ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Odôvodnenia 3 až 5 a 7 až 10 nariadenia č. 469/2009 stanovujú: „(3) Liečivá, a najmä tie, ktoré sú výsledkom dlhodobého a nákladného výskumu, budú ďalej vyvíjané v [Európskej únii] a v Európe len v prípade, že sa na ne budú vzťahovať vhodné pravidlá poskytujúce dostatočnú ochranu, na podporu takéhoto výskumu. (4) V súčasnosti spôsobuje dĺžka obdobia, ktoré uplynie medzi podaním patentovej prihlášky na nové liečivo a oprávnením [povolením – neoficiálny preklad] uviesť toto liečivo na trh, že doba účinnej ochrany v rámci tohto patentu je nedostatočná pre návratnosť investícií, ktoré boli vložené do výskumu. (5) Táto situácia vedie k nedostatočnosti ochrany, čo negatívne ovplyvňuje farmaceutický výskum. … (7) Malo by sa zabezpečiť jednotné riešenie na úrovni [Únie], aby sa predišlo heterogénnemu vývoju vnútroštátnych právnych predpisov, ktorý by viedol k ďalším rozdielom, ktoré by mohli vytvárať prekážky voľnému obehu liečiv v rámci [Únie], a tak nepriaznivo ovplyvniť fungovanie vnútorného trhu. (8) Je teda potrebné stanoviť [DOO] pre liečivá, ktoré poskytne každý členský štát za rovnakých podmienok na žiadosť majiteľa vnútroštátneho alebo európskeho patentu týkajúceho sa liečiva, pre ktoré bolo udelené povolenie na jeho uvedenie na trh. V dôsledku toho je nariadenie najvhodnejším právnym nástrojom. (9) Doba trvania ochrany poskytnutá [DOO] by mala byť taká, aby poskytovala dostatočnú účinnú ochranu. Na tento účel by mal mať majiteľ patentu a [DOO] možnosť požívať celkové maximálne pätnásťročné obdobie výlučných práv od okamihu, keď príslušné liečivo po prvýkrát získalo povolenie na uvedenie na trh v [Únii]. (10) V takom komplexnom a citlivom rezorte, ako je rezort farmaceutický [komplexnom a citlivom sektore, ako je sektor farmaceutický – neoficiálny preklad], by sa mali vziať do úvahy všetky záujmy, vrátane záujmov o zdravie verejnosti. Z tohto dôvodu nemôže byť [DOO] udelené na obdobie dlhšie ako päť rokov. Ochrana z neho vyplývajúca by mala byť okrem toho prísne obmedzená na výrobok, ktorý získal oprávnenie [povolenie – neoficiálny preklad] na uvedenie na trh ako liečivo.“
56

Výklad navrhovaný Poľskou republikou by mal za dôsledok, že hneď ako by úžitkové vozidlo premávajúce na území aspoň dvoch členských štátov opustilo transeurópsku dopravnú sieť alebo najdôležitejšie štátne cesty členského štátu, doprava, až do tohto momentu medzinárodná, by stratila túto povahu. Z toho by vyplývalo, že spoločné normy stanovené smernicou 96/53 najmä v súvislosti s maximálnou hmotnosťou na nápravu úžitkových vozidiel, by sa na uvedené vozidlo prestali uplatňovať. Takýto výklad namiesto toho, aby podporoval cieľ spočívajúci v uľahčení pohybu úžitkových vozidiel medzi členskými štátmi, by viedol k zachovaniu prekážok tohto pohybu.
7

Článok 5 ods. 2 a 3 decreto n. 226 del ministro dello sviluppo economico et del ministre per i rapporti con le regioni e la coesione territoriale recante regolamento per i criteri di gara e per la valutazione dell’offerta per l’affidamento del servizio della distribuzione del gas naturale, in attuazione dell’articolo 46‑bis del decreto legge 1° ottobre 2007 n. 159, convertito in legge, con modificazioni, dalla legge 29 novembre 2007, n. 222 (vyhláška č. 226 ministra pre hospodársky rozvoj a ministra zodpovedného za vzťahy s regiónmi a územnú súdržnosť, ktorou sa stanovujú kritériá pre verejné obstarávanie a hodnotenie ponuky v súvislosti so zadaním služby vo verejnom záujme týkajúcej sa distribúcie zemného plynu na základe článku 46a zákonného dekrétu č. 159 z 1. októbra 2007, zmeneného na zákon v znení neskorších predpisov zákonom č. 222 z 29. novembra 2007) z 12. novembra 2011 (riadna príloha GURI č. 22 z 27. januára 2012), vo svojom pôvodnom znení stanovuje: „2. Výška náhrady v prospech držiteľov zanikajúcich koncesií, vo vzťahu ku ktorým nie je stanovený termín uplynutia platnosti alebo je stanovený prirodzený termín uplynutia platnosti prekračujúci dátum zániku koncesie podľa oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania na zadanie novej koncesie, sa vypočíta na základe ustanovení dohovorov alebo zmlúv v súlade s článkom 15 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 164 z 23.mája 2000 v znení neskorších predpisov, najmä pokiaľ ide o prípady predčasného ukončenia zmluvy pred prirodzeným uplynutím platnosti. 3. V prípade, že metodika výpočtu výšky náhrady v prospech koncesionárov podľa odseku 2 nevyplýva zo zmluvných dokumentov, vrátane prípadu, keď sa všeobecne uvádza, že výška náhrady má zodpovedať trhovým cenám, sa uplatňujú kritériá uvedené v článku 24 ods. 4 písm. a) a b) kráľovského dekrétu č. 2578 z 15. októbra 1925, spôsobom uvedeným v odsekoch 5 až 13, a to iba pokiaľ ide o časť zariadenia vo vlastníctve prevádzkovateľa, vo vzťahu ku ktorej sa po prirodzenom zániku koncesie nestanovuje bezodplatný prevod na miestny orgán udeľujúci koncesiu.“
1

Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Talianska republika si tým, že pokiaľ ide o skládky v obciach Avigliano (oblasť Serre Le Brecce), Ferrandina (oblasť Venita), Genzano di Lucania (oblasť Matinella), Latronico (oblasť Torre), Lauria (oblasť Carpineto), Maratea (oblasť Montescuro), Moliterno (oblasť Tempa La Guarella), o dve skládky v obci Potenza (oblasť Montegrosso‑Pallareta), o skládky v obciach Rapolla (oblasť Albero in Piano), Roccanova (oblasť Serre), Sant’Angelo Le Fratte (oblasť Farisi), Campotosto (oblasť Reperduso), Capistrello (oblasť Trasolero), Francavilla (Valle Anzuca), L’Aquila (oblasť Ponte delle Grotte), Andria (D’Oria G. & C. Snc), Canosa (CO.BE.MA), Bisceglie (CO.GE.SER), Andria (F.lli Acquaviva), Trani (BAT‑Igea Srl), Torviscosa (spoločnosť Caffaro), Atella (oblasť Cafaro), Corleto Perticara (oblasť Tempa Masone), Marsico Nuovo (oblasť Galaino), Matera (oblasť La Martella), Pescopagano (oblasť Domacchia), Rionero in Volture (oblasť Ventaruolo), Salandra (oblasť Piano del Governo), San Mauro Forte (oblasť Priati), Senise (oblasť Palomabara), Tito (oblasť Aia dei Monaci), Tito (oblasť Valle del Forno), Capestrano (oblasť Tirassegno), Castellalto (oblasť Colle Coccu), Castelvecchio Calvisio (oblasť Termine), Corfinio (oblasť Cannucce), Corfinio (oblasť Case querceto), Mosciano S. Angelo (oblasť Santa Assunta), S. Omero (oblasť Ficcadenti), Montecorvino Pugliano (oblasť Parapoti), San Bartolomeo in Galdo (oblasť Serra Pastore), Trivigano (predtým Cava Zof) a Torviscosa (oblasť La Valletta), neprijala v súlade s článkom 7 písm. g) a článkom 13 smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov (Ú. v. ES L 182, 1999, s. 1; Mim. vyd. 15/004, s. 228) všetky opatrenia potrebné na to, aby čo najskôr boli zavreté tie z uvedených skládok, ktorým v súlade s článkom 8 tejto smernice nebolo vydané povolenie pokračovať v prevádzke, alebo neprijala opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s uvedenou smernicou v prípade tých z uvedených skládok, ktorým bolo vydané povolenie pokračovať v prevádzke, bez toho, aby tým boli dotknuté podmienky stanovené v prílohe I bode 1 tejto istej smernice, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 14 písm. b) a c) smernice 1999/31.
18

Podľa článku L. 621‑2 bodov 1 a 2 code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile (zákon o vstupe a pobyte cudzincov a o práve na azyl) v znení loi no 2012‑1560, du 31 décembre 2012 (zákon č. 2012-1560 z 31. decembra 2012) (ďalej len „Ceseda“): „Odňatím slobody na jeden rok a peňažným trestom vo výške 3750 eur sa potrestá cudzinec, ktorý nie je štátnym príslušníkom členského štátu Európskej únie: (1) ak vstúpil na kontinentálne územie bez splnenia podmienok uvedených v článku 5 ods. 1 písm. a), b) alebo c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) [(Ú. v. EÚ, L 105, 2006, s. 1)], a bez toho, aby mu bol povolený vstup na územie na základe článku 5 ods. 4 písm. a) a c) tohto nariadenia; to platí aj vtedy, keď na cudzinca bolo vydané upozornenie na účely odopretia vstupu na základe vykonateľného rozhodnutia prijatého iným štátom, ktorý je zmluvnou stranou [DVSD] (2) alebo ak priamo z územia štátu, ktorý je zmluvnou stranou tohto dohovoru, vstúpil na kontinentálne územie v rozpore s článkom 19 ods. 1 alebo 2, článkom 20 ods. 1 a článkom 21 ods. 1 alebo 2, s výnimkou podmienok uvedených v článku 5 ods. 1 písm. e) už citovaného nariadenia ES č. 562/2006… a v písmene d), ak upozornenie na účely odopretia vstupu nevyplýva z vykonateľného rozhodnutia prijatého iným štátom, ktorý je zmluvnou stranou [DVSD]. … Na uplatnenie tohto článku môže byť trestné stíhanie začaté, len pokiaľ boli skutkové okolnosti zistené za podmienok stanovených v článku 53 Trestného poriadku.“
3.

Právo Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že do jeho pôsobnosti patrí otázka, či článok 4 Charty základných práv Európskej únie bráni, aby bol žiadateľ o medzinárodnú ochranu odovzdaný v súlade s článkom 29 nariadenia č. 604/2013 do členského štátu, ktorý je podľa tohto nariadenia primárne zodpovedný za posúdenie jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu, ak by v prípade priznania takejto ochrany v tomto členskom štáte bol tento žiadateľ vystavený vážnemu riziku neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania v zmysle tohto článku 4 z dôvodu predvídateľných životných podmienok, ktoré by znášal ako osoba požívajúca medzinárodnú ochranu v uvedenom členskom štáte. Článok 4 Charty základných práv sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takému odovzdaniu žiadateľa o medzinárodnú ochranu s výnimkou prípadu, že by vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o opravnom prostriedku proti rozhodnutiu o odovzdaní, na základe objektívnych, spoľahlivých, presných a náležite aktualizovaných informácií a s ohľadom na štandard ochrany základných práv zaručený právom Únie konštatoval reálnosť existencie tohto rizika u tohto žiadateľa z dôvodu, že v prípade odovzdania by sa tento žiadateľ nezávisle od svojej vôle a svojho osobného výberu ocitol v situácii ťažkej materiálnej deprivácie.
90

Táto osobitná úroveň závažnosti by bola dosiahnutá v prípade, keď by ľahostajnosť orgánov členského štátu mala za následok, že by sa osoba v plnej miere závislá od verejnej pomoci ocitla nezávisle od svojej vôle a svojho osobného výberu v situácii ťažkej materiálnej deprivácie, ktorá by jej neumožňovala uspokojenie jej najzákladnejších potrieb, ako sú napríklad jedenie, umývanie sa a bývanie, a poškodzovala by jej telesné alebo duševné zdravie alebo by ju uviedla do stavu poníženia nezlučiteľného s ľudskou dôstojnosťou (rozsudok z dnešného dňa, Jawo, C‑163/17, bod 92 a citovaná judikatúra).
12

Odôvodnenia 2, 4, 6 a 12 smernice 2003/109 znejú: „(2) Európska Rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 vyhlásila, že právne postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín by malo byť priblížené k právnemu postaveniu štátnych príslušníkov členských štátov a že osobe, ktorá sa určitú stanovenú dobu oprávnene zdržiava v členskom štáte a ktorá je držiteľom povolenia na dlhodobý pobyt, by mali byť priznané v členskom štáte jednotné práva, ktoré sa čo najviac približujú právam občanov Európskej únie; … (4) integrácia štátnych príslušníkov tretích krajín s povolením na dlhodobý pobyt v členských štátoch je kľúčovým prvkom v rozvíjaní ekonomickej a sociálnej súdržnosti, základného cieľa spoločenstva, uvedeného v zmluve; … (6) hlavným kritériom na získanie právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom by mala byť dĺžka pobytu na území členského štátu. Pobyt by mal byť oprávnený a zároveň nepretržitý, aby sa preukázalo, že osoba sa v krajine usadila. … … (12) k vytvoreniu skutočného nástroja pre integráciu osôb s dlhodobým pobytom do spoločnosti v ktorej žijú, osoby s dlhodobým pobytom by mali požívať rovnoprávnosť v prístupe spolu s občanmi členského štátu v širokom rozsahu v ekonomickej a sociálnej oblasti, za podmienok ustanovených touto smernicou.“
28

Za týchto okolností Budai Központi Kerületi Bíróság (Ústredný súd pre obvod Buda, Maďarsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto otázky: „1. Má sa bod 3 [výroku] rozsudku [z 30. apríla 2014, Kásler a Káslerné Rábai (C‑26/13, EU:C:2014:282)] chápať v tom zmysle, že vnútroštátny súd môže tiež napraviť neplatnosť podmienky zmluvy uzavretej medzi predajcom alebo dodávateľom a spotrebiteľom, a to vtedy, keď je ponechanie zmluvy v platnosti v rozpore s ekonomickými záujmami spotrebiteľa? 2. Je v súlade s právomocou udelenou Európskej únii s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov, ako aj so základnými zásadami práva Únie, a to zásadou rovnosti pred zákonom, zásadou zákazu diskriminácie, ako aj právom na účinný súdny prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, aby parlament členského štátu zákonom upravil zmluvy uzatvárané medzi predajcami alebo dodávateľmi a spotrebiteľmi podľa súkromného práva, ktoré patria do podobných kategórií? 3. V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, je v súlade s právomocou udelenou Európskej únii s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov, ako aj so základnými zásadami práva Únie, a to zásadou rovnosti pred zákonom, zásadou zákazu diskriminácie a právom na účinný súdny prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, aby parlament členského štátu na účely ochrany spotrebiteľov zákonom upravil rôzne časti úverových zmlúv vyjadrených v cudzej mene, čím však vyvoláva účinok, ktorý je v rozpore s oprávnenými záujmami ochrany spotrebiteľov, keďže úverová zmluva zostáva po zmenách v platnosti a spotrebiteľ je povinný naďalej znášať finančné bremeno spojené s kurzovým rizikom? 4. V súvislosti s obsahom zmlúv uzavretých medzi predajcom alebo dodávateľom a spotrebiteľom, je v súlade s právomocou udelenou Európskej únii s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov, ako aj so základnými zásadami práva Únie, a to právom na účinný súdny prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, aby rada pre zjednocovanie najvyššej súdnej inštancie členského štátu usmerňovala judikatúru konajúceho súdu vo všetkých záležitostiach občianskeho práva prostredníctvom ‚rozhodnutí vydaných v záujme jednotného výkladu ustanovení práva‘? 5. V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, je v súlade s právomocou udelenou Európskej únii s cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany spotrebiteľov, ako aj so základnými zásadami práva Únie, a to právom na účinný súdny prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, aby rada pre zjednocovanie najvyššej súdnej inštancie členského štátu usmerňovala judikatúru konajúceho súdu vo všetkých záležitostiach občianskeho práva prostredníctvom ‚rozhodnutí vydaných v záujme jednotného výkladu ustanovení práva‘ v prípadoch, keď vymenovanie členov rady pre zjednocovanie spomedzi sudcov nebolo transparentné a neuskutočnilo sa podľa vopred stanovených pravidiel, keď konanie pred uvedenou radou nie je verejné a keď sa nemožno dodatočne oboznámiť s uskutočneným konaním, čiže s použitými odbornými stanoviskami a právnymi teóriami, [ako aj] s tým, ako hlasovali jednotliví členovia (súhlasný alebo nesúhlasný názor)?“
4

Odôvodnenie 8 smernice 2006/126 stanovuje: „Z dôvodu bezpečnosti cestnej premávky by sa mali ustanoviť minimálne požiadavky na vydanie vodičského preukazu. Je potrebné harmonizovať normy týkajúce sa vodičských skúšok a udeľovania oprávnení. Na tento účel by sa mali vymedziť vedomosti, zručnosti a správanie súvisiace s vedením motorového vozidla, skúška z vedenia motorových vozidiel by mala vychádzať z týchto princípov a mali by sa znovu vymedziť minimálne požiadavky telesnej a duševnej spôsobilosti na vedenie týchto vozidiel.“
7

Podľa článku 14 tejto smernice: „1. Spory týkajúce sa pohľadávky, pôvodného exekučného titulu v dožadujúcom členskom štáte alebo jednotného exekučného titulu v dožiadanom členskom štáte, ako aj spory týkajúce sa platnosti oznámenia, ktoré zaslal príslušný orgán dožadujúceho členského štátu, patria do pôsobnosti orgánov dožadujúceho členského štátu, ktoré sú v tejto veci príslušné. Ak v priebehu procesu vymáhania zainteresovaná strana napadne pohľadávku, pôvodný exekučný titul v dožadujúcom členskom štáte alebo jednotný exekučný titul v dožiadanom členskom štáte, dožiadaný orgán oznámi tejto strane, že sa musí obrátiť na orgán dožadujúceho členského štátu, ktorý je v tejto veci príslušný, v súlade s jeho platnými zákonmi. 2. Spory týkajúce sa exekučných opatrení prijatých v dožiadanom členskom štáte alebo týkajúce sa platnosti oznámenia, ktoré zaslal príslušný orgán dožiadaného členského štátu, sa predkladajú orgánu tohto členského štátu, ktorý je v tejto veci príslušný, v súlade s jeho zákonmi a inými právnymi predpismi. 3. Ak bola pohľadávka napadnutá v zmysle odseku 1 pred orgánom dožadujúceho členského štátu, ktorý je v tejto veci príslušný, dožadujúci orgán o tom informuje dožiadaný orgán a uvedie rozsah, v akom pohľadávka napadnutá nebola. 4. Hneď ako dožiadaný orgán dostane od dožadujúceho orgánu alebo zainteresovanej strany informácie uvedené v odseku 3, preruší exekučné konanie v rozsahu, v akom bola pohľadávka napadnutá, až do rozhodnutia orgánu, ktorý je v tejto veci príslušný, pokiaľ dožadujúci orgán nepožiada inak v súlade s tretím pododsekom tohto odseku. Bez toho, aby bol dotknutý článok 16, môže dožiadaný orgán na žiadosť dožadujúceho orgánu alebo v prípade, že to dožiadaný orgán z iného dôvodu považuje za potrebné, prijať predbežné opatrenia na zabezpečenie vymáhania do tej miery, do akej to umožňujú zákony alebo iné právne predpisy platné v dožiadanom členskom štáte. Dožadujúci orgán môže v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi postupmi platnými v dožadujúcom členskom štáte požiadať dožiadaný orgán o vymáhanie napadnutej pohľadávky alebo napadnutej časti pohľadávky, pokiaľ takýto postup umožňujú príslušné zákony, iné právne predpisy a správne postupy platné v dožiadanom členskom štáte. … …“
5

Článok 24 ods. 1 a 2 tohto nariadenia uvádza: „1. Ak príslušný orgán odhalí prepravu ktorú považuje za nezákonnú, okamžite o tom informuje ostatné príslušné dotknuté orgány. 2. Ak je za nezákonnú prepravu zodpovedný oznamovateľ, príslušný orgán miesta odoslania zabezpečí, aby tento odpad: a) prevzal späť oznamovateľ de facto alebo, ak sa oznámenie nepodalo, b) prevzal späť oznamovateľ de iure alebo, ak to nie je možné, c) prevzal späť príslušný orgán miesta odoslania sám alebo fyzická alebo právnická osoba v jeho mene alebo, ak to nie je možné, d) bol alternatívne vhodným spôsobom zhodnotený alebo zneškodnený v krajine určenia alebo v krajine odoslania; toto uskutoční príslušný orgán miesta odoslania sám alebo fyzická alebo právnická osoba v jeho mene alebo, ak to nie je možné, e) bol alternatívne vhodným spôsobom zhodnotený alebo zneškodnený v inej krajine; toto uskutoční príslušný orgán miesta odoslania sám alebo fyzická alebo právnická osoba v jeho mene, ak s tým všetky príslušné dotknuté orgány súhlasia. Spätné prevzatie, zhodnotenie alebo zneškodnenie sa uskutoční do 30 dní alebo v takej lehote, na ktorej sa môžu dohodnúť príslušné dotknuté orgány medzi sebou, po tom, ako sa príslušný orgán miesta odoslania dozvie alebo ho príslušný orgán miesta určenia alebo príslušný orgán tranzitu písomne upozorní na nezákonnú prepravu a informuje ho o dôvode (dôvodoch). Takéto upozornenie môže vyplývať z informácií, ktoré podali príslušnému orgánu miesta určenia alebo príslušnému orgánu tranzitu okrem iného iné príslušné orgány. V prípade spätného prevzatia podľa písmen a), b) a c) sa podá nové oznámenie, pokiaľ príslušné dotknuté orgány nesúhlasia s tým, že stačí náležite odôvodnená žiadosť pôvodného príslušného orgánu miesta odoslania. Nové oznámenie podá osoba alebo orgán uvedený v písmenách a), b) alebo c) a v súlade s týmto poradím. Návratu odpadu z nezákonnej prepravy nebude brániť žiadny príslušný orgán ani proti nemu nebude namietať. V prípade ak príslušný orgán miesta odoslania zorganizuje alternatívny postup podľa písmen d) a e), pôvodný príslušný orgán miesta odoslania alebo fyzická alebo právnická osoba v jeho mene podá nové oznámenie, pokiaľ sa príslušné dotknuté orgány nedohodli, že postačí náležite odôvodnená žiadosť tohto orgánu.“
21

PORR subisidiárne tvrdí, že aj keby tieto faktúry skutočne podliehali zdaneniu prenesením daňovej povinnosti, daňová správa by jej napriek tomu neodoprela právo na odpočítanie DPH. Táto spoločnosť zdôrazňuje, že daňová správa nespochybnila existenciu transakcií uskutočnených so spoločnosťami, ktoré vystavili faktúry, a dodáva, že tieto spoločnosti si pravdepodobne splnili svoju povinnosť zaplatiť vybratú DPH, to znamená odviedli DPH do štátneho rozpočtu.
52

Prináleží teda vnútroštátnemu súdu, aby preskúmal, či to, že spoločnosť Dr. Liebe umiestnila označenie zhodné alebo podobného ochranným známkam ÖKO‑TEST na svoje výrobky, umožnilo spoločnosti Dr. Liebe neoprávnene získavať prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena týchto ochranných známok alebo poškodilo tejto rozlišovacej spôsobilosti alebo tomuto dobrému menu. Ak by konštatoval, že je to tak, prislúchalo by mu okrem iného preskúmať, či spoločnosť Dr. Liebe preukáže, že mala v tomto prípade „náležitý dôvod“ na umiestnenie tohto označenia na tieto produkty v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 a článku 5 ods. 2 smernice 2008/95. V prípade, že by spoločnosť Dr. Liebe tento náležitý dôvod mala, malo by sa dospieť k záveru, že ÖKO‑TEST Verlag nemá právo zakázať toto používanie na základe týchto ustanovení (pozri analogicky rozsudok zo 6. februára 2014, Leidseplein Beheer a de Vries, C‑65/12, EU:C:2014:49, body 43 a 44).
9

Žalobca vo veci samej je rumunský štátny príslušník, ktorý v máji 2007 po prvý raz prišiel do Írska, kde bol zamestnaný od 5. do 30. júla 2007 a potom od 15. augusta do 14. septembra 2007. Nie je preukázané, že zostal v Írsku medzi rokmi 2007 až 2013, ale naopak je nesporné, že bol v Írsku znovu zamestnaný od 22. júla do 24. septembra 2013 a potom od 8. júla do 22. júla 2014 a v tomto poslednom uvedenom zamestnaní dostával odmenu vo výške 1309 eur. Okrem toho pracoval aj ako samostatne zárobkovo činný subdodávateľ od 17. novembra do 5. decembra 2014.
11

Skonis ir kvapas doviezla do Litvy od 1. septembra 2013 do 17. apríla 2015 tabakové výrobky, ktoré v informačnom kontrolnom systéme pohybu tovaru podliehajúceho spotrebnej dani vykázala ako výrobky patriace do kategórie cigár alebo cigariek.
3

Odôvodnenie 1 smernice 2014/24 uvádza: „Zadávanie verejných zákaziek orgánmi členských štátov alebo v ich mene musí byť v súlade so zásadami Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), a najmä so zásadami voľného pohybu tovaru, slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, ako aj so zásadami, ktoré z nich vyplývajú, ako sú rovnaké zaobchádzanie, nediskriminácia, vzájomné uznávanie, proporcionalita a transparentnosť. Pre verejné zákazky, ktorých výška presahuje určitú hodnotu, by sa však mali vypracovať ustanovenia na koordináciu vnútroštátnych postupov obstarávania, aby sa zabezpečilo, že tieto zásady budú mať praktický účinok a že verejné obstarávanie bude otvorené pre hospodársku súťaž.“
„(14)

tak ako je to uvedené v Montrealskom dohovore, záväzky prevádzkujúcich leteckých dopravcov by mali byť obmedzené alebo by mali byť od nich leteckí dopravcovia oslobodení v prípadoch, keď bola udalosť spôsobená mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia; také okolnosti môžu nastať najmä v prípadoch politickej nestability, meteorologických podmienok nezlučiteľných s vykonaním príslušného letu, rizík bezpečnostnej ochrany [bezpečnostnej povahy – neoficiálny preklad], neočakávaných nedostatkov, ktoré sa týkajú bezpečnosti letu a štrajkov, ktoré ovplyvňujú prevádzku príslušného leteckého dopravcu.