ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
44.

Požiadavka, podľa ktorej len text zaznamenaný na papieri spĺňa požiadavku „v písomnej forme“, neodráža bežný význam „písomne“. V rozsahu, v akom by boli vylúčené spôsoby komunikácie (ako faxy alebo v poslednej dobe e‑maily), ktoré sa každodenne používajú v obchodnom, priemyselnom a podnikateľskom odvetví, išlo by samozrejme o veľmi archaický výklad. Nie je použiteľný ani v súvislosti s modernou leteckou dopravou, ani so spôsobom, akým letecké spoločnosti komunikujú so svojimi zákazníkmi. Je všeobecne známe, že letecké spoločnosti v styku so svojimi zákazníkmi využívajú vo veľkej miere elektronickú komunikáciu – vrátane on‑line nákupov leteniek, on‑line registrácie, elektronických palubných kariet a on‑line informácií týkajúcich sa podávania reklamácií. Obmedzený výklad pojmu „písomne“ by sa tak zdal byť tiež v rozpore s uvedeným cieľom Montrealského dohovoru, konkrétne s cieľom „zabezpeč[iť] ochranu záujmov spotrebiteľov“ (tak ako to stanovuje tretia veta preambuly dohovoru). Stručne povedané v Montrealskom dohovore som nenašla žiadnu výslovnú požiadavku, aby bola písomná reklamácia podaná v papierovej podobe; a nenašla som ani žiadny presvedčivý dôvod, prečo by sa elektronický záznam nemohol považovať za „písomnú“ reklamáciu, pokiaľ predmetný záznam spĺňa ciele sledované touto požiadavkou.
75.

Chcel by som poukázať na to, že v daňovom kontexte môže byť mimoriadne ťažké určiť rozhodujúci okamih, v ktorom podnik skutočne dostal pomoc. Určenie relevantného okamihu je v istom zmysle arbitrárne. Je to okamih vydania záväznej informácie alebo okamih, keď HBH dostala rozhodnutie o určení preddavku? Alebo je to – ako tvrdí Komisia – okamih, keď je daňová úspora stanovená v konečnom daňovom rozhodnutí (s prihliadnutím na to, že také rozhodnutie môže byť vydané niekoľko rokov po skončení predmetného daňového roka)? Alebo ide o nejaký iný okamih?
52.

Ak by totiž nebola zaručená prísna dôvernosť informácií, ktoré takto majú k dispozícii vnútroštátne orgány pre dohľad, hrozilo by riziko právnej neistoty a oslabenia systému pre dohľad nad finančnými trhmi. ( 38 ) Je teda namieste osobitná opatrnosť, a to vzhľadom na riziko finančnej katastrofy, ktorá by hrozila v prípade narušenia vzťahu dôvery pri fungovaní finančného trhu a jeho systému priebežného dohľadu. ( 39 ) Všetko, čo by sa dalo pociťovať ako slabosť pri ochrane informácií, by totiž spôsobilo ujmu systému dohľadu, a to z dôvodu narušenia dôvery a každé zlyhanie pri ochrane dôvernosti informácií, ktoré majú k dispozícii príslušné orgány by mohlo narušiť riadne fungovanie tohto systému. Zverejnenie týchto informácií by mohlo destabilizovať dotknutý podnik a mohlo by mať tiež za následok stratu dôveryhodnosti orgánov pre dohľad v očiach subjektov pôsobiacich na finančných trhoch, ktoré tieto informácie poskytujú a umožňujú tak orgánom pre dohľad vykonávanie ich funkcií.
57.

Na druhej strane striktné uplatnenie tejto definície by viedlo k tomu, že by bol článok 12 ods. 3 nariadenia Brusel IIa bezpredmetný. Ak by len navrhovatelia mohli splniť striktné požiadavky stanovené v článku 16 nariadenia Brusel IIa, znamenalo by to, že prijatie právomoci by bolo úplne v ich rukách a prijatie právomoci by teda nezahrňovalo „všetkých účastníkov konania“. ( 22 ) Bolo by to v rozpore s effet utile článku 12 ods. 3 nariadenia Brusel IIa. Pokiaľ by mal normotvorca v úmysle ponechať dohodu o právomoci len na navrhovateľoch, mohol zvoliť iné výrazy než „všetci účastníci konania“, ako to urobil v článku 12 ods. 1 nariadenia Brusel IIa, podľa ktorého musia s právomocou súhlasiť „manželia a nositelia rodičovských práv a povinností“.
52.

Po druhé sa domnievam, že prístup Komisie vyvoláva problém právnej istoty dotknutých osôb tým, že ponecháva vnútroštátnym orgánom príliš veľký priestor na voľnú úvahu v súvislosti so stanovením „celkového zníženia“, ktoré sa má uplatniť v takej situácii, ako je situácia vo veci samej. Ak by sa teda prijal tento prístup, pre dotknuté osoby by bolo prakticky nemožné, aby predvídali sankciu, ktorá im v takejto situácii má byť uložená. ( 37 ) V tejto súvislosti treba zohľadniť skutočnosť, že články 70 až 72 nariadenia č. 1122/2009 majú za cieľ stanoviť podrobné pravidlá týkajúce sa znížení a vylúčení, ktoré sa majú uplatňovať v prípade porušenia pravidiel krížového plnenia. ( 38 ) Prístup, ktorý navrhuje Komisia, by pritom spôsobil, že v takej situácii, ako je situácia vo veci samej, sa tieto pravidlá stanú neúčinnými vzhľadom na to, že v skutočnosti budú „absorbované“ pravidlom stanoveným v článku 72 ods. 1 nariadenia č. 1122/2009.
50.

Z vyššie uvedeného druhého účelu vyplýva, že je potrebné posúdiť možné dôsledky, ktoré by mohli nastať pri prípadnom závere, že DOO nebolo možné získať bez ohľadu na dôvody, pre ktoré základný patent neexistoval. Ak základný patent v pristupujúcom členskom štáte neexistoval, pretože majiteľ základného patentu v tomto pristupujúcom členskom štáte nikdy nepožiadal o patentovú ochranu, aj keď to mohol urobiť, on sám sa nebude môcť dovolávať osobitnej úpravy pre svoj patent a tým brániť súbežnému dovozu do starého členského štátu. Po uplynutí doby platnosti základného patentu by sa však majiteľ DOO mohol dovolávať osobitnej úpravy v starom členskom štáte pre svoje DOO, ak by sa DOO muselo považovať za nezískateľné iba z dôvodu absencie základného patentu. Výsledkom by bolo, že hneď po pristúpení počas zákonnej doby platnosti základného patentu v starom členskom štáte by došlo k voľnému obchodu, zatiaľ čo neskôr počas zákonnej doby platnosti DOO v starom členskom štáte by bol voľný pohyb tovaru znemožnený.
9.

Článok 3 tejto smernice stanovuje: „1. V súlade so smernicou 91/414/EHS členské štáty v prípade potreby do 31. decembra 2010 zmenia alebo odoberú existujúce povolenia týkajúce sa prípravkov na ochranu rastlín s obsahom metalaxylu ako účinnej látky. Do tohto dátumu overia predovšetkým to, či sú splnené podmienky prílohy I k tejto smernici týkajúce sa metalaxylu s výnimkou tých, ktoré sú stanovené v údajoch v časti B týkajúcich sa uvedenej účinnej látky, a či držiteľ povolenia mal alebo má prístup k dokumentácii spĺňajúcej požiadavky prílohy II k tejto smernici v súlade s podmienkami článku 13. 2. Odchylne od odseku 1 členské štáty prehodnotia najneskôr do 30. júna 2010 každý povolený prípravok na ochranu rastlín s obsahom metalaxylu buď ako jedinej účinnej látky, alebo ako jednej z viacerých účinných látok, z ktorých všetky sú uvedené v prílohe I k smernici 91/414/EHS, a to v súlade s jednotnými zásadami ustanovenými v prílohe VI k smernici 91/414/EHS a na základe dokumentácie spĺňajúcej požiadavky prílohy III k uvedenej smernici a so zohľadnením údajov v časti B v prílohe I k tejto smernici týkajúcej sa metalaxylu. Na základe tohto hodnotenia určia, či prípravok spĺňa podmienky stanovené v článku 4 ods. 1 písm. b), c), d) a e) smernice 91/414/EHS. …“
53.

V týchto situáciách sa výdavky zdaniteľnej osoby na zničený, stratený alebo odcudzený tovar v širšom zmysle slova týkajú jej ekonomickej činnosti. Skutočnosť, že tento tovar nebol napokon na účely zdaniteľných transakcií použitý, je čisto náhodná. Je preto spravodlivé, aby osoba, ktorá z tohto tovaru zaplatila DPH na vstupe, bola naďalej na odpočítanie dane oprávnená. Ak by bola zdaniteľná osoba povinná vzdať sa odpočítania dane, utrpela by ďalšiu stratu. Cieľ ochrániť zdaniteľnú osobu pred nespravodlivou stratou je potrebné dať do protikladu s príkladmi danými článkom 185 ods. 1 smernice o DPH o tom, kedy by sa úprava odpočítanej dane mala vykonať, a to „v prípadoch zrušenia nákupu alebo získania cenovej zľavy“. To sú situácie, v ktorých by zdaniteľná osoba získala neoprávnený prospech, ak by sa úprava odpočítanej dane nevykonala.
26.

Myšlienka, ktorá je základom článku 3 ods. 1 písm. d) ZFEÚ, je, že vyvažovanie čisto hospodárskeho cieľa optimálneho využívania morských zdrojov s viac environmentálne zameraným cieľom ochrany a trvalého riadenia týchto zdrojov, a v dôsledku toho celého morského ekosystému, by sa malo uskutočňovať na úrovni EÚ. Ak by členské štáty mohli jednostranne prijať opatrenia, ktoré by mohli bezprostredne a priamo ovplyvniť „kde, ako a koľko“ je možné vykonávať rybolov, účinnosť a súdržnosť SRP by boli zmarené, pričom by došlo k fragmentácii a deformácii trhu v celej EÚ.
41.

Je preto celkom zrejmé, že ak sa má vyšetrovanie stanovené smernicou vykladať v súvislosti s funkciami uvedeného orgánu, ide o technické, správne vyšetrovanie. Neurčuje zodpovednosť. Ako stanovuje odôvodnenie 24, to je úlohou súdneho vyšetrovania. Táto skutočnosť by však nemala zatieniť význam, ktorý takéto zdanlivo „technické“ vyšetrovanie môže v skutočnosti mať. Sú to práve jeho technické znalosti, pre ktoré bude stanovisko o príčinách železničných nehôd a incidentov po jeho vytvorení a vyslovení mať značnú váhu. V spojení s úlohou vypracovať do budúcnosti taktiež bezpečnostné odporúčania, aby sa zabránilo opakovaniu takýchto nehôd alebo incidentov, sa zdá, že vyšetrovací orgán by mal mať silný stupeň nezávislosti od všetkých subjektov, ktoré majú záujmy, ktoré by mohli byť v rozpore s uvedenými vyšetrovacími úlohami.
7.

Dodatočne je potrebné poukázať na to, že odvolateľka medzitým podala ďalšiu žalobu, ktorou svoj návrh formulovala nanovo. V ňom navrhuje, aby „vykonávacie rozhodnutie Komisie z 31. júla 2015 o zostavení zoznamu návrhov, ktoré… boli vybrané“ ( 3 ) bolo vyhlásené za neplatné. Aj v tomto konaní podala Komisia námietku neprípustnosti, tentoraz sa opierala o to, že žaloba nebola podaná včas. Aj keď to posúdenie tohto opravného prostriedku neovplyvňuje, predsa len to podčiarkuje navyše význam, ktorý prináleží dôležitému výkladu návrhu na začatie konania na uskutočnenie účinnej právnej ochrany. V tomto prípade by spôsobil nepotrebnosť ďalšej žaloby a v konečnom dôsledku by sa zabránilo tomu, aby vôbec bola aj napriek dvom žalobám materiálna zákonnosť konania Komisie súdne preskúmavaná.
130.

Na úvod zdôrazňujem, že hoci možno spochybniť niektoré tvrdenia vnútroštátneho súdu, nie je úlohou Súdneho dvora, aby sa zapojil do faktickej diskusie. Chcel by som však načrtnúť jeden kľúčový prvok, ktorý, ako sa zdá, prenikol do návrhu na začatie prejudiciálneho konania (rovnako ako do návrhov predložených žalobkyňami). Poukazuje sa na skutočnosť, že vzhľadom na neuskutočnenie posúdenia a dohľadu nad organizmami získanými mutagenézou hrozí nebezpečenstvo rizika, ktoré by malo aktivovať zásadu prevencie. Inými slovami, chýbajúci dohľad spolu s chýbajúcimi presvedčivými vedeckými údajmi, ktoré by preukázali, že organizmy získané mutagenézou sú bezpečné, sa považuje za porušenie zásady prevencie, čím možno potenciálne odôvodniť zrušenie článkov 2 a 3 smernice o GMO a jej príloh I A a I B.
30.

Z judikatúry Súdneho dvora navyše vyplýva, že „pracovník, ktorý nemohol z dôvodov nezávislých od jeho vôle vykonať právo na platenú dovolenku za kalendárny rok až do skončenia pracovného pomeru, má nárok na vyplatenie peňažnej náhrady podľa článku 7 ods. 2 smernice 2003/88. Výška tejto náhrady sa musí vypočítať takým spôsobom, aby tento pracovník bol v situácii porovnateľnej so situáciou, v akej by sa nachádzal, ak by uvedené právo vykonal počas trvania pracovného pomeru“ ( 14 ).
Nie je síce vylúčené, že by sa toto zdvojenie vhodnými úpravami eliminovalo, no bolo by jednoduchšie uložiť povinnosť dosiahnuť úspory iba jednému podniku v reťazci. To by náklady spojené s povinnosťou spravidla prenieslo na nasledujúci podnik reťazca, takže by v konečnom dôsledku zaťažovali koncového odberateľa.
48.

Všeobecná záväznosť rozhodnutia Komisie teda naozaj môže a musí byť určená za pomoci vnútroštátneho opatrenia, ktorého sa toto rozhodnutie týka. Opačný výklad by napokon viedol k podstatnej nelogickosti pri uplatňovaní jednotlivých častí štvrtého odseku článku 263 ZFEÚ. Pri rešpektovaní judikatúry týkajúcej sa kvalifikácie rozhodnutí Komisie v oblasti štátnej pomoci vytvorenej v rámci preskúmania osobnej dotknutosti, ( 33 ) by sa totiž individuálna alebo všeobecná záväznosť rozhodnutí prijatých Komisiou v oblasti štátnej pomoci mohla meniť– vo vzťahu k jednému a tomu istému žalobcovi! – podľa toho, či by išlo o posúdenie prípustnosti žaloby o neplatnosť na základe druhej alebo tretej časti štvrtého odseku článku 263 ZFEÚ. V rámci tejto tretej časti by totiž rozhodnutie Komisie bolo individuálne záväzným aktom, hoci v rámci druhej časti, na ktorú by sa žalobca stále mohol subsidiárne odvolávať, by to isté rozhodnutie bolo všeobecne záväzné.
124.

Z vyššie uvedených skutočností vyplýva, že ak by Daimler v minulosti nepožiadala o schválenie dotknutých vozidiel zodpovedajúcich typom 246, 176 a 117, mohla na základe uvedeného prechodného obdobia prostredníctvom neskorších žiadostí dosiahnuť rozšírenie schválenia typu 245G, používajúceho chladivo nezodpovedajúce platným technickými požiadavkám, a to až do 1. januára 2017. Ak smernica o klimatizačných systémoch umožňuje takýto postup, ktorý má na ciele týkajúce sa bezpečnosti a ochrany životného prostredia zjavný negatívny vplyv, niet podľa môjho názoru pochýb o tom, že kladné vybavenie žiadosti o rozšírenie schválenia typu 245G v prejednávanej veci, ktorého negatívny vplyv na uvedené ciele by bol porovnateľný či dokonca menší, sa na rozdiel od tvrdení Komisie nemá považovať za odporujúce týmto cieľom.
59.

Po tretie zrušenie prvého zaradenia do zoznamu rozsudkom NITC I mohlo byť základom pre žalobu o náhradu škody. ( 75 ) Všeobecný súd zdôraznil, že ak sa Rada rozhodne opätovne zaradiť do zoznamu účastníka konania po rozsudku o zrušení prvého zaradenia do zoznamu, musí byť „mimoriadne obozretná“, čo sa týka opätovného posúdenia, aby zabezpečila, že rozhodnutie o opätovnom zaradení do zoznamu nebude poznačené tými istými chybami, ako boli identifikované v rozsudku o zrušení, a aby zabránila tomu, že účastník konania bude druhýkrát neprávom vystavený reštriktívnym opatreniam. ( 76 ) Všeobecný súd preto konštatoval, že v prípade, ak by sa zistilo, že k opätovnému zaradeniu spoločnosti NITC do zoznamu došlo na základe rovnakých nezrovnalostí, aké boli zistené v rozsudku NITC I, nesplnenie „povinnosti obozretnosti“ zo strany Rady by mohlo byť vzaté do úvahy pri posudzovaní protiprávnosti jej konania v následnej žalobe o náhradu škody, takže konštatovanie Všeobecného súdu v rozsudku NITC I o protiprávnosti prvého zápisu do zoznamu by mohlo uľahčiť spoločnosti NITC získať náhradu škody z dôvodu následného a neoprávneného opätovného zaradenia do zoznamu. ( 77 )
45.

V tejto súvislosti vnútroštátne právne predpisy, ktoré by umožňovali daňovým úradom preukázať existenciu nepriznanej DPH a určiť jej sumu výlučne (alebo predovšetkým) na základe predpokladov odvodených z rozdielov medzi príjmami priznanými platiteľom dane a tými, ktoré sú odhadované na základe sektorovej štúdie, podľa môjho názoru nezabezpečujú správnu rovnováhu medzi týmito dvoma požiadavkami. Na jednej strane by takýto systém síce zjednodušil úlohu daňového úradu vyberať dane a predchádzať daňovým únikom a vyhýbaniu sa daniam. Na druhej strane sa však zdá, že tento systém by bol sotva spôsobilý poskytnúť pravdivý obraz hospodárskej reality v každej jednotlivej situácii. Preto by s najväčšou pravdepodobnosťou viedol k častým chybám, a to mnohokrát na úkor platiteľov dane. Takýto systém by teda išiel nad rámec toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie výberu splatnej DPH a predchádzanie daňovým únikom a vyhýbaniu sa daniam.
25.

Tento súd má však pochybnosti o zlučiteľnosti takejto judikatúry so smernicou 93/13. Na jednej strane by totiž táto judikatúra vymedzením objektívneho a automatického kritéria na preskúmanie nekalej povahy zmluvných podmienok stanovujúcich uplatniteľnú sadzbu úrokov z omeškania neumožnila vnútroštátnemu súdu zohľadniť všetky okolnosti prejednávanej veci. Na druhej strane uvedená judikatúra tým, že by stanovila, že v prípade ak bola podmienka stanovujúca úroky z omeškania vyhlásená za nekalú, bežné úroky naďalej narastajú až do úplného splatenia dlhu, by od vnútroštátneho súdu vyžadovala, aby preskúmal obsah zmluvy.
1.

Za okolností, o aké ide vo veci samej, keď spoločnosť prevádzkuje internetovú stránku penny aukcií a taktiež predáva tovar priamo v internetovom obchode, poskytovanie kreditov, o aké ide vo veci samej, registrovaným užívateľom zo strany tejto spoločnosti, ktoré umožňujú užívateľom prihadzovať v aukciách tejto spoločnosti, ale nemôžu byť zamenené priamo za tovar, nemôže byť považované za predbežnú transakciu, akou je tá, ktorá bola objasnená v bode 24 rozsudku zo 16. decembra 2010, Macdonald Resorts (C‑270/09, EU:C:2010:780), ktorá by ako taká nepatrila do pôsobnosti článku 2 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty. Musí byť považované za poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle písmena c) predmetného ustanovenia, pričom protihodnotou je suma zaplatená užívateľmi za poskytovanie kreditov. Poskytovanie kreditov výmenou za túto sumu musí byť taktiež považované za poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle článku 2 ods. 1 písm. c) smernice 2006/112, keď užívateľ odstúpi od aukcie, alebo aukciu prehrá a pokračuje v nákupe tovaru od spoločnosti, pričom v takom prípade sa hodnota kreditov použitých na prihodenie započíta do ceny tohto tovaru.
45.

Iná situácia by podľa môjho názoru nastala vtedy, ak by sa napríklad na úhradu výdavkov švédskej spoločnosti nemohli použiť príjmy z úrokov, ale tieto úroky by sa museli výlučne a v celom rozsahu postúpiť ďalej. Iný záver by mohol platiť aj vtedy, ak sa úroková sadzba refinančnej operácie zhoduje so sadzbou prijatých úrokov alebo ak vloženej spoločnosti tak ako v tejto veci nevznikajú nijaké vlastné náklady, ktoré by sa uhrádzali z úrokových príjmov. Iný záver by bol taktiež odôvodnený aj vtedy, ak by riziko platobnej schopnosti spoločnosti so sídlom v Dánsku (C Denmark I) znášala výlučne C Cayman Islands, pretože v takomto prípade by zároveň zanikol zhodný dlh druhej švédskej spoločnosti (C Sverige I) voči C Cayman Islands vyplývajúci z pôžičky. O tom, či sú dané takéto okolnosti však môže rozhodnúť iba vnútroštátny súd. Za skutočnosť, ktorá by mohla nasvedčovať, že ide o skrytú formu povereneckého vzťahu, možno považovať zhodné znenie oboch zmlúv o pôžičke uvedených v bode 38 vyššie. V tejto súvislosti sa však musí zohľadniť, že k „prevodu“ podielov vo vlastnom zmysle slova nedošlo. Úrokové príjmy spoločnosti C Sverige sa s úrokovými príjmami spoločnosti C Sverige I započítali až na základe švédskej schémy skupinového zdaňovania. S uvedeným sa v zásade nespája zmena súkromnoprávnych záväzkov. Či z hľadiska daňovej schémy skupinového zdaňovania možno skutočne dospieť k záveru o existencii povereneckého vzťahu, musí posúdiť vnútroštátny súd.
94.

Pre úplnosť by som ešte chcel preskúmať tvrdenie uvedené na pojednávaní, podľa ktorého sa článok 3 ods. 4 smernice 2005/29 má vykladať v tom zmysle, že sa netýka rozporov medzi touto smernicou a aktom, ktorý nemá legislatívnu povahu, akým je nariadenie č. 665/2013. Toto tvrdenie nepovažujem za presvedčivé. Toto ustanovenie sa totiž týka všetkých „iných právnych predpisov“ práva Únie, bez obmedzenia vzťahujúceho sa na povahu aktu, v ktorom sú obsiahnuté. Ak by mal normotvorca Únie takýto úmysel, bolo by pre neho jednoduchšie spresniť, že tieto iné právne predpisy musia byť „legislatívne“, vychádzajúc zo znenia článku 290 ZFEÚ. ( 36 )
19.

Pokiaľ ide o Lundbeck, Komisia jej uložila štyri samostatné pokuty, keďže sa domnievala, že šesť sporných dohôd viedlo k štyrom rôznym porušeniam. Pokuta uložená spoločnosti Lundbeck A/S v celkovej výške 93766000 eur, za ktorú do výšky 5306000 eur zodpovedala spoločne a nerozdielne so spoločnosťou Lundbeck Ltd, sa teda skladala z týchto súm: – 19893000 eur, z toho 5306000 eur spoločne a nerozdielne so spoločnosťou Lundbeck Ltd, za dohody uzatvorené so spoločnosťou Merck (GUK), ktoré boli považované za jediné a nepretržité porušenie trvajúce od 24. januára 2002 do 1. novembra 2003, – 12951000 eur za dve dohody uzavreté so spoločnosťou Arrow, ktoré boli považované za jediné a nepretržité porušenie trvajúce od 24. januára 2002 do 20. októbra 2003, – 31968000 eur za dohodu uzatvorenú so spoločnosťou Alpharma, ktorá sa považovala za porušenie trvajúce od 22. februára 2002 do 30. júna 2003, – a 28954000 eur za dohodu uzatvorenú so spoločnosťou Ranbaxy, ktorá sa považovala za porušenie trvajúce od 16. júna 2002 do 31. decembra 2003. ( 21 )
V predmetnom prípade dôvody týkajúce sa porušenia zásady riadnej správy vecí verejných, nesprávneho právneho posúdenia týkajúceho sa nevykonania ani čiastočnej registrácie a porušenia zásady rovnosti zaobchádzania vychádzajú zo skutkových a právnych okolností, ktoré sa zistili v priebehu tohto odvolacieho konania a týkajú sa EIO „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe“ (ďalej len „EIO Minority SafePack“) na účely ochrany národnostných a jazykových menšín a prijatia pravidiel na úrovni Únie, aby sa zachovala jazyková a kultúrna rozmanitosť Únie, ako aj EIO nazvanej „Let us reduce the wage and economic differences that tear the EU apart!“, ktorá bola čiastočne zaregistrovaná rozhodnutím Komisie (EÚ) 2017/877 zo 16. mája 2017 o navrhovanej iniciatíve občanov s názvom „Let us reduce the wage and economic differences that tear the EU apart!“ ( 56 ).
234.

Ak by vylúčenie opakovaného používania malo za dôsledok zbavenie akejkoľvek prospešnosti lieku Linoladiol N z hľadiska potrieb pacientok, tak ako to tvrdia odvolateľky, podľa môjho názoru by to malo dopad na preskúmanie proporcionality podmienky pripojenej k predĺženiu PUT na Linoladiol N.
36.

Marquis Energy po prvé odpovedá, že Rada žiada Súdny dvor, aby znovu posúdil skutkové zistenia vykonané Všeobecným súdom, čo nepatrí do právomoci odvolacieho súdu. Tieto kritiky, ktoré sa týkajú skutkových posúdení vykonaných Všeobecným súdom v bodoch 66 a 76 napadnutého rozsudku, sú teda neprípustné. Po druhé Marquis Energy sa domnieva, že skutočnosť, že veľké množstvo bioetanolu, ktoré vyrobila, bolo vyvezené do Únie a že táto spoločnosť bola v spornom nariadení označená ako výrobca/vývozca, stačila na to, aby Všeobecný súd konštatoval, že bola priamo dotknutá daným nariadením. Všeobecný súd správne konštatoval, že Marquis Energy bola americkým výrobcom bioetanolu vyvážajúcim svoje výrobky do Únie a že z dôvodu, že na tieto výrobky bolo uložené antidumpingové clo, toto clo malo vplyv na právne postavenie tejto spoločnosti. V každom prípade v rozsahu, v akom výrobcovia vybraní do vzorky vedeli, že predaje ich výrobkov smerovali do Únie a mali teda vývoznú cenu, absencia priameho predaja nie je relevantná. Podľa Marquis Energy by dotknutosť bola rovnako priama v situácii prípadného vývozcu dotknutého výrobku do Únie. Okrem toho judikatúra Súdneho dvora citovaná inštitúciami na podporu ich stanoviska nie je relevantná, pretože sa netýka kritéria priamej dotknutosti, alebo sa týka neporovnateľných skutkových situácií.
122.

Efektivita práva Únie je sporným argumentom, pretože sama osebe nemá žiadne vnútorné obmedzenia. Ak je tento argument prijatý v plnom rozsahu, potom môže byť akýkoľvek a každý zamýšľaný výsledok odôvodnený. Ak by mala „účinnosť ochrany vlastných zdrojov Únie“ znamenať „uväznenie ľudí z dôvodu spáchania podvodov a neplatenia DPH“, ( 81 ) potom by malo byť zrušené akékoľvek vnútroštátne pravidlo, ktoré stojí v ceste odsúdeniu. Nebolo by však potom efektívnejšie, ak by sa nemuselo žiadať o súdne povolenie na odpočúvanie telefónov? Rovnako, zvýšil by sa pravdepodobne aj efektívny výber DPH, ak by súd na vnútroštátnej úrovni mal právomoc nariadiť verejné bičovanie na námestí za podvody súvisiace s DPH?