Keywords

Summary



Keywords

1. Právo Spoločenstva – Zásady – Rovnosť zaobchádzania – Diskriminácia založená na štátnej príslušnosti – Občianstvo Európskej únie – Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov – Voľný pohyb tovaru – Slobodné poskytovanie služieb – Ustanovenia Zmluvy – Pôsobnosť – Omamné látky patriace do nelegálneho obchodu, na ktoré sa vzťahuje zákaz dovozu a predaja vo všetkých členských štátoch – V rámci trestného stíhania tolerovaný predaj omamných látok kvalifikovaných ako mäkké drogy v coffeeshopoch – Vylúčenie

(Články 12 ES, 18 ES, 29 ES a 49 ES)

2. Slobodné poskytovanie služieb – Obmedzenia – Obecná právna úprava, ktorá neumožňuje poskytovanie určitých služieb osobám nerezidentom

(Článok 49 ES)

Summary

1. Prevádzkovateľ coffeeshopu sa v rámci svojej činnosti spočívajúcej v predaji omamných látok, ktoré nepatria do prísne kontrolovaného obchodu zo strany príslušných orgánov s cieľom ich použitia na lekárske alebo vedecké účely, nemôže odvolávať na články 12 ES, 18 ES, 29 ES alebo 49 ES proti obecnej právnej úprave, ktorá osobám – nerezidentom zakazuje vstup do týchto zariadení.

Na omamné látky, ktoré nepatria do prísne kontrolovaného obchodu zo strany príslušných orgánov s cieľom ich použitia na lekárske a vedecké účely, sa totiž na základe ich povahy vzťahuje zákaz dovozu a predaja vo všetkých členských štátoch. Skutočnosť, že štát alebo ostatné štáty kvalifikujú omamnú látku ako mäkkú drogu, nemôže spochybniť toto tvrdenie. Takýto zákaz dovozu a predaja nenarúša ani samotná skutočnosť, že orgány poverené jeho uplatnením vzhľadom na obmedzené personálne a materiálne možnosti uprednostňujú miernejšie stíhanie určitého druhu obchodovania s omamnými látkami, pretože ostatné druhy považujú za nebezpečnejšie. Takýto prístup najmä nemožno stotožňovať s neoprávneným obchodovaním s omamnými látkami v rámci hospodárskeho obehu prísne kontrolovaného zo strany príslušných orgánov v lekárskej a vedeckej oblasti. Posledné uvedené obchodovanie je totiž v skutočnosti legálne, zatiaľ čo nedovolené obchodovanie napriek tomu, že je tolerované, je zakázané.

Čo sa týka činnosti spočívajúcej v predaji nealkoholických nápojov a potravín v týchto istých zariadeniach, prevádzkovateľ sa môže účinne odvolávať na články 49 ES a nasl. Predaj nealkoholických nápojov a potravín v coffeeshopoch je totiž reštauračnou činnosťou, ktorú charakterizuje viacero prvkov a konaní, medzi ktorými prevládajú služby nad dodávkou samotného tovaru.

(pozri body 41, 43, 49, 54, bod 1 výroku)

2. Článok 49 ES sa má vykladať v tom zmysle, že obecná právna úprava, ktorá osobám – nerezidentom zakazuje vstup do coffeeshopov, predstavuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb stanoveného Zmluvou ES, v rozsahu, v akom sa tento zákaz uplatňuje na poskytovanie reštauračných služieb v coffeeshopoch, ktoré predávajú určité omamné látky kvalifikované ako mäkké drogy. Toto obmedzenie je však odôvodnené cieľom smerujúcim k boju proti drogovej turistike a škodlivým vplyvom, ktoré s ňou súvisia.

Boj proti drogovej turistike a škodlivým vplyvom, ktoré s ňou súvisia, totiž patrí do rámca boja proti drogám. Cieľom tohto boja je udržanie verejného poriadku, ako aj ochrana zdravia občanov, a to tak na úrovni členských štátov, ako aj Únie. Vzhľadom na záväzky, ktoré Únia a jej členské štáty prijali, tieto ciele predstavujú legitímny záujem, ktorý v zásade odôvodňuje obmedzenie povinností uložených právom Únie, a to aj v kontexte základnej slobody, akou je slobodné poskytovanie služieb.

Pokiaľ ide o primeranú povahu takéhoto obmedzenia, je nespochybniteľné, že zákaz vstupu nerezidentov do coffeeshopov je opatrením, ktoré podstatne obmedzuje drogovú turistiku a v dôsledku toho znižuje problémy, ktoré táto turistika prináša. V tomto kontexte nemožno považovať za nekoherentné, že členský štát prijme vhodné opatrenia, aby zamedzil vysokému prílevu obyvateľov, ktorí pochádzajú z iných členských štátov a chcú si zakúpiť tovar, ktorý je v tomto štáte tolerovaný, hoci sa naň z dôvodu jeho povahy vzťahuje zákaz predaja vo všetkých členských štátoch.

Čo sa týka možnosti prijať menej obmedzujúce opatrenia slobodného poskytovania služieb, presnejšie, povoliť nerezidentom vstup do coffeeshopov, takže by sa im zakázal predaj konopy, nie je možné dôkladne kontrolovať a dohliadať na to, aby tento tovar nebol nerezidentom ani ponúkaný, ani nimi konzumovaný. Okrem toho sa možno obávať, že takýto prístup podnieti nelegálny predaj alebo ďalší predaj konopy nerezidentom zo strany rezidentov v coffeeshopoch. Členským štátom však nemožno uprieť možnosť uskutočniť cieľ, akým je boj proti drogovej turistike a škodlivým vplyvom, ktoré s ňou súvisia, zavedením všeobecných pravidiel, ktoré sa dajú ľahko regulovať a kontrolovať zo strany vnútroštátnych orgánov.

Keďže neexistujú prvky, ktoré by umožnili domnievať sa, že sledovaný cieľ by bolo možné zabezpečiť na takej úrovni, akú zamýšľa dotknutá obecná právna úprava tak, že by sa nerezidentom povolil vstup do coffeeshopov s tým, že by sa im odmietol predaj konopy, je táto právna úprava schopná zabezpečiť uskutočnenie cieľa smerujúceho k boju proti drogovej turistike a škodlivým vplyvom, ktoré s ňou súvisia, a nejde nad rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie.

(pozri body 65, 66, 69, 75, 78, 80 – 84, bod 2 výroku)