NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

prednesené 15. decembra 2005 1( )

Vec C‑10/05

Cynthia Mattern a Hajrudin Cikotic

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Cour administrative (Luxembursko)]

„Voľný pohyb pracovníkov – Odvodené práva rodinných príslušníkov – Článok 11 nariadenia (EHS) č. 1612/68 – Požiadavka pracovného povolenia pre príslušníka tretieho štátu, ktorý je manželom/manželkou občana Únie – Prístup na trh práce v štáte pôvodu občana Únie – Cezhraničný pracovník“

I – Úvod

1. Uvedený prípad dáva podnet na presnejšie určenie právneho postavenia štátnych príslušníkov tretích štátov, ktorí sú rodinnými príslušníkmi občana Únie, pokiaľ ide o ich prístup na pracovný trh vo vnútri Spoločenstva.

2. Dotknutou osobou je príslušník tretieho štátu, ktorý je zosobášený s luxemburskou štátnou príslušníčkou a spolu s ňou býva v Belgicku v blízkosti belgicko‑luxemburských hraníc. Zatiaľ čo jeho manželka absolvovala v Belgicku odbornú prípravu a stáž, on sa chcel v Luxembursku zamestnať, avšak luxemburské úrady mu odopreli vydať pracovné povolenie.

3. Z tohto dôvodu luxemburský cour administrative( ) (ďalej len „vnútroštátny súd“) žiada Súdny dvor o výklad práva Spoločenstva a v podstate sa pýta, či je dotknutý príslušník tretieho štátu na základe ustanovení v súvislosti s voľným pohybom pracovníkov oslobodený od povinnosti mať pracovné povolenie.

II – Právny rámec

A – Právna úprava Spoločenstva

4. Právny rámec Spoločenstva tohto prípadu je daný článkom 11 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (ďalej len „nariadenie č. 1612/68)( ) a má nasledujúce znenie:

„Ak štátny príslušník členského štátu vykonáva zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť na území iného členského štátu, jeho manželka/jej manžel a jeho deti mladšie ako 21 rokov alebo od neho závislé majú právo na prístup k zamestnaniu na celom území toho istého štátu a to aj vtedy, keď nie sú štátnymi príslušníkmi ani jedného z členských štátov.“

5. Preambula nariadenia č. 1612/68 ďalej stanovuje:

„… sloboda pohybu je základným právom pracovníkov a ich rodín; keďže mobilita pracovných síl v rámci spoločenstva musí byť jedným zo spôsobov, ktorými sa pracovníkovi zaručuje možnosť zlepšiť si svoje životné a pracovné podmienky a podporiť jeho spoločenský postup, pričom zároveň pomáha uspokojiť požiadavky ekonomík členských štátov; keďže by sa malo potvrdiť právo všetkých pracovníkov v členských štátoch vykonávať činnosť podľa vlastnej voľby v rámci spoločenstva“ (tretie odôvodnenie),

„… právo na slobodu pohybu, ak sa má uplatňovať objektívne, slobodne a dôstojne, si vyžaduje, aby sa skutočne aj právne zabezpečilo rovnaké zaobchádzanie vo všetkých otázkach súvisiacich so samotným výkonom zamestnania a v možnosti prístupu k ubytovaniu a tiež odstránili prekážky mobility pracovníkov, najmä pokiaľ ide o právo pracovníka, aby ho sprevádzala jeho rodina, a o podmienky integrácie tejto rodiny v hostiteľskej krajine“ (piate odôvodnenie).

6. Doplňujúc sa poukazuje na smernicu Rady 93/96/EHS z 29. októbra 1993 o práve študentov na pobyt( ) (ďalej len „študentská smernica“). Tu sa v článku 2 ods. 2 druhom pododseku uvádza:

„Manžel/manželka a nezaopatrené deti štátneho príslušníka členského štátu, ktorým bolo priznané právo na pobyt na území členského štátu, majú nárok začať vykonávať zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť kdekoľvek na území daného členského štátu, a to aj v prípade, že nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu.“

B – Vnútroštátne právo

7. Vnútroštátny súd podrobnejšie neoznámil, ktoré ustanovenia luxemburského práva sa použijú v spore vo veci samej. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania je však možné usudzovať, že osoby ako pán Cikotic, ktoré nie sú štátnymi príslušníkmi členského štátu Európskeho hospodárskeho priestoru, v Luxembursku potrebujú pracovné povolenie, ktorého udelenie sa môže zamietnuť okrem iného z dôvodov politiky pracovného trhu( ).

III – Skutkový stav a konanie vo veci samej

8. Pani Cynthia Mattern je štátnou príslušníčkou Luxemburska. Je vydatá za pána Hajrudin Cikotic, ktorý je podľa údajov vnútroštátneho súdu „juhoslovanským štátnym príslušníkom“.

9. Začiatkom roku 2003 bývali obaja manželia spolu v obci Athus (Aubagne) v Belgicku. Tu absolvovala pani Mattern odbornú prípravu v odbore pomocný rodinný a sanitárny pracovník( ), ako aj odbornú stáž( ). Zo spisu vyplýva, že pani Mattern dostala 30. júna 2003 od svojej belgickej odbornej školy záverečné vysvedčenie( ). Na obdobie od 15. júla 2003 mala pracovnú zmluvu na dobu neurčitú s firmou z Petange v Luxemburskom veľkovojvodstve, pričom je však nejasné, kedy bola táto pracovná zmluva uzatvorená.

10. Rovnako tak na jar roku 2003 sa pán Cikotic z Belgicka snažil získať zamestnanie ako pracovník v Luxembursku. Dňa 18. marca 2003( ) odovzdala firma z Ernster v Luxemburskom veľkovojvodstve oznámenie o prijatí do zamestnania pre pána Cikotic a požiadala zároveň pre neho o pracovné povolenie( ).

11. Rozhodnutím zo 14. júla 2003 odmietol luxemburský minister práce a zamestnanosti( ) udelenie pracovného povolenia pre pána Cikotic, pretože na luxemburskom úrade pre zamestnanosť sa neprihlásil dostatočný počet kvalifikovaných záujemcov o prácu a občanom štátov Dohody o európskom hospodárskom priestore sa musí poskytnúť prednostný prístup k voľným pracovným miestam. Okrem toho zamestnávateľ neohlásil toto pracovné miesto ako voľné a v rozpore s predpismi ho obsadil od 17. marca 2003 pánom Cikotic.

12. Proti odmietavému rozhodnutiu teraz vystupujú manželia Mattern a Cikotic cestou správneho súdnictva, pričom namietajú predovšetkým porušenie ustanovení práva Spoločenstva. V súčasnosti sa právny spor prejednáva na druhej inštancii na luxemburskom cour administrative.

13. Pokiaľ je známe, pani Mattern a pán Cikotic bývajú aj naďalej spolu v Athus v Belgicku, pani Mattern však medzičasom pracuje ako zamestnankyňa v súkromnom sektore v Luxembursku( ).

IV – Návrh na začatie prejudiciálneho konania a konanie pred Súdnym dvorom

14. Dňa 11. februára 2005 prerušil luxemburský Cour administrative konanie a predložil Súdnemu dvoru Európskych spoločenstiev túto prejudiciálnu otázku:

„Majú sa normy Spoločenstva týkajúce sa voľného pohybu pracovníkov uplatňovať na situáciu štátneho príslušníka tretieho štátu, manžela/manželky príslušníka Spoločenstva, ktorý v inom ako svojom členskom štáte vykonal odbornú prípravu a stáž, a môže byť z tohto dôvodu druhá osoba, ktorá nie je príslušníkom Spoločenstva, oslobodená od povinnosti získať pracovné povolenie na základe noriem zaručujúcich príslušníkom Spoločenstva a ich rodinným príslušníkom, štátnym príslušníkom tretích štátov, právo voľného pohybu pracovníkov?“

15. Písomné pripomienky odovzdala Súdnemu dvoru nemecká vláda, vláda Spojeného kráľovstva a Komisia.

V – Posúdenie

16. V návrhu na začatie prejudiciálneho konania sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa môže príslušníkovi tretieho štátu brániť v tom, aby začal vykonávať zamestnanie v členskom štáte, ak sú dané nasledujúce okolnosti:

– Príslušník tretieho štátu je zosobášený s príslušníkom tohto členského štátu.

– Jeho manželka absolvovala v inom členskom štáte odbornú prípravu a stáž.

– Obaja manželia bývajú spolu v inom členskom štáte.

17. Odhliadnuc od zvláštnych práv, ktoré síce môžu vyplývať v rámci asociačnej dohody( ), nemá príslušník tretieho štátu pri súčasnom stave žiadny originálny nárok podľa práva Spoločenstva na prístup na trh práce v členskom štáte( ).

18. Môže však mať odvodené právo začať vykonávať zamestnanie v členskom štáte, ak je manželom alebo dieťaťom tam činného migrujúceho pracovníka (článok 11 nariadenia č. 1612/68). To isté platí pre manželov alebo dieťa občana Únie, ktorý vykonávajúc svoje právo voľného pohybu ako študent býva v tomto členskom štáte (článok 2 ods. 2 druhý pododsek smernice 93/96)( ).

19. Pri rozbore týchto predpisov sa bližšie nezaoberám problémami práva na vstup a pobyt ani prípadným porušením ustanovení práva Spoločenstva. Podľa týchto informácií neexistujú totiž ani podklady pre domnienku ilegálneho pobytu pána Cikotic v Spoločenstve, ani náznak zdanlivého manželstva alebo len naoko uskutočnenej zmeny bydliska manželov Cikotic a Mattern v Belgicku.

A – Odvodené právo začať vykonávať zamestnanie podľa článku 11 nariadenia č. 1612/68

20. Odvodené právo na prístup na trh práce môže pre pána Cikotic vyplývať najskôr z článku 11 nariadenia č. 1612/68, na ktorý vyslovene poukazuje vnútroštátny súd v svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania. Pán Cikotic sa môže odvolávať na tento predpis, pokiaľ spadá do jeho osobnej a územnej pôsobnosti.

1. Osobná pôsobnosť: manžel/manželka pracovníka

21. Pán Cikotic spadá do osobnej pôsobnosti článku 11 nariadenia č. 1612/68, ak jeho luxemburskú manželku, pani Mattern, ktorá vykonáva stáž v Belgicku, možno považovať za pracovníčku v zmysle tohto ustanovenia.

22. Pojem pracovníka v zmysle článku 39 ES a nariadenia č. 1612/68 je pojmom práva Spoločenstva, ktorý sa podľa ustálenej judikatúry nemá vykladať zužujúco.( )

23. Základnou charakteristickou črtou pracovnoprávneho vzťahu je, že jedna osoba vykonáva činnosti v určitom čase v prospech inej osoby a pod jej vedením, za čo dostáva odmenu( ).

24. Pre vlastnosť pracovníka v zmysle práva Spoločenstva nemá význam, že je zamestnanecký vzťah podľa vnútroštátneho práva právnym vzťahom sui generis, aká je úroveň produktivity dotknutej osoby, pôvod zdrojov, z ktorých je vyplácaná odmena, ani obmedzená výška odmeny( ). Za pracovníka je potrebné považovať každého, kto vykonáva skutočné a účinné činnosti s výnimkou činností, ktoré sú tak obmedzené, že sa javia ako čisto okrajové a vedľajšie.( )

25. Podľa toho sa aj ten, kto vykonáva v rámci odbornej prípravy stáž, považuje za pracovníka, ak sa stáž vykonáva za podmienok skutočnej a účinnej platenej činnosti v zamestnaneckom pomere( ).

26. Či pani Mattern spĺňa tieto kritériá, nemožno podľa informácií, ktoré sú k dispozícii, posudzovať s konečnou platnosťou. Aj tak by ale nebol Súdny dvor v konaní o prejudiciálnej otázke podľa článku 234 ES oprávnený rozhodovať o skutkovom stave vo veci samej alebo uplatniť ním vykladané predpisy Spoločenstva na vnútroštátne opatrenia alebo situácie( ). Je skôr úlohou vnútroštátneho súdu urobiť v tomto smere potrebné zistenia.

27. Keďže stáž uskutočnená v rámci odbornej prípravy je určená predovšetkým na to, aby rozvinula pracovné schopnosti, je vnútroštátny súd pri posúdení otázky, či išlo o skutočnú a účinnú činnosť, oprávnený okrem iného skúmať, či dotknutá osoba vykonala dostatočný počet hodín na to, aby sa oboznámila s prácou( ).

28. Okrem toho sa vnútroštátny súd má uistiť, či pani Mattern poberala za svoju odbornú stáž čo i len obmedzenú odmenu. Len v tom prípade ju možno považovať za pracovníčku.

29. Od zistení uskutočnených vnútroštátnym súdom teda nakoniec závisí, či pán Cikotic ako manžel pani Mattern spadá do osobnej pôsobnosti článku 11 nariadenia č. 1612/68.

2. Územná pôsobnosť: miesto výkonu zárobkovej činnosti

30. Pán Cikotic spadá do územnej pôsobnosti článku 11 nariadenia č. 1612/68 v prípade, ak jeho manželka, pani Mattern, vykonáva „na území členského štátu“( ) zamestnanie( ) alebo ak by chcel sám na území „tohto členského štátu“ vykonávať zamestnanie.

31. Tento prípad sa vyznačuje tým, že manželia Cikotic a Mattern bývajú spolu v Belgicku a pani Mattern tam v rozhodnom období na jar roku 2003( ) aj absolvovala odbornú prípravu ako aj stáž, pričom pán Cikotic v rovnakom období nežiadal o prístup na trh práce v tomto, ale v inom členskom štáte – v Luxembursku.

32. Na takýto stav veci sa článok 11 nariadenia č. 1612/68 nepoužije, pretože jeho znenie vyžaduje, aby miesto zamestnania pracovníka pochádzajúceho zo Spoločenstva a jeho manžela/manželky pochádzajúceho/pochádzajúcej z tretieho štátu sa nachádzalo v tom istom členskom štáte (na celom území „toho istého štátu“). Na to výstižne poukazujú aj vlády zúčastnené na konaní, ako aj Komisia.

33. Právo na prístup k zamestnaniu podľa článku 11 nariadenia č. 1612/68 neposkytujú rodinným príslušníkom migrujúceho pracovníka žiadne originálne právo voľného pohybu. Ako vyplýva aj z ostatných ustanovení v článkoch 10 až 12 nariadenia č. 1612/68, slúži skôr migrujúcemu pracovníkovi, ku ktorého rodine patrí príslušník tretieho štátu ako manžel/manželka alebo závislé dieťa. Uvedené predpisy sú časťou úpravy, ktorou majú byť odstránené všetky prekážky mobility migrujúcich pracovníkov, najmä pokiaľ ide o právo pracovníka, aby ho sprevádzala jeho rodina, a o podmienky integrácie jeho rodiny v hostiteľskej krajine( ).

34. V tomto zmysle smeruje aj článok 11 nariadenia č. 1612/68 iba k tomu, aby uskutočnil právo voľného pohybu migrujúceho pracovníka podľa článku 39 ES a pritom ochránil jeho právo, ako aj práva jeho príslušníkov na rodinný život, ako je to v neposlednom rade vyjadrené v článku 8 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd( ) a teraz aj v článku 7 Charty základných práv Európskej únie( ). So zreteľom na uvedené treba pochopiť, ak tretie odôvodnenie nariadenia č. 1612/68 označuje voľný pohyb ako „základné právo pracovníkov a ich rodín“. Zlepšenie životných podmienok ako spoločenský postup, o ktorom sa hovorí v tom istom odôvodnení, môžu byť často lepšie dosiahnuté, ak vedľa migrujúceho pracovníka prispieva príjmom na zaopatrenie rodiny v mieste aj jeho manžel/manželka.

35. Vzhľadom na tento integračný cieľ neplatí právo rodinných príslušníkov migrujúceho pracovníka na zamestnanie v celom Spoločenstve, ale je obmedzené len na členský štát, v ktorom je migrujúci pracovník činný.

36. Bez pochybností sa pritom nedá vždy realizovať ideálny prípad, kde nielen migrujúci pracovník, ale aj jeho rodinní príslušníci bývajú, pracujú a študujú na tom istom mieste. S cieľom, aby bola ich integrácia v hostiteľskej krajine zaručená čo najlepšie, môže byť prípadne potrebné, aby rodinní príslušníci migrujúceho pracovníka boli v blízkom okolí spoločného bydliska podľa vhodných miest.

37. Táto potreba je vyjadrená v znení článku 11 nariadenia č. 1612/68: manžel/manželka a deti migrujúceho pracovníka majú právo „na území toho istého členského štátu“ na prístup k zamestnaniu, t. j. aj na iných miestach, ako je miesto spoločného bydliska, prípadne miesta zamestnania migrujúceho pracovníka.

38. Treba pripustiť, že v pohraničných regiónoch susedných členských štátov, ktoré často ležia bližšie, je možné skôr nájsť vhodné miesto ako „na celom území“ prijímajúceho štátu. Tak napríklad zo Salzburgu je nákladnejšie orientovať sa na Viedeň ako na bezprostredne susedné Horné Bavorsko (Nemecko) a vzdialenosť z Thionville (Francúzsko) do Luxemburgu je zreteľne menšia ako do Paríža alebo Marseille. Práve v hraničnom regióne medzi Belgickom, Luxemburskom, Francúzskom a Nemeckom sú cezhraniční pracovníci( ) rozšíreným fenoménom. Aj belgické mesto Athus, kde spolu bývajú pán Cikotic a pani Mattern, leží v bezprostrednej blízkosti luxemburských hraníc. Odtiaľ je to len asi 47 km do sídla možného zamestnávateľa pána Cikotic v luxemburskom Ernster( ). Určite by to teda bolo pre integráciu a spoločný rodinný život manželov Mattern a Cikotic v Belgicku výhodou, ak by pán Cikotic mohol pracovať v Luxemburskom veľkovojvodstve, namiesto toho, aby musel cestovať za prácou do vzdialenejších belgických miest, a síce do Bruselu alebo do Namuru.

39. Takéto zárobkové možnosti pre príslušníkov tretích štátov aj cez hranice vo vnútri Spoločenstva však článok 11 nariadenia č. 1612/68 pri súčasnom stave práva Spoločenstva nepriznáva. Zákonodarca Spoločenstva síce možnosti výkonu zamestnania pre dotknutý okruh osôb prísne neobmedzil na miesto výkonu migrujúceho pracovníka, ale rozšíril ho na podporu integrácie a na zvýšenie šancí na vhodnejšie pracovné miesta na celé územie príslušného prijímajúceho štátu. Zákonodarca však dosiaľ zreteľne nerozhodol o rozšírení práva rodinných príslušníkov na výkon zamestnania aj cez hranice príslušného prijímajúceho štátu, hoci len na oblasť v blízkosti hraníc v najbližšom okruhu bydliska rodiny migrujúceho pracovníka.

40. Za súčasného stavu práva Spoločenstva preto platí:

Na základe článku 11 nariadenia č. 1612/68 nevzniká príslušníkovi tretieho štátu žiadne právo na prístup k zamestnaniu v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom je práve teraz zamestnaný jeho manžel/manželka ako štátny príslušník členského štátu vykonávajúci svoje právo na voľný pohyb.

3. Zmena okolností jednotlivého prípadu po odmietnutí udeliť pracovné povolenie

41. Ak by mali uplatniteľné vnútroštátne procesné predpisy umožniť vnútroštátnemu súdu, aby zohľadnil aj zmeny okolností jednotlivého prípadu, ktoré vyšli najavo až po vydaní odmietavého rozhodnutia luxemburského ministra práce a zamestnanosti( ), teda po 14. júli 2003, je v rámci doplnenia potrebné poukázať na toto:

42. Ako vyplýva zo spisu, pani Mattern mala v období od 15. júla 2003 pracovnú zmluvu na dobu neurčitú s firmou z Petange v Luxemburskom veľkovojvodstve a je tam odvtedy činná ako zamestnankyňa v súkromnom sektore.

43. Z dnešného pohľadu teda pán Cikotic žiada o prístup na trh práce v tom istom členskom štáte, v ktorom je zamestnaná aj jeho manželka, a teda spadá už podľa znenia do územnej pôsobnosti článku 11 nariadenia č. 1612/68 (vykonáva zamestnanie… na celom území „toho istého štátu“).

44. Pritom neprekáža ani to, že onen členský štát je štátom pôvodu pani Mattern.

45. Ustanovenia práva Spoločenstva nie sú uznané pre výlučne vnútroštátne skutkové stavy( ). Ak však existuje v konkrétnom prípade vzťah k právu Spoločenstva predovšetkým preto, lebo osoba uplatnila právo voľného pohybu, tak sa použije právo Spoločenstva aj vo vzťahu k tomu členskému štátu, ktorého štátnu príslušnosť má táto osoba( ). Treba zvážiť skutočnosť, že pre štátneho príslušníka členského štátu by bolo menej atraktívne, aby uplatnil svoje právo na voľný pohyb, ak by sa v dôsledku toho nemohol dovolávať práva Spoločenstva oproti svojmu štátu pôvodu rovnakým spôsobom ako príslušníci iných členských štátov.

46. Ak teda dospeje vnútroštátny súd k záveru, že pani Mattern spĺňa kritériá migrujúceho pracovníka( ), tak je v postavení osoby, ktorá uplatnila právo voľného pohybu podľa článku 39 ES, a tým spadá do pôsobnosti práva Spoločenstva.

47. Tú istú úvahu je možné preniesť na odvodené práva rodinných príslušníkov migrujúcich pracovníkov, ako sú stanovené v článkoch 10 až 12 nariadenia č. 1612/68.( ) Ako už bolo uvedené( ), aj tieto odvodené práva slúžia nakoniec na podporu mobility migrujúcich pracovníkov a ochranu ich rodinného života.

48. Na čo najlepšie zaručenie možnosti mobility migrujúceho pracovníka vrátane jeho možného návratu na trh práce do jeho štátu pôvodu a pritom umožnenie predovšetkým zachovania jeho rodinného života je potrebné poskytnúť manželovi a deťom migrujúceho pracovníka nielen vstup a právo pobytu( ), ale aj právo na prácu v tom istom členskom štáte, v ktorom je činný migrujúci pracovník. V prípade návratu migrujúceho pracovníka na trh práce do štátu jeho pôvodu preto musí aj tam patriť jeho rodinným príslušníkom právo na prístup k zamestnaniu podľa článku 11 nariadenia č. 1612/68.

49. Skutočnosť, že si manželia Mattern a Cikotic smú napriek prípadnému zamestnaniu v Luxembursku ponechať aj naďalej spoločné bydlisko v Belgicku, mimochodom vyplýva pre pani Mattern z práva na voľný pohyb, ktorý požíva ako príslušníčka Spoločenstva podľa článku 18 ES( ); pre pána Cikotic tu vyplýva právo na pobyt odvodené z článku 1 ods. 1 v spojení s článkom 1 ods. 2 písm. a) smernice 90/364.

50. Súhrne platí:

Ak sa pracovník po výkone svojho práva na voľný pohyb vráti naspäť do členského štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, tak má jeho manžel/ka pochádzajúci/ca z tretieho štátu podľa článku 11 nariadenia č. 1612/68 právo na prístup k zamestnaniu na celom území tohto členského štátu.

B – Odvodené právo začať vykonávať zamestnanie podľa článku 2 ods. 2 smernice 93/96

51. Ak by mal vnútroštátny súd dospieť k záveru, že prax pani Mattern absolvovaná v Belgicku nezodpovedá požiadavkám na skutočnú a účinnú činnosť, ale skôr činnosti tak obmedzenej, že sa javila ako čisto okrajová a vedľajšia, tak by sa nepovažovala za pracovníčku. To isté by platilo, ak by pani Mattern za svoju prax nedostávala žiadnu, čo i len malú odmenu( ).

52. To však v žiadnom prípade neznamená, že by manželia Mattern a Cikotic nespadali do pôsobnosti práva Spoločenstva. Do úvahy by prichádzalo v každom prípade uplatnenie študentskej smernice, ktorej sa chcem ďalej v krátkosti venovať.

53. Inak ako sa možno domnievať z jej názvu, neplatí študentská smernica v žiadnom prípade len pre osoby, ktoré absolvujú vysokoškolské alebo odborné štúdium. Vecne sa použije vždy v prípade, ak sa štátny príslušník členského štátu zdržiava v inom členskom štáte, než je jeho štát pôvodu, a tam sa zapísal na uznanú vzdelávaciu inštitúciu s hlavným cieľom absolvovať na nej kurz odborného vzdelania (článok 1, posledná polveta smernice 93/96). Z tohto dôvodu spadá odborné vzdelávanie ako je vzdelávanie pani Mattern v Belgicku do študentskej smernice. Toto zodpovedá okrem toho aj cieľu študentskej smernice, aby sa zabezpečil prístup štátneho príslušníka jedného členského štátu k odbornému vzdelaniu v inom členskom štáte( ).

54. Z článku 2 ods. 2 druhého pododseku študentskej smernice vyplýva, že pán Cikotic ako manžel občianky Únie, ktorá sa v súlade s právnymi predpismi( ) na účel vzdelávania zdržiava v členskom štáte, má nezávisle od jej štátnej príslušnosti nárok začať vykonávať zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť kdekoľvek na území daného členského štátu.

55. Územná pôsobnosť tohto predpisu je krytá článkom 11 nariadenia č. 1612/68 („na celom území toho istého štátu“). Študentská smernica sa v prípade právneho postavenia rodinných príslušníkov študentov opiera o podobné úvahy ako nariadenie č. 1612/68 a sleduje porovnateľné ciele. Predovšetkým podľa ôsmeho odôvodnenia tejto smernice môže byť právo študenta na pobyt skutočne vykonané len vtedy, ak je poskytované aj rodinným príslušníkom. Podpora rodinného života a integrácia rodiny v hostiteľskej krajine majú teda v rámci študentskej smernice význam. Z týchto dôvodov možno vyššie uvedené skutočnosti týkajúce sa nariadenia č. 1612/68 preniesť na študentskú smernicu( ).

56. Vzhľadom na to, že pani Mattern odišla do zahraničia, nejde ani v tomto prípade o čisto vnútroštátny skutkový stav. Už len prenesením miesta bydliska do zahraničia má občan Únie právo na voľný pohyb zakotvené v práve Spoločenstva (článok 18 ods. 1 ES)( ).

57. Pani Mattern sa navyše presťahovala ako študentka za účelom odbornej prípravy do iného členského štátu. Takýto pobyt v zahraničí môže byť v neposlednom rade potrebný aj pre neskorší postup v zamestnaní študenta v jeho štáte pôvodu( ). Pri návrate do štátu pôvodu tam študent môže napríklad navštevovať ďalšie druhy štúdia alebo hneď začať pracovať. Práva vyplývajúce pre pani Mattern a jej manžela zo študentskej smernice preto musia byť uplatniteľné aj voči Luxembursku ako štátu pôvodu( ).

VI – Návrh

58. Z týchto dôvodov navrhujem Súdnemu dvoru, aby odpovedal luxemburskému cour administrative takto:

1. Z článku 11 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva nevyplýva pre príslušníka tretieho štátu právo vykonávať zamestnanie v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom je jeho manžel/ka ako štátny príslušník členského štátu práve zamestnaný/ná uplatňujúc svoje právo na voľný pohyb.

2. Ak sa pracovník po uplatnení svojho práva na voľný pohyb vráti naspäť do členského štátu, ktorého je štátnym príslušníkom, tak má jeho manžel pochádzajúci z tretieho štátu podľa článku 11 nariadenia č. 1612/68 právo vykonávať zamestnanie na celom území tohto členského štátu.