Vec C-64/05 P

Švédske kráľovstvo

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Odvolanie — Nariadenie (ES) č. 1049/2001 — Prístup verejnosti k dokumentom inštitúcií — Dokumenty pochádzajúce z členského štátu — Námietka tohto členského štátu proti zverejneniu týchto dokumentov — Rozsah článku 4 ods. 5 uvedeného nariadenia“

Návrhy prednesené 18. júla 2007 — generálny advokát M. Poiares Maduro I - 11394

Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 18. decembra 2007 I - 11420

Abstrakt rozsudku

Keď členský štát využije možnosť poskytovanú článkom 4 ods. 5 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie požiadať, aby určitý dokument, pochádzajúci z tohto členského štátu, nebol zverejnený bez jeho predchádzajúceho súhlasu, prípadné zverejnenie tohto dokumentu inštitúciou si vyžaduje získanie predchádzajúceho súhlasu uvedeného členského štátu. „Súhlas“ je z právneho hľadiska odlišný od jednoduchého „stanoviska“ a samotné znenie uvedeného ustanovenia bráni teda výkladu, podľa ktorého zveruje členskému štátu, ktorý využil uvedenú možnosť, právo byť konzultovaný inštitúciou predtým, ako inštitúcia rozhodne, prípadne napriek námietkam predmetného členského štátu, poskytnúť prístup k predmetnému dokumentu. Použitie výrazu „môže požiadať“ v uvedenom článku 4 ods. 5 jednoducho zdôrazňuje, že toto ustanovenie poskytuje možnosť v prospech členského štátu, čo je možnosť, ktorej samotné skutočné využitie v určitom prípade spôsobuje, že z predchádzajúceho súhlasu členského štátu sa stáva podmienka nevyhnutná na budúce zverejnenie predmetného dokumentu. (pozri body 45, 47, 50)

Článok 4 ods. 5 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie sa totiž netýka len dokumentov, ktorých sú členské štáty „autormi“ alebo ktoré boli nimi „vypracované“, týka sa potenciálne všetkých dokumentov „pochádzajúcich“ z členského štátu, teda všetkých dokumentov bez ohľadu na to, kto je ich autorom, ktoré členský štát odovzdá inštitúcii. Teda, jediným relevantným kritériom je to, aký je pôvod dokumentu, a to, že došlo k odovzdaniu dokumentu zo strany predmetného členského štátu, ktorý ho mal vo svojej držbe. (pozri bod 61)

Jasne vyplýva z odôvodnenia č. 10 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie a článku 2 ods. 3 tohto nariadenia, že na všetky dokumenty v držbe inštitúcií sa vzťahuje toto nariadenie, vrátane tých, ktoré pochádzajú z členských štátov, takže prístup k takýmto dokumentom je v zásade upravený ustanoveniami tohto nariadenia, najmä tými, ktoré stanovujú hmotnoprávne výnimky z práva prístupu. Teda výnimky vymenované v odseku 1 až 3 článku 4 tohto nariadenia musia byť vykladané a uplatňované striktne. Tieto výnimky zahŕňajú výkon právomoci, ktorú odsek 5 tohto článku poskytuje členskému štátu, pričom tomuto členskému štátu je v tejto súvislosti priznaná len právomoc zúčastniť sa na rozhodnutí Spoločenstva. Z tohto hľadiska sa predchádzajúci súhlas členského štátu, na ktorý odkazuje uvedený odsek 5, prejavuje nie ako svojvoľné právo veta, ale ako určitý druh súhlasného stanoviska, že neexistujú výnimočné dôvody vyplývajúce z odsekov 1 až 3. Tento odsek 5 nemožno teda vykladať v tom zmysle, že poskytuje členskému štátu všeobecné a bezpodmienečné právo veta, na základe ktorého by členský štát mohol ľubovoľne brániť zverejneniu dokumentov pochádzajúcich z tohto členského štátu, ktoré má v držbe inštitúcia, takže prístup k takýmto dokumentom by už nebol upravený ustanoveniami uvedeného nariadenia a vzťahovali by sa naň iba ustanovenia vnútroštátneho práva. (pozri body 66, 67, 75, 76)

Keďže vykonávanie článku 4 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie bolo zverené spoločne inštitúcii a členskému štátu, ktorý využil možnosť poskytnutú týmto odsekom 5, a takéto vykonanie je teda závislé od dialógu, ku ktorému musí medzi nimi dôjsť, tieto subjekty sú v súlade s povinnosťou lojálnej spolupráce uvedenou v článku 10 ES povinné konať a spolupracovať tak, aby uvedené pravidlá mohli byť účinne uplatnené. Z toho v prvom rade vyplýva, že inštitúcia, ktorá dostala žiadosť o prístup k dokumentu pochádzajúcemu z členského štátu, a uvedený členský štát musia po tom, ako bola táto žiadosť oznámená touto inštitúciou uvedenému členskému štátu, začať bez meškania lojálny dialóg týkajúci sa prípadného uplatnenia výnimiek stanovených v článku 4 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1049/2001, pričom musia dbať najmä na potrebu umožniť uvedenej inštitúcii zaujať stanovisko v lehote, v ktorej je podľa článkov 7 a 8 tohto nariadenia jej povinnosťou rozhodnúť o tejto žiadosti o prístup. (pozri body 85, 86)

Členský štát, ktorý po skončení dialógu s inštitúciou Spoločenstva, týkajúceho sa prípadného uplatnenia výnimiek stanovených v článku 4 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, namieta proti zverejneniu predmetného dokumentu, je povinný odôvodniť túto námietku vzhľadom na uvedené výnimky. Inštitúcia nemôže uznať námietku prejavenú členským štátom proti zverejneniu dokumentu, ktorý od neho pochádza, ak táto námietka nie je riadne odôvodnená alebo ak vznesená námietka neodkazuje na výnimky stanovené v článku 4 ods. 1 až 3 nariadenia č. 1049/2001. V prípade, že napriek výslovnej výzve v tomto zmysle adresovanej inštitúciou predmetnému členskému štátu tento členský štát neposkytne takéto odôvodnenie, uvedená inštitúcia musí, ak sa sama domnieva, že sa na uvedenú situáciu nevzťahuje žiadna z uvedených výnimiek, sprístupniť žiadaný dokument. Napokon, ako vyplýva najmä z článkov 7 a 8 uvedeného nariadenia, inštitúcia je povinná sama odôvodniť zamietavé rozhodnutie voči autorovi žiadosti o prístup. Takáto povinnosť znamená, že inštitúcia musí nielen uviesť vo svojom rozhodnutí námietku vyjadrenú zo strany predmetného členského štátu proti zverejneniu požadovaného dokumentu, ale takisto dôvody uvádzané týmto členským štátom, aby sa preukázalo, že sa má uplatniť jedna z výnimiek z práva prístupu, stanovených v článku 4 ods. 1 až 3 tohto nariadenia. Takéto informácie majú totiž umožniť žiadateľovi pochopiť pôvod a dôvody odmietnutia v jeho prípade a príslušnému súdu vykonať v prípade potreby preskúmanie, na ktoré je poverený. (pozri body 87 — 89)