Vec C‑123/15

Max‑Heinz Feilen

proti

Finanzamt Fulda

(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesfinanzhof)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Dane — Voľný pohyb kapitálu — Daň z dedičstva — Právna úprava členského štátu stanovujúca zníženie dane z dedičstva uplatniteľné na pozostalosť, ktorej súčasťou je majetok, ktorý už bol predmetom dedičstva, z ktorého bola v tomto členskom štáte zaplatená takáto daň — Obmedzenie — Dôvod — Koherencia daňového systému“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. júna 2016

Voľný pohyb kapitálu a sloboda platieb – Obmedzenia – Daň z dedičstva – Vnútroštátna právna úprava týkajúca sa výpočtu dane z dedičstva, ktorá stanovuje zníženie uvedenej dane uplatniteľnej na pozostalosť, ktorej súčasťou je majetok, ktorý už bol predmetom dedičstva, z ktorého bola v tomto členskom štáte zaplatená takáto daň – Rozdielne zaobchádzanie podľa miesta, kde sa majetok nachádza, a podľa bydliska účastníkov dedičského konania počas predchádzajúceho dedenia – Neprípustnosť – Dôvod – Nutnosť zabezpečiť koherenciu daňového systému

(Článok 63 ods. 1 ZFEÚ a článok 65 ZFEÚ)

Článku 63 ods. 1 a článku 65 ZFEÚ neodporuje právna úprava členského štátu, ktorá pri nadobudnutí dedičstva osobami z určitej daňovej triedy stanovuje zníženie dane z dedičstva, ak je súčasťou pozostalosti majetok, ktorý v priebehu desiatich rokov pred neskorším nadobudnutím už bol predmetom dedičstva, pod podmienkou, že z tohto predchádzajúceho nadobudnutia bola vyrubená daň z dedičstva v tomto členskom štáte.

Taká právna úprava podmieňuje zníženie dane z dedičstva miestom, kde sa pozostalosť nachádzala pri predchádzajúcom dedení a bydliskom poručiteľa alebo nadobúdateľa pri tomto predchádzajúcom dedení. Má za následok, že v prípade, že pozostalosť zahŕňa majetok, ktorý sa nachádzal v inom členskom štáte pri predchádzajúcom dedení, kde dedič ani poručiteľ nemali bydlisko v dotknutom členskom štáte, sa uloží vyššia daň z dedičstva než pri dedení majetku, ktorý sa pri predchádzajúcom dedení nachádzal v tomto členskom štáte, alebo než v prípade, že sa majetok pri predchádzajúcom dedení síce nachádzal v inom členskom štáte, ale aspoň jeden z účastníkov dedičského vzťahu mal bydlisko v dotknutom členskom štáte. Táto právna úprava má teda za následok zníženie hodnoty pozostalosti a je obmedzením voľného pohybu kapitálu v zmysle článku 63 ods. 1 ZFEÚ.

V súvislosti s prípadným odôvodnením uvedeného obmedzenia založeným na článku 65 ZFEÚ treba rozlišovať medzi rozdielnym zaobchádzaním, ktoré je podľa článku 65 ods. 1 písm. a) ZFEÚ prípustné, a svojvoľnou diskrimináciou, ktorú článok 65 ods. 3 ZFEÚ zakazuje. O takéto odôvodnenie ide buď vtedy, ak sa rozdielne zaobchádzanie týka situácií, ktoré objektívne nemožno navzájom porovnávať, alebo ak je odôvodnené skutočnosťami naliehavého všeobecného záujmu. V súvislosti s porovnateľnosťou predmetných situácií je nesporné, že právna úprava kladie na účely dane z dedičstva na rovnakú úroveň osoby patriace do určitej daňovej triedy s bydliskom v tuzemsku, ktoré dedením nadobudli majetok, ktorý v priebehu desiatich rokov pred nadobudnutím už zdedili osoby rovnakej daňovej triedy, bez ohľadu na to, kde sa tento majetok nachádzal, alebo kde mali dediči alebo poručiteľ bydlisko v čase tohto predchádzajúceho dedenia. Táto právna úprava zaobchádza s týmito osobami rozdielne v závislosti od toho, či sa predmetný majetok nachádzal alebo nenachádzal v tuzemsku pri predchádzajúcom dedení, a v závislosti od otázky, či mali dediči alebo poručiteľ na tomto území bydlisko, výlučne na účely zníženia dane z dedičstva. Z tohto vyplýva, že rozdielne zaobchádzanie na základe uvedenej právnej úpravy sa týka objektívne porovnateľných situácií.

Ak sa však stanoví, že daň z dedičstva možno znížiť iba osobám, ktoré dedením nadobudli majetok, ktorý bol zdanený takou daňou v členskom štáte zdanenia pri predchádzajúcom dedení, má symetrickú logiku, vytvára sa tým priama súvislosť medzi uvedenou daňovou výhodou a skorším poplatkom. Táto logika by bola porušená, pokiaľ by túto daňovú výhodu mohli uplatniť aj osoby, ktoré zdedili majetok, z ktorého nebola v tomto členskom štáte zaplatená daň z dedičstva. Pokiaľ je teda cieľom daňovej výhody stanovenej vo vnútroštátnej právnej úprave do istej miery znížiť daňové zaťaženie v prípade, že súčasťou pozostalosti je majetok, ktorý je predmetom prevodu medzi blízkymi príbuznými a z ktorého už bola zaplatená daň z dedičstva, čím sa čiastočne zamedzí dvojitému zdaneniu tohto majetku v členskom štáte zdanenia v krátkom časovom slede, existuje priama súvislosť medzi znížením dane z dedičstva a predchádzajúcou platbou dane z dedičstva, pričom táto daňová výhoda a táto predchádzajúca platba sa týkajú tej istej dane, toho istého majetku a blízkych príbuzných tej istej rodiny.

V dôsledku toho nutnosť zabezpečiť koherenciu daňového systému môže odôvodňovať obmedzenie pohybu kapitálu vyplývajúce z takejto vnútroštátnej právnej úpravy.

(pozri body 21, 22, 24, 26 – 28, 33, 34, 37, 38, 42 a výrok)