31

Za týchto okolností Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Najvyšší súd, Litva) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. Má sa článok 2, článok 10 ods. 1 a 4 a článok 24 ods. 2 smernice 2009/103, článok 3 ods. 4, článok 5 ods. 1 a 4, článok 6 ods. 1 a článok 10 vnútorných predpisov, ako aj článok 47 [Charty] (spolu alebo samostatne, ale bez obmedzenia na vyššie uvedené ustanovenia) chápať a vykladať v tom zmysle, že v prípade, keď: — národná kancelária poisťovateľov (kancelária A) vyplatí náhradu škody osobe poškodenej cestnou dopravnou nehodou v členskom štáte, v ktorom je táto kancelária usadená, z toho dôvodu, že štátny príslušník iného členského štátu, ktorý škodu spôsobil, nemal uzatvorené poistenie zodpovednosti za škodu, — v dôsledku tejto náhrady škody kancelária A vstúpi do práv poškodeného a požaduje preplatenie nákladov spojených s vysporiadaním nároku od národnej kancelárie poisťovateľov v krajine pôvodu zodpovednej osoby (kancelária B), — kancelária B nevykoná nezávislé prešetrenie alebo nepožiada o dodatočné informácie a vyhovie žiadosti kancelárie A o preplatenie, — kancelária B iniciuje súdne konanie proti žalovaným (zodpovednej osobe a majiteľovi vozidla), v ktorom sa domáha náhrady vynaložených výdavkov, žalobkyňa v tomto konaní (kancelária B) môže svoj nárok voči žalovaným (zodpovednej osobe a majiteľovi vozidla) založiť len na tom, že kancelárii A uhradila náklady, a (žalobkyňa) nie je vôbec povinná preukázať splnenie podmienok, ktorými sa riadi zodpovednosť žalovaného/zodpovednej osoby za škodu (zavinenie, protiprávne konanie, príčinná súvislosť a výška škody), a rovnako nie je vôbec povinná preukázať, že pri náhrade škody poškodenému bolo cudzie právo riadne uplatnené? 2. Má sa článok 24 ods. 1 piaty pododsek písm. c) smernice 2009/103 a článok 3 ods. 1 a 4 vnútorných predpisov (spolu alebo samostatne, ale bez obmedzenia na vyššie uvedené ustanovenia) chápať a vykladať v tom zmysle, že kancelária A musí pred prijatím konečného rozhodnutia o vyplatení náhrady škody, ktorú utrpel poškodený, jasne a zrozumiteľne (aj z hľadiska jazyka, v ktorom je informácia poskytnutá) informovať zodpovednú osobu a majiteľa vozidla (pokiaľ nejde o tú istú osobu) o začatí a priebehu procesu vysporiadania nároku a poskytnúť im dostatok času na to, aby predložili svoje pripomienky alebo námietky k pripravovanému rozhodnutiu o vyplatení náhrady škody a/alebo k výške tejto náhrady? 3. Má sa v prípade zápornej odpovede na otázku č. 1 [t. j. pokiaľ žalovaní (zodpovedná osoba a majiteľ vozidla) môžu požadovať, aby žalobkyňa (kancelária B) predložila dôkazy, alebo pokiaľ môžu podať námietky okrem iného v súvislosti s okolnosťami cestnej dopravnej nehody, s uplatnením legislatívneho rámca zodpovednosti zodpovednej osoby za škodu, s výškou škody a s metódou jej výpočtu] článok 2, článok 10 ods. 1 a článok 24 ods. 2 smernice 2009/103 a článok 3 ods. 4 druhý pododsek vnútorných predpisov (spolu alebo samostatne, ale bez obmedzenia na vyššie uvedené ustanovenia) chápať a vykladať v tom zmysle, že bez ohľadu na to, že kancelária B pred prijatím konečného rozhodnutia nepožiadala kanceláriu A o poskytnutie informácií o výklade právnych predpisov platných v krajine, v ktorej došlo k dopravnej nehode, a o vysporiadaní nároku, kancelária A musí tieto informácie v každom prípade poskytnúť kancelárii B, pokiaľ si ich tá následne vyžiada, spolu so všetkými ďalšími informáciami, ktoré kancelária B potrebuje na preukázanie svojej pohľadávky [z titulu regresného nároku] voči žalovaným (zodpovednej osobe a majiteľovi vozidla)? 4. Pokiaľ je odpoveď na otázku č. 2 kladná (t. j. kancelária A je povinná informovať zodpovednú osobu a majiteľa vozidla o procese vysporiadania nároku a dať im príležitosť podať námietky v súvislosti so zodpovednosťou alebo výškou škody), aké následky bude mať nesplnenie povinnosti kancelárie A poskytnúť informácie na: a) povinnosť kancelárie B vyhovieť žiadosti o preplatenie podanej kanceláriou A; b) povinnosť zodpovednej osoby a majiteľa vozidla nahradiť kancelárii B vynaložené náklady? 5. Má sa článok 5 ods. 1 a článok 10 vnútorných predpisov chápať a vykladať v tom zmysle, že suma, ktorú vyplatí kancelária A poškodenému ako náhradu škody, sa má považovať za nepreplatiteľné riziko, ktoré znáša samotná kancelária A (pokiaľ toto riziko neznáša kancelária B), a nie za peňažný záväzok ďalšej osoby, ktorá bola účastníkom tej istej cestnej dopravnej nehody, a to tým viac vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci: — orgán pre náhradu škody (kancelária A) pôvodne zamietol žiadosť poškodeného o náhradu škody, — poškodený z tohto dôvodu podal žalobu o náhradu škody, — nižšie súdy túto žalobu proti kancelárii A zamietli ako nedôvodnú a nepodloženú dôkazmi, — poškodený a kancelária A dosiahli zmier až na vyššom súde, ktorý poukázal na to, že pokiaľ účastníci konania odmietnu uzavrieť zmier, vráti vec nižšiemu súdu na nové posúdenie, — kancelária A odôvodnila svoje rozhodnutie uzavrieť zmier najmä tým, že sa tým predíde ďalším nákladom spojeným s predlžovaním súdneho konania, — v prejednávanej veci nebola zodpovednosť (zavinenie) žalovaného účastníka cestnej dopravnej nehody určená súdom?“