ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
29

Za týchto podmienok sa senát vnútroštátneho súdu domnieva, že úvahy Súdneho dvora uvedené v rozsudku z 25. marca 2004, Azienda Agricola Ettore Ribaldi a i. (C‑480/00, C‑482/00, C‑484/00, C‑489/00 až C‑491/00 a C‑497/00 až C‑499/00, EU:C:2004:179), možno uplatniť aj na okolnosti prejednávanej veci, ktorá sa týka spoločnej organizácie trhov s cukrom. Z toho by vyplývalo, že poplatok za nadbytočné množstvo založený na výsledku kontrol musí byť možné oznámiť aj po uplynutí lehoty bez ohľadu na ďalšie podmienky. Ak by totiž takéto oznámenie nebolo vykonané z dôvodu údajného uplynutia lehoty stanovenej v článku 3 ods. 2 prvej vete nariadenia č. 967/2006, boli by ohrozené ciele spoločnej organizácie trhov s cukrom, ktoré vymedzil Súdny dvor najmä vo svojom rozsudku z 15. novembra 2012, Pfeifer Langen (C‑131/11, EU:C:2012:715). Stanovenie nadbytočného množstva by teda nemalo samo osebe nijaký vplyv, takže výrobca cukru by práve vôbec nemal žiadnu motiváciu na to, aby tento prebytok cukru vyviezol alebo o ňom podal vyhlásenie a preniesol ho do nasledujúceho hospodárskeho roka, ako to uvádza Súdny dvor v bode 57 rozsudku z 15. novembra 2012, Pfeifer Langen (C‑131/11, EU:C:2012:715). Rovnako kontroly by stratili zmysel a mohlo by sa od nich upustiť.
9

§ 4 Magyar Méhészeti Nemzeti Program alapján a 2016 – 2019 közötti végrehajtási időszakokban a központi költségvetés, valamint az Európai Mezőgazdasági Garancia Alap társfinanszírozásában megvalósuló támogatások igénybevételének szabályairól szóló 4/2017. (I. 23.) FM rendelet (vyhláška ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka č. 4/2017 týkajúca sa použitia pomoci na základe maďarského národného programu pre odvetvie včelárstva, poskytnutej so spolufinancovaním z centrálneho rozpočtu a Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu na vykonávacie obdobie 2016 – 2019) z 23. januára 2017 (Magyar Közlöny 2017/8.), stanovuje: „… (10) Nárok na pomoc v prípade opatrení uvedených v § 2 ods. 2 písm. a) bode ae), § 2 ods. 2 písm. b) bodoch ba) a bb) a § 2 ods. 2 písm. c) bode cb) a pomoc na získanie identifikátorov rádiovej frekvencie v rámci opatrenia uvedeného v písmene c) bode ca), ako aj v prípade pomoci na obnovenie stavu včelstiev s vhodným reprodukčným materiálom, tak z veterinárneho hľadiska, ako aj z genetického hľadiska v súvislosti s opatreniami uvedenými v písmene e), je založený na počte kolónií včiel a) určených počas jesennej veterinárnej kontroly včiel na príslušné vykonávacie obdobie; b) registrovaných podľa Informačného systému o hospodárskych zvieratách [TIR], ako uvádza a tartasi helyek, a tenyészetek és az ezekkel kapcsolatos egyes adatok országos nyilvántartási rendszeréről szóló 119/2007. (X. 18.) FVM rendelet [vyhláška ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka č. 119/2007 z 18. októbra 2007 o národnom registri chovných miest a stredísk a rôznych údajov, ktoré sa ich týkajú], v súlade s vyhláseniami podanými v zmysle vyhlášky č. 119/2007 a prijatými príslušným krajským vládnym úradom do tridsiatich dní od nadobudnutia účinnosti tejto vyhlášky, pokiaľ ide o prvé vykonávacie obdobie, do 15. novembra 2017, pokiaľ ide o druhé vykonávacie obdobie, a do 15. novembra 2018, pokiaľ ide o tretie vykonávacie obdobie, a c) ktoré sú ku dňu podania žiadosti o vyplatenie pomoci vo vlastníctve žiadateľa.“
68

Konkrétne porušenie tejto oznamovacej povinnosti, aj za predpokladu, že by bolo preukázané, nemôže mať samo osebe za následok, že členské štáty by mohli podľa vlastného uváženia brániť uplatniteľnosti oslobodenia stanoveného v článku 132 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112, hoci by šlo o služby spadajúce do rámca univerzálnej poštovej služby. Priznanie takejto možnosti členským štátom by totiž bolo v rozpore nielen s judikatúrou uvedenou v bodoch 42 až 44 tohto rozsudku, ale aj so zásadou daňovej neutrality, ktorá bráni tomu, aby s hospodárskymi subjektmi, ktoré uskutočňujú rovnaké plnenia, bolo v oblasti vyberania DPH zaobchádzané odlišne (pozri v tejto súvislosti rozsudok z 28. júna 2007, JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust a The Association of Investment Trust Companies, C‑363/05, EU:C:2007:391, bod 46 a citovanú judikatúru).
3

V odôvodneniach 2 až 5, 24 a 25 smernice 2003/96 sa uvádza: „(2) neexistencia ustanovení spoločenstva, ktoré by ukladali minimálne sadzby zdanenia na elektrinu a energetické výrobky iné, ako sú minerálne oleje, môže negatívne ovplyvniť náležité fungovanie vnútorného trhu; (3) náležité fungovanie vnútorného trhu a dosiahnutie cieľov ostatných politík spoločenstva si vyžaduje stanovenie minimálnych úrovní zdaňovania na úrovni spoločenstva pre väčšinu energetických výrobkov, vrátane elektriny, zemného plynu a uhlia; (4) značné rozdiely vo vnútroštátnych úrovniach energetickej dane uplatňovanej členskými štátmi by sa mohli ukázať ako škodlivé pre náležité fungovanie vnútorného trhu; (5) stanovenie primeraných minimálnych úrovní zdaňovania môže umožniť zníženie rozdielov vo vnútroštátnych úrovniach zdaňovania; … (24) členským štátom by sa malo dovoliť uplatňovať určité iné oslobodenia od daní alebo daňové úľavy tam, kde to nebude poškodzovať náležité fungovanie vnútorného trhu a nebude to mať za následok deformácie hospodárskej súťaže; (25) najmä kombinovaná výroba tepla a elektrickej energie a aby sa podporovalo používanie alternatívnych energetických zdrojov, môžu mať obnoviteľné formy energie nárok na uprednostňovanie.“
24

V tejto súvislosti Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vyšší krajinský súd Hamburg) zohľadnil informáciu, podľa ktorej bol pán Dorobantu v rámci vyšetrovacej väzby počas svojho procesu držaný v celách pre štyri osoby s rozlohou 12,30 m2, 12,67 m2 alebo 13,50 m2, alebo v celách pre desať osôb s rozlohou 36,25 m2. Ak by bol pán Dorobantu odsúdený na trest odňatia slobody, v prvom rade by bol držaný v ústave na výkon trestu, v ktorom má každý väzeň k dispozícii plochu 3 m2, potom v druhom rade, za rovnakých podmienok, ak by podliehal uzavretého režimu odňatia slobody, alebo ak by bol zaradený do otvoreného alebo polootvoreného režimu, bol by držaný v cele s rozlohou 2 m2 na osobu.
39

Napokon treba uviesť, že ako tvrdí nemecká vláda, výklad článku 11 A ods. 1 písm. a) šiestej smernice uvedený v bodoch 35 až 38 tohto rozsudku zaručuje zachovanie daňovej neutrality. Pokiaľ totiž výrobca pre svoj podnik nadobudne tovar priamo od jeho výrobcu bez účasti organizácie výrobcov, do ktorej patrí, a bez platieb z prevádzkového fondu zriadeného touto organizáciou výrobcov, podlieha toto dodanie v celom rozsahu DPH. Naproti tomu, ak by bola DPH pri kúpe takého tovaru znížená v závislosti od časti financovanej z tohto prevádzkového fondu, výrobca, ktorý nadobudne tovar prostredníctvom uvedenej organizácie výrobcov, by tak podliehal nižšej dani než výrobca, ktorý nakupuje rovnaký tovar bez jej účasti. Ide teda o rozdielne zaobchádzanie, ktoré je v rozpore so zásadou daňovej neutrality.
4

Nariadenie Rím I nahradilo Rímsky dohovor. Odôvodnenie 38 tohto nariadenia stanovuje: „Pokiaľ ide o postúpenie pohľadávky, pojem ‚vzťah‘ by mal objasniť, že článok 14 ods. 1 sa tiež uplatňuje na aspekty vlastníctva pri postúpení medzi postupcom a postupníkom v právnych poriadkoch, kde sa takéto aspekty riešia oddelene od aspektov podľa právneho poriadku, ktorým sa spravujú záväzky. Pojem ‚vzťah‘ by sa však nemal chápať tak, že sa týka akéhokoľvek vzťahu, ktorý môže existovať medzi postupcom a postupníkom. Najmä by nemal zahŕňať prejudiciálne otázky, pokiaľ ide o postúpenie pohľadávky alebo zmluvnú subrogáciu. Tento pojem by sa mal obmedzovať len na aspekty, ktoré sú priamo relevantné pre predmetné postúpenie pohľadávky.“
Bolo by v rozpore s týmto cieľom, ako aj so zásadou právnej istoty a s požiadavkami uvedenými v bodoch 17, 24 a 34 tohto rozsudku, ak by sa osobám zodpovedným za dotknutý systém dôchodkového zabezpečenia umožnilo odstrániť diskrimináciu, ktorá je v rozpore s článkom 119 Zmluvy o ES, tým, že prijmú opatrenie, ktorým sa so spätným účinkom zjednocuje OVOD poistencov tohto systému na úroveň OVOD osôb patriacich do kategórie, ktorá bola predtým znevýhodnená. Pripustiť takéto riešenie by totiž zbavilo tieto zodpovedné osoby povinnosti vykonať po tom, čo bola konštatovaná diskriminácia, jej okamžité a úplné odstránenie. Okrem toho toto riešenie by bolo v rozpore s povinnosťou priznať osobám patriacim do kategórie, ktorá bola predtým znevýhodnená, výhody vyplývajúce z OVOD osôb patriacich do kategórie, ktorá bola predtým zvýhodnená, pokiaľ ide o dôchodkové nároky týkajúce sa dôb zamestnania v období od vyhlásenia rozsudku zo 17. mája 1990, Barber (C‑262/88, EU:C:1990:209), do prijatia opatrení na obnovu rovnosti zaobchádzania, ako aj so zákazom spätne zrušiť výhody týchto posledných uvedených osôb. Napokon až do prijatia takýchto opatrení vytvára toto riešenie pochybnosti, ktoré sú v rozpore so zásadou právnej istoty, pokiaľ ide o rozsah práv poistencov.
4

Odôvodnenia 1, 2, 4, 6, 7 a 10 smernice 2003/109 stanovujú: (1) s cieľom postupného vytvárania priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, Zmluva o založení Európskeho spoločenstva umožňuje prijatie opatrení, zameraných na zabezpečenie voľného pohybu osôb, v spojení s ďalšími opatreniam[i], vzťahujúcimi sa na kontroly na vonkajších hraniciach, azyl a migráciu a prijatie opatrení, vzťahujúcich sa [na] azyl, migráciu a zaručenie práv štátnych príslušníkov tretích krajín; (2) Európska Rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 vyhlásila, že právne postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín by malo byť priblížené k právnemu postaveniu štátnych príslušníkov členských štátov a že osobe, ktorá sa určitú stanovenú dobu oprávnene zdržiava v členskom štáte a ktorá je držiteľom povolenia na dlhodobý pobyt, by mali byť priznané v členskom štáte jednotné práva, ktoré sa čo najviac približujú právam občanov Európskej únie; … (4) integrácia štátnych príslušníkov tretích krajín s povolením na dlhodobý pobyt v členských štátoch je kľúčovým prvkom v rozvíjaní ekonomickej a sociálnej súdržnosti, základného cieľa spoločenstva, uvedeného v zmluve; … (6) hlavným kritériom na získanie právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom by mala byť dĺžka pobytu na území členského štátu. Pobyt by mal byť oprávnený a zároveň nepretržitý, aby sa preukázalo, že osoba sa v krajine usadila. Vypracujú sa ustanovenia s určitým druhom flexibility, takže by sa brali do úvahy okolnosti, za ktorých by osoba mohla dočasne opustiť územie; (7) k získaniu právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom sú štátni príslušníci tretích krajín povinní dokázať, že majú postačujúce zdroje a zdravotné poistenie, aby sa nestali pre členský štát bremenom. Členské štáty, pri posudzovaní vlastníctva stabilných a pravidelných zdrojov, môžu brať do úvahy faktory, ako sú príspevky do dôchodkového systému a plnenie daňových povinností; … (10) sa vypracuje súhrn pravidiel postupu na posudzovanie žiadosti o povolenie na dlhodobý pobyt. Tieto postupy by mali byť efektívne a kontrolovateľné, s ohľadom na bežnú pracovnú záťaž správy členských štátov, mali by byť aj transparentné a spravodlivé, aby sa tým, ktorých sa to týka, ponúkla primeraná právna istota. Nemali by sa vytvárať prostriedky pre bránenie výkonu práva na pobyt.“
30

V tomto ohľade Raiffeisen v podstate tvrdí, že generálny advokát sa vo svojich návrhoch najprv nesprávne domnieval, že poľské právo neobsahuje žiadnu právnu normu dispozitívnej povahy, ktorá by priamo definovala pravidlá menového prepočtu, hoci takáto norma bola vložená do § 358 ods. 2 Občianskeho zákonníka, ďalej, že vnútroštátny súd má „spracovať“ zmluvu a uskutočniť „výklad alebo tvorbu“ pri určovaní obsahu zmluvy, zatiaľ čo v Poľsku platná prax pozostáva z uplatňovania priemerného kurzu centrálnej banky, a napokon, že vyhlásenie úverovej zmluvy za neplatnú má v zásade za následok okamžitú splatnosť dlžného zostatku, hoci poľské právo stanovuje iné druhy dôsledkov vyhlásenia takejto zmluvy za neplatnú, ktoré sú pre spotrebiteľa oveľa závažnejšie. Tento účastník konania tiež tvrdí, že ak by sa aj akceptovalo, ako to navrhuje generálny advokát v bode 41 svojich návrhov, že takú úverovú zmluvu indexovanú v CHF, o akú ide vo veci samej, možno transformovať na zmluvu, ktorá už nie je indexovaná v tejto mene, pričom naďalej by sa uplatňovala úroková sadzba vzťahujúca sa na túto menu, vyvolalo by to negatívne dôsledky neprimeraného rozsahu, pokiaľ ide o poľský bankový sektor.
38

MUW a rakúska vláda tvrdia, že to tak je, pretože úroveň vedomostí a skúseností, ktorú môžu pracovníci na kratší pracovný čas dosiahnuť v rámci svojich pracovnoprávnych vzťahov, je nevyhnutne nižšia než úroveň, ktorú dosahujú porovnateľní pracovníci na plný úväzok. Ak by teda tieto dve kategórie pracovníkov podliehali rovnakej maximálnej dobe pracovnoprávnych vzťahov na dobu určitú, pracovníci na kratší pracovný čas by boli osobitne znevýhodnení, pretože by mali menej času na výskum a publikačnú činnosť, hoci ide o prvoradý prvok na to, aby sa presadili v univerzitnom prostredí.
51

Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 51 svojich návrhov, ak by sa články 17 až 19 nariadenia č. 1215/2012 mali vykladať v tom zmysle, že nie sú uplatniteľné na významné finančné investície, investor by nebol schopný vzhľadom na to, že toto nariadenie nestanovuje prahovú hodnotu, nad ktorou sa suma transakcie považuje za významnú, rozpoznať, či bude mať ochranu, ktorú priznávajú tieto ustanovenia, čo by bolo v rozpore s vôľou normotvorcu Únie vyjadrenou v odôvodnení 15 uvedeného nariadenia, podľa ktorého by normy právomoci mali byť ľahko predvídateľné.
44

Podľa ustálenej judikatúry je také obmedzenie zakázané, ibaže by patrilo medzi obmedzenia uvedené v článku 14 tohto rozhodnutia alebo by bolo odôvodnené naliehavým dôvodom všeobecného záujmu, bolo by vhodné na zabezpečenie realizácie sledovaného cieľa a nešlo by nad rámec toho, čo je na jeho dosiahnutie nevyhnutné (rozsudok zo 7. augusta 2018, Yön, C‑123/17, EU:C:2018:632, bod 72 a citovaná judikatúra).
31

Najmä v prípadoch, v ktorých normotvorca Únie ukladá členským štátom prostredníctvom smernice povinnosť prijať určité správanie, by bol potrebný účinok takéhoto opatrenia oslabený, ak by sa osoby podliehajúce súdnej právomoci nemohli na ňu pred vnútroštátnym súdom odvolávať a vnútroštátne súdy by ju nemohli vziať do úvahy ako časť práva Únie na účely preskúmania, či vnútroštátny zákonodarca v rámci jemu vyhradeného oprávnenia voľby formy a prostriedkov vykonania smernice neprekročil medze voľnej úvahy určenej predmetnou smernicou (rozsudky z 24. októbra 1996, Kraaijeveld a i., C‑72/95, EU:C:1996:404, bod 56, ako aj z 26. júna 2019, Craeynest a i., C‑723/17, EU:C:2019:533, bod 34).
8

Preambula Ley 15/2012 de medidas fiscales para la sostenibilidad energética (zákon č. 15/2012 o daňových opatreniach na energetickú udržateľnosť) z 27. decembra 2012 (BOE č. 312, z 28. decembra 2012, s. 88081, ďalej len „zákon o dani z energie“), stanovuje: „Cieľom [tohto zákona] je upraviť náš daňový systém tak, aby sa používal účinnejšie a prijateľnejšie z hľadiska životného prostredia a udržateľného rozvoja… … Tento zákon vychádza najmä z článku 45 Ústavy… Jedným z pilierov tejto daňovej reformy je preto internalizácia environmentálnych nákladov vyplývajúcich z výroby elektrickej energie… Tento zákon musí takto podporiť zlepšenie našej energetickej efektívnosti a zároveň zabezpečiť lepšie spravovanie prírodných zdrojov a pokračovanie lepšieho nového modelu udržateľného rozvoja, a to tak z hospodárskeho a sociálneho pohľadu, ako aj z pohľadu životného prostredia… … Na tento účel tento zákon upravuje tri nové dane:… daň z produkcie vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu z výroby atómovej energie a daň z uloženia vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu v centralizovaných zariadeniach… … Výroba elektrickej energie pomocou atómovej energie znamená, že spoločnosť prijíma isté záťaže a záväzky, ktoré vyplývajú z osobitných vlastností tohto druhu energie, pričom ich hospodársky dosah sa určuje ťažko. Spoločnosť musí prijať širokú škálu povinností vyplývajúcich z osobitných aspektov výroby tejto energie, ako je nakladanie so vzniknutým rádioaktívnym odpadom a možné použitie materiálu na iné ako mierové účely. … Posúdenie konečných nákladov za demontáž atómových elektrární a za konečné spracovanie rádioaktívneho odpadu je stále spojené s veľkou mierou neistoty, ktorá bude v konečnom dôsledku ovplyvňovať spoločnosť aj po tom, čo atómové elektrárne ukončia svoju činnosť, pričom ide najmä o konečné spracovanie vyhoretého jadrového paliva a vysokoaktívneho odpadu. … Vzhľadom na dlhú životnosť niektorých rádioaktívnych odpadov, ktorá presahuje niekoľko generácií, je mimoriadne dôležité stanoviť po konečnom spracovaní týchto odpadov nevyhnutné opatrenia, ktoré by zabránili tomu, aby nejaký vonkajší vplyv zapríčinil uvoľnenie tohto odpadu do životného prostredia alebo akékoľvek iné nepriaznivé účinky, čo si vyžaduje dlhodobé monitorovanie zo strany inštitúcií, za ktoré nesie zodpovednosť štát. … Ďalšou charakteristickou črtou atómového priemyslu je používanie a výroba materiálov, ktoré sa musia prísne kontrolovať, aby sa predišlo ich využitiu na iné ako mierové účely alebo aby sa zabránilo inému typu konania so zlým úmyslom v súvislosti s týmito materiálmi, z čoho vyplýva, že Španielsku vzniká povinnosť… prijať zodpovednosť plynúcu z uvedených rizík a zabezpečiť príslušné zdroje, aby túto zodpovednosť unieslo. Štát preto musí zabezpečiť potrebné zdroje na zabezpečenie funkčnosti havarijných plánov jadrových zariadení… Vzhľadom na uvedené je vhodné zaviesť poplatok za výrobu vyhoretého jadrového paliva a rádioaktívneho odpadu v jadrových zariadeniach a tiež za ich uloženie v centralizovaných zariadeniach s cieľom kompenzovať náklady, ktoré spoločnosť musí znášať s ohľadom na uvedenú výrobu.“
15

Článok 14 uvedeného kráľovského dekrétu stanovuje: „Ochrana a zlepšenie verejných vodných zdrojov 1. Na účely tohto kráľovského dekrétu rozumieť pod ochranou a zlepšením verejných vodných zdrojov činnosti, ktoré všeobecná správa štátu príslušná pre riadenia povodí zahŕňajúce viac ako jedno autonómne spoločenstvo musí vykonávať na účely dosiahnutia trojitého účelu: určiť hranice vyplývajúce z ľudskej činnosti, ako sú dotknuté vodné útvary, napraviť stav vodných útvarov a zhoršovanie verejných vodných zdrojov a príslušným spôsobom vykonávať úlohy spočívajúce v kontrole verejných zdrojov a v dohľade nad tými zdrojmi a vykonávať úlohy polície pre vodné útvary. 2. Činnosti umožňujúce účinnejšie a udržateľné riadenie zdrojov pri racionalizácii využívaní verejných vodných zdrojov patriacich do činností uvedených v odseku 1. 3. Medzi činnosti, ktorých cieľom je dosiahnutie cieľov uvedených v odsekoch 1 a 2, patria najmä: a) Opatrenie, analýza a kontrola spotreby vody, ktorá je priznaná v rámci koncesií a zapísaná do registra vôd alebo Catáloga de Aguas privadas [register zužitkovania súkromných vôd]. b) Riadiace činnosti určené na to, aby jednotlivci mohli využívať verejné vodné zdroje v rámci režimu povolení a čestných prehlásení o súlade. c) Modernizácia, udržiavanie a aktualizácia registra vôd. d) Zavádzanie a rozvoj programov umožňujúcich aktualizáciu a prieskum povolení a koncesií týkajúcich sa vody. e) Dozor a dohľad nad stupňom dodržiavania režimu koncesií a povolení týkajúcich sa verejných vodných zdrojov, najmä podmienok uložených v každom jednotlivom prípade, ktoré sa prejavujú podpornými úlohami pre políciu pre vodné útvary. f) Monitorovanie a dozor kvalitatívneho a kvantitatívneho stavu vodných útvarov. Toto monitorovanie sa vykonáva prostredníctvom programov kontroly a hodnotenia podzemných a povrchových vôd, zachovávania a prevádzkovania kontrolných a monitorovacích sietí pre stav vodných útvarov, ako aj sledovanie rôznych plánov a programov na čistenie odpadových vôd. g) Technické činnosti, ktoré umožňujú určiť a vymedziť riečisko verejných vodných zdrojov, oblasti, ktoré sú s nimi spojené, a kartografiu záplavových oblastí, ako aj vykonávanie opatrení na riadenie rizík v súvislosti so záplavami, ktoré patria do právomoci riadiacich orgánov. h) Úlohy spočívajúce v zachovávaní a zlepšovaní riečisk verejných vodných zdrojov na základe činností zlepšenia kontinuity riečnych tokov, úpravy štruktúr na migráciu fauny rýb a na prepravu usadenín, získania vodných tokov a pobrežných lesných porastov a boja proti invazívnym druhom, ktoré spôsobujú zhoršenie stavu verejných vodných zdrojov. i) Aktualizácia a revízia vodohospodárskeho plánovania príslušnej oblasti vo všetkých svojich fázach vzhľadom na to, že predstavujú základný prvok pre ochranu a zlepšenie verejných vodných zdrojov v rozsahu, v akom sledujú dosiahnutie cieľov v oblasti životného prostredia opísaných v článku 92a konsolidovaného znenia zákona o vodách.“
35

Opačné posúdenie by mohlo vyplývať iba zo zistenia, že predmetný miestny denník mal na ostrove Ios značné pokrytie distribúcie a veľkú čítanosť. Ak to tak nebolo, formy oznámenia použité vo veci samej by bolo možné považovať za dostatočné len vtedy, ak by neexistovali iné vhodnejšie spôsoby oznámenia, ktoré mohli príslušné orgány použiť bez toho, aby si to od nich vyžadovalo neprimerané úsilie, ako je vyvesenie oznámenia na najnavštevovanejších miestach ostrova Ios alebo na samotnom mieste uskutočnenia tohto projektu.
3

Odôvodnenia 2 až 7, 9, 11, 12 a 24 smernice 2003/96 uvádzajú: „(2) neexistencia ustanovení spoločenstva, ktoré by ukladali minimálne sadzby zdanenia na elektrinu a energetické výrobky iné, ako sú minerálne oleje, môže negatívne ovplyvniť náležité fungovanie vnútorného trhu; (3) náležité fungovanie vnútorného trhu a dosiahnutie cieľov ostatných politík spoločenstva si vyžaduje stanovenie minimálnych úrovn[í] zdaňovania na úrovni spoločenstva pre väčšinu energetických výrobkov, vrátane elektriny, zemného plynu a uhlia; (4) značné rozdiely vo vnútroštátnych úrovniach energetickej dane uplatňovanej členskými štátmi by sa mohli ukázať ako škodlivé pre náležité fungovanie vnútorného trhu; (5) stanovenie primeraných minimálnych úrovní zdaňovania môže umožniť zníženie rozdielov vo vnútroštátnych úrovniach zdaňovania; (6) v súlade s článkom 6 [ES] požiadavky ochrany životného prostredia sa musia integrovať do vymedzenia a vykonávania ostatných politík spoločenstva; (7) spoločenstvo ako zmluvná strana Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatickej zmene ratifikovalo Kjótsky protokol; zdaňovanie energetických výrobkov, prípadne elektriny, je jedným z nástrojov, ktoré sú k dispozícii na dosahovanie cieľov Kjótskeho protokolu; … (9) členským štátom by sa mala poskytnúť pružnosť potrebná na vymedzenie a vykonávanie politík prispôsobených ich vnútroštátnym podmienkam; … (11) daňové opatrenia učinené v súvislosti s vykonávaním tohto právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny sú záležitosťou, o ktorej rozhodujú jednotlivé členské štáty; v tomto ohľade sa členské štáty môžu rozhodnúť nezvýšiť celkové daňové zaťaženie, ak usúdia, že vykonávanie takejto zásady daňovej neutrality by mohlo prispieť k reštrukturalizácii a modernizácii ich daňových sústav podporením správania vedúceho k vyššej ochrane životného prostredia a k zvýšenému využitiu práce; (12) ceny energie sú kľúčovým prvkom politík spoločenstva v oblasti energie, dopravy a životného prostredia; … (24) členským štátom by sa malo dovoliť uplatňovať určité iné oslobodenia od daní alebo daňové úľavy tam, kde to nebude poškodzovať náležité fungovanie vnútorného trhu a nebude to mať za následok deformácie hospodárskej súťaže.“
14

Svojou žalobou vo veci samej Eni a Shell spochybňujú rôzne akty prijaté žalovanými vo veci samej, a to najmä rozhodnutie ministerstva pre hospodársky rozvoj – Direzione generale per la sicurezza dell’approvigionamento e le infrastrutture energetiche (Generálne riaditeľstvo pre bezpečnosť dodávok a energetickú infraštruktúru), na základe ktorých tieto spoločnosti, pokiaľ ide o rok 2015, zachovali index QE – založený na strednodobých a dlhodobých kótovaniach ropy a iných palív – ako referenčný parameter pre výpočet týchto poplatkov. Podľa týchto spoločností určenie hodnoty týchto kvót a v dôsledku toho výšky uvedených poplatkov musí vychádzať z iného indexu, a to z indexu Pfor, viazaného na krátkodobú cenu zemného plynu na trhu.