Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Ukončenie porušovaní – Právomoc Komisie – Opatrenia na nápravu a záväzky – Dodržiavanie zásady proporcionality – Súdne preskúmanie – Rozsah

(Nariadenie Rady č. 1/2003, články 7 a 9)

2. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Ukončenie porušovaní – Právomoc Komisie – Záväzky – Miera voľnej úvahy – Dodržiavanie zásady proporcionality – Súdne preskúmanie – Rozsah

(Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 9)

3. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Ukončenie porušovaní – Právomoc Komisie – Opatrenia na nápravu a záväzky – Pojem príslušná strana – Práva príslušných strán a dotknutých tretích osôb

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 1/2003, články 7, 9 a článok 27 ods. 2)

Summary

1. Články 7 a 9 nariadenia č. 1/2003 sledujú dva rozdielne ciele, z ktorých jeden sa týka ukončenia zisteného protiprávneho konania a druhý reakcie na obavy Komisie vyplývajúce z jej predbežného posúdenia. Špecifické črty mechanizmov stanovených v týchto článkoch a spôsoby konania, ktoré toto nariadenie ponúka podľa každého z týchto ustanovení, sa líšia, čo znamená, že povinnosť zaistiť dodržiavanie zásady proporcionality, ktorá prináleží Komisii, má rozdielny dosah a obsah podľa toho, či je posudzovaná v rámci jedného, alebo druhého z týchto článkov.

Článok 7 nariadenia č. 1/2003 uvádza výslovne dosah použitia zásady proporcionality v situáciách, ktoré patria do jeho pôsobnosti. Podľa článku 7 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 totiž Komisia môže príslušným podnikom uložiť akékoľvek štrukturálne nápravné opatrenia alebo nápravné opatrenia, ktoré sú primerané spáchanému porušeniu a nevyhnutné na jeho účinné ukončenie.

Naproti tomu článok 9 nariadenia č. 1/2003 iba stanovuje, že v rámci konania začatého na základe tohto ustanovenia, ako vyplýva aj z odôvodnenia. č. 13 uvedeného nariadenia, nemá Komisia povinnosť kvalifikovať a konštatovať porušenie, pretože jej úloha sa obmedzuje na preskúmanie a prípadné prijatie záväzkov ponúknutých príslušnými podnikmi s ohľadom na problémy, ktoré identifikovala vo svojom predbežnom posúdení, a s ohľadom na ciele, ktoré sleduje.

Vykonanie zásady proporcionality Komisiou v kontexte článku 9 nariadenia č. 1/2003 sa obmedzuje na overenie, či dotknuté záväzky reagujú na obavy, o ktorých informovala príslušné podniky, a či tieto podniky neponúkli menej obmedzujúce záväzky reagujúce na jej obavy rovnako vhodným spôsobom. Pri vykonávaní tohto overenia však Komisia musí zohľadňovať záujmy tretích strán.

Súdne preskúmavanie sa týka iba otázky, či bolo posúdenie vykonané Komisiou zjavne nesprávne.

Nič preto neodôvodňuje, aby opatrenie, ktoré by mohlo byť uložené v rámci článku 7 nariadenia č. 1/2003, muselo slúžiť ako referenčný základ na účely posúdenia dosahu záväzkov prijatých na základe článku 9 tohto nariadenia a aby všetko, čo ide nad rámec uvedeného opatrenia, muselo byť automaticky považované za neprimerané. Aj keď teda každé z rozhodnutí prijatých na základe týchto dvoch ustanovení podlieha zásade proporcionality, použitie tejto zásady sa líši podľa toho, či ide o prvé, alebo druhé z týchto ustanovení.

Podniky, ktoré ponúkajú záväzky na základe článku 9 nariadenia č. 1/2003, vedome súhlasia s tým, že ich ústupky môžu ísť nad rámec toho, čo by im mohla uložiť samotná Komisia v rozhodnutí, ktoré prijíma v súlade s článkom 7 tohto nariadenia po dôkladnom preskúmaní. Naproti tomu ukončenie konania o porušení začatého proti týmto podnikom im umožňuje vyhnúť sa konštatovaniu porušenia práva hospodárskej súťaže a prípadnému uloženiu pokuty.

Ďalej skutočnosť, že individuálne záväzky ponúknuté podnikom Komisia uznala za záväzné, neznamená, že iné podniky nemajú možnosť chrániť svoje prípadné práva v rámci svojich vzťahov s týmto podnikom.

(pozri body 38 – 42, 46 – 49)

2. V rámci prijímania záväzkov na základe článku 9 nariadenia č. 1/2003 Komisia nie je povinná sama hľadať riešenia, ktoré by boli menej prísne alebo miernejšie v porovnaní so záväzkami, ktoré jej boli ponúknuté. Jediná povinnosť Komisie, pokiaľ ide o primeranosť záväzkov, je overiť, či predložené záväzky sú dostatočné na to, aby reagovali na obavy, ktoré Komisia identifikovala v rámci konania.

Všeobecný súd môže rozhodnúť, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, len vtedy, ak by konštatoval, že uvedený záver Komisie je zjavne neopodstatnený s ohľadom na skutkové okolnosti, ktoré zistila. Naopak, tým, že preskúmal iné, menej obmedzujúce riešenia na účely uplatnenia zásady proporcionality vrátane prípadných úprav navrhnutých záväzkov, vyjadril svoje vlastné, rozdielne posúdenie spôsobilosti spoločných záväzkov odstrániť problémy hospodárskej súťaže, ktoré identifikovala Komisia, a dospel k záveru, že existovali pre podniky menej obmedzujúce riešenia než úplný zákaz transakcií, Všeobecný súd predložil vlastné posúdenie komplexných hospodárskych okolností a nahradil tak posúdenie Komisie vlastným posúdením, čím zasiahol do voľnej úvahy Komisie, namiesto toho, aby preskúmal zákonnosť posúdenia, ktoré vykonala Komisia.

(pozri body 60, 61, 63, 65 – 67)

3. Podnik, ktorý sa domnieva, že bol dotknutý rozhodnutím prijatým na základe článkov 7 alebo 9 nariadenia č. 1/2003, môže chrániť svoje práva prostredníctvom žaloby proti tomuto rozhodnutiu. Z toho však nevplýva, že takýto podnik nadobudne postavenie „príslušnej strany“ v zmysle článku 27 ods. 2 nariadenia č. 1/2003.

Vo veci, v ktorej Komisia začala dve konania, jedno podľa článku 81 ES, ktoré sa týka správania dvoch zmluvných podnikov na trhu, a druhé podľa článku 82 ES, ktoré sa týka jednostranných záväzkov jedného z týchto podnikov na tom istom trhu, a v ktorom konanie začaté podľa článku 82 ES ukončilo rozhodnutie, ktorým sa záväzky prijaté podnikom vyhlasujú za záväzné pre podnik s dominantným postavením na trhu, sa podnik „príslušný“ len v konaní začatom podľa článku 81 ES nemôže domáhať procesných práv vyhradených pre účastníkov konania týkajúceho sa záväzkov. Disponuje len obmedzenejšími právami zúčastnenej tretej strany.

Práva, aké patria príslušnému podniku v rámci konania začatého na základe článku 82 ES, by museli byť priznané druhému podniku len vtedy, ak by sa dalo preukázať, že Komisia začala dve samostatné konania o jednom skutkovom stave bez objektívneho dôvodu.

Navyše prijatie záväzkov jedného podniku Komisiou nezávisí od stanoviska iného podniku alebo akéhokoľvek iného podniku s ohľadom na tieto záväzky. Z článku 9 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 totiž vyplýva, že keď Komisia vyhlasuje ponuku záväzkov za záväznú alebo ju odmieta, disponuje širokou mierou voľnej úvahy. Komisia nie je teda povinná poskytnúť odôvodnené vysvetlenie zamietnutia spoločne navrhovaných záväzkov dvoma podnikmi a navrhnúť druhému podniku nové spoločné záväzky.

(pozri body 88 – 94)