ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
64

V tomto prípade to tak však nie je. Vzhľadom na skutkový stav opísaný vnútroštátnymi súdmi sa nezdá, že by otázka, či sa žiadatelia vo veciach samých môžu na základe článku 41 ods. 2 písm. b) Charty dovolávať práva na prístup k spisu týkajúcemu sa ich žiadostí o povolenie na pobyt, mala výlučne hypotetickú povahu. Formulácia otázok, ako aj súvisiace informácie obsiahnuté v prejudiciálnych návrhoch sú navyše dostatočne jasné na účely stanovenia rozsahu týchto otázok, a tiež na to, aby na jednej strane Súdnemu dvoru umožnili poskytnúť odpoveď na ne a na druhej strane umožnili dotknutým osobám podať svoje pripomienky v súlade s článkom 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.
14

Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 13. mája 2008 DEI podala žalobu o zrušenie sporného rozhodnutia. V priebehu konania doň vstúpila Helénska republika ako vedľajší účastník na podporu spoločnosti DEI, zatiaľ čo Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA) a Energeiaki Thessalonikis AE, akciové spoločnosti pôsobiace v oblasti výroby elektrickej energie v Grécku, vstúpili do konania ako vedľajší účastníci na podporu návrhov Komisie.
7

Neskôr zákon č. 537 z 24. decembra 1993 zaviedol novú klasifikáciu liekov, a to do týchto kategórií: kategória A, do ktorej patrili základné lieky a lieky na liečenie chronických chorôb, kategória B, ktorá zahŕňala lieky so značným liečebným významom, okrem liekov patriacich do kategórie A, a kategória C, do ktorej patrili lieky nezaradené do kategórie A alebo B. Podľa článku 8 ods. 14 zákona č. 537 z 24. decembra 1993 lieky patriace do kategórie A alebo B plne hradí národný zdravotnícky systém, zatiaľ čo lieky zaradené do kategórie C plne hradí pacient.
16

Podľa článku 39 tohto nariadenia s názvom „Úpravy financovania“: „1. Členské štáty sú v prvom rade povinné vyšetrovať nezrovnalosti a konať na základe dôkazu o každej väčšej zmene ovplyvňujúcej povahu alebo podmienky vykonávania pomoci alebo jej kontroly a vykonať žiaduce úpravy financovania. Členský štát vykoná úpravy financovania, ktoré sú žiaduce v spojitosti s jednotlivými alebo systematickými nezrovnalosťami. Tieto úpravy vykonané členským štátom spočívajú v zrušení celého príspevku spoločenstva alebo jeho časti. Fondy spoločenstva, ktoré sa týmto spôsobom uvoľnia, môžu byť členským štátom znovu použité na dotknutú pomoc v súlade s ustanoveniami prijatými podľa článku 53 ods. 2. 2. Ak po dokončení nevyhnutného overovania dôjde Komisia k záveru, že: a) členský štát neplní svoje povinnosti podľa odseku 1; alebo b) celá činnosť alebo jej časť nie je oprávnená na príspevok z fondov ani ako celok, ani ako časť; alebo c) existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré by mohli viesť k systémovým nezrovnalostiam; Komisia pozastaví priebežné platby, ktorých sa to týka a s uvedením dôvodov požiada aby členský štát poskytol svoje vyjadrenie, a ak je to vhodné, v stanovenej lehote vykonal akékoľvek opravy. Ak členský štát vznesie námietky proti pripomienkam Komisie, Komisia ho pozve na vypočutie, pri ktorom obe strany v spolupráci založenej na partnerstve vyvinú úsilie dosiahnuť dohodu o pripomienkach a záveroch, ktoré z nich vyplynú. 3. Pokiaľ sa nedosiahne dohoda a členský štát nevykoná spomenuté opravy do uplynutia Komisiou stanovenej lehoty, Komisia môže, pri zohľadnení každého vyjadrenia členského štátu, rozhodnúť do troch mesiacov o tom, že: a) zníži zálohovú platbu… alebo b) vykoná požadované úpravy financovania tak, že zruší celý príspevok fondov na dotknutú pomoc alebo jeho časť. V súlade so zásadou proporcionality Komisia pri rozhodovaní o objeme úpravy zoberie do úvahy druh nezrovnalostí alebo zmeny a rozsah a finančné dôsledky nedostatkov zistených v systémoch riadenia alebo kontroly členských štátov. Ak nevydá Komisia rozhodnutie o postupe podľa písmena a) alebo b), pozastavenie priebežných platieb je okamžite ukončené. …“
12

Po tretie podľa názoru Rady Komisia nemá skutočný záujem na konaní, lebo navrhované zrušenie by nemalo nijaký právny následok. Rada uvádza, že vzhľadom na to, že Európska únia a členské štáty musia v oblastiach, ktoré patria do ich delenej právomoci, konať v úzkej spolupráci, zrušenie napadnutého rozhodnutia by viedlo len k umelému rozdeleniu napadnutého rozhodnutia na dve rôzne rozhodnutia, ktoré v každom prípade treba prijať súčasne. Za týchto podmienok žaloba Komisie nemôže priniesť žiadnu výhodu ani Únii, ani Komisii.
34

V prospech tohto záveru svedčí skutočnosť, že vo viacerých jazykových verziách článku 1 ods. 3 druhej vety nariadenia č. 2252/2004, a najmä v anglickej jazykovej verzii („temporary passports and travel documents having a validity of 12 months or less“), v nemeckej jazykovej verzii („vorläufige Pässe und Reisedokumente mit einer Gültigkeitsdauer von zwölf Monaten oder weniger“) a v holandskej jazykovej verzii („tijdelijke paspoorten en reisdocumenten die een geldigheidsduur van 12 maanden of minder hebben“), sa výrazy „dočasné“ a „s platnosťou 12 mesiacov alebo menej“ neuplatňujú na jednu z kategórií dokladov uvedených v predchádzajúcom bode, a to na preukazy totožnosti vydávané členskými štátmi.
69

Keďže sporné vyhlásenie bolo oznámené Venezuelskej bolívarovskej republike, tento štát potvrdil jeho prijatie a reagoval na to dvojakým spôsobom. Na jednej strane formálne postúpil Únii žiadosti o oprávnenie na rybolov vo výhradnej hospodárskej zóne Guyany pre lode plaviace sa pod jeho vlajkou, pričom k týmto žiadostiam pripojil zmluvy o spracovaní v Guyane, ako to vyžaduje bod 3 uvedeného vyhlásenia v spojení s poznámkou pod čiarou v prílohe VIII nariadenia č. 44/2012. Na druhej strane tento štát vyjadril svoje obavy o prípadnom spochybnení tohto vyhlásenia a požiadal Radu o informácie k otázke, či by zámer Parlamentu spochybniť platnosť napadnutého rozhodnutia mohol mať vplyv na rybolovné činnosti plavidiel plaviacich sa pod jeho vlajkou v uvedenej zóne.
48

Naproti tomu, ak, tak ako v prejednávanom spore, nič s určitosťou nenasvedčuje tomu, že by sa kartel týkal aj interných predajov alebo že by aktívni účastníci na výstupe mali nepriamu výhodu, Komisia zastáva názor, že v zmysle zákona nemôže byť povinná zohľadniť interné predaje. Nariadenie takejto povinnosti tejto inštitúcii by obmedzilo diskrečnú právomoc, ktorú má táto inštitúcia v oblasti pokút, a viedlo by k riziku značného zvýšenia výšky pokút bez toho, aby bolo potrebné preukázať, že kartel skutočne vplýva na interné predaje alebo na trh na výstupe. Takáto povinnosť by mohla mať za následok diskrimináciu medzi rozličnými účastníkmi porušenia len z dôvodu formy štruktúry ich podniku.
3.

V prípade zápornej odpovede na [prvú a druhú otázku]: Má sa článok 28 Charty základných práv [Európskej únie] vykladať v tom zmysle, že v systéme pracovného práva, v ktorom sú podstatné časti minimálnych pracovnoprávnych štandardov vytvorené v súlade so zhodnými sociálnopolitickými odhadmi osobitne zvolených a kvalifikovaných zmluvných strán kolektívnych zmlúv, sa v prípade neplatnosti (podľa vnútroštátnej praxe) iba jednej detailnej úpravy, ktorá je v rozpore so zákazom diskriminácie upraveným v kolektívnej zmluve (a to pomerné znižovanie príspevku na vyživované dieťa v prípade kratšieho pracovného času) sankcia v podobe neplatnosti vzťahuje na celé ustanovenie venované tejto oblasti úpravy (a to príspevok na dieťa)?“
8

Odôvodnenie 14 vykonávacieho nariadenia stanovuje: „S cieľom zaistiť jednotné uplatňovanie pravidiel týkajúcich sa miesta zdaniteľných transakc[i]í, by sa mali spresniť pojmy ako sídlo ekonomickej činnosti zdaniteľnej osoby, stála prevádzkareň, trvalé bydlisko a miesto, kde sa osoba obvykle zdržiava. So zreteľom na judikatúru Súdneho dvora [Európskej únie] by používanie čo najjasnejších a najobjektívnejších kritérií malo uľahčiť uplatňovanie týchto pojmov v praxi.“
38

Konkrétnejšie Všeobecný súd konštatoval, že pridelenie kvót neudeľuje odvolateľovi žiadnu záruku možnosti výlovu celej jeho kvóty, keďže kvóta predstavuje teoretický limit maximálneho úlovku a že v žiadnom prípade nemožno vylúčiť, že ak by aj žalobca mohol loviť až do 30. júna 2008, nedosiahol by svoju kvótu z dôvodov nezávislých od jeho vôle.
29

Samozrejme nemožno vylúčiť, tak ako to tvrdí Finanzamt a nemecká vláda, že počas niekoľkoročného obdobia, keď investičné fondy budú dosahovať osobitne vysoké výnosy, by paušálne zdanenie mohlo byť výhodnejšie ako všeobecný transparentný daňový režim, a ani to, že takto vypočítané výnosy by sa mohli priemerne dosiahnuť počas dlhodobej držby podielov.
13

V rámci rokovaní o koordinácii, ktoré sa 22. a 24. júna 2011 konali v Porte (Portugalsko), členské štáty, ktoré sú súčasne členmi OIV, odsúhlasili svoje pozície v súvislosti s odporúčaniami uvedenými na programe dňa valného zhromaždenia tejto organizácie. Komisia uviedla, že tieto členské štáty nemôžu prijať pozíciu, ktorá by ovplyvnila acquis Únie a že v dôsledku toho musia hlasovať proti akémukoľvek odporúčaniu tejto organizácie, ktoré by mohlo meniť toto acquis. Demonštratívnym výpočtom uviedla aj štrnásť návrhov odporúčaní, ktorých prijatie uvedeným zhromaždením by podľa jej názoru zasahovalo do acquis Únie.
3

Podľa odôvodnení 3, 4, 6, 7 a 22 smernice 2003/96: „(3) náležité fungovanie vnútorného trhu a dosiahnutie cieľov ostatných politík [Európskej únie] si vyžaduje stanovenie minimálnych úrovni zdaňovania na úrovni [Únie] pre väčšinu energetických výrobkov, vrátane elektriny, zemného plynu a uhlia; (4) značné rozdiely vo vnútroštátnych úrovniach energetickej dane uplatňovanej členskými štátmi by sa mohli ukázať ako škodlivé pre náležité fungovanie vnútorného trhu; … (6) v súlade s článkom 6 zmluvy požiadavky ochrany životného prostredia sa musia integrovať do vymedzenia a vykonávania ostatných politík [Únie]; (7) [Únia] ako zmluvná strana Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatickej zmene [podpísaného v New Yorku 9. mája 1992] ratifikoval[a] Kjótsky protokol; zdaňovanie energetických výrobkov, prípadne elektriny, je jedným z nástrojov, ktoré sú k dispozícii na dosahovanie cieľov Kjótskeho protokolu; … (22) energetické výrobky by mali v prípade používania ako vykurovacie palivo alebo motorové palivo primárne podliehať právnemu rámcu spoločenstva; v uvedenom rozsahu je v povahe a logike daňovej sústavy vylučovať z oblasti pôsobnosti právneho rámca dvojité používanie a nepalivové používanie energetických výrobkov, rovnako ako mineralogických postupov; k elektrine používanej podobnými spôsobmi by sa malo pristupovať na rovnakom základe.“
7

Podľa odôvodnenia 16 nariadenia č. 1008/2008: „Zákazníci by mali byť schopní efektívne porovnávať ceny leteckých dopravných služieb jednotlivých leteckých spoločností. Konečná cena, ktorú má zákazník zaplatiť za letecké dopravné služby so začiatkom v Spoločenstve, by preto mala predstavovať sumu vrátane všetkých daní a poplatkov. …“
47

Napokon v odôvodnení 63 uvedeného nariadenia sa uvádza, že v rámci jednotlivých druhov sa uskutočnilo porovnanie medzi vývoznými cenami do Spoločenstva a cenami účtovanými iným tretím krajinám. Z toho vyplynulo, že vývozné ceny do tretích krajín boli v priemere podstatne nižšie. Dospelo sa preto k záveru, že vývozné ceny SSM do Spoločenstva sa v súvislosti s predbežným preskúmaním nemôžu použiť na určenie spoľahlivých vývozných cien v zmysle článku 2 ods. 8 základného nariadenia. Vzhľadom na to, že neboli k dispozícii spoľahlivé vývozné ceny pre uvedený predaj do členských štátov, použil sa na ich odhad predaj do iných krajín.
41

Výkon takejto povinnosti by totiž nielenže spomalil nútenú dražbu a následné vyplatenie veriteľa, ale aj viedol k nákladom spojeným s vypracovaním prospektu, ktoré by museli byť odpočítané od kúpnej ceny, čím by sa obmedzila šanca veriteľa na splatenie pohľadávky.
Rozhodujúcim kritériom na určenie, či opatrenie možno považovať za pracovnoprávne podmienky v zmysle doložky 4 bodu 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá sa nachádza v prílohe smernice 1999/70 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, je kritérium zamestnania, teda pracovnoprávneho vzťahu založeného medzi pracovníkom a jeho zamestnávateľom. Výklad uvedenej doložky, ktorý by z definície pojmu pracovnoprávne podmienky vylučoval podmienky výpovede pracovnej zmluvy na dobu určitú, akou je výpovedná doba, by totiž v rozpore s účelom sledovaným týmto ustanovením zúžil rozsah ochrany pred diskrimináciou priznanej pracovníkom na dobu určitú.

Doložka 4 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, ktorá sa nachádza v prílohe smernice 1999/70 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá na výpoveď pracovnej zmluvy na dobu určitú v dĺžke viac ako šesť mesiacov stanovuje možnosť uplatniť pevnú dvojtýždňovú výpovednú dobu nezávislú od počtu rokov, ktoré odpracoval dotknutý pracovník, hoci výpovedná doba v prípade zmlúv na dobu neurčitú závisí od počtu rokov, ktoré dotknutý pracovník odpracoval, a môže trvať od dvoch týždňov do troch mesiacov, pokiaľ sa tieto dve kategórie pracovníkov nachádzajú v porovnateľných situáciách.

Pokiaľ ide o pracovnoprávne podmienky, rozdielne zaobchádzanie medzi pracovníkmi na dobu určitú a stálymi pracovníkmi nemožno odôvodniť na základe kritéria, ktoré sa všeobecne a abstraktne vzťahuje na samotnú dĺžku pracovného pomeru. Keby sa pripustilo, že samotná dočasná povaha pracovného pomeru by stačila na odôvodnenie takéhoto rozdielneho zaobchádzania, ciele smernice 1999/70 a rámcovej dohody by boli zbavené svojej podstaty, pretože použitie takého kritéria by viedlo k zachovaniu nepriaznivého postavenia pracovníkov na dobu určitú. Takisto stabilita pracovnoprávneho vzťahu, ktorú má pracovná zmluva na dobu určitú zabezpečiť, nemôže predstavovať objektívny dôvod v zmysle doložky 4 bodu 1 rámcovej dohody.

(pozri body 38 – 40 a výrok)
Článok 6 ods. 4 nariadenia č. 341/2007 o otvorení a ustanovení správy colných kvót a zavedení systému dovozných licencií a osvedčení o pôvode vzťahujúcich sa na cesnak a niektoré ďalšie poľnohospodárske výrobky dovezené z tretích krajín sa má vykladať v tom zmysle, že v zásade nebráni plneniam, ktorými dovozca, ktorý je držiteľom dovozných licencií so zníženou colnou sadzbou, kúpi tovar mimo územia Únie od hospodárskeho subjektu, ktorý sám je tradičným dovozcom v zmysle článku 4 ods. 2 tohto nariadenia, avšak už vyčerpal svoje vlastné dovozné licencie so zvýhodnenou colnou sadzbou, a následne mu tovar predá späť po tom, ako ho dovezie do Únie. Takéto plnenia však predstavujú zneužitie práva, pokiaľ boli vytvorené umelo výlučne s cieľom uplatniť zvýhodnenú colnú sadzbu. Overenie existencie zneužívajúceho postupu si od vnútroštátneho súdu vyžaduje, aby zohľadnil všetky skutočnosti a okolnosti prejednávanej veci, vrátane obchodných plnení predchádzajúcich dotknutému dovozu a nasledujúcich po ňom.

(pozri bod 40 a výrok)
Článok 13 ods. 5 smernice Rady 2003/9, ktorou sa ustanovujú minimálne normy pre prijímanie žiadateľov o azyl, sa má vykladať v tom zmysle, že pokiaľ si členský štát zvolil možnosť poskytovať materiálne podmienky prijímania vo forme finančných príspevkov alebo poukážok, tieto príspevky sa musia poskytovať od okamihu podania žiadosti o azyl v súlade s ustanoveniami článku 13 ods. 1 tejto smernice a musia zodpovedať minimálnym normám zakotveným v ustanovení článku 13 ods. 2 uvedenej smernice.

Tento členský štát musí dbať na to, aby celková výška poskytnutých finančných príspevkov bola postačujúca na zabezpečenie životnej úrovne, ktorá je dôstojná a adekvátna zdraviu, ako aj zabezpečeniu živobytia žiadateľov o azyl, a najmä aby im umožnila mať k dispozícii ubytovanie, a to prípadne vzhľadom na ochranu záujmov osôb s osobitnými potrebami podľa ustanovenia článku 17 tej istej smernice. Materiálne podmienky prijímania stanovené v článku 14 ods. 1, 3, 5 a 8 smernice 2003/9 nie sú pre členské štáty záväzné, pokiaľ si zvolili možnosť poskytovať tieto podmienky výlučne vo forme finančných príspevkov. Výška týchto príspevkov však musí byť postačujúca na to, aby umožnila neplnoletým deťom ubytovanie s rodičmi, aby tak mohla byť zachovaná jednotnosť rodiny žiadateľov o azyl.

(pozri bod 46, bod 1 výroku)
V tomto ohľade je pravda, že právo Únie nemôže udeliť vnútroštátnemu súdu povinnosť uplatniť ex offo ustanovenie tohto práva, pokiaľ by toto uplatnenie malo za následok vylúčenie zásady zákazu reformatio in peius zakotvenej v jeho vnútroštátnom procesnom práve.

V prípade, ak vnútroštátne súdy majú povinnosť alebo možnosť ex offo vzniesť právne dôvody založené na záväznom pravidle vnútroštátneho práva, musia to robiť vo vzťahu k záväznému pravidlu práva Únie, akým je aj pravidlo, ktoré požaduje, aby vnútroštátne orgány a vnútroštátne súdy zamietli právo na odpočet dane z pridanej hodnoty, ak sa vzhľadom na objektívne skutočnosti preukáže, že sa toto právo nárokuje podvodne alebo zneužívajúcim spôsobom. Týmto vnútroštátnym súdom prináleží pri posúdení podvodného alebo zneužívajúceho charakteru tohto nároku na odpočet dane vykladať vnútroštátne právo s čo najväčším ohľadom na znenie a účel smernice 2006/112 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty s cieľom dosiahnuť ňou sledovaný výsledok, čo vyžaduje, aby urobili všetko, čo je v ich právomoci, berúc do úvahy celé vnútroštátne právo a uplatniac výkladové metódy ním uznané.

V tejto súvislosti hoci by pravidlo vnútroštátneho práva kvalifikovalo daňový podvod ako trestný čin a hoci by také kvalifikovanie prislúchalo jedine súdu v trestných veciach, nezdá sa, že by takéto pravidlo bránilo tomu, aby sa súd poverený vykonaním posúdenia zákonnosti opravného daňového výmeru spochybňujúcemu odpočítanie dane z pridanej hodnoty, na ktoré si nárokuje zdaniteľná osoba, mohol odvolať na objektívne skutočnosti predložené daňovým úradom na preukázanie existencie podvodu, pričom podľa iného ustanovenia vnútroštátneho práva nemôže byť neodôvodnene vyfakturovaná daň z pridanej hodnoty odpočítaná.

(pozri body 38, 39, bod 2 výroku)
Za napadnuteľné akty v zmysle článku 263 ZFEÚ sa považujú všetky opatrenia prijímané inštitúciami Únie bez ohľadu na ich formu, ktoré majú vyvolávať záväzné právne účinky. Tieto záväzné právne účinky aktu treba posúdiť s ohľadom na objektívne kritériá, akým je obsah tohto aktu, a prípadne zohľadniť okolnosti, za akých bol tento akt prijatý, ako aj právomoci inštitúcie, ktorá je jeho autorom.

Pokiaľ ide o zápis označení vín uznaných členskými štátmi do databázy E‑Bacchus ako označení pôvodu alebo chránených zemepisných označení, na to, aby tieto názvy vín požívali ochranu na úrovni Únie, sa uvedený zápis nevyžaduje, pretože tieto názvy sú chránené automaticky podľa nariadenia č. 1234/2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov), bez toho, aby táto ochrana závisela od ich zápisu do uvedenej databázy.

Keďže účelom zápisu nie je vyvolať záväzné právne účinky, nepredstavuje napadnuteľný akt.

(pozri body 54, 55, 64, 65)
Kritérium, ktoré sa musí zohľadniť na účely zaradenia výrobku, akým je olej, do položky 2707 alebo do položky 2710 kombinovanej nomenklatúry obsiahnutej v prílohe I nariadenia č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením č. 1006/2011, je hmotnostný obsah aromatických zložiek vo vzťahu k nearomatickým zložkám.

Bod 1 vysvetliviek kombinovanej nomenklatúry obsiahnutej v prílohe I nariadenia č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmeneného a doplneného nariadením č. 1006/2011, vzťahujúci sa k podpoložkám 2707 99 91 a 2707 99 99 tejto kombinovanej nomenklatúry sa má vykladať ako netaxatívny, takže výrobok, ktorý patrí do položky 2707 uvedenej kombinovanej nomenklatúry, avšak nemožno ho zaradiť do nijakej konkrétnej podpoložky, sa musí zaradiť do podpoložky 2707 99 99 tejto kombinovanej nomenklatúry.

(pozri bod 66, bod 4 výroku)
Článok 7 smernice 2003/88 o niektorých aspektoch organizácie pracovného času sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnym právnym predpisom alebo praxi, ktoré stanovujú, že nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok zanikne bez vzniku nároku na peňažnú náhradu z titulu nevyčerpanej dovolenky, ak sa pracovný pomer skončí z dôvodu úmrtia zamestnanca. Získanie takejto náhrady nemôže závisieť od predbežnej žiadosti dotknutej osoby.

Na jednej strane totiž nárok na dovolenku za kalendárny rok predstavuje len jednu z dvoch zložiek základnej zásady práva sociálneho zabezpečenia Únie, ktoré obsahuje aj nárok na získanie platby pri ukončení pracovného pomeru. Na druhej strane získanie peňažnej náhrady v prípade skončenia pracovného pomeru smrťou zamestnanca sa zdá ako nevyhnutné na zabezpečenie potrebného účinku nároku zamestnanca na platenú dovolenku za kalendárny rok podľa smernice 2003/88. Ak by totiž povinnosť úhrady dovolenky za kalendárny rok zanikla skončením pracovného pomeru smrťou zamestnanca, táto okolnosť by mohla mať za následok, že náhodná udalosť vymykajúca sa vplyvu tak zamestnanca, ako aj zamestnávateľa by viedla retroaktívne k strate celého samotného nároku na platenú dovolenku za kalendárny rok, ktorý je upravený v článku 7 smernice 2003/88.

Okrem toho, keďže článok 7 ods. 2 smernice 2003/88 nekladie vzniku nároku na peňažnú náhradu žiadnu inú podmienku, ako je tá vyplývajúca zo skutočnosti, že pracovný pomer sa skončil, získanie takejto náhrady nemôže byť podriadené existencii predbežnej žiadosti v tomto zmysle.

(pozri body 20, 23 – 25, 27, 29, 30 a výrok)
Vec C‑132/13

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV Frankfurt am Main

proti

ILME GmbH

(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Köln)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Aproximácia právnych predpisov — Smernica 2006/95/ES — Pojem ‚elektrické zariadenie‘ — Označenie CE o zhode — Kryty na viacpólové elektrické konektory“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 13. marca 2014

Aproximácia právnych predpisov – Elektrické zariadenie určené na používanie v rámci určitých limitov napätia – Smernica 2006/95 – Pojem elektrické zariadenie – Kryty viacpólových konektorov určené na priemyselné použitie – Zahrnutie – Podmienky – Hranice

(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/95, článok 1 a článok 2 ods. 1)

Článok 1 smernice 2006/95 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa elektrického zariadenia určeného na používanie v rámci určitých limitov napätia sa má vykladať v tom zmysle, že kryty na viacpólové konektory určené na priemyselné použitie spadajú pod pojem elektrické zariadenie v zmysle tohto ustanovenia a v dôsledku toho musí byť na nich pripevnené označenie CE, ak ich správne zabudovanie v súlade s účelom, na ktorý boli vyrobené, nemôže v žiadnom prípade porušiť ich súlad s požiadavkami bezpečnosti, z hľadiska ktorých boli kontrolované.

Naproti tomu tým, že článok 2 ods. 1 smernice 2006/95 v podstate stanovuje, že len elektrické zariadenie, ktoré neohrozuje bezpečnosť osôb alebo majetku, môže byť uvedené na trh, nemožno označenie CE pripevniť na súčiastku, ktorá predstavuje elektrické zariadenie, ktorého bezpečnosť v podstate závisí od spôsobu, akým je zariadenie zabudované do finálneho elektrického prístroja. Za takýchto okolností by totiž jednak pripevnenie označenia CE na uvedenú súčiastku mohlo užívateľa tohto prístroja uviesť do omylu z dôvodu, že charakteristika tejto súčiastky by neumožňovala vopred posúdiť bezpečnosť elektrického zariadenia, do ktorého bola zabudovaná. Uvedené zabudovanie by jednak mohlo ohroziť predbežne konštatovaný súlad tej istej súčiastky s požiadavkami bezpečnosti a zároveň súlad celého elektrického prístroja, do ktorého sa dotknutá súčiastka zabudovala.

(pozri body 33, 34, 40 a výrok)