ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
33.

Predovšetkým spor vo veci samej nepatrí do pôsobnosti UmwRG, ako je vymedzená v § 1 ods. 1 tohto zákona. Spomedzi rozhodnutí, proti ktorým môže organizácia na ochranu životného prostredia podať opravný prostriedok, prichádza v prejednávanej veci do úvahy len jediná kategória, a to kategória uvedená v § 1 ods. 1 prvom pododseku bode 5 UmwRG, podľa ktorého sa tento zákon vzťahuje na opravné prostriedky proti správnym aktom alebo verejnoprávnym zmluvám, ktorými sa povoľujú projekty iné ako tie uvedené v bodoch 1 až 2b uvedeného § 1 ods. 1, na základe ustanovení spolkového práva alebo krajinského práva týkajúcich sa životného prostredia alebo priamo uplatniteľných aktov práva Únie. Vnútroštátny súd sa v tejto súvislosti domnieva, že článok 5 ods. 2 nariadenia č. 715/2007 súvisí so životným prostredím a nepredstavuje len technický predpis na reguláciu vnútorného trhu, ako to vyplýva z odôvodnení 1, 4 a 7 tohto nariadenia.
–

ak by uchovávanie údajov „bez dôvodu“ ( 18 ) nebolo možné založiť na článku 15 ods. 1 smernice 2002/58 (teda ak by nebolo podstatné, akým spôsobom sú upravené dotknuté komunikačné prostriedky, kategórie uchovávaných údajov, doba uchovávania, podmienky prístupu k týmto údajom a ochrana pred rizikom zneužitia), podstatne by sa obmedzil priestor, v rámci ktorého sú vnútroštátni zákonodarcovia oprávnení konať, a to v oblasti, ktorá – tak ako oblasť trestného stíhania a verejnej bezpečnosti – v súlade s článkom 4 ods. 2 treťou vetou ZEÚ stále patrí do výlučnej právomoci členských štátov,
138.

Po prvé Parlament diskutoval o predbežnom legislatívnom návrhu ( 60 ) na svojom rokovaní 12. až 15. marca 2018. Prijal viacero pozmeňujúcich návrhov, pričom nevyjadril žiadny nesúhlas s rozhodnutím o tom, že EMA by mala mať sídlo v Amsterdame. ( 61 ) Predtým, a ako Rada uvádza vo veci C‑106/19, boli predložené pozmeňovacie návrhy v rámci príslušného výboru, v ktorých sa navrhovalo, že nové sídlo EMA by malo byť umiestnené v Miláne. ( 62 ) V odôvodnení jedného z týchto pozmeňovacích návrhov sa uvádza, že „mnoho oficiálnych vyhlásení a tlačových správ odkazuje na nemožnosť nájsť vhodné priestory pre sídlo Európskej agentúry pre lieky v Amsterdame do marca 2019, čo vedie k záveru, že rozhodnutie Rady nie je možné v súčasnosti vykonať. Voľba Milána, ktoré môže ponúknuť dostupné, absolútne vhodné a okamžite prevádzkyschopné sídlo, by umožnila vyhnúť sa nepríjemnostiam, dodatočným nákladom a následkom v súvislosti s právom občanov na zdravie a zabezpečila by kontinuitu činností“ ( 63 ). Parlament však tieto návrhy nezachoval. ( 64 )
68.

Použitie iného ako českého názvu podľa právnych predpisov pre čokoládu v prášku by mohlo spotrebiteľov uviesť do omylu prinajmenšom dvoma spôsobmi. Spotrebitelia by totiž i) mohli byť uvedení do omylu, keby sa domnievali, že zložka sa skladá z niečoho iného, než sú jej skutočné zložky alebo že pomery týchto zložiek boli iné, než aké bolo skutočné zloženie zloženej zložky, a spotrebitelia by ii) mohli byť uvedení do omylu, keby sa domnievali, že obsah tejto zložky v konečnom výrobku (jej percentuálny podiel v konečnom výrobku) bol iný (väčší), než v skutočnosti je.
43.

Súdny dvor predovšetkým rozhodol, že účinnú ochranu práv vyplývajúcich z tejto smernice pre spotrebiteľa totiž možno zaručiť iba pod podmienkou, že vnútroštátny procesný systém umožňuje v rámci konania o vydanie platobného rozkazu alebo v rámci konania o výkon platobného rozkazu ex offo preskúmanie potenciálnej nekalej povahy podmienok v predmetnej zmluve. ( 20 ) Preto v prípade, ak v štádiu výkonu platobného rozkazu nie je upravené žiadne ex offo preskúmanie potenciálne nekalej povahy podmienok, vnútroštátna právna úprava sa musí považovať za právnu úpravu, ktorá môže narušiť účinnosť ochrany požadovanej smernicou 93/13, ak neupravuje takéto preskúmanie v štádiu vydania platobného rozkazu, alebo ak je takéto preskúmanie stanovené jedine v štádiu odporu proti vydanému platobnému rozkazu, ak existuje nezanedbateľné riziko, že dotknutý spotrebiteľ nepodá požadovaný odpor buď z dôvodu osobitne krátkej lehoty stanovenej v tejto súvislosti, alebo vzhľadom na trovy, ktoré by vznikli v dôsledku podania žaloby v porovnaní s výškou sporného dlhu, alebo z dôvodu, že vnútroštátna právna úprava nestanovuje povinnosť, aby mu boli oznámené všetky informácie potrebné na to, aby mohol určiť rozsah svojich práv. ( 21 ) Smernica 93/13 preto bráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava umožňovala vydanie platobného rozkazu bez toho, aby mal spotrebiteľ v akomkoľvek štádiu konania možnosť požívať záruku, že súd pristúpi k preskúmaniu neprítomnosti nekalých podmienok. ( 22 )
51.

Ak je niekto vlastníkom priestorov, v ktorých sa nachádza servisné zariadenie, ešte to neznamená, že má postavenie prevádzkovateľa. Ak by to bolo tak, každý vlastník nehnuteľnosti, v ktorej sa nachádza servisné zariadenie, by bol jeho prevádzkovateľom, čím by sa zotrel rozdiel, ktorý zavádza článok 3 smernice. Inak je to v prípade, ak vlastník súčasne zabezpečuje správu tohto zariadenia. ( 23 )
50.

DB Netz pritom tvrdí, že zriadenie miesta jedného kontaktu sa neoddeliteľne spája so stanovením postupu predkladania žiadostí o pridelenie kapacity na tomto mieste, a preto právomoc určiť alebo zriadiť miesto jedného kontaktu, ktorú článok 13 ods. 1 nariadenia č. 913/2010 zveruje správnej rade, zahŕňa aj právomoc tejto rady stanoviť pravidlá pre žiadosti predkladané na mieste jedného kontaktu. Podľa podniku DB Netz by totiž možnosť manažérov infraštruktúry upraviť postup predkladania žiadostí na mieste jedného kontaktu v ich podmienkach používania siete viedla k riziku existencie vzájomne si odporujúcich pravidiel a bola by v rozpore s cieľom nariadenia č. 913/2010 spočívajúcim v zjednotení tohto postupu.
70.

Ťažko si viem predstaviť, že cieľ odrádzať od únosov detí by zanikol len z dôvodu premiestnenia dieťaťa do tretieho štátu. V opačnom prípade by totiž stačilo, aby rodič, ktorý unáša dieťa, odišiel do tretieho štátu, ktorý sa napokon môže nachádzať v bezprostrednej blízkosti členského štátu, a článok 10 nariadenia č. 2201/2003 by sa prestal uplatňovať. Dieťaťu by tak boli odopreté práva vyplývajúce z tohto nariadenia, ktorého cieľom je chrániť najlepšie záujmy dieťaťa.
48.

Na základe oznámenia inšpektora spoločnosti Jumbocarry vykonaného 1. júna 2016, teda pred uplynutím troch rokov od 4. júla 2013, keď tento dlh vznikol, by preto bez ohľadu na to, ktorý colný kódex (CKS alebo CKÚ) by sa uplatnil, došlo k pozastaveniu (alebo prípadne prerušeniu) trojročnej premlčacej lehoty.
Estónska vláda sa domnieva, že ak by sa povinnosť registrovať sa alebo získať povolenie považovala za podmienku plnenia zákazky, a nie za kvalitatívne kritérium výberu, mohlo by sa stať, že úspešný uchádzač by napokon nebol schopný splniť zákazku. Uvedená situácia by zväčšila pracovnú záťaž verejného obstarávateľa a predĺžila postup, ktorý je nevyhnutný na zadanie zákazky. ( 29 ) Okrem toho ktorýkoľvek hospodársky subjekt má možnosť prihlásiť sa do verejného obstarávania spolu so subjektom, ktorý si už splnil požiadavky týkajúce sa povolenia a registrácie. ( 30 )
15.

Žalovaní uznávajú, že podľa vnútroštátneho práva žalobca, ktorý úspešne napadne rozhodnutie verejného orgánu prostredníctvom postupu súdneho preskúmania, zvyčajne má nárok na to, aby súd vyhovel jeho žalobným návrhom. Tvrdia však, že toto právo nie je absolútne a vo veci samej je opodstatnené odmietnuť akúkoľvek formu navrhovaných opatrení. Tvrdia, že v prejednávanej veci by mohlo mať pre žalobcu určitý prínos vyhovenie žalobným návrhom, avšak jeho hodnota by bola veľmi obmedzená vzhľadom na bezprostredné nadobudnutie účinnosti nariadenia 2019/6. Žalovaní navyše tvrdia, pokiaľ by súd v tejto veci vyhovel žalobným návrhom, že je vysoko pravdepodobné, že by to malo závažný vplyv na tretie osoby. Ak by sa dodávatelia a distribútori veterinárnych liekov rozhodli stiahnuť z írskeho trhu v dôsledku požiadavky na uvádzanie textu na letáčikoch s pokynmi a na obaloch v oboch úradných jazykoch, je jasné, že by to malo závažné následky pre zdravie zvierat, ako aj hospodárske následky, ktoré by boli pre mnohých jednotlivcov negatívne.
65.

Inak by to možno bolo v prípade, ak by žalobkyňa cielene využila dodávateľa ako sprostredkujúcu spoločnosť bez majetku, ktorá by sama osebe nebola schopná zaplatiť priznanú DPH. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania to však nevyplýva. Skutočnosť, že žalobkyňa zaplatila dodávateľovi, takže ten v zásade bol schopný zaplatiť priznanú DPH, svedčí skôr proti tomu. Napokon je úlohou vnútroštátneho súdu, aby túto okolnosť objasnil, respektíve zistil.
10.

Odôvodnenia 9, 33, 35, 44 a 47 smernice 2016/343 stanovujú: „(9) Účelom tejto smernice je posilniť právo na spravodlivý proces v trestnom konaní, a to stanovením spoločných minimálnych pravidiel týkajúcich sa určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na súdnom konaní. … (33) Právo na spravodlivý proces je jedna zo základných zásad demokratickej spoločnosti. Právo podozrivých a obvinených osôb byť prítomný na súdnom konaní je založené na uvedenom práve a malo by byť zaručené v celej Únii. … (35) Právo podozrivých a obvinených osôb byť prítomný na súdnom konaní nie je absolútnym právom. Podozrivé a obvinené osoby by za určitých okolností mali mať možnosť sa tohto práva vzdať, a to výslovne alebo konkludentne, avšak jednoznačne. … (44) Zásada účinnosti práva Únie si od členských štátov vyžaduje, aby zaviedli primerané a účinné opravné prostriedky pre prípad porušenia práva priznaného jednotlivcom právom Únie. Vďaka účinnému opravnému prostriedku, ktorý by mal byť dostupný v prípade porušenia ktoréhokoľvek z práv stanovených v tejto smernici, by sa malo dosiahnuť, že sa v čo najväčšej možnej miere obnoví také postavenie podozrivých alebo obvinených osôb, aké by mali, keby nebolo došlo k porušeniu, s cieľom chrániť právo na spravodlivý proces a právo na obhajobu. … (47) V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a zásady uznané v [Charte základných práv Európskej únie; ďalej len ‚Charta‘] a v EDĽP vrátane… práva na spravodlivý proces, prezumpcie neviny a práva na obhajobu. Prihliadať by sa malo najmä na článok 6 Zmluvy o Európskej únii (ďalej len ‚Zmluva o EÚ‘), podľa ktorého Únia uznáva práva, slobody a zásady uvedené v charte a podľa ktorého základné práva, ako sú zaručené EDĽP a ako vyplývajú z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty, majú predstavovať všeobecné zásady práva Únie.“
6.

V súlade s odôvodnením 71: „Osvedčenie by malo mať rovnaké účinky vo všetkých členských štátoch. Nemalo by byť samostatným exekučným titulom, ale malo by mať dôkazný účinok a mala by platiť domnienka, že je dokladom o skutočnostiach, ktoré boli preukázané podľa rozhodného práva pre dedenie alebo podľa iného rozhodného práva pre konkrétne skutočnosti, ako je napríklad hmotnoprávna platnosť právnych úkonov nakladania s majetkom pre prípad smrti. … Každej osobe, ktorá vykoná platby alebo odovzdá majetok z dedičstva osobe uvedenej v osvedčení ako osobe oprávnenej prijať takúto platbu alebo majetok ako dedič alebo odkazovník, by sa mala poskytnúť primeraná ochrana, ak konala v dobrej viere a spoliehala sa pri tom na presnosť informácií potvrdených v osvedčení. Rovnaká ochrana by sa mala poskytnúť každej osobe, ktorá sa spolieha na presnosť informácií potvrdených v osvedčení a kúpi alebo dostane majetok z dedičstva od osoby uvedenej v osvedčení ako osoby oprávnenej s týmto majetkom nakladať. Táto ochrana by sa mala zabezpečiť, ak sa predložia platné overené kópie [platné osvedčené odpisy – neoficiálny preklad]. Týmto nariadením by nemalo byť stanovené, či takéto nadobudnutie majetku treťou osobou je, alebo nie je účinné.“
187.

Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor: 1. Zrušil rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 23. septembra 2020, Landesbank Baden‑Württemberg/SRB (T‑411/17, EU:T:2020:435). 2. Zrušil rozhodnutie Jednotnej rady pre riešenie krízových situácií (SRB) prijaté na jej výkonnom zasadnutí z 11. apríla 2017 o výpočte príspevkov ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií na rok 2017 (SRB/ES/SRF/2017/05) v rozsahu, v akom sa týka Landesbank Baden‑Württemberg. 3. Rozhodol, že účinky rozhodnutia SRB/ES/SRF/2017/05 zostávajú zachované v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka spoločnosti Landesbank Baden‑Württemberg, až do nadobudnutia účinnosti nového aktu, ktorý ho má nahradiť, a to najneskôr v lehote šiestich mesiacov odo dňa, kedy bude vyhlásený rozsudok. 4. Rozhodol, že SRB znáša svoje vlastné trovy konania týkajúce sa konania pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Landesbank Baden‑Württemberg v konaní pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom. 5. Rozhodol, že Fédération bancaire française (Francúzska banková federácia), Španielske kráľovstvo a Európska komisia ako vedľajší účastníci konania v sporoch znášajú svoje vlastné trovy konania pred Súdnym dvorom a Komisia tiež trovy v konaní pred Všeobecným súdom.
146.

V treťom rade z návrhu na začatie prejudiciálneho konania nevyplýva, či by preukaz totožnosti, ktorý možno vydať na základe rodného listu, preberal všetky údaje, ktoré sú v tomto rodnom liste uvedené, najmä mená rodičov, alebo či by sa obmedzoval na údaje týkajúce sa držiteľa v užšom zmysle slova. V každom prípade, ak by sa v tomto preukaze alebo iných pripojených cestovných dokumentoch, ktoré slúžia na označenie osôb oprávnených cestovať s dotknutým dieťaťom, uvádzala iba jedna zo žien označených ako matka dieťaťa v španielskom rodnom liste, mohlo by to tiež brániť jeho právu na voľný pohyb. Z dôvodov uvedených v predchádzajúcich bodoch a ako v podstate uviedla Komisia v konaní na Súdnom dvore, totiž právo na voľný pohyb podľa článku 21 ods. 1 ZFEÚ zahŕňa aj to, že dieťa musí mať možnosť cestovať s každým zo svojich rodičov.
12.

V tejto súvislosti vnútroštátny súd najskôr pripomína, že v prípade neoprávneného odstúpenia pracovníka je to práve pracovník, ktorý jednostranne prijíma rozhodnutie neuplatniť svoj nárok na čerpanie dovolenky, a to buď v nepeňažnej podobe alebo prostredníctvom peňažnej náhrady. Na druhej strane by poskytnutie nároku na peňažnú náhradu v prípade predčasného skončenia pracovného pomeru bez vážneho dôvodu bolo v rozpore so zásadou, podľa ktorej nikto nemôže mať prospech zo svojho protiprávneho konania.
31.

Môžu sa samozrejme vyskytnúť situácie, keď bude štát od verejnoprávneho vysielateľa nadobúdať určité služby za protihodnotu v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) smernice 2006/112. Išlo by však o presne vymedzené prípady, keď by verejnoprávny vysielateľ poskytoval služby nad rámec bežného rozsahu úloh, ktoré mu zveruje zákon, a aby odmena za tieto služby mohla byť považovaná za cenu uvedených služieb, musela by byť úzko spojená s ich výkonom a musela by odrážať rozsah a hodnotu týchto služieb. Táto cena totiž podľa článku 1 ods. 2 smernice 2006/112 tvorí základ DPH. ( 21 )
79.

Čo by sa teda stalo, keď v prípade, že žiadateľ podá následnú žiadosť, iba členský štát, ktorý prijal predchádzajúce negatívne konečné rozhodnutie (teda členský štát A) by mohol uplatniť vyššie uvedené ustanovenia, kým ktorýkoľvek iný členský štát ako ten posledný uvedený by musel vykonať nové úplné posúdenie žiadosti bez toho, aby mohol posúdiť túto žiadosť ako „následnú žiadosť“? Výsledok by bol iste, ako uviedla nemecká vláda, taký, že štátni príslušníci by boli potom, ako bolo v ich prípade vydané negatívne konečné rozhodnutie v členskom štáte A, podnietení k mnohonásobnému podávaniu podobných žiadostí v iných členských štátoch s cieľom dosiahnuť nové úplné posúdenie ich situácie, čo by viedlo k sekundárnym pohybom v rozpore s cieľmi sledovanými tak nariadením Dublin III, ako aj smernicou 2013/32.
56.

Prokuratúra v Trente by teda mohla umožniť, aby vo veci rozhodol súd, len v prípade, ak by sa rozhodla uznať EVP, bez ohľadu na to, že podľa jej názoru ide o EVP, ktorý vydal nepríslušný orgán (Finančný úrad Münster). V konečnom dôsledku by bola nútená prijať rozhodnutie s vedomím, že je možno nesprávne, a musela by sa spoľahnúť na to, že vo veci rozhodne súd, čo navyše nemožno považovať za zaručené.
78.

S výhradou overenia vnútroštátnym súdom sa zdá, že nepreukázanie požadovanej úrovne jazykových znalostí vedie k okamžitej strate predmetnej podpory v plnej výške. Predmetná suma by mohla dosiahnuť 300 eur mesačne. Vzhľadom na to, že príspevok na bývanie je dostupný iba jednotlivcom s nízkymi príjmami, môže byť strata značná v závislosti od času, ktorú môže splnenie tejto požiadavky vyžadovať. Ako uviedol žalobca, dotknutá strata príjmu môže byť v rozpore so sledovaným cieľom a môže brániť integrácii štátnych príslušníkov tretích krajín, čím by boli ciele smernice 2003/109 ohrozené. Cieľ integrácie možno v každom prípade dosiahnuť menej obmedzujúcimi prostriedkami, ako je napríklad pozastavenie alebo postupné znižovanie dávky až do okamihu splnenia požiadavky jazykových znalostí. Zdá sa teda, že dotknuté opatrenie nie je v súlade so zásadou proporcionality.
97.

V tejto súvislosti stačí poznamenať, že normatívnu pôsobnosť nástroja práva Únie nemožno definovať ex post facto takým spôsobom, ktorý by závisel od výsledku, to znamená, že vec by spadala do pôsobnosti práva Únie alebo mimo nej podľa toho, či by danú osobu v konečnom dôsledku odsúdili alebo oslobodili. ( 49 ) Vo všeobecnosti to znamená, že ak niektoré postupy spadajú do vecnej pôsobnosti nástroja práva Únie, postačuje to na prijatie záveru, že celé dotknuté konanie takisto spadá do pôsobnosti tohto práva, a to bez ohľadu na konečný výsledok konania alebo fázu, v ktorej sa konanie skončí.
33.

Amnestia v dožadujúcom štáte by naopak mohla mať význam pre článok 8 ods. 1 písm. c) rámcového rozhodnutia 2002/584. Podľa tohto ustanovenia európsky zatykač obsahuje dôkaz o vykonateľnom rozsudku, zatykači alebo inom vykonateľnom súdnom rozhodnutí s rovnakým účinkom. Ak sa na trestný čin v dožadujúcom štáte vzťahuje účinná amnestia, v tomto štáte by nemalo existovať také vykonateľné súdne rozhodnutie. To by bránilo európskemu zatykaču. ( 9 ) Z dôvodu zrušenia amnestie však táto hypotéza v tomto konaní nemôže zohrávať nijakú úlohu.
27.

Účastníci konania, ktorí predložili Súdnemu dvoru svoje pripomienky, majú rôzne názory na to, ako odpovedať na túto otázku. Na jednej strane francúzska vláda, ako aj Overseas Financial a Oaktree Finance tvrdia, že na to, aby sa voči zmrazenému majetku mohlo uplatniť také ochranné opatrenie, ako sú opatrenia, ktoré uviedol vnútroštátny súd, sa vyžaduje povolenie príslušného orgánu. Na druhej strane Bank Sepah zastáva názor, že takéto ochranné opatrenia možno uplatniť voči zmrazenému majetku bez predchádzajúceho povolenia príslušného orgánu. Európska komisia sa domnieva, že na to, aby sa voči zmrazenému majetku mohli uplatniť také ochranné opatrenia, ako sú opatrenia, ktoré uviedol vnútroštátny súd, sa nevyžaduje predchádzajúce povolenie príslušného orgánu, ale že strana, ktorá má v úmysle uplatniť takéto opatrenia, musí tento orgán vopred a systematicky informovať.
(20)

V prípade prepravy odpadu na zneškodnenie by členské štáty mali zohľadňovať zásadu blízkosti miesta, prednostného zhodnotenia a sebestačnosti na úrovni [Únie] a vnútroštátnej úrovni v súlade so smernicou… [2006/12] tým, že sa v súlade so [zmluvou o FEÚ] prijmú opatrenia, ktorými sa úplne alebo čiastočne zakáže preprava odpadu alebo sa proti nej systematicky namieta. Mala by sa zohľadniť aj požiadavka ustanovená v smernici [2006/12], podľa ktorej majú členské štáty zriadiť integrovanú a adekvátnu sieť zariadení na zneškodňovanie odpadu, aby sa umožnilo [Únii] ako celku stať sa sebestačn[ou] v zneškodňovaní odpadov a členským štátom smerovať k tomu cieľu jednotlivo, zohľadňujúc geografické okolnosti alebo potrebu špecializovaných zariadení pre určité odpady. …“
37.

Po druhé v rozsudku Kazachstan Súdny dvor uplatnil kritérium ťažiska, keď prijal dvojité kritérium, a síce „kvantitatívne“ a „kvalitatívne“, na analýzu obsahu medzinárodnej dohody, ktorej súčasťou je dotknutý akt Únie. V bode 44 tohto rozsudku uviedol, že „väčšina ustanovení [dohody s Kazachstanom], ktorá obsahuje 287 článkov, patrí čiastočne do spoločnej obchodnej politiky Únie a čiastočne do jej politiky rozvojovej spolupráce“ a ďalej v bode 45 toho istého rozsudku poznamenal, že „ustanovenia [dohody s Kazachstanom] predstavujú spojitosť so SZBP…, okrem toho, že ich je vzhľadom na všetky ustanovenia tejto dohody málo, sa obmedzujú len na vyhlásenia zmluvných strán k cieľom, ktoré musí sledovať ich spolupráca, a k témam, ktorých sa má týkať, bez toho, aby boli určené konkrétne spôsoby realizácie tejto spolupráce“, pričom analogicky odkázal na bod 56 rozsudku Filipíny. ( 45 ) Možno síce pochybovať, ako to robí Francúzska republika, o absolútnej relevantnosti uvedených kritérií, najmä kvantitatívneho kritéria, a to vzhľadom na rozdiel medzi vonkajšou činnosťou Únie v oblasti rozvojovej spolupráce a obchodu, ktorá si vo všeobecnosti vyžaduje ustanovenie podrobnej právnej úpravy a prijatie značného počtu ustanovení technickej povahy a SZBP, ktorej vykonávanie nemusí vyžadovať takú úroveň podrobnosti. Nič to nemení na tom, že takéto kritérium – pokiaľ sa neobmedzuje len na zistenie číselnej prevahy ustanovení, ktoré sa netýkajú SZBP, a pokiaľ sa uplatňuje v spojení s „kvalitatívnym“ posúdením ustanovení dohody majúcich spojitosť so SZBP, ktoré zohľadňuje ich viac či menej operatívnu povahu – sa môže v prípade takých rámcových dohôd, ako sú tie, o ktoré ide vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Kazachstan, a v tejto veci, ukázať ako užitočné pri izolovaní (alebo vylúčení) prípadnej autonómnej zložky spadajúcej do SZBP. To platí o to viac, že, ako správne uvádza Komisia, po zjednotení cieľov vonkajšej činnosti Únie v článku 21 ods. 2 ZEÚ, ku ktorému došlo na základe Lisabonskej zmluvy, a vzhľadom na povinnosť Únie v súlade s článkom 21 ods. 3 ZEÚ sledovať tieto ciele vo všetkých svojich vonkajších politikách vrátane vonkajších aspektov svojich vnútorných politík, sa uplatnenie kritéria ťažiska založeného len alebo hlavne na účeloch aktu nemusí ukázať ako dostatočne presvedčivé. Vzhľadom totiž na horizontálnu povahu cieľov vonkajšej činnosti Únie vymenovaných v článku 21 ods. 2 ZEÚ a na odkaz na tieto ciele v článku 23 ZEÚ v oblasti SZBP, môže byť ťažké identifikovať osobitné ciele tejto politiky. ( 46 )
40.

Za týchto podmienok Korkein oikeus (Najvyšší súd) rozhodnutím z 21. januára 2020, doručeným do kancelárie Súdneho dvora 24. januára 2020, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Bráni právo Únie, najmä článok 4 ods. 1 [smernice 2004/38], článok 21 [nariadenia č. 562/2006] alebo právo občanov Únie voľne sa pohybovať na území Únie, uplatneniu ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorým sa osobe (bez ohľadu na to, či je občanom [Únie]) pod hrozbou sankcie ukladá povinnosť mať pri sebe platný cestovný pas alebo iný platný cestovný doklad, keď na palube rekreačného plavidla cestuje cez medzinárodné vody z jedného členského štátu do iného členského štátu bez toho, aby vstúpila na územie tretieho štátu? 2. Bráni právo Únie, najmä článok 5 ods. 1 [smernice 2004/38], článok 21 [nariadenia č. 562/2006] alebo právo občanov Únie voľne sa pohybovať na území Únie, uplatneniu ustanovenia vnútroštátneho práva, ktorým sa osobe (bez ohľadu na to, či je občanom [Únie]) pod hrozbou trestu ukladá povinnosť mať pri sebe platný cestovný pas alebo iný platný cestovný doklad, keď do dotknutého členského štátu pricestovala z iného členského štátu na palube rekreačného plavidla cez medzinárodné vody bez toho, aby predtým vstúpila na územie tretieho štátu? 3. Pokiaľ z práva Únie nevyplýva prekážka v zmysle [prvej a druhej otázky]: Je sankcia za prekročenie fínskej štátnej hranice bez toho, aby osoba mala pri sebe platný cestovný doklad, ktorá sa vo Fínsku zvyčajne ukladá v denných sadzbách, zlučiteľná so zásadou proporcionality vyplývajúcou z článku 27 ods. 2 [smernice 2004/38]?“