komisiou, prístupného na jej internetovej stránke pod názvom „Guidance on the implementation of regulation no 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods – Conclusions of the standing committee on the food chain and animal health“ (Usmernenie týkajúce sa vykonania nariadenia č. 1924/2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách – Závery Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat). Konkrétne z bodu III.2.3 uvedeného dokumentu, nazvaného „Vplyv klasifikácie podľa článku 13 alebo článku 14“, výslovne vyplýva, že klasifikácia tvrdení v rámci týchto ustanovení nemá žiadny vplyv na úroveň vedeckého odôvodnenia, ktoré sa vyžaduje na účely ich povolenia.