ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Článok 2 rámcovej smernice, nazvaný „Definície“, v bodoch a) a c) stanovuje: „Na účely tejto smernice: a) ‚elektronická komunikačná sie[ť]‘ znamená prenosové systémy, a kde je to aplikovateľné, i prepojovacie alebo smerovacie zariadenie a iné prostriedky vrátane sieťových prvkov, ktoré nie sú aktívne a ktoré umožňujú prenos signálov po vedení, rádiovými, optickými alebo inými elektromagnetickými prostriedkami vrátane družicových sietí, pevných (s prepájaním okruhov a paketov vrátane internetu) a mobilných pozemských sietí, elektrických káblových systémov v rozsahu, v ktorom sa používajú na prenos signálov, sietí používaných na rozhlasové a televízne vysielanie a sietí káblovej televízie bez ohľadu na typ prenášanej informácie; … c) ‚elektronická komunikačná služba‘ znamená službu bežne poskytovanú za úhradu, ktorá pozostáva úplne alebo prevažne z prenosu signálov v elektronických komunikačných sieťach, vrátane telekomunikačných služieb a prenosových služieb v sieťach používaných na vysielanie, s výnimkou služieb poskytujúcich obsah alebo vykonávajúcich edičnú kontrolu obsahu prenášaného pomocou elektronických komunikačných sietí a služieb; nezahŕňa služby informačnej spoločnosti definované v článku 1 smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 98/34/ES [z 22. júna 1998 o postupe pri poskytovaní informácií v oblasti technických noriem a predpisov (Ú. v. ES L 204, 1998, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337], ktoré úplne alebo prevažne nepredstavujú prenos signálov v elektronických komunikačných sieťach“.
47

Ak by sa uplatnilo stanovisko zastávané Parlamentom, ktoré Všeobecný súd prijal, inštitúcia by bola zbavená svojej povinnosti poskytnúť prístup k požadovanému dokumentu, hoci by nebola splnená žiadna z podmienok umožňujúcich jej vyhnúť sa tejto povinnosti stanovenej v nariadení č. 1049/2001.
34

V odpovedi na tvrdenie Slovinskej republiky, ktorým spochybnila uplatniteľnosť článku 260 ods. 3 ZFEÚ na prejednávanú vec, Komisia pripomína, že predmetná vec je charakterizovaná skutočnosťou, že do 3. decembra 2018 Slovinská republika neoznámila žiadne opatrenie na prebratie smernice MiFID II. Táto inštitúcia uznala, že od 3. do 6. decembra 2018 zodpovedal stav prebratia tejto smernice čiastočnému prebratiu v nadväznosti na oznámenie vnútroštátnych opatrení na prebratie. Nič to však nemení na skutočnosti, že po uplynutí lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku nebolo oznámené žiadne opatrenie na prebratie. Komisia tým, že navrhla uloženie povinnosti zaplatiť paušálnu pokutu, zamýšľa sankcionovať obdobie úplnej absencie oznámenia opatrení na prebratie, a to odo dňa nasledujúceho po uplynutí lehoty na prebratie, teda 4. júla 2017, do 3. decembra 2018. Navyše je nespochybniteľné, že v čase podania žaloby si Slovinská republika nesplnila povinnosť oznámiť opatrenia na prebratie. Preto nie je potrebné zaoberať sa otázkou, či sa článok 260 ods. 3 ZFEÚ uplatní v prípade čiastočného prebratia. Navyše tvrdenie Slovinskej republiky, podľa ktorého sa článok 260 ods. 3 ZFEÚ už neuplatňuje, ak členský štát oznámil opatrenia na čiastočné prebratie, aj keď k tomuto oznámeniu došlo v čase, keď už prebiehalo súdne konanie, by zbavovalo článok 260 ods. 3 ZFEÚ akéhokoľvek potrebného účinku.
10

Dňa 3. decembra 2018, teda pred podaním vyjadrenia k žalobe, ku ktorému došlo 19. decembra 2018, Slovinská republika oznámila Komisii vnútroštátne opatrenia, a to Zakon o trgu finančnih instrumentov (zákon o trhu s finančnými nástrojmi, Uradni list RS, č. 67/2007, ďalej len „ZTFI“), Sklep o pogojih za opravljanje investicijskih storitev za borznoposredniške družbe (nariadenie o podmienkach poskytovania investičných a iných služieb spoločnostiam pôsobiacim v oblasti sprostredkovania burzových obchodov, Uradni list RS, č. 85/2016, ďalej len „nariadenie ATVP“) a Sklep o spremembah in dopolnitvah Sklepa o pogojih za opravljanje investicijskih in drugih storitev za borznoposredniške družbe (nariadenie, ktorým sa mení nariadenie o podmienkach poskytovania investičných a iných služieb spoločnostiam pôsobiacim v oblasti sprostredkovania burzových obchodov, Uradni list RS, č. 62/2017, ďalej len „nariadenie, ktorým sa mení nariadenie ATVP“), ktoré považovala za opatrenia na čiastočné prebratie delegovanej smernice MiFID II. Tieto opatrenia boli prijaté v rámci prebratia smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (Ú. v. EÚ L 145, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 263, ďalej len „smernica MiFID I“).
256

Hoci je totiž pravda, že podľa článku 3 bodu 5 smernice 2008/115 sa odsunom rozumie fyzický transport z členského štátu v rámci výkonu povinnosti návratu, nič to nemení na tom, že záruky spojené s konaniami o návrate a odsune stanovené v tejto smernici by boli zbavené svojho potrebného účinku, ak by sa im členský štát mohol vyhnúť aj napriek tomu, že by uskutočnil nútený presun štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý sa v praxi rovná jeho fyzickému transportu mimo jeho územia.
40

Podľa znalca, ak by fungovanie ventilu EGR za bežných podmienok používania bolo rovnaké ako fungovanie zistené pri typovom schvaľovaní, dotknuté vozidlá by vyrábali oveľa menej NOx, ich spotreba a výkon by boli nižšie a údržba by bola častejšia a nákladnejšia. Vďaka vykonanej manipulácii majú vozidlá väčšiu schopnosť zrýchlenia a vyšší výkon a prejavuje sa to menším zanášaním sacieho potrubia, ventilov a spaľovacej komory, čo prispieva k väčšej životnosti a spoľahlivosti motora. Bez tejto manipulácie by teda v prípade dotknutých vozidiel nedošlo k typovému schváleniu.
4.

Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna a Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, Phidias Christodoulou, Georgia Phanou Christodoulou, Christakis Christofides, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, Dionysios Chrysostomides, Eleni K. a Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, Platon M. Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Athena Mavronicola‑Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International, Inc., Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R.A.M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd a Julia Justine Jane Woods, ako aj Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Athanasia Chrysostomou, Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Akis Micromatis, Erginos Micromatis, Harinos Micromatis, Alvinos Micromatis, Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, Lambros Panayiotides, Ersi Papaefthymiou, Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd a Miranda a Myria Tanou znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vynaložené Radou Európskej únie a Európskou komisiou tak v prvostupňovom konaní, ako aj v konaní o odvolaniach vo veciach C‑597/18 P a C‑598/18 P.
50

Skutočnosť, že cieľom týchto organizácií nie je dosahovanie zisku, predpokladá, že tieto organizácie nesmú počas celej doby svojej existencie, a to aj pri svojom zrušení, dosahovať zisk pre svojich členov. V opačnom prípade by takáto organizácia totiž mohla obchádzať túto požiadavku tak, že by svojim členom po svojom zrušení rozdelila zisk, ktorý dosiahla všetkými svojimi činnosťami, pričom by využívala najmä daňové výhody súvisiace s touto kvalifikáciou ako „nezisková organizácia“.
148

Na rozdiel od toho, čo tvrdí Maďarsko, ani nahradenie pojmu „minimálne mzdové tarify“ pojmom „odmeňovanie“ v článku 3 ods. 1 prvom pododseku písm. c) zmenenej smernice 96/71, ani uplatnenie pracovných podmienok a podmienok zamestnávania v hostiteľskom členskom štáte na vyslaných pracovníkov, pokiaľ ide o náhradu cestovných, ubytovacích a stravovacích nákladov pracovníkov, ktorí sú vzdialení od svojho bydliska z pracovných dôvodov, nevedú k tomu, že by sa títo pracovníci nachádzali v rovnakej alebo podobnej situácii ako pracovníci zamestnaní podnikmi so sídlom v hostiteľskom členskom štáte.
27

Vo svojom oznámení týkajúcom sa tohto rozsudku (Ú. v. EÚ C 296, 2017, s. 16, ďalej len „oznámenie zo 7. septembra 2017“) Komisia, pokiaľ ide o rozsah opätovného otvorenia dumpingového konania, na jednej strane uviedla, že „postup, z ktorého [sporné nariadenie] vychádza, [možno] obnoviť presne v tom bode, v ktorom došlo k nezrovnalosti. V súlade s tým a s cieľom vyhovieť rozsudku Všeobecného súdu z 1. júna 2017 má Komisia možnosť dosiahnuť nápravu tých aspektov konania, ktoré viedli k jeho zrušeniu, zatiaľ čo tie časti, ktoré nie sú rozsudkom dotknuté, sa ponechajú nezmenené“. Na druhej strane spresnila, že „zistenia uvedené [v spornom] nariadení, voči ktorým nebola vznesená námietka alebo voči ktorým bola vznesená námietka, ktorá však bola zamietnutá rozsudkom Všeobecného súdu alebo ktorú Všeobecný súd neskúmal, a preto neviedla k zrušeniu [sporného] nariadenia, platia ďalej“. Táto inštitúcia navyše uviedla, že „toto opätovné otvorenie je rozsahom obmedzené na vykonanie rozsudku Všeobecného súdu v súvislosti so spoločnosťou Changmao Biochemical Engineering Co Ltd. Opätovným otvorením nie sú dotknuté iné prešetrovania. Vykonávacie nariadenie [č. 349/2012] je preto stále platné, pokiaľ ide o dotknutého vyvážajúceho výrobcu“.
49

Za „vyslaného“ v zmysle smernice 96/71 naopak nemožno považovať pracovníka, ktorý na území členského štátu, do ktorého je vyslaný, vykonáva veľmi obmedzené činnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2019, Dobersberger, C‑16/18, EU:C:2019:1110, bod 31). To platí aj pre vodiča, ktorý v rámci cestnej prepravy tovaru len prechádza cez územie členského štátu. To isté by platilo aj v prípade vodiča vykonávajúceho výlučne cezhraničnú dopravu z členského štátu, v ktorom je dopravný podnik usadený, na územie iného členského štátu alebo naopak.
71

Napokon sa daňový úrad a fínska vláda domnievajú, že pokiaľ by neexistovala možnosť vykonať opravu odpočítanej dane u nadobúdateľa, bola by kontinuita systému DPH narušená tým, že by kúpna cena nehnuteľnosti bola vypočítaná tak, aby pokrývala prípadnú opravu odpočítanej DPH a zahŕňala by teda skryté zdanenie, ktoré by nadobúdateľ nemohol odpočítať, pokiaľ by túto nehnuteľnosť používal na transakcie, ktoré zakladajú nárok na odpočítanie DPH.
96

Podľa tejto inštitúcie, ak by Súdny dvor potvrdil, že musí stanoviť dátum splatnosti pokút, ktorý by bol neskorší ako dátum doručenia rozhodnutia o zmene, akým je sporné rozhodnutie, viedlo by to k strate úrokov zo zostávajúcej časti pokuty od pôvodne stanoveného dátumu splatnosti, čo by obmedzilo jej mieru voľnej úvahy a znížilo účinnosť pokút, ktoré uložila.
94

Pokiaľ ide o posúdenie otázky, či je tento zákaz vhodný na zabezpečenie dosiahnutia cieľa ochrany verejného zdravia, treba uviesť, že v priebehu pojednávania vyšlo najavo, že uvedený zákaz sa netýka uvádzania syntetického CBD na trh, ktorý má rovnaké vlastnosti ako CBD extrahovaný z rastliny Cannabis sativa ako celku a ktorý by mohol byť použitý ako jeho náhrada. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť túto okolnosť, ktorá, ak by sa potvrdila, by mohla naznačovať, že právna úprava dotknutá vo veci samej nie je vhodná na dosiahnutie tohto cieľa koherentným a systematickým spôsobom.
70

Takýto výklad by mal v treťom rade za následok spochybnenie všeobecnej štruktúry tohto nariadenia v rozsahu, v akom by viedol k tomu, že majiteľ staršej ochrannej známky by bol zbavený možnosti namietať na základe článku 8 ods. 3 nariadenia č. 207/2009 proti zápisu podobnej ochrannej známky jej obchodným zástupcom alebo zástupcom napriek tomu, že títo zástupcovia by v dôsledku takéhoto zápisu boli oprávnení podať námietku najmä podľa článku 8 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia proti zápisu neskoršej ochrannej známky, ktorá bola zapísaná uvedeným majiteľom z dôvodu jej podobnosti s ochrannou známkou zapísanou obchodným zástupcom alebo zástupcom tohto istého majiteľa.
1.

Talianska republika si tým, že systematicky a trvalo prekračovala limitné hodnoty uplatniteľné na koncentrácie častíc PM10 a pokračovala v ich prekračovaní, – pokiaľ ide o dennú limitnú hodnotu, – od roku 2008 do roku 2017 vrátane v nasledujúcich zónach: IT1212 (Valle del Sacco); IT1507 (bývalá zóna IT1501, asanačná zóna – Neapol a Caserta); IT0892 (Emilia‑Romagna, Pianura Ovest [západná nížina]); IT0893 (Emilia‑Romagna, Pianura Est [východná nížina]); IT0306 (aglomerácia Miláno); IT0307 (aglomerácia Bergamo); IT0308 (aglomerácia Brescia); IT0309 (Lombardsko, vysoko urbanizovaná nížina A); IT0310 (Lombardsko, vysoko urbanizovaná nížina B); IT0312 (Lombardsko, údolie D); IT0119 (Piemont, nížina); IT0120 (Piemont, vrch); – od roku 2008 do roku 2016 vrátane v zóne IT1215 (aglomerácia Rím); – od roku 2009 do roku 2017 vrátane v nasledujúcich zónach: IT0508 a IT0509 (bývalá zóna IT0501, aglomerácia Benátky – Treviso); IT0510 (bývalá zóna IT0502, aglomerácia Padova); IT0511 (bývalá zóna IT0503, aglomerácia Vicenza), IT0512 (bývalá zóna IT0504, aglomerácia Verona); IT0513 a IT0514 (bývalá zóna IT0505; zóna A1 – provincia Benátky); – od roku 2008 do roku 2013 a potom opäť od roku 2015 do roku 2017 v zóne IT0907 (zóna Prato – Pistoia); – od roku 2008 do roku 2012 a potom opäť od roku 2014 do roku 2017 v zónach IT0909 (zóna Valdarno Pisano a Piana Lucchese) a IT0118 (aglomerácia Turín); – od roku 2008 do roku 2009 a od roku 2011 do roku 2017 v zónach IT1008 (zóna Conca Ternana) a IT1508 (bývalá zóna IT1504, kopcovitá pobrežná zóna Benevento); – v priebehu roka 2008 a od roku 2011 do roku 2017 v zóne IT1613 (Apúlia – priemyselná zóna), ako aj od roku 2008 do roku 2012 a v priebehu rokov 2014 a 2016 v zóne IT1911 (aglomerácia Palermo); ako aj, – pokiaľ ide o ročnú limitnú hodnotu v zónach: IT1212 (Valle del Sacco) od roku 2008 do roku 2016 vrátane; IT0508 a IT0509 (bývalá zóna IT0501, aglomerácia Benátky – Treviso) v priebehu rokov 2009, 2011 a 2015; IT0511 (bývalá zóna IT0503, aglomerácia Vicenza) v priebehu rokov 2011, 2012 a 2015; IT0306 (aglomerácia Miláno) od roku 2008 do roku 2013 a v priebehu roka 2015; IT0308 (aglomerácia Brescia), IT0309 (Lombardsko, vysoko urbanizovaná nížina A) a IT0310 (Lombardsko, vysoko urbanizovaná nížina B) od roku 2008 do roku 2013 a v priebehu rokov 2015 a 2017; IT0118 (aglomerácia Turín) od roku 2008 do roku 2012 a v priebehu rokov 2015 a 2017, nesplnila povinnosť, ktorá jej vyplýva z ustanovení článku 13 v spojení s prílohou XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, a tým, že od 11. júna 2010 neprijala vhodné opatrenia na zabezpečenie dodržiavania limitných hodnôt stanovených pre koncentrácie častíc PM10 vo všetkých týchto zónach, si nesplnila povinnosti uložené článkom 23 ods. 1 smernice 2008/50 samostatne a v spojení s prílohou XV oddielom A tejto smernice, a najmä povinnosť stanovenú v článku 23 ods. 1 druhom pododseku uvedenej smernice dbať na to, aby plány kvality ovzdušia stanovovali vhodné opatrenia na to, aby sa obdobie, keď sú limitné hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo.
47

Po prvé právomoc umiestniť sídlo EMA, teda úradu alebo agentúry zriadeného aktmi sekundárneho práva Únie na základe ustanovení, ktoré v súčasnosti zodpovedajú článku 114 ZFEÚ a článku 168 ods. 4 písm. c) ZFEÚ, je nepochybne právomocou Únie. Vyplýva to najmä zo spoločného vyhlásenia z roku 2012, v ktorom sa Parlament, Rada a Komisia dohodli, že výber sídla agentúr Únie môže patriť do právomoci Rady alebo členských štátov. Dospieť k záveru o neprípustnosti žalôb podaných proti napadnutému rozhodnutiu by znamenalo obísť právomoc Súdneho dvora a vyňať určité rozhodnutia Rady z preskúmania súdom Únie vždy, keď sa členské štáty zhodne domnievajú, že rozhodnutie patriace do právomocí a postupov Únie má medzivládnu povahu.
14

Listom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 3. apríla 2017 EUIPO informoval Všeobecný súd, že napadnutá ochranná známka bola zapísaná 28. februára 2017 v registri v prospech nového majiteľa, a to „[X] [GmbH & Co. KG]“, a 1. marca 2017 bola po oprave zo strany EUIPO zapísaná v prospech spoločnosti PC.
50

Z takéhoto výkladu totiž vyplýva, že vzhľadom na to, že premlčanie žalôb uvedených v článkoch 94 a 95 tohto nariadenia sa vzťahuje na porušujúcu činnosť, ktorá by sa považovala buď za tvoriacu začiatok správania, alebo vedúcu k súboru porušujúcich činností týkajúcich sa chránenej odrody, malo by tiež za následok spôsobenie premlčania žalôb týkajúcich sa akejkoľvek ďalšej činnosti, ktorú by bolo možné pripísať tomuto správaniu alebo spojiť s týmto súborom, bez ohľadu na to, kedy by sa majiteľ práva Spoločenstva dozvedel o jeho existencii a totožnosti zodpovednej strany takejto činnosti.
3

Odôvodnenia 5, 7 a 8 smernice 2004/25 stanovujú: „(5) Každý členský štát by mal určiť orgán alebo orgány pre dohľad nad tými aspektmi ponúk upravenými touto smernicou a zabezpečiť, aby sa strany pri prijímaní ponúk prispôsobovali predpisom prijatým podľa tejto smernice. Všetky tieto orgány by mali navzájom spolupracovať. … (7) Samoregulačné orgány by mali byť preto schopné vykonávať dohľad. (8) V súlade so všeobecnými zásadami práva [Európskej únie] a najmä s právom na spravodlivé vypočutie, by za primeraných okolností malo byť možné preskúmať rozhodnutia orgánu dohľadu nezávislým súdnym orgánom. Členským štátom by sa však mala ponechať možnosť určovať, či majú byť prístupné práva, ktoré môžu možno uplatňovať v správnych alebo súdnych konaniach voči orgánu dohľadu alebo medzi stranami ponuky.“
8

Odôvodnenia 2 a 28 smernice 2004/109 znejú: „(2) … emitenti cenných papierov by mali zabezpečiť vhodnú transparentnosť vo vzťahu k investorom pomocou pravidelného toku informácií. Z rovnakého dôvodu by akcionári alebo fyzické či právnické osoby držiace hlasovacie práva alebo finančné nástroje, z ktorých vyplýva nárok na nadobudnutie súčasných akcií s hlasovacími právami, mali emitentov tiež informovať o akvizícii či iných zmenách významných podielov v spoločnostiach tak, aby tieto subjekty boli schopné informovať priebežne verejnosť. … (28) V každom členskom štáte by sa mal určiť jeden príslušný orgán, ktorý prevezme konečnú zodpovednosť za dohľad nad plnením ustanovení prijatých podľa tejto smernice i za medzinárodnú spoluprácu. …“
16

§ 3 ods. 1 a 2 AGG stanovuje: „1. O priamu diskrimináciu ide vtedy, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v § 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie, ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou. O priamu diskrimináciu na základe pohlavia ide vo vzťahu k § 2 ods. 1 bodom 1 až 4 aj v prípade nepriaznivejšieho zaobchádzania so ženou z dôvodu tehotenstva alebo materstva. 2. Za nepriamu diskrimináciu sa považuje prípad, ak by v dôsledku navonok neutrálneho ustanovenia, kritéria alebo praxe mohli byť určité osoby konkrétne znevýhodnené z niektorého z dôvodov uvedených v § 1 v porovnaní s inými osobami, s výnimkou toho, že by takéto ustanovenie, kritérium alebo prax boli objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa by boli primerané a nevyhnutné.“
2.

Článok 14 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/31/ES z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica o elektronickom obchode), sa má vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti tohto ustanovenia patrí činnosť prevádzkovateľa platformy na zdieľanie videí alebo platformy na ukladanie a zdieľanie súborov, pokiaľ tento prevádzkovateľ nezohráva aktívnu úlohu takej povahy, že by vďaka nej poznal obsah nahrávaný na jeho platformu alebo mal nad ním kontrolu. Článok 14 ods. 1 písm. a) smernice 2000/31 sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bol na základe tohto ustanovenia takýto prevádzkovateľ vylúčený z oslobodenia od zodpovednosti stanoveného v tomto článku 14 ods. 1, musí si byť tento prevádzkovateľ vedomý konkrétnych nezákonných činností svojich používateľov týkajúcich sa chráneného obsahu, ktorý bol nahraný na jeho platformu.
54

Ak by sa pripustilo, že iný žalobca než členský štát, proti ktorému smeruje odôvodnený návrh Parlamentu prijatý na základe článku 7 ods. 1 ZEÚ, môže na základe článku 263 ZFEÚ podať žalobu o neplatnosť proti tomuto návrhu a že na podporu takejto žaloby možno uviesť akýkoľvek žalobný dôvod uvedený v článku 263 druhom odseku ZFEÚ, osobitné podmienky uvedené v článku 269 ZFEÚ vzťahujúce sa na podanie žaloby o neplatnosť proti rozhodnutiu, ktoré môže prijať Rada podľa článku 7 ods. 1 ZEÚ na základe takéhoto návrhu, by tým boli by do značnej miery zbavené ich potrebného účinku.
34

Odvolateľky na podporu svojho odvolania uvádzajú päť odvolacích dôvodov. Prvým odvolacím dôvodom odvolateľky tvrdia, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že colný kódex, delegované nariadenie ani vykonávacie nariadenie Komisii nepriznávajú právomoc prijímať rozhodnutia, ktoré by boli pre vnútroštátne colné orgány záväzné v konaní o udelení povolenia na aktívny zušľachťovací styk. Druhý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, z ktorého vychádzal Všeobecný súd, keď rozhodol, že úloha Komisie je v rámci preskúmania hospodárskych podmienok čisto procesná. Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, z ktorého vychádzal Všeobecný súd, keď sa domnieval, že rozsudok z 11. mája 2006, Friesland Coberco Dairy Foods (C‑11/05, ďalej len „rozsudok Friesland Coberco, EU:C:2006:312), je právne záväzný pre výklad článku 259 ods. 5 vykonávacieho nariadenia. Štvrtý odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, z ktorého vychádzal Všeobecný súd, keď ako dôkaz záväznej povahy sporných záverov nezohľadnil dokument nazvaný „Správna prax posudzovania hospodárskych podmienok v súlade s článkom 211 ods. 6 [colného kódexu] a článkom 259 [vykonávacieho nariadenia]“ (Administrative practice regarding the examination of the economic conditions in accordance with Articles 211(6) [Union Customs Code (UCC)] and 259 [UCC Implementing Act (IA UCC)]), z 5. augusta 2016 [Ares(2016)4155451, ďalej len „správne dojednanie“]. Piaty odvolací dôvod je založený na nesprávnom právnom posúdení, z ktorého vychádzal Všeobecný súd, keď nedospel k záveru, že odvolateľky boli priamo a osobne dotknuté spornými závermi.