Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Úradníci – Žaloba – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Pojem

(Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 1 a 2)

2. Úradníci – Žaloba – Žalobný dôvod založený na porušení pôsobnosti zákona – Určenie ex offo – Podmienky

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 77)

3. Úradníci – Atestačný postup – Vykonávacie pravidlá zavedené v Komisii – Právomoc rozhodovať o prihláškach – Odlišnosť od postupu hodnotenia – Kritériá pripustenia

(Služobný poriadok úradníkov, článok 43; príloha XIII, článok 10 ods. 3)

1. Právne kvalifikovanie listu alebo nóty závisí výlučne od posúdenia Súdom pre verejnú službu, a nie od vôle účastníkov konania. Za sťažnosť v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku musí byť považovaný list, ktorým úradník žiada administratívu, aby vykonala určité úkony, ak ho menovací orgán výslovne považoval za sťažnosť, hoci ho mohol považovať za žiadosť v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku, a dotknutá osoba teda mohla oprávnene domnievať, že splnila požiadavky konania pred podaním žaloby uvedené v článkoch 90 a 91 služobného poriadku a že môže priamo podať žalobu na Súd pre verejnú službu.

Ak totiž inštitúcia konala tak, že jej správanie, či už samotné, alebo v rozhodujúcej miere, spôsobilo pochopiteľný zmätok v úsudku osoby podliehajúcej súdnej právomoci, ktorá konala v dobrej viere a ktorá preukázala všetku náležitú starostlivosť vyžadovanú od bežne informovanej osoby, administratíva sa nemôže dovolávať svojho vlastného porušenia zásad právnej istoty a legitímnej dôvery, ktoré bolo príčinou omylu, ktorého sa táto osoba dopustila.

(pozri body 34, 35 a 38 – 40)

Odkaz:

Súd prvého stupňa: 29. mája 1991, Bayer/Komisia, T‑12/90, Zb. s. II‑219, bod 29; 15. júla 1993, Hogan/Parlament, T‑115/92, Zb. s. II‑895, bod 36

2. Súd Spoločenstva je oprávnený, a v prípade potreby povinný, vziať do úvahy ex offo niektoré žalobné dôvody materiálnej zákonnosti. To platí aj pre žalobný dôvod týkajúci sa verejného poriadku založený na porušení pôsobnosti zákona rozhodnutím. Súd pre verejnú službu by totiž porušil svoju úlohu súdu posudzujúceho otázky zákonnosti, ak by nepoukázal, a to aj v prípade, že medzi účastníkmi konania nie je tento bod sporný, na to, že rozhodnutie, ktoré je pred ním napadnuté, bolo prijaté na základe predpisu, ktorý sa nemôže uplatniť v prejednávanej veci, a napriek tomu by rozhodol v spore, ktorý mu bol predložený, pričom by sám uplatnil takýto predpis.

V tejto súvislosti nie je možné prijať tvrdenie založené na tom, že vzatie do úvahy ex offo žalobného dôvodu materiálnej zákonnosti by mohlo narušiť kontradiktórnu povahu súdneho konania a zásadu rešpektovania práva na obranu. Článok 77 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu totiž stanovuje, že súd môže rozhodnúť ex offo o prekážke konania z dôvodu verejného záujmu pod podmienkou, že predtým vypočul účastníkov konania. Neexistuje pritom nijaký dôvod myslieť si, že ak táto podmienka predstavuje dostatočnú záruku zásad kontradiktórneho konania a rešpektovania práva na obranu v prípade vzatia do úvahy ex offo prekážky konania z dôvodu verejného záujmu, nie je to tak aj v prípade vzatia do úvahy ex offo žalobného dôvodu týkajúceho sa verejného poriadku, ktorý napokon predstavuje materiálnu alebo formálnu zákonnosť. Preto je potrebné sa domnievať, že Súd pre verejnú službu si tým, že účastníkom konania oznámil žalobný dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý mal v úmysle uplatniť ex offo , a tým, že prijal písomné pripomienky účastníkov konania k svojmu zámeru, ako aj tým, že im umožnil sa k tomu vyjadriť na pojednávaní, splnil požiadavky vyplývajúce zo zásady kontradiktórnosti a zásady rešpektovanie práva na obranu.

(pozri body 50, 51, 57 a 60)

Odkaz:

Súdny dvor: 21. novembra 2002, Cofidis, C‑473/00, Zb. s. I‑10875, body 36 a 38; 1. júna 2006, P & O European Ferries (Vizcaya) a Diputación Floral de Vizcaya/Komisia, C‑442/03 P a C‑471/03 P, Zb. s. I‑4845, bod 45; 26. októbra 2006, Mostaza Claro, C‑168/05, Zb. s. I‑10421, bod 39

Súd prvého stupňa: 15. júla 1994, Browet a i./Komisia, T‑576/93 až T‑582/93, Zb. s. II‑677, bod 35

3. Článok 43 prvý odsek služobného poriadku stanovuje, že pre každého úradníka sa za podmienok stanovených každou inštitúciou musí vypracovať pravidelná správa týkajúca sa jeho spôsobilosti, výkonnosti a správania sa v službe. Pokiaľ ide o úradníka vo funkčnej skupine AST, od platovej triedy 4 môže správa, ktorá sa ho týka, podľa článku 43 druhého odseku služobného poriadku obsahovať aj stanovisko, či na základe výkonnosti má dotknutá osoba predpoklady pre vykonávanie funkcie riadiaceho pracovníka.

Článok 10 prílohy XIII naproti tomu predstavuje prechodné ustanovenie. Upravuje služobný postup úradníkov bývalých kategórií C a D vo funkčnej skupine asistentov, do ktorej sú zaradení od 1. mája 2006. Atestácia sa udeľuje podľa počtu odpracovaných rokov, praxe, zásluh a úrovne odborného vzdelania úradníkov na základe postupu, ktorého spôsoby vykonania prijmú inštitúcie a ktorý zahŕňa najmä preskúmanie prihlášok spoločným atestačným výborom. Na základe článku 10 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku Komisia rozhodnutím zo 7. apríla 2004 upravila spôsoby vykonania atestačného postupu pre svojich úradníkov.

Postup hodnotenia stanovený vo všeobecných vykonávacích ustanoveniach k článku 43 služobného poriadku prijatých Komisiou sa odlišuje od atestačného postupu stanoveného v rozhodnutí zo 7. apríla 2004, pričom spôsoby vykonania týchto postupov sú úplne odlišné.

V tejto súvislosti je síce overovateľ oprávnený prijať správu o služobnom postupe, s výhradou, že správa nebude zmenená odvolacím hodnotiteľom, práve menovaciemu orgánu v každej etape atestačného postupu prináleží rozhodnúť o prihláškach na atestáciu. Konkrétne uvedenému orgánu, a teda orgánu odlišnému od hodnotiteľa pôsobiaceho v postupe hodnotenia, prináleží posúdiť na základe dostupných správ o služobnom postupe prax a zásluhy uchádzačov o atestáciu. Len menovací orgán je napokon schopný zosúladiť podmienky posúdenia týchto kritérií rôznymi oddeleniami Komisie, pretože overovateľ alebo odvolací hodnotiteľ sa skôr obmedzujú na oddelenia, za ktoré sú zodpovední.

Ak v rámci vypracovania správy o služobnom postupe úradníka Komisie zaradeného v starých kategóriách C a D administratíva odmietne pripustiť dotknutého úradníka k atestačnému postupu podľa článku 10 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku, pretože počas hodnoteného obdobia nepreukázal, že disponuje „predpokladmi“ požadovanými na získanie atestácie, tak rozhodnutie o odmietnutí pripustenia nebolo prijaté, ako malo byť vzhľadom na svoj predmet, na základe ustanovení daného článku 10 ods. 3 prílohy XIII, ktoré sa vzťahujú na atestačný postup, ale na základe ustanovení článku 43 služobného poriadku, ktoré sa vzťahujú na postup hodnotenia. Administratíva takto porušila pôsobnosť uvedeného článku 43, ktorá je odlišná od pôsobnosti článku 10 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku, ako aj vzájomnú nezávislosť postupu hodnotenia a atestačného postupu a dotknutá osoba teda môže dôvodne navrhovať zrušenie správy o jej služobnom postupe v rozsahu, v akom sa vyjadruje k jej predpokladom vykonávať funkciu asistenta.

Navyše, ani článok 10 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku, ani rozhodnutie zo 7. apríla 2004 nestanovujú, že atestácia, ktorá umožňuje pristúpiť bez obmedzenia do funkčnej skupiny asistentov, sa poskytuje na základe iných kritérií, než je počet odpracovaných rokov, prax, zásluhy a úroveň odborného vzdelania. Na pripustenie úradníka k atestácii, teda k druhej etape konania podľa článku 5 ods. 1 rozhodnutia zo 7. apríla 2004 sa dokonca vyžaduje splnenie len dvoch podmienok, t. j. úrovne odborného vzdelania a počtu odpracovaných rokov, a nie podmienky týkajúcej sa predpokladov.

(pozri body 64 – 66, 76, 80, 82, 87, 88 a 91)