Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Normatívny akt – Smernica

(Článok 230 štvrtý odsek ES a článok 249 ES)

2. Žaloba o neplatnosť – Žaloba podaná Európskym zoskupením hospodárskych záujmov – Prípustnosť – Podmienky

(Článok 230 štvrtý odsek ES; nariadenie Rady č. 2137/85)

3. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Smernica o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov – Žaloba Európskeho zoskupenia hospodárskych záujmov, ktorého členmi sú združenia podnikov vyrábajúcich chemické výrobky – Neprípustnosť

(Článok 230 štvrtý odsek ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/15)

4. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Smernica o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov – Akt, ktorý sa môže priamo a/alebo osobne týkať určitých subjektov z dôvodu zmlúv uzavretých pred nadobudnutím jeho účinnosti – Podmienky

(Článok 230 štvrtý odsek ES; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/15)

5. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Žaloba podaná združením podnikov, ktoré sa zúčastnilo na procese prijatia aktu – Prípustnosť – Podmienky

(Článok 230 štvrtý odsek ES)

6. Európske spoločenstvá – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Všeobecne platné akty – Povinnosť vnútroštátnych súdov uplatniť vnútroštátne procesné pravidlá tak, aby pripúšťali napadnutie zákonnosti všeobecne platných aktov Spoločenstva – Podanie žaloby o neplatnosť na súd Spoločenstva v prípade neprekonateľnej prekážky na úrovni vnútroštátnych procesných pravidiel – Vylúčenie

(Článok 230 štvrtý odsek ES)

Summary

1. Aj keď sa článok 230 štvrtý odsek ES výslovne nezaoberá prípustnosťou žalôb o neplatnosť, ktoré podávajú jednotlivci proti smernici, táto jediná okolnosť nestačí na vyslovenie neprípustnosti takýchto žalôb. Okrem toho nemôžu inštitúcie Spoločenstva vylúčiť súdnu ochranu, ktorú toto ustanovenie Zmluvy ponúka jednotlivcom samotnou voľbou formy aktu, o ktorý ide. Preto skutočnosť, že napadnutý akt je svojou povahou všeobecne platným aktom a nie rozhodnutím v zmysle článku 249 ES, nestačí sama osebe na to, aby sa vylúčila možnosť jednotlivca podať proti nemu žalobu o neplatnosť.

(pozri body 34, 37)

2. Prípustnosť žaloby o neplatnosť podanej združením založeným na účel podpory kolektívnych záujmov jednej kategórie jednotlivcov závisí bez toho, aby tým bol dotknutý jeho vlastný právny záujem na podaní žaloby, od skutočnosti, či by členovia takéhoto združenia mohli podať takú žalobu jednotlivo. Toto riešenie platí tiež v prípade Európskeho zoskupenia hospodárskych záujmov (EZHZ), ktorého cieľom je podľa článku 3 nariadenia č. 2137/85 o EZHZ len uľahčiť alebo rozvíjať hospodársku činnosť svojich členov a tým zlepšovať ich vlastné výsledky, takže toto zoskupenie má iba pomocnú povahu.

(pozri bod 43)

3. Žaloba o neplatnosť podaná Európskym zoskupením hospodárskych záujmov, ktorého členmi sú dve združenia podnikov vyrábajúcich chemické výrobky, proti smernici 2003/15, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 76/768 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov, je neprípustná.

Neblahé účinky, ktoré majú zákazy zavedené touto smernicou a označovanie, ktoré táto smernica dovoľuje s uvedením toho, že neboli vykonané žiadne testy na zvieratách, na konkurenčnú pozíciu podnikov zastúpených dotknutými združeniami ich necharakterizujú voči ostatným podnikom, ktoré nezásobujú odvetvie kozmetických výrobkov alebo ktoré sa obmedzujú na tento trh, ale netestujú svoje zložky na zvieratách alebo nepoužívajú látky klasifikované ako karcinogénne, mutagénne alebo toxické pre reprodukciu. V tomto ohľade na to, aby sa všeobecne platný akt osobne týkal určitých subjektov, nestačí, aby sa ich ekonomicky dotkol viac ako ich konkurentov.

Okrem toho z okolnosti, že tie isté podniky sú v určitých krajinách hlavnými podnikmi odvetvia, nie je možné vyvodiť, že patria do okruhu hospodárskych subjektov, ktoré je možné individualizovať a identifikovať podľa kritérií vlastných výrobku, o ktorý ide, alebo podľa hospodárskych činností, ktoré vykonávajú, pokiaľ môže obchodnú činnosť a priori vykonávať akýkoľvek podnik, ktorý sa nachádza alebo sa môže nachádzať v rovnakom postavení ako tieto podniky.

Ani existencia právnej ochrany, akou je patent, know-how a obchodné tajomstvo podnikov zastúpených združeniami, ktoré sú členmi žalujúceho zoskupenia, ich nemôže charakterizovať vo vzťahu ku všetkým ostatným výrobcom chemických výrobkov, ktorých sa smernica 2003/15 týka. Na jednej strane sa aj oni môžu domáhať tejto ochrany vo svoj prospech, keďže výroba a obchodovanie s výrobkami sú často chránené právami duševného vlastníctva. Na druhej strane, zatiaľ čo každý patent identifikuje výrobok, ktorý je ním chránený, uvedená smernica nebráni používaniu špecifických patentov, takže prípadné porušenie práv duševného vlastníctva vyplýva iba z neosobnej okolnosti, že sa vyrábajú látky na použitie v kozmetickom priemysle.

(pozri body 46, 47, 49, 57)

4. Na to, aby odvolávanie sa na zmluvné záväzky viedlo k prípustnosti žaloby o neplatnosť proti normatívnemu aktu, akým je smernica 2003/15, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 76/768 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa kozmetických výrobkov, podľa článku 230 štvrtého odseku ES je najskôr potrebné, aby ustanovenie vyššej právnej sily, ako je akt, o ktorý ide, ukladalo inštitúciám povinnosť zohľadniť postavenie žalujúcich podnikov osobitným spôsobom v porovnaní s postavením každej inej osoby, ktorej sa tento akt týka. Potom je potrebné, aby uvedené podniky už mali uzavreté zmluvy a aby ich plnenie, ktoré malo prebiehať počas doby uplatňovania napadnutého aktu, bolo celkom alebo sčasti znemožnené.

(pozri bod 53)

5. Aj keď skutočnosť, že združenie podnikov zohralo úlohu v procese vedúcom k prijatiu všeobecne platného aktu, môže odôvodniť prípustnosť žaloby o neplatnosť podanej proti takémuto aktu uvedeným združením aj vtedy, ak sa priamo a osobne netýka podnikov, ktoré sú členmi tohto združenia, dobrovoľná účasť na príprave aktu legislatívnej povahy v procese, ktorý nepočíta s účasťou jednotlivcov, na rozdiel od účasti na procese, v ktorom je takáto účasť predvídaná, nemôže zakladať oprávnenie napadnúť tento akt žalobou.

(pozri body 63 – 65)

6. Okrem toho, že stanovenie systému právnych prostriedkov a postupov umožňujúcich zabezpečiť dodržiavanie práva na účinnú súdnu ochranu a v tomto zmysle vyplniť prípadné medzery v Zmluvách patrí do právomoci členských štátov, výklad pravidiel prípustnosti uvedených v článku 230 ES, podľa ktorého by mala byť vyslovená prípustnosť žaloby o neplatnosť v prípade, ak sa po konkrétnom preskúmaní vnútroštátneho procesného práva sudcom Spoločenstva preukáže, že toto právo nedovoľuje jednotlivcovi podať žalobu, ktorá mu umožňuje spochybniť platnosť napadnutého aktu Spoločenstva, je neprijateľný. Taký systém by totiž vyžadoval, aby v každom osobitnom prípade súd Spoločenstva skúmal a vykladal vnútroštátne procesné právo, čím by prekročil svoju právomoc pri prieskume zákonnosti aktov Spoločenstva.

(pozri bod 70)