ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 206/33

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 29. marca 2019 — Recorded Artists Actors Performers Ltd/Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

(Vec C-265/19)

(2019/C 206/38)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court (Írsko)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Žalovaní: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

Prejudiciálne otázky

1. Je povinnosť vnútroštátneho súdu vykladať smernicu 2006/115/ES (1) o nájomnom práve a výpožičnom práve a o určitých právach súvisiacich s autorskými právami v oblasti duševného vlastníctva („smernica“) z hľadiska účelu a cieľa Rímskeho dohovoru (2) a/alebo WPPT (3) obmedzená na pojmy, ktoré smernica výslovne používa, alebo sa alternatívne vzťahuje aj na pojmy, ktoré možno nájsť výlučne v uvedených medzinárodných dohodách? Do akej miery sa má konkrétne článok 8 smernice vykladať z hľadiska požiadavky „vnútroštátneho zaobchádzania“, tak ako je uvedená v článku 4 WPPT?

2. Má členský štát k dispozícii voľnú úvahu, aby stanovil kritériá na určenie, ktorých výkonných umelcov možno považovať za „príslušných výkonných umelcov“ v zmysle článku 8 smernice? Môže konkrétne členský štát obmedziť právo podieľať sa na primeranej odmene len na prípady, v ktorých (i) sa buď výkon uskutoční v Európskom hospodárskom spoločenstve („EHP“), alebo (ii) výkonní umelci majú prechodný alebo trvalý pobyt v krajine EHP?

3. Aká je miera voľnej úvahy členského štátu, keď reaguje na výhradu, ktorú uplatní iná zmluvná strana podľa článku 15 ods. 3 WPPT? Je konkrétne členský štát povinný vo svojej reakcii presne použiť výrazy použité druhou zmluvnou stranou v jej výhrade? Má zmluvná strana povinnosť neuplatniť pravidlo 30 dní uvedené v článku 5 Rímskeho dohovoru, ak môže vyústiť do situácie, v ktorej výrobca zmluvnej strany uplatňujúcej výhradu získa v zmysle článku 15 ods. 1 odmenu, pričom výkonní umelci podieľajúci sa na rovnakom zvukovom zázname odmenu nezískajú? Môže alternatívne zmluvná strana, ktorá reaguje na výhradu, poskytnúť štátnym príslušníkom zmluvnej strany, ktorá uplatnila výhradu, rozsiahlejšie práva ako poskytla táto zmluvná strana, to znamená môže reagujúca zmluvná strana poskytnúť práva, ktoré zmluvná strana uplatňujúca výhradu neposkytuje v rovnakej miere?

4. Je za akýchkoľvek okolností prípustné vyhradiť právo na primeranú odmenu len pre výrobcov zvukového záznamu, a teda odmietnuť toto právo výkonným umelcom, ktorých výkon bol zachytený na tento zvukový záznam?

(1) Ú. v. EÚ L 376, 2006, s. 28.

(2) Medzinárodný dohovor o ochrane výkonných umelcov, výrobcov zvukových záznamov a rozhlasových organizácií (1961).

(3) Zmluva WIPO o umeleckých výkonoch a zvukových záznamoch z roku 1996.
3.

Tretí žalobný dôvod — porušenie zásady legitímnej dôvery Systematické odmietanie Spolkovej republiky Nemecko vyžadovať dodatočné informácie a dôkazy podľa článku 20 ods. 1 smernice 2008/9 je v rozpore so zásadou legitímnej dôvery. Každá zdaniteľná osoba, ktorej bolo potvrdené podanie žiadosti o vrátenie dane, je oprávnená očakávať, že jej žiadosť sa bude vybavovať v súlade s ustanoveniami tejto smernice. Pokiaľ to tak nie je, ide o porušenie legitímnej dôvery zdaniteľnej osoby v to, že jej žiadosť bude vybavená v súlade so zákonom.
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Spojené kráľovstvo) 3. apríla 2019 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/WR

(Vec C-279/19)

(2019/C 230/25)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Odporca: WR

Prejudiciálne otázky

1. Je osoba („O“), ktorá má vo fyzickej držbe tovar podliehajúci spotrebnej dani v momente vzniku povinnosti zaplatiť spotrebnú daň za takýto tovar v členskom štáte B, zodpovedná za túto spotrebnú daň podľa článku 33 ods. 3 smernice 2008/118/ES (1) (ďalej len „smernica“), za tých okolností, ak táto osoba: a) nemala žiadny právny alebo užívateľský záujem na tovare podliehajúcom spotrebnej dani; b) prepravovala tovar podliehajúci spotrebnej dani, a to za poplatok a v mene iných osôb medzi členským štátom A a členským štátom B; a c) vedela, že tovar, ktorý mala v držbe, bol tovar podliehajúci spotrebnej dani, ale nevedela a nemala ani dôvod sa domnievať, že za tovar vznikla povinnosť zaplatiť spotrebnú daň v členskom štáte B v čase vzniku takejto povinnosti alebo pred takýmto momentom?

2. Bola by odpoveď na otázku 1 iná, ak by O nevedela, že tovar, ktorý mala v držbe, bol tovarom podliehajúcim spotrebnej dani?

(1) Smernica Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12).
2.

Podľa obmedzujúcej doložky, ktorá je použitá v spornej výzve na súťaž týkajúcej sa autobusovej dopravy, v prípade, ak predmety zákazky zadané uchádzačovi prekračujú maximálny počet vozových dní stanovený v doložke, predmet zákazky, pri ktorom je rozdiel bodov medzi najlepšou a druhou najlepšou ponukou, vynásobený počtom vozidiel v rámci tohto predmetu zákazky, najmenší, prechádza na uchádzača, ktorý predložil druhú najlepšiu ponuku. Použitie obmedzujúcej doložky môže viesť k tomu, že uchádzačovi, ktorý predložil najlepšiu ponuku týkajúcu sa sporného predmetu zákazky, sa na základe výzvy na súťaž zadá celkovo menej vozových dní než uchádzačovi, ktorý predložil druhú najlepšiu ponuku týkajúcu sa tohto predmetu zákazky. a) Možno pri posudzovaní prípustnosti obmedzujúcej doložky vziať do úvahy, k akému konkrétnemu výsledku by mohlo viesť použitie obmedzujúcej doložky vo výzve na súťaž, alebo sa má táto otázka posúdiť abstraktne, takže použitie obmedzujúcej doložky, o akú ide v konaní vo veci samej, je podľa odvetvovej smernice z roku 2004 buď prípustné, alebo neprípustné? b) Majú pri posudzovaní prípustnosti obmedzujúcej doložky, o akú ide v konaní vo veci samej, význam okolnosti uvedené na odôvodnenie tejto doložky vo výzve na predloženie ponuky, ktoré súvisia so zachovaním konkurenčnej situácie v pravidelnej autobusovej doprave v regióne Helsinki a so znížením prevádzkového rizika pre kvalitu dopravných služieb, ktoré je spojené s prevzatím veľkého objemu dopravných služieb, ako aj s prevádzkovaním dopravných služieb na zmenených linkách?
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 23. apríla 2019 — KS, MHK/The International Protection Appeals Tribunal, the Minister for Justice and Equality, Ireland a the Attorney General

(Vec C-322/19)

(2019/C 220/27)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: KS, MHK

Žalovaní: The International Protection Appeals Tribunal, the Minister for Justice and Equality, Ireland a Attorney General

Prejudiciálne otázky

1. Ak sa pri výklade jedného aktu práva Únie, ktorý sa uplatňuje v konkrétnom členskom štáte, prijme súčasne akt, ktorý sa neuplatňuje na daný členský štát, môže sa pri výklade predchádzajúceho aktu zohľadniť následne prijatý akt?

2. Uplatňuje sa článok 15 smernice 2013/33/EÚ (1) o podmienkach prijímania (prepracované znenie) na osobu, vo vzťahu ku ktorej bolo vydané rozhodnutie o odovzdaní v zmysle nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (2) (nariadenie Dublin III)?

3. Je členský štát pri vykonávaní článku 15 smernice 2013/33/EÚ o podmienkach prijímania (prepracované znenie) oprávnený prijať všeobecné opatrenie, ktoré v skutočnosti pripisuje žiadateľom podliehajúcim odovzdaniu podľa nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (nariadenie Dublin III) akékoľvek oneskorenia v čase vydania rozhodnutia o odovzdaní alebo po jeho vydaní?

4. Ak žiadateľ opustí členský štát, v ktorom nepožiadal o medzinárodnú ochranu, a odcestuje do iného členského štátu, v ktorom podá žiadosť o medzinárodnú ochranu a bude vo vzťahu k nemu vydané na základe nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (nariadenie Dublin III) rozhodnutie o jeho odovzdaní späť do prvého členského štátu, môže byť z toho vyplývajúce oneskorenie pri vybavovaní žiadosti o ochranu pripísané žiadateľovi na účely článku 15 smernice 2013/33/EÚ o podmienkach prijímania (prepracované znenie)?

5. Ak bude žiadateľ podliehať odovzdaniu do iného členského štátu v zmysle nariadenia (EÚ) č. 604/2013 (nariadenie Dublin III), ale uvedené odovzdanie sa oneskorí z dôvodu súdneho preskúmania, ktoré inicioval žiadateľ a ktorého dôsledkom je prerušenie procesu odovzdania na základe príkazu súdu, môže byť z toho vyplývajúce oneskorenie pri vybavovaní žiadosti o ochranu pripísané žiadateľovi na účely článku 15 smernice 2013/33/EÚ o podmienkach prijímania (prepracované znenie), a to buď všeobecne alebo najmä v prípadoch, keď je možné v takomto konaní určiť, že súdne preskúmanie je zjavne alebo iným spôsobom nedôvodné, alebo predstavuje zneužitie súdneho konania?

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2013/33/EÚ z 26. júna 2013, ktorou sa stanovujú normy pre prijímanie žiadateľov o medzinárodnú ochranu (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 96).

(2) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).
10.

Odporuje vzhľadom na článok 4 ods. 2 smernice 93/13, ktorý nebol prebratý prostredníctvom (2) [Ley 7/1998, de 13 de abril, sobre condiciones generales de la contratación (zákon 7/1998 z 13. apríla o všeobecných zmluvných podmienkach)] do španielskeho právneho poriadku, článku 8 smernice 93/13 skutočnosť, že španielsky súd sa odvolá na článok 4 ods. 2 tejto smernice a uplatní ho, pokiaľ také ustanovenie nebolo prebraté do španielskeho právneho poriadku na základe rozhodnutia zákonodarcu, ktorý chcel dosiahnuť úplnú úroveň ochrany pred všetkými podmienkami, ktoré môže predajca alebo dodávateľ vložiť do spotrebiteľskej zmluvy, a to aj pred podmienkami, ktoré sa dotýkajú hlavného predmetu zmluvy, aj keď boli vypracované jasne a zrozumiteľne, ak sa dospeje k záveru, že podmienka označená ako provízia za poskytnutie úveru predstavuje hlavný predmet zmluvy o úvere?
a)

Vzhľadom na skutočnosť, že právo na náhradu v prípade odmietnutia nástupu do lietadla alebo zrušenia letu, stanovené v článku 7 nariadenia (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004 (1), bolo judikatúrou rozšírené na prípady meškania letov (Súdny dvor, štvrtá komora, 19. november 2009, vec C-402/07 a C-432/07, Sturgeon), možno výslovnú podmienku o dostavení sa cestujúceho na odbavenie stanovenú v článku 3 ods. 2 písm. a) nariadenia (ES) č. 261/2004 z 11. februára 2004, uplatniteľnú len v prípade odmietnutia nástupu do lietadla, uplatňovať v rámci náhrady požadovanej cestujúcim, ktorý je poškodený z dôvodu meškania letu, a nie z dôvodu odmietnutia nástupu do lietadla?
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden (Holandsko) 23. apríla 2019 — Staatssecretaris van Financiën, odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Exter BV

(Vec C-330/19)

(2019/C 238/12)

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Hoge Raad der Nederlanden

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovateľ kasačného opravného prostriedku: Staatssecretaris van Financiën

Odporkyňa v konaní o kasačnom opravnom prostriedku: Exter BV

Prejudiciálna otázka

Vedie článok 121 ods. 1 colného kódexu Spoločenstva (1) k tomu, že zvýhodnené sadzobné zaobchádzanie, ktoré prichádzalo do úvahy vo vzťahu k tovaru v okamihu jeho prepustenia do režimu aktívny zošľachťovací styk uplatnením colného režimu s podmienečným oslobodením od cla, možno zohľadniť ešte aj pri stanovení výšky colného dlhu, ktorý vznikne pri prepustení tohto tovaru v nezmenenom resp. zmenenom stave do voľného obehu, ak je uplatňovanie tohto opatrenia v okamihu prijatia vyhlásenia s návrhom na prepustenie do voľného obehu pozastavené?

(1) Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307).
3.

Mala by byť odpoveď na vyššie uvedené otázky odlišná v prípade, ak by išlo o miesto, v ktorom má pracovník v dôsledku zemepisných vlastností danej lokality obmedzené možnosti venovať sa voľnočasovým aktivitám alebo má obmedzenejšie možnosti nakladať s voľným časom a starať sa o svoje záujmy (v porovnaní s prípadom, ak by bol ubytovaný v mieste svojho bydliska)?
9.

Je domnienka uzatvorenia zmluvy zaparkovaním a domnienka súhlasu s úhradou ceny za denný parkovací lístok v prípade, ak lístok nebol zakúpený podľa hodinovej sadzby za parkovanie alebo ak uplynula doba, na ktorú bol lístok zakúpený, v rozpore so základnými ustanoveniami v oblasti poskytovania služieb stanovenými v článku 56 ZFEÚ a v iných ustanoveniach práva Európskej únie, bez ohľadu na to, či vlastníkom vozidla je fyzická alebo právnická osoba? Inými slovami, možno v súvislosti s určením hmotného práva uplatniť v tomto spore ustanovenia článku 4 nariadenia č. 593/2008 (vzhľadom na to, že spis neobsahuje žiaden dôkaz, ktorý by preukázal, že strany dospeli k dohode o rozhodnom práve)? — Pokiaľ sa predpokladá, že dochádza k uzatvoreniu zmluvy, išlo by v tomto prípade o zmluvu o poskytovaní služieb, a teda, možno túto zmluvu o parkovaní považovať za službu v zmysle článku 4 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 593/2008? — Subsidiárne, možno toto parkovanie považovať za nájomnú zmluvu v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 593/2008? — Subsidiárne, ak by sa na toto parkovanie vzťahovali ustanovenia článku 4 ods. 2 nariadenia č. 593/2008, kladie sa otázka, čo je v tomto prípade predmetom plnenia vzhľadom na to, že navrhovateľka v podstate len vyznačuje povrch cesty na účely parkovania a vyberá parkovné, zatiaľ čo odporkyňa parkuje vozidlo a platí za parkovanie. Ak by sa teda za predmet plnenia považovalo poskytovanie služieb zo strany navrhovateľky, uplatnilo by sa chorvátske právo, ale ak by sa za predmet plnenia považovalo plnenie zo strany odporkyne, uplatnilo by sa slovinské právo. Možno na tento spor uplatniť aj ustanovenia článku 4 ods. [3] nariadenia č. 593/2008 vzhľadom na to, že právo na výber parkovného je v tomto prípade upravené chorvátskym právom, s ktorým má zmluva užšie väzby? — Pokiaľ sa predpokladá, že ide o mimozmluvný záväzok uvedený v nariadení č. 864/2007, možno tento mimozmluvný záväzok považovať za škodu, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 864/2007? — Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za bezdôvodné obohatenie, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 10 ods. 1 nariadenia č. 864/2007? — Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za konanie bez príkazu, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 11 ods. 1 nariadenia č. 864/2007? — Subsidiárne, možno tento typ parkovania považovať za predzmluvnú zodpovednosť zo strany odporkyne, takže rozhodné právo by sa určilo podľa článku 12 ods. 1 nariadenia č. 864/2007?
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of the United Kingdom (Spojené kráľovstvo) 27. mája 2019 — The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd

(Vec C-410/19)

(2019/C 255/36)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Dovolateľka: The Software Incubator Ltd

Odporkyňa v dovolacom konaní: Computer Associates (UK) Ltd

Prejudiciálne otázky

1. Ak sa kópia počítačového softvéru dodá zákazníkom zastúpeného v elektronickej forme, a nie na hmotnom nosiči, predstavuje „tovar“ v zmysle tohto pojmu, ako je uvedený v definícii pojmu obchodný zástupca v článku 1 ods. 2 smernice Rady 86/653/EHS z [18.] decembra 1986 o koordinácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa samostatných obchodných zástupcov (1) (ďalej len „smernica“)?

2. Ak sa počítačový softvér dodá zákazníkom zastúpeného udelením trvalej licencie na používanie kópie počítačového softvéru zákazníkovi, predstavuje to „predaj tovaru“ v zmysle tohto pojmu, ako je uvedený v definícii pojmu obchodný zástupca v článku 1 ods. 2 smernice?

(1) Ú. v. ES L 382, 1986, s. 17; Mim. vyd. 06/001, s. 177.
4.

Združenie preto namieta uznesenie z dôvodu porušenia článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ z dôvodu, že Všeobecný súd nezohľadnil predmet sporu, ako bol vymedzený v návrhu na začatie konania. Združenie v tejto súvislosti uvádza, že Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že priame účinky, ktoré malo napadnuté nariadenie na združenie a prostredníctvom tohto združenia na jeho členov, vyplývajú z potenciálne karcinogénnej povahy účinnej látky ‚glyfozát‘ [pozri štúdiu Medzinárodnej agentúry pre výskum rakoviny uverejnenú 20. marca 2015, ktorú napadnuté nariadenie (EÚ) 2017/2324 nezohľadnilo], ktorého posúdenie patrí do výlučnej právomoci Európskej únie a nemôže byť predmetom povolenia, ktoré patrí do právomoci členských štátov, a to z dôvodu, že vnútroštátne povolenie prípravku na ochranu rastlín nezahŕňa žiadne posúdenie, pokiaľ ide o účinnú látku ‚glyfozát‘, ktorá už bola ‚na vstupe‘ povolená Európskou úniou, čo v dôsledku toho vylučuje, aby malo Taliansko právomoc povoliť alebo zamietnuť uvedenie prípravkov na liečenie rastlín na trh odkazom na účinnú látku ‚glyfozát‘. V prejednávanej veci Všeobecný súd skúmal podmienky stanovené v článku 296 štvrtom odseku poslednej časti vety ZFEÚ, pričom nezohľadnil tvrdenia predložené v rámci sporu, konkrétne, že rezíduá glyfozátu sa nachádzajú v podzemných vodách, v potravinách (cestoviny) a v pôde, čím vzniká ujma, ktorú uvedenie takejto látky na trh spôsobuje územiu, občanom členských štátov a záujmom, ktoré zastáva združenie a prostredníctvom neho jeho členovia. Všeobecný súd teda mal skúmať vplyv v zmysle vyššie uvedeného článku 263 vo vzťahu k tejto okolnosti a ustanoveniam stanov združenia, ako aj vo vzťahu k postaveniu jeho členov, čo vo svojom uznesení nevykonal.
A.

Porušenie článkov 263 a 297 ZFEÚ, ako aj zásady právnej istoty i. Všeobecný súd nesprávne právne posúdil úplnosť a správnosť oznámenia a nesprávne kvalifikoval, že oznámenie vykonané Komisiou vyvoláva plynutie lehoty podľa článku 263 ZFEÚ. Tento postup Všeobecného súdu je v rozpore so zásadou právnej istoty. Rumunsko sa domnieva, že každá vada vzťahujúca sa na podstatné znaky takého rozhodnutia ako je rozhodnutie 2018/873 je spôsobilá narušiť platnosť oznámenia a poukazuje na viaceré problémy v súvislosti so zásadou právnej istoty. Preto existencia takých vád, aké konštatoval Všeobecný súd stačí na to, aby oznámenie vykonané Komisiou nemohlo spôsobiť plynutie lehoty podľa článku 263 ZFEÚ. Všeobecný súd kvalifikoval rozdiel medzi uverejnenou a oznámenou formou rozhodnutia 2018/873 za nepodstatný s odôvodnením, že táto skutočnosť nemôže sťažiť zrozumiteľnosť textu rozhodnutia, pretože slovo „sumă“ (suma) mohlo zodpovedať jedine druhu opravy „sumă estimată“ (odhadovaná suma). Keďže tento druh opravy neexistuje, Rumunsko sa domnieva, že právne odôvodnenie Všeobecného súdu je nesprávne, zjavne sa ním narúša zrozumiteľnosť textu rozhodnutia 2018/873 a jeho oznámenie nebolo platné. ii. Všeobecný súd podal nesprávny výklad článku 263 ZFEÚ v spojení s článkom 297 ZFEÚ tým, že opomenul zohľadniť účinky uverejnenia rozhodnutia 2018/873 v Úradnom vestníku Európskej únie (Ú. v. EÚ) vzhľadom na riadne oznámenie a zásadu právnej istoty. V súvislosti s článkom 263 šiestym odsekom ZFEÚ je na výkon práva na podanie žaloby relevantné riadne oznámenie obsahu napadnutého aktu Únie a nie okamih nadobudnutia jeho účinnosti alebo okamih, od ktorého vznikajú právne účinky. Dvojmesačná lehota na podanie žaloby o neplatnosť proti takému aktu ako je rozhodnutie 2018/873, ktoré musí byť oznámené, ale ktoré v súlade s ustálenou dlhodobou praxou vydávajúceho orgánu sa zároveň uverejňuje v Ú. v. EÚ, musí začať plynúť od dňa uverejnenia, ku ktorej treba podľa článku 59 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu pripočítať 15 dní. Toto riešenie sa núka o to viac vzhľadom na konkrétne okolnosti rozhodnutia 2018/873, ktoré bolo oznámené rumunským orgánom a uverejnené, z ktorých vyplývajú rozdiely v podstatných znakoch medzi oznámeným a uverejneným rozhodnutím. iii. Všeobecný súd porušil zásadu právnej istoty, keďže považoval nezrovnalosť, na ktorú upozornilo Rumunsko, [týkajúcu sa druhu opravy „sumă estimată“ (odhadovaná suma) oproti „rată forfetară“ (paušálna)] za drobnú redakčnú chybu v oznámenom a uverejnenom texte, ku ktorej však nedošlo v rámci správneho konania a ktorú neobsahovala ani súhrnná správa, pričom nespôsobovala nejasnosť pokiaľ išlo o povahu opravy. iv. Všeobecný súd porušil článok 263 ZFEÚ keď rozhodol, že rozdiely medzi oznámeným a uverejneným textom v Ú. v. EÚ, ktoré sa týkajú ustanovení nariadenia 2018/873 určeného ostatným členským štátom Únie vzhľadom na privilegované postavenie členského štátu ako žalobcu, sú irelevantné a neúčinné.
—

Podporne treba žalobu považovať za dôvodnú, pokiaľ by mala byť použitá druhá alternatíva tzv. Mory-judikatúry, podľa ktorej musí žalobkyňa preukázať, že pomoc podstatne zasiahla do jej postavenia na trhu. V tomto prípade dochádza k preneseniu dôkazného bremena, prinajmenšom však k zmierneniu dôkazného bremena v prospech žalobkyne, pretože Komisia svojvoľne nezohľadnila relevantné skutkové okolnosti, ktoré jej boli známe. Iba podporne treba trvať na tom, že žalobkyňa taký podstatný zásah skutočne preukázala. Odlišné právne posúdenie Všeobecným súdom by šlo nad rámec judikatúry Súdneho dvora a viedlo by k právne nesprávnemu posúdeniu relevantného trhu. Všeobecný súd v tejto súvislosti skreslil a skrátil skutkové okolnosti prednesené ako žalobkyňou, tak aj Komisiou, zmenil obsah napadnutého uznesenia a porušil pravidlá o dôkaznom bremene.
C 280/30

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 17. júna 2019 — Friends of the Irish Environment Limited/Commissioner for Environmental Information

(Vec C-470/19)

(2019/C 280/41)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: Friends of the Irish Environment Limited

Odporca: Commissioner for Environmental Information

Prvý vedľajší účastník konania: The Courts Service of Ireland

Prejudiciálna otázka

Predstavuje kontrola prístupu k súdnym záznamom týkajúcim sa konaní, v ktorých bol vydaný právoplatný rozsudok, uplynula lehota na podanie odvolania a neprejednáva sa odvolanie ani ďalšia žaloba, avšak ďalšie žaloby sú za osobitných okolností možné, výkon „právomoci súdu“ v zmysle článku 2 bodu 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/4/ES z 28. januára 2003 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí, ktorou sa zrušuje smernica Rady 90/313/EHS?