ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 142/26

Odvolanie podané 22. januára 2018: Európska komisia proti rozsudku Všeobecného súdu (druhá rozšírená komora) z 10. novembra 2017 vo veci T-180/15, Icap plc a i./Európska komisia

(Vec C-39/18 P)

(2018/C 142/35)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: T. Christoforou, V. Bottka, M. Farley, B. Mongin, splnomocnení zástupcovia)

Ďalší účastníci konania: Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (ICAP)

Návrhy odvolateľky

Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok (body 281 – 299 a výrok) v rozsahu, v akom sa ním zrušujú pokuty v článku 2 napadnutého rozhodnutia,

— zamietol piaty a šiesty žalobný dôvod v rámci žaloby spoločnosti ICAP podanej na Všeobecný súd, pokiaľ ide o pokuty, a stanovil spoločnosti ICAP primerané pokuty na základe svojej neobmedzenej súdnej právomoci,

— rozhodol, že ICAP znáša všetky trovy tohto konania, a zmenil rozhodnutie o trovách konania v rámci prvostupňového rozsudku tak, aby odrážalo výsledok tohto odvolacieho konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojho odvolania Komisia uvádza tento jediný odvolací dôvod:

Komisia tvrdí, že Všeobecný súd vo svojom rozsudku vo veci T-180/15, Icap plc a i./Komisia, EU:T:2017:795, nesprávne uplatnil judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa odôvodnenia, ktoré sa vyžaduje pri ukladaní pokút. Rozsudok Všeobecného súdu sa odchyľuje od zásadného rozsudku vo veci C-194/14 P, AC Treuhand/Komisia, EU:C:2015:717, body 66 – 68, a ukladá Komisii prísnejšiu povinnosť v zmysle podrobnejšieho odôvodnenia metodológie použitej pri výpočte pokút ukladaných za porušenia článku 101 ZFEÚ, obzvlášť pri uplatňovaní bodu 37 usmernení o pokutách. Cieľom odvolania Komisie je náprava závažných nesprávnych právnych posúdení zo strany Všeobecného súdu, ktoré by v prípade ich akceptovania narušili schopnosť Komisie stanovovať primerané pokuty na účely dosiahnutia dostatočného odstrašujúceho účinku. Správne vykladaná povinnosť odôvodnenia, ktorá zodpovedá požiadavkám judikatúry pripomenutým vo veci C-194/14 P, AC Treuhand, bod 68, je pre dosiahnutie tohto cieľa zásadná. Naproti tomu prísnejšia povinnosť odôvodnenia v súvislosti s pokutami, ktorá by zahŕňala interné úvahy a čiastkové výpočty, zasahuje do rozsahu diskrečnej právomoci Komisie pri stanovovaní pokút vrátane prípadu, keď vychádza z bodu 37 usmernení o pokutách. Uvedený bod bol prijatý práve s cieľom umožniť Komisii odchýliť sa od usmernení o pokutách v atypických prípadoch, napríklad keď sa pokuty ukladajú sprostredkovateľom. Ako uznali súdy Únie, je nevyhnutné, aby si Komisia pri stanovovaní primeraných pokút zachovala svoju voľnú úvahu a diskrečnú právomoc.
SK Úradný vestník Európskej únie C 134/17

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom (Spojené kráľovstvo) 19. februára 2018 – SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

(Vec C-129/18)

(2018/C 134/23)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: SM

Odporca: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

Vedľajší účastníci: Coram Children’s Legal Centre (CCLC) a Centre for Advice on Individual Rights in Europe (AIRE)

Prejudiciálne otázky

1. Je dieťa, ktoré je v trvalom poručníctve občana alebo občanov Únie na základe inštitútu „kafala“ alebo iného zodpovedajúceho dojednania upraveného v práve jeho krajiny pôvodu, „priamym potomkom“ podľa článku 2 ods. 2 písm. c) smernice 2004/38 (1)?

2. Môžu sa ostatné ustanovenia smernice, najmä jej články 27 a 35, vykladať tak, aby bol takýmto deťom odopretý vstup, ak sú obeťami vykorisťovania, zneužívania alebo obchodovania s ľuďmi alebo sú vystavené ich riziku?

3. Je členský štát oprávnený pred tým, ako uzná dieťa, ktoré nie je pokrvným potomkom štátneho príslušníka EHP, za priameho potomka podľa článku 2 ods. 2 písm. c) skúmať, či postupy na umiestnenie dieťaťa do poručníctva alebo opatrovníctva tohto štátneho príslušníka EHP boli takej povahy, aby boli dostatočne zohľadnené najlepšie záujmy dieťaťa?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).
2.

Zahŕňa článok 1 ods. 3 písm. a) smernice aj prípad, keď podnik poskytujúci služby so sídlom vo vysielajúcom členskom štáte poskytuje služby uvedené v otázke 1. nie v rámci plnenia zmluvy so železničným podnikom so sídlom v prijímajúcom členskom štáte, v prospech ktorého sa tieto služby v konečnom dôsledku uskutočňujú, ale v rámci plnenia zmluvy s ďalším podnikom so sídlom v prijímajúcom členskom štáte, ktorý je v zmluvnom vzťahu (subdodávateľská reťazec) s týmto železničným podnikom?
2.1

Je podľa článku 4 ods. 2 smernice 93/13, ktorý nebol do španielskeho právneho poriadku prebratý, v rozpore so smernicou 93/13 a jej článkom 8 situácia, keď španielsky súd odkáže na článok 4 ods. 2 tejto smernice a uplatní ho, ak toto ustanovenie nebolo do španielskeho právneho poriadku prebraté z vôle zákonodarcu, ktorý sa usiloval o najvyššiu úroveň ochrany vo vzťahu ku všetkým zmluvným podmienkam, ktoré predajca alebo dodávateľ môže vložiť do spotrebiteľskej zmluvy, vrátane podmienok, ktoré sa týkajú hlavného predmetu zmluvy, a to aj vtedy, keby boli napísané jasným a zrozumiteľným spôsobom?
SK Úradný vestník Európskej únie C 152/14

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené kráľovstvo) 9. februára 2018 – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department

(Vec C-93/18)

(2018/C 152/16)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal in Northern Ireland

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Ermira Bajratari

Odporca: Secretary of State for the Home Department

Prejudiciálne otázky

1. Môže príjem zo závislej činnosti, ktorá je podľa vnútroštátneho práva nelegálna, úplne alebo čiastočne preukázať dostupnosť dostatočných zdrojov podľa článku 7 ods. 1 písm. b) smernice o občianstve (1)?

2. V prípade kladnej odpovede, je požiadavka článku 7 ods. 1 písm. b) splnená, ak sa závislá činnosť považuje za neistú výlučne z dôvodu jej nelegálnej povahy?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. ES L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).
2.

Bráni riadne uplatňovanie smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004, najmä jej článkov 8, 23 a 51, ako aj zásad a ustanovení zmlúv týkajúcich sa nediskriminácie, proporcionality, slobodného poskytovania služieb a slobody usadiť sa vnútroštátnej právnej úprave, akou je úprava vyplývajúca z článku 55 ods. 2 legislatívneho dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 (Kodifikované znenie právnych predpisov o finančnom sprostredkovaní podľa článkov 8 a 21 zákona č. 52 zo 6. februára 1996) v znení neskorších predpisov, ako aj z článku 111 ods. 2 uznesenia Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob (Národná komisia pre obchodné spoločnosti a burzu, Taliansko) č. 16190 z 29. októbra 2007 (Nariadenie o vykonávacích pravidlách týkajúcich sa legislatívneho dekrétu č. 58 z 24. februára 1998 pre oblasť sprostredkovateľov), ktorá: a) umožňuje zakázať na základe „voľnej úvahy“ výkon činnosti „viazaného sprostredkovateľa“ [poradcu oprávneného na „off site“ ponuku (bývalého „promotore finanziario“)], a to v súvislosti so skutočnosťami, ktoré nevedú k strate dobrej povesti, tak ako ju vymedzuje vnútroštátne právo, a ktoré sa zároveň netýkajú dodržiavania vykonávacích pravidiel smernice; b) umožňuje zastaviť na základe „voľnej úvahy“ a až na jeden rok výkon činnosti „viazaného sprostredkovateľa“ [poradcu oprávneného na „off site“ ponuku (bývalého „promotore finanziario“)], a to v rámci konania, ktorého cieľom je predísť „rozruchu“ vyplývajúcemu zo vznesenia obžaloby v trestnom súdnom konaní, ktoré spravidla trvá výrazne dlhšie než jeden rok?
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Taliansko) 22. januára 2018 – Meca Srl/Comune di Napoli

(Vec C-41/18)

(2018/C 142/36)

Jazyk konania: taliančina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Meca Srl

Žalovaná: Comune di Napoli

Prejudiciálna otázka

Bránia zásady práva Únie týkajúce sa ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty uvedené v Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) a zásady z nich odvodené, ako rovnosť zaobchádzania, zákaz diskriminácie, proporcionalita a efektivita, uvedené v smernici 2014/24/EÚ (1), ako aj ustanovenia článku 57 ods. 4 písm. c) a g) uvedenej smernice, uplatňovaniu vnútroštátnych právnych predpisov, akým je talianska právna úprava vyplývajúca z článku 80 ods. 5 písm. c) legislatívneho dekrétu č. 50/2016, podľa ktorej súdny spor týkajúci sa závažných nedostatkov pri vykonávaní predchádzajúcej verejnej zákazky, ktoré viedli k predčasnému ukončeniu tejto verejnej zákazky, bráni akémukoľvek posúdeniu spoľahlivosti uchádzača verejným obstarávateľom, a to až do vydania konečného rozhodnutia v občianskoprávnom konaní, bez toho, aby spoločnosť preukázala prijatie tzv. „self cleaning“ opatrení zameraných na nápravu pochybení a na zabránenie ich opakovaniu?
2.

Je v súlade so zásadou zákazu diskriminácie subjektov, zakotvenou v článku 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/72/ES z 13. júla 2009 o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou (2), taká daň, akou je poplatok za využívanie vôd, o aký ide vo veci samej, ktorý sa vzťahuje výlučne na výrobcov elektrickej energie z vodných zdrojov pôsobiacich v povodiach patriacich do viacerých autonómnych spoločenstiev, na rozdiel od výrobcov s povolením na využívanie vôd v povodiach patriacich do jedného autonómneho spoločenstva a na výrobcov, ktorí disponujú technológiami na výrobu elektrickej energie z vodných zdrojov, na rozdiel od výrobcov vyrábajúcich energiu za pomoci iných technológií?
SK Úradný vestník Európskej únie C 152/17

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 14. februára 2018 – Sandoz Ltd, Hexal AG/G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

(Vec C-114/18)

(2018/C 152/20)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľky: Sandoz Ltd, Hexal AG

Odporkyne: G.D. Seale LLC, Janssen Sciences Ireland

Prejudiciálna otázka

V prípade, ak jediná aktívna zložka, na ktorú sa vzťahuje dodatkové ochranné osvedčenie vydané na základe [nariadenia o DOO] (1), patrí do triedy zlúčenín špecifikovaných v rámci patentovej prihlášky definíciou Markush, pričom všetky zlúčeniny patriace do tejto triedy napĺňajú podmienku skutočného vynálezcovského technického pokroku vo vzťahu k patentu, je na účely článku 3 písm. a) nariadenia o DOO postačujúce, aby bola takáto zlúčenina po preskúmaní jej štruktúry okamžite rozpoznaná ako spadajúca do uvedenej triedy (v dôsledku čoho by bola chránená patentom na základe vnútroštátneho patentového práva) alebo musia špecifické substituenty potrebné na vytvorenie aktívnej zložky spĺňať podmienku, že by ich skúsená osoba dokázala na základe vlastných všeobecne dostupných znalostí odvodiť po preskúmaní znenia nárokov patentu?

(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 zo 6. mája 2009 o dodatkovom ochrannom osvedčení pre liečivá (Ú. v. EÚ L 152, 2009, s. 1).
2.

Ide o uvedenie tovaru, ktorý bol dovezený na územie Únie, do hospodárskeho obehu Únie už vtedy, ak tovar v rozpore s predpismi colného práva nie je prepustený do žiadneho z colných režimov v zmysle článku 61 odsek 1 smernice alebo hoci bol do takého režimu najprv prepustený, z dôvodu protiprávneho konania z hľadiska colného práva už neskôr tomuto režimu nepodlieha, alebo v prípade protiprávneho konania z hľadiska colného práva vyžaduje uvedenie do hospodárskeho obehu Únie predpoklad, že tovar sa z dôvodu tohto protiprávneho konania z hľadiska colného práva na daňovom území členského štátu, v ktorom došlo k protiprávnemu konaniu, dostal do hospodárskeho obehu Únie a je určený na spotrebovanie alebo použitie?
1.

Má sa pojem obvyklý pobyt dieťaťa v zmysle článku 8 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003 (1) vykladať v tom zmysle, že tento obvyklý pobyt zodpovedá miestu, v ktorom má dieťa určitý stupeň začlenenia do sociálneho a rodinného prostredia, bez ohľadu na skutočnosť, že existuje súdne rozhodnutie, ktoré bolo vydané v inom členskom štáte po tom, čo sa dieťa so svojím otcom presťahovalo na územie štátu, v ktorom sa maloletá osoba začlenila do tohto sociálneho a rodinného prostredia? Alebo sa v tomto prípade naopak uplatnia ustanovenia článku 13 nariadenia č. 2201/2003, ktoré stanovujú právomoc založenú na prítomnosti dieťaťa?
3.

Pri zohľadnení skutočnosti, že vo verejnom sektore a pri zabezpečení základných služieb je potreba obsadiť voľné pracovné miesta alebo pokryť prípady práceneschopnosti a dovolenky …, v podstate „trvalá“ a je potrené vymedziť pojem „objektívny dôvod,“ ktorý by odôvodňoval uzatváranie zmlúv na dobu určitú: a) Bolo by v rozpore so smernicou 1999/70/ES [doložka 5 ods. 1 písm. a)], a preto by neexistoval objektívny dôvod na to, aby so zamestnancom na dobu určitú bola bez prerušenia opakovane uzatváraná zmluva na dobu určitú, pokiaľ pracuje počas všetkých alebo skoro všetkých dní v roku, s po sebe nasledujúcimi a opakovanými vymenovaniami/uzatvorenia zmluvy, pričom jednotlivé obdobia na seba v priebehu rokov nadväzujú so zachovanou stabilitou zamestnania, a to vždy pri splnení dôvodu, pre ktorý bol zamestnanec vymenovaný? b) Je potrebné považovať potrebu ako trvalú a nie ako dočasnú, a preto nezakladajúcu „objektívny dôvod“ uvedený v doložke 5 ods. 1 písm. a) na základe vyššie uvedených kritérií, v tom zmysle, že mnohé vymenovania a uzatvorenia zmluvy, ku ktorým dochádza po dlhé roky a ktoré sú zdôvodňované existenciou systémovej chyby, ktorá by sa mohla prejaviť v množstve dočasne zastúpených zamestnancov v danom sektore, (a/alebo) tým, že tieto potreby sú vždy pokryté zamestnancami na dobu určitú, a stávajú sa tak stabilnou súčasťou vykonávania verejnej služby? c) Alebo možno tomu rozumieť v podstate tak, že pri určení prípustnej hranice časového obmedzenia zamestnania sa iba musíme riadiť doslovným znením právnej úpravy, ktorá reguluje zamestnávanie týchto zamestnancov na dobu určitú, keď stanovuje, že takýto zamestnanci môžu byť vymenovaní z dôvodov nevyhnutnosti, naliehavosti alebo na realizáciu programov dočasnej, konjunkturálnej alebo mimoriadnej povahy, stručne povedané na to, aby ich využitie bolo malo objektívnu príčinu, musí ich využitie zodpovedať výnimočným okolnostiam, a preto k nezákonnému konaniu dochádza vtedy, keď ich využitie prestane byť konkrétne, príležitostné alebo náhodné?
1.

Prvý odvolací dôvod je založený na nedostatku právomoci autora aktu — finančné otázky nepatria do pôsobnosti generálneho tajomníka ale predsedníctva Európskeho parlamentu, — neexistencia splnomocnenia generálneho tajomníka, — námietka nezákonnosti z dôvodu zásahu do nezávislosti poslancov a do práva na nestranný súdny proces.
SK Úradný vestník Európskej únie C 166/25

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal de première instance de Liège (Belgicko) 5. marca 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz/Belgické kráľovstvo

(Vec C-174/18)

(2018/C 166/32)

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal de première instance de Liège

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: Jean Jacob, Dominique Lennertz

Žalovaný: Belgické kráľovstvo

Prejudiciálna otázka

Bráni článok 39 Zmluvy o Európskej únii tomu, aby belgický daňový systém stanovený v článku 155 CIR/92, bez ohľadu na prípadné uplatnenie obežníka č. Ci.RH.331/575.420 z 12. marca 2008, mal za následok, že luxemburské dôchodky žalobcu oslobodené od dane na základe článku 18 Dohody o zamedzení dvojitého zdanenia medzi Belgickom a Luxemburskom sa zahrnú do výpočtu dane splatnej v Belgicku, budú slúžiť ako základ na priznanie daňových výhod, ktoré stanovuje CIR/92, pričom by nemali byť jeho súčasťou, pretože boli úplne oslobodené podľa Dohody o zamedzení dvojitého zdanenia, a že nárok na uplatnenie týchto výhod, akými sú sumy oslobodené od dane, dlhodobé sporenie, výdavky zaplatené s príspevkami na služby, vynaložené na účely znižovania nákladov na energie v obydlí, na zabezpečenie obydlia proti krádeži alebo požiaru, dary žalobcu, čiastočne zanikne, sa obmedzí alebo prizná v menšom rozsahu ako v prípade, ak by príjmy oboch žalobcov pochádzali zo zdrojov v Belgicku, ktoré sa zdaňujú v Belgicku a nie sú oslobodené od dane, a teda sa pri nich môžu uplatniť všetky daňové výhody?
3.

Mala by sa poznámka 1 písm. m) k triede XVI vykladať v tom zmysle, že ak je tovar zahrnutý do 90. kapitoly, nemôže byť zahrnutý aj do 84. kapitoly a 85. kapitoly?
SK Úradný vestník Európskej únie C 166/24

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Írsko) 2. marca 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

(Vec C-169/18)

(2018/C 166/31)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia a odporcovia: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

Žalovaný a odvolateľ: Minister for Justice and Equality

Prejudiciálne otázky

1. S možnými odôvodneniami opísanými v otázkach 2, 3 a 4, porušuje členský štát požiadavku uvedenú v článku 5 ods. 2 smernice 2004/38/ES (1) (ďalej len „smernica z roku 2004“) vydať vízum manželskému partnerovi a rodinným príslušníkom občana Únie, ktorí uplatňujú práva voľného pohybu v danom členskom štáte alebo ktorí majú v úmysle uplatniť tieto práva, tak rýchlo, ako to je možné, ak sú prieťahy so spracovaním takejto žiadosti dlhšie ako 12 mesiacov?

2. Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo inom rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2 vyplývajúce z nutnosti zabezpečiť, najmä prostredníctvom previerok osoby, že žiadosť nie je podvodná alebo nepredstavuje zneužitie práv, vrátane toho, že manželstvo nepredstavuje účelové manželstvo, odôvodnené či už na základe článku 35 smernice z roku 2004 alebo inak, a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

3. Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2, ktoré vyplývajú z potreby vykonania rozsiahlych previerok osoby a bezpečnostných previerok osôb pochádzajúcich z určitých tretích krajín, a to z dôvodu osobitných obáv súvisiacich s bezpečnosťou týkajúcich sa cestujúcich prichádzajúcich z týchto tretích krajín, či už na základe článku 27 alebo článku 35 smernice z roku 2004, odôvodnené, a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

4. Bez toho, aby bola dotknutá prvá prejudiciálna otázka, sú prieťahy pri spracovaní alebo rozhodovaní o žiadosti o vízum podľa článku 5 ods. 2 vyplývajúce z náhleho a neočakávaného prudkého nárastu takýchto žiadostí prichádzajúcich z určitých tretích krajín, o ktorých sa predpokladá, že predstavujú skutočné bezpečnostné riziko, odôvodnené a teda nie sú v rozpore s článkom 5 ods. 2?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 77; Mim. vyd. 05/005, s. 46).
1.

Predstavuje nepriamu diskrimináciu na základe veku, v zmysle článku 2 písm. b) smernice 2000/78/ES, ktorou sa ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, ak členský štát v postavení zamestnávateľa zaradí novoprijatých členov profesie štátneho učiteľa do nižších platových tried, pričom plat tých učiteľov, ktorí už vykonávajú svoje zamestnanie ostane nezmenený, pričom: a) sa upravené a existujúce platové triedy uplatňujú na všetkých učiteľov v príslušných kategóriách bez ohľadu na ich vek; b) v čase, kedy boli prijatí a zaradení do príslušných tried, neexistoval rozdiel vo vekovom profile tých vo vyššie platenej skupine a tých v nižšie platenej skupine; c) zavedenie upravených platových tried viedlo k výraznému rozdielu v odmeňovaní medzi dvoma skupinami učiteľov, ktorí vykonávajú prácu rovnakej hodnoty; d) priemerný vek tých, ktorí sú zaradení do znížených platových tried, je nižší ako priemerný vek tých, ktorí sú zaradení do pôvodných platových tried; e) v čase, keď boli zavedené nižšie platové triedy, štatistiky štátu ukázali, že 70 % vymenovaných učiteľov bolo vo veku 25 rokov alebo menej a bolo potvrdené, že to bolo typické pre vekový profil novoprijatých štátnych učiteľov v ktoromkoľvek danom roku; a f) štátni učitelia, ktorí vstúpili do profesie v roku 2011 a neskôr, sú v porovnaní so svojimi kolegami vymenovanými pred rokom 2011 jednoznačne finančne znevýhodnení?