ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
93

Judikatúra totiž údajne nevyžaduje, aby dôkazy týkajúce sa ekonomickej racionálnosti opatrenia pochádzali z obdobia jeho prijatia, ale aby posúdenie tohto opatrenia z hľadiska tohto kritéria bolo prenesené do kontextu jeho prijatia, takže predchádzať by mala perspektíva prijatá v ekonomickej štúdii, a nie ekonomická štúdia ako taká. Podľa názoru mesta Miláno je totiž nezmyselné od súkromného podniku požadovať, ako to urobil Všeobecný súd, aby ako podmienku sine qua non na to, aby sa na naň mohlo vzťahovať kritérium súkromného investora, poskytol dokument potvrdzujúci jeho prognózy.
3

Odôvodnenie 9 smernice 2004/25 stanovuje: „Členské štáty by mali preto prijať potrebné opatrenia na ochranu majiteľov cenných papierov, najmä tých s menšinovým podielom po nadobudnutí kontroly nad ich spoločnosťou. Členské štáty by mali zabezpečiť takúto ochranu tak, že osobe, ktorá nadobudla kontrolu nad spoločnosťou, uložia povinnosť predložiť všetkým majiteľom cenných papierov tejto spoločnosti ponuku na odkúpenie všetkých ich podielov za primeranú cenu v súlade so všeobecnou definíciou. Členské štáty by mali mať možnosť ustanoviť ďalšie nástroje na ochranu záujmov majiteľov cenných papierov, napr. povinnosť vykonať čiastočnú ponuku, ak navrhovateľ nenadobúda kontrolu nad spoločnosťou, alebo povinnosť oznamovať ponuku v rovnakom čase ako je nadobudnutá kontrola spoločnosti.“
(22)

Členské štáty by mali preskúmať všetky žiadosti z vecného hľadiska, t. j. zhodnotiť, či je daný žiadateľ kvalifikovaný ako utečenec v súlade so smernicou Rady 2004/83/ES z 29. apríla 2004 o minimálnych normách pre uznanie a postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín alebo osôb bez štátnej príslušnosti ako utečencov alebo osôb, ktoré potrebujú medzinárodnú ochranu z iných dôvodov, a o obsahu poskytnutej ochrany [(Ú. v. ES L 304, 2004, s. 12; Mim. vyd. 19/007, s. 96)], pokiaľ táto smernica neustanovuje inak, najmä tam, kde možno odôvodnene predpokladať, že by iná krajina urobila preskúmanie alebo poskytla dostatočnú ochranu. Členské štáty by najmä nemali byť povinné preskúmať vecné hľadisko žiadosti o azyl, ak prvá krajina priznala žiadateľovi postavenie utečenca alebo inú dostatočnú ochranu a žiadateľ bude spätne poslaný do tejto krajiny.“
30

V tejto súvislosti vnútroštátny súd uvádza, že toto posledné uvedené rozhodnutie tým, že do článku 3 prílohy 1 rozhodnutia č. 178/2008 zaviedlo body Ia) a Ib), rozšírilo definíciu činnosti „dispečingu“, podliehajúcej predchádzajúcemu povoleniu, ktoré upravuje zákon č. 38/2003, o činnosť rovnakej povahy vykonávanú prostredníctvom počítačovej aplikácie. Uvedené rozhodnutie tým, že zmenilo článok 21 tejto prílohy, tiež stanovilo služby dispečingu ako povinné pre všetky taxislužby a oprávnených dopravcov. Tieto služby sa tak môžu poskytovať jedine prostredníctvom rezervačných centrál povolených príslušným orgánom za podmienok, ktoré zákazníkovi zabezpečia možnosť využívať tieto služby telefonicky alebo iným spôsobom, vrátane aplikácií pripojených na internet povinne uvádzajúcich názov rezervačnej centrály uvedený v povolení na dispečing, ktoré vydal príslušný orgán. Napokon to isté rozhodnutie doplnilo v bode 6a článku 59 rozhodnutia č. 178/2008, že za nedodržanie týchto pravidiel možno odteraz uložiť pokutu od 4500 do 5000 RON (približne od 925 do 1025 eur).
38

Ako to uviedol generálny advokát v bodoch 26 až 28 svojich návrhov, nezdaňovanie energetických výrobkov používaných vo výrobnom procese, keďže získané výrobky nie sú energetickými výrobkami, by vytváralo medzeru v rámci daňového režimu zavedeného smernicou 2003/96, ktorou by zdaneniu unikali energetické výrobky, ktoré mu v zásade podliehajú. Na spotrebu tejto časti energetických výrobkov, hoci by mala byť predmetom zdanenia, by sa uplatňovala výnimka zo zdaniteľnej udalosti stanovená v článku 21 ods. 3 prvej vete uvedenej smernice. Okrem toho nezdanenie spotreby uvedenej časti energetických výrobkov nie je kompenzované následným zdanením konečných výrobkov, ktoré z nich boli získané, keďže konečné výrobky vyplývajúce z tejto spotreby, buď nie sú energetickými výrobkami v zmysle článku 2 ods. 1 smernice 2003/96, alebo nie sú určené na používanie ako motorové palivá alebo ako vykurovacie palivá v zmysle jej článku 2 ods. 4 písm. b) prvej zarážky (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. februára 2015, Oil Trading Poland, C‑349/13, EU:C:2015:84, bod 30, a zo 6. júna 2018, Koppers Denmark, C‑49/17, EU:C:2018:395, bod 24, ako aj citovanú judikatúru).
13

Okrem toho sa vnútroštátny súd pýta, či by aj v rámci slobodného poskytovania služieb nemalo byť stanovené pravidlo de minimis, aké existuje napríklad v oblasti voľného pohybu tovaru, založené na existencii dostatočnej spojitosti medzi predmetnou právnou úpravou a slobodným poskytovaním služieb. Keby sa prijalo takéto pravidlo, vnútroštátna právna úprava, ktorá sa uplatňuje bez rozdielu na všetkých poskytovateľov vykonávajúcich svoju činnosť na území príslušného členského štátu a má okrajový vplyv na obchod medzi členskými štátmi, by nepatrila do pôsobnosti článku 56 ZFEÚ. Vnútroštátny súd sa ďalej pýta, či je potrebné v rámci slobodného poskytovania služieb uplatniť závery vyplývajúce z rozsudku z 24. novembra 1993, Keck a Mithouard (C‑267/91 a C‑268/91, EU:C:1993:905), a vylúčiť z pôsobnosti článku 56 ZFEÚ opatrenia, ktoré sa z právneho, ako aj zo skutkového hľadiska rovnakým spôsobom uplatňujú na všetkých poskytovateľov služieb vykonávajúcich svoju činnosť na štátnom území.
3

Odôvodnenia 2, 4, 6 a 12 smernice 2003/109 stanovujú: „(2) Európska Rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 vyhlásila, že právne postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín by malo byť priblížené k právnemu postaveniu štátnych príslušníkov členských štátov a že osobe, ktorá sa určitú stanovenú dobu oprávnene zdržiava v členskom štáte a ktorá je držiteľom povolenia na dlhodobý pobyt, by mali byť priznané v členskom štáte jednotné práva, ktoré sa čo najviac približujú právam občanov Európskej únie; … (4) integrácia štátnych príslušníkov tretích krajín s povolením na dlhodobý pobyt v členských štátoch je kľúčovým prvkom v rozvíjaní ekonomickej a sociálnej súdržnosti, základného cieľa [Únie], uvedeného v zmluve; … (6) hlavným kritériom na získanie právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom by mala byť dĺžka pobytu na území členského štátu. Pobyt by mal byť oprávnený a zároveň nepretržitý, aby sa preukázalo, že osoba sa v krajine usadila. Vypracujú sa ustanovenia s určitým druhom flexibility, takže by sa brali do úvahy okolnosti, za ktorých by osoba mohla dočasne opustiť územie; … (12) k vytvoreniu skutočného nástroja pre integráciu osôb s dlhodobým pobytom do spoločnosti v ktorej žijú, osoby s dlhodobým pobytom by mali požívať rovnoprávnosť v prístupe spolu s občanmi členského štátu v širokom rozsahu v ekonomickej a sociálnej oblasti, za podmienok ustanovených touto smernicou“.
31

Súdny dvor totiž usúdil, že ak by vnútroštátny súd mohol meniť obsah nekalých podmienok, ktoré sú uvedené v takejto zmluve, mohlo by sa tým ohroziť splnenie dlhodobého cieľa uvedeného v článku 7 smernice 93/13. Táto možnosť by totiž prispela k odstráneniu odradzujúceho účinku voči predajcom alebo dodávateľom tým, že by sa také nekalé podmienky voči spotrebiteľovi jednoducho neuplatnili, čo by mohlo predajcov alebo dodávateľov zvádzať k používaniu uvedených podmienok, keďže by vedeli, že aj keby sa malo rozhodnúť o ich neplatnosti, vnútroštátny súd by mohol zmluvu v nevyhnutnom rozsahu doplniť, takže by ich záujmy boli týmto spôsobom napriek tomu zabezpečené (rozsudky zo 14. júna 2012, Banco Español de Crédito, C‑618/10, EU:C:2012:349, bod 69; z 30. apríla 2014, Kásler a Káslerné Rábai, C‑26/13, EU:C:2014:282, bod 79; z 26. marca 2019, Abanca Corporación Bancaria a Bankia, C‑70/17 a C‑179/17, EU:C:2019:250, bod 54, ako aj z 3. marca 2020, Gómez del Moral Guasch, C‑125/18, EU:C:2020:138, bod 60).
46

Pokiaľ ide v druhom rade o údajné porušenie článku 94 rokovacieho poriadku, treba konštatovať, že v prejednávanej veci návrh na začatie prejudiciálneho konania spĺňa kritériá stanovené týmto článkom. Tento návrh totiž uvádza potrebné spresnenia, pokiaľ ide o relevantné skutkové okolnosti a predmet sporu vo veci samej, a to vyplatenie náhrady nemajetkovej ujmy v súvislosti so smrťou zamestnanca v dôsledku pracovného úrazu. Návrh odkazuje aj na znenie ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré sa podľa vnútroštátneho súdu môžu uplatniť na vec samu, a to Zákonník práce, zákon č. 274/1994 a zákon o konkurze. Napokon vnútroštátny súd uvádza jednak dôvody, ktoré ho viedli k položeniu otázok týkajúcich sa výkladu smernice 2008/94, a jednak súvislosti, ktoré vnútroštátny súd vidí medzi touto smernicou a vnútroštátnou právnou úpravou, ktorá sa podľa neho uplatní na vec samu.
5

Smernica 2014/26 bola do belgického práva prebratá prostredníctvom Wet van 8 juni 2017 tot omzetting in Belgisch recht van de richtlijn 2014/26/EU van het Europees Parlement en de Raad van 26 februari 2014 betreffende het collectieve beheer van auteursrechten en naburige rechten en de multiterritoriale licentieverlening van rechten inzake muziekwerken voor het online gebruik ervan op de interne markt (zákon z 8. júna 2017, ktorým sa do belgického práva preberá smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/26/EÚ z 26. februára 2014 o kolektívnej správe autorských práv a práv súvisiacich s autorským právom a o poskytovaní multiteritoriálnych licencií na práva na hudobné diela na online využívanie na vnútornom trhu) (Belgisch Staatsblad z 27. júna 2017, s. 68276).
31

Vnútroštátny súd sa v treťom rade pýta, v akom rozsahu môžu presuny medzi rôznymi zónami oblasti pôsobenia UNRWA ovplyvniť otázku, či ochrana alebo pomoc poskytovaná touto agentúrou zanikli. Podľa tohto súdu by sa vylúčenie z postavenia utečenca mohlo vzťahovať aj na osobu, ktorá opustí oblasť pôsobenia UNRWA – z dôvodu, že sa nachádzala vo veľmi neistej osobnej situácii v zóne tejto oblasti pôsobenia, v tomto prípade v Sýrii, v ktorej má skutočne pobyt a v ktorej jej UNRWA nie je schopná sama poskytnúť ochranu alebo pomoc, ak táto osoba vstúpila do uvedenej zóny pôsobenia, pričom na to neexistoval naliehavý dôvod, a dokonca v situácii, keď sa nenachádzala vo veľmi neistej osobnej situácii v zóne pôsobenia svojho predchádzajúceho pobytu, v tomto prípade v Libanone. Tak by to bolo najmä v prípade, ak by s prihliadnutím na pomery, ktoré existovali v čase jej presunu z tejto zóny pôsobenia, nemohla počítať s tým, že jej bude v novej zóne pôsobenia, v tomto prípade v Sýrii, poskytnutá ochrana alebo pomoc UNRWA, ani že sa v blízkej budúcnosti bude môcť vrátiť do zóny pôsobenia jej predchádzajúceho pobytu, v tomto prípade do Libanonu.
12

Dňa 26. júla 2016 bol BY vzatý do vyšetrovacej väzby. Uznesením vnútroštátneho súdu, Kammergericht Berlin (Vyšší krajinský súd Berlín, Nemecko), z 1. augusta 2016 bol BY umiestnený do vydávacej väzby. Dňa 2. decembra 2016 bol BY po tom, čo zložil kauciu, podmienečne prepustený na základe uznesenia tohto súdu z 28. novembra 2016.
15

A. M. odstúpila od zmluvy o kúpe týchto výrobkov z dôvodu vady predanej veci, a to s tvrdením, že na obale neboli v poľskom jazyku poskytnuté informácie o funkcii výrobku, na základe čoho ho nemohla identifikovať a poznať jeho účinky, keďže tieto charakteristiky jasne nevyplývali z prezentácie. Uviedla, že kozmetické výrobky maloobchodného predaja, ktoré dostala pri poslednej dodávke, neobsahovali na obaloch údaje v poľskom jazyku požadované v súlade s právom uplatniteľným v Poľsku na obchodovanie s kozmetickými výrobkami, a to údaje vyplývajúce z článku 19 ods. 1 písm. f) a článku 19 ods. 5 nariadenia č. 1223/2009. Tvrdila tiež, že informácie, ktoré požaduje poľský zákon uvádzať v poľskom jazyku, boli vložené iba do katalógu, ktorý nesúvisí s výrobkom.
7

Body 51, 52 a 56 uvedeného rámca začleneného v oddiele 2.9 s názvom „Ďalšie požiadavky, ktoré môžu byť potrebné na zabezpečenie toho, aby rozvoj obchodu nebol ovplyvnený v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore so záujmami Únie“ stanovujú: „51. Požiadavky stanovené v oddieloch 2.1 a[ž] 2.8 zvyčajne postačujú na zabezpečenie toho, že pomoc nenaruší hospodársku súťaž spôsobom, ktorý by bol v rozpore so záujmami Únie. 52. Je možné, že za určitých výnimočných okolností, môže zostať vážnejšie narušenie vnútorného trhu nevyriešené a pomoc by mohla ovplyvniť obchod v takom rozsahu, ktorý by mohol byť v rozpore so záujmami Únie. … 56. Ďalšou situáciou, v ktorej môže byť potrebné vykonať podrobnejšie posúdenie, je situácia, keď členský štát poverí bez uskutočnenia výberového konania, poskytovateľa služby vo verejnom záujme poskytovaním služby všeobecného hospodárskeho záujmu na nevyhradenom trhu, kde sa už poskytujú podobné služby alebo možno očakávať, že sa budú poskytovať v blízkej budúcnosti v prípade absencie služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Tieto negatívne dosahy na rozvoj obchodu môžu byť sinejšie, ak sa má služba všeobecného hospodárskeho záujmu ponúkať za sadzbu, ktorá je nižšia než náklady ktoréhokoľvek aktuálneho alebo potenciálneho poskytovateľa, takže by mohlo dôjsť k uzavretiu trhu. Komisia pri plnom rešpektovaní širokého priestoru pre voľné uváženie členských štátov, pokiaľ ide o definíciu služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, môže preto požadovať zmeny, napríklad pokiaľ ide o prideľovanie pomoci, kde môže primerane preukázať, že by bolo možné poskytovať tú istú službu všeobecného hospodárskeho záujmu za rovnakých podmienok pre používateľov, a to spôsobom menej narúšajúcim hospodársku súťaž a pri menších nákladoch pre štát.“
31

Na stretnutí so štátnym prokurátorom 12. júna 2017 ECB zdôraznila, že zastáva názor, že jej archívy obsahujú po prvé dokumenty, ktoré sama vyhotovila v rámci plnenia svojich úloh, po druhé komunikácie medzi ňou a národnými centrálnymi bankami, ktoré boli nevyhnutné na plnenie úloh ESCB alebo Eurosystému, a po tretie dokumenty vyhotovené týmito centrálnymi bankami a určené na plnenie úloh ESCB alebo Eurosystému. Tvrdila tiež, že predtým, než takéto dokumenty môžu byť použité v rámci trestného konania vedeného vnútroštátnymi orgánmi, musí zrušiť ochranu, ktorá sa na tieto dokumenty vzťahuje. ECB však uviedla, že by nebránila takémuto zrušeniu, ak by to bolo v záujme konania vedeného vnútroštátnymi orgánmi a nebolo by to v rozpore s jej vlastnými záujmami chránenými protokolom o výsadách a imunitách.
13

Pritom však vzhľadom na skutočnosť, že udelenie tejto výnimky spočíva na kritériách, ktoré sú založené na vykonávaní určitých pracovných úloh alebo činností vo Francúzsku, na znalosti vnútroštátneho práva a na prináležaní k francúzskej štátnej službe, vyplýva z toho, že uvedenú výnimku je de facto možné priznať len členom francúzskeho správneho orgánu, ktorí vykonávali svoju pracovnú činnosť na území Francúzska a z ktorých má veľká väčšina francúzsku štátnu príslušnosť, a že sa jej uplatnenie odmieta vo vzťahu k zamestnancom vo verejnej službe Únie, a to aj napriek tomu, že títo mimo územia Francúzska vykonávali právne činnosti v oblasti vnútroštátneho práva „francúzskeho pôvodu“. Vnútroštátnu právnu úpravu, o akú ide vo veci samej, by teda bolo možné chápať tak, že zavádza nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti. Predpokladalo by to, že by sa francúzska štátna služba a verejná služba Únie dali považovať za objektívne porovnateľné celky.
7

Článok 4 ods. 2 a 3 tohto nariadenia, nazvaný „Výnimky“, stanovuje: „2. Orgány odmietnu prístup k dokumentu v prípade, keď by sa jeho zverejnením porušila ochrana: – … právneho poradenstva, – … pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení. 3. Prístup k dokumentu, ktorý orgán vypracoval pre vnútornú potrebu alebo ktorý orgán obdržal, vzťahujúcemu sa k veci, v ktorej ešte orgán nerozhodol, bude odmietnutý v prípade, ak by zverejnenie dokumentu mohlo vážne narušiť rozhodovací proces orgánu, pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení. Prístup k dokumentu, ktorý obsahuje stanoviská pre vnútornú potrebu, ktoré sú súčasťou rokovaní a predbežných porád v dotknutom orgáne, bude odmietnutý aj po prijatí rozhodnutia, ak by zverejnenie dokumentu mohlo vážne narušiť rozhodovací proces orgánu, pokiaľ nepreváži verejný záujem na jeho zverejnení.“
27

Rozhodnutím Krajinského úradu pre rozvoj vidieka, poľnohospodárstvo a pozemkové úpravy z 15. septembra 2016 spolková krajina Berlín zamietla túto sťažnosť z dôvodu, že je nedôvodná, pričom vyhlásila, že pokiaľ ide o pozemky nachádzajúce sa v Gräningene a Bernau, dotknuté poľnohospodárske plochy boli využívané treťou osobou, ktorá tiež požiadala o priznanie platobných nárokov. WQ preto nemal tieto parcely skutočne „k dispozícii“ v zmysle článku 24 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013. Na to, aby uvedené pozemky „mal k dispozícii“ v zmysle tohto ustanovenia, WQ by ich musel skutočne využívať. Pokiaľ ide o zalesnené plochy, spolková krajina Berlín konštatovala, že dotknutá osoba nepodala žiadosť za rok 2008, ako to vyžaduje právna úprava.
21

Tento predpoklad je v skutočnosti potvrdený samotným predmetom prejudiciálnej otázky. Oslobodenia od dane stanovené v smernici o DPH sa majú uplatňovať len na činnosti patriace do pôsobnosti tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudky z 11. júna 1998, Fischer, C‑283/95, EU:C:1998:276, bod 18; z 29. apríla 2004, EDM, C‑77/01, EU:C:2004:243, bod 59, a z 13. marca 2008, Securenta, C‑437/06, EU:C:2008:166, bod 26), takže ak by dodávka tepla, o ktorú ide vo veci samej, nepatrila do pôsobnosti smernice o DPH, nevznikla by otázka, či táto smernica bráni oslobodeniu od dane, aké je uvedené v § 4 bode 13 UStG. Tento predpoklad navyše potvrdzuje skutočnosť, že vnútroštátny súd vo svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania výslovne uvádza článok 2 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
26

Ak by za takýchto okolností boli daňové orgány povinné priznať oslobodenie od DPH na inom právnom základe, než je právny základ týkajúci sa oslobodenia stanoveného pre zahraničných cestujúcich tým, že by prekvalifikovali predmetné transakcie, konanie spoločnosti Bakati v zlej viere by nemalo nijaký právny dôsledok. To by spoločnosti Bakati poskytovalo konkurenčnú výhodu získanú neoprávnene, poškodzovalo zásadu daňovej neutrality a odporovalo povinnosti členských štátov stanovenej v článku 273 smernice o DPH prijať opatrenia na boj proti daňovým podvodom a únikom. V tejto súvislosti by bolo možné prebrať riešenie uvedené v rozsudku zo 17. mája 2018, Vámos (C‑566/16, EU:C:2018:321), z ktorého vyplýva, že zdaniteľnej osobe nie je povolené zvoliť si úpravu oslobodenia od DPH po uplynutí lehoty stanovenej na ten účel.
14

G. M. A. preto podal kasačný opravný prostriedok na vnútroštátny súd, Conseil d’État (Štátna rada, Belgicko), pričom v prvom rade tvrdil, že z článku 45 ZFEÚ, vykladaného s prihliadnutím na rozsudok z 26. februára 1991, Antonissen (C‑292/89, EU:C:1991:80), vyplýva, že členské štáty sú povinné poskytnúť uchádzačom o zamestnanie z iného členského štátu „primeranú lehotu“ tak, aby sa tieto osoby mohli oboznámiť s pracovnými ponukami, ktoré by im mohli vyhovovať, a prijať opatrenie nevyhnutné na to, aby boli prijaté do zamestnania. Uvedená lehota nemôže byť v žiadnom prípade kratšia ako šesť mesiacov, ako to vyplýva z analogického výkladu článku 7 ods. 3 v spojení s článkami 11 a 16 smernice 2004/38.
50

Toto ustanovenie by bolo do značnej miery zbavené potrebného účinku, ak by členský štát mohol okamžite zamietnuť žiadosť o vrátenie dane bez ohľadu na skutočnosť, že číslo umožňujúce identifikovať faktúru bolo v žiadosti uvedené.
14

Zväz vytýkal spoločnosti Société Fromagère du Livradois, že poškodzuje chránené označenie a dopúšťa sa nekalej hospodárskej súťaže a parazitovania tým, že vyrába a uvádza na trh syr, ktorý preberá vizuálny vzhľad výrobku, na ktorý sa vzťahuje CHOP „Morbier“, s cieľom vyvolať zámenu s týmto výrobkom a ťažiť zo všeobecne známej dobrej povesti, ktorá sa s ním spája, bez toho, aby musela dodržiavať špecifikáciu chráneného označenia pôvodu, a preto proti nej podal 22. augusta 2013 žalobu na Tribunal de grande instance de Paris (Súd prvého stupňa Paríž, Francúzsko), pričom sa domáhal toho, aby bola tejto spoločnosti uložená jednak povinnosť zdržať sa akéhokoľvek priameho alebo nepriameho obchodného používania názvu CHOP „Morbier“ pre výrobky, na ktoré sa nevzťahuje, ďalej akéhokoľvek zneužívania, napodobňovania alebo vyvolávania mylnej predstavy v súvislosti s CHOP „Morbier“, uvádzania akéhokoľvek iného klamlivého alebo zavádzajúceho označenia proveniencie, pôvodu, povahy alebo základných vlastností výrobku, a to akýmkoľvek spôsobom, ktorý by mohol vyvolávať mylnú predstavu o pôvode výrobku, ako aj akýchkoľvek iných praktík, ktoré by mohli spotrebiteľa uvádzať do omylu, pokiaľ ide o skutočný pôvod výrobku, a osobitne akéhokoľvek používania čierneho pruhu oddeľujúceho dve časti syra, a jednak povinnosť poskytnúť zväzu náhradu spôsobenej škody.
35

Podľa Francúzskej republiky z bodu 3.2 usmernení z roku 2015 vyplýva, že uplatnenie opravnej sadzby vyššej než 25 %, t. j. 100%, by bolo oprávnené, ak by nedostatky týkajúce sa kontrolného systému boli také závažné, že by predstavovali úplné nedodržanie pravidiel Únie, v dôsledku čoho by boli všetky platby neoprávnené.
8

Body 1 až 4 tohto odporúčania uvádzajú: „1. Spoločné vymedzenie zákonn[é]ho platidla Ak existuje povinnosť platiť, zákonne platidlo – eurobankovky a euromince – by malo znamenať: a) Povinné akceptovanie: Príjemca povinnosti platby nemôže odmietnuť eurobankovky a euromince, okrem prípadu, ak sa strany dohodli na inom spôsobe platby. b) Akceptovanie nominálnej hodnoty: Peňažná hodnota eurobankoviek a euromincí sa rovná sume uvedenej na bankovkách a minciach. c) Možnosť splniť povinnosti platby: Dlžník môže splniť povinnos[ť] platby tým, že ponúkne veriteľovi eurobankovky a euromince. 2. Akceptovanie eurobankoviek a euromincí v maloobchodných transakciách: Akceptovanie eurobankoviek a euromincí ako platobných prostriedkov v maloobchodných transakciách by malo byť pravidlom. Odmietnutie by teda malo byť možné len na základe opodstatnených dôvodov spojených so ‚zásadou konania v dobrej viere‘ (napríklad maloobchodník nedisponuje mincami). 3. Akceptovanie bankoviek vysokej nominálnej hodnoty v maloobchodných transakciách Bankovky s vysokou nominálnou hodnotou by sa v maloobchodných transakciách mali ako platobné prostriedky akceptovať. Odmietnutie by teda malo byť možné len na základe opodstatnených dôvodov spojených so ‚zásadou konania v dobrej viere‘ (napríklad ak je nominálna hodnota bankovky neprimeraná k sume, ktorú dlžník dlhuje veriteľovi). 4. Absencia dodatočných poplatkov za používanie eurobankoviek a euromincí Za používanie eurobankoviek a euromincí by sa nemali platiť dodatočné poplatky.“
8

Podľa článku 183a tohto zákonníka: „§ 1. So zamestnancami sa zaobchádza rovnako, pokiaľ ide o vznik a zánik pracovného pomeru, pracovné podmienky, kariérny postup, prístup ku školeniam na účely ďalšieho vzdelávania, najmä bez ohľadu na pohlavie, vek, zdravotné postihnutie, rasu, náboženstvo, národnosť, politické presvedčenie, príslušnosť k odborom, etnický pôvod, vieru, sexuálnu orientáciu a bez ohľadu na to, či ide o zamestnanie na dobu určitú alebo neurčitú alebo na celý alebo skrátený pracovný čas. § 2. Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní znamená, že nedochádza k akejkoľvek priamej či nepriamej diskriminácii z dôvodov uvedených v § 1. § 3. O priamu diskrimináciu ide, ak sa so zamestnancom z jedného alebo viacerých dôvodov uvedených v § 1 zaobchádzalo, zaobchádza alebo by sa s ním mohlo zaobchádzať nepriaznivejšie ako s inými zamestnancami v porovnateľnej situácii. § 4. O nepriamu diskrimináciu ide, ak sa v dôsledku určitého ustanovenia, použitého kritéria alebo prijatého opatrenia, ktoré sú zdanlivo neutrálne, vznikne alebo by mohol vzniknúť nepriaznivý nepomer alebo mimoriadne nepriaznivý stav, pokiaľ ide o vznik alebo zánik pracovného pomeru, pracovné podmienky, kariérny postup alebo prístup ku školeniam na účely ďalšieho vzdelávania, ktorý sa týka všetkých zamestnancov alebo veľkého počtu zamestnancov patriacich do skupiny, ktorá sa vyznačuje jedným alebo viacerými kritériami uvedenými v § 1, ibaže toto ustanovenie, kritérium alebo opatrenie je so zreteľom na sledovaný oprávnený cieľ objektívne odôvodnené a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné. …“