ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
84.

Je logické, že treba zrušiť aj rozhodnutie prvého odvolacieho senátu. Keďže však jeho argumentácia bola založená na tom, že neuvedenie tovarov a služieb triedy 9 v pôvodnej žiadosti o obnovu, ktorú podala Nissan, sa považovalo za vzdanie sa, úvahy uvedené v bodoch 25 až 30 napadnutého rozsudku, ktoré sú podľa môjho názoru správne, sú naďalej v celom rozsahu platné a odôvodňujú zrušenie rozhodnutia, ktoré Nissan napadla žalobou na Všeobecnom súde. Komora Súdneho dvora, ktorá rozhoduje o prejednávanom odvolaní, by mohla prebrať tieto body do svojho rozsudku, a to po ich prípadnej úprave v závislosti od jej pohľadu na spor.
20.

Z hľadiska doslovného znenia stanovuje článok 9 smernice 97/67 podmienky upravujúce poskytovanie poštových služieb a prístup k sieti vo všeobecnosti. Jeho odsek 2 sa osobitne a výlučne venuje službám, ktoré patria do rámca univerzálnej služby. Článok 9 ods. 2 druhý pododsek smernice 97/67 stanovuje, že udeľovanie povolení môže podliehať splneniu povinností, ktoré sú vymenované v niekoľkých zarážkach. Pojem „povolenia“ je pritom pojmom, ktorý zjavne odkazuje na režim, ktorý sa vzťahuje iba na podniky zodpovedné za služby, ktoré patria do rámca univerzálnej služby. Navyše by sa zo systematického hľadiska mala použiť paralela medzi povinnosťou prispievať na financovanie regulačného orgánu zodpovedného za poštový sektor, ktorá je uvedená v článku 9 ods. 2 druhom pododseku štvrtej zarážke smernice 97/67, a povinnosťou finančne prispievať do kompenzačného fondu, ktorá je uvedená v článku 9 ods. 2 druhom pododseku tretej zarážke uvedenej smernice. Osobná pôsobnosť druhej uvedenej povinnosti je spresnená v odôvodneniach 27 a 28 smernice 2008/6, z ktorých zjavne vyplýva, že uvedená povinnosť sa vzťahuje iba na podniky, ktoré poskytujú služby patriace do rámca univerzálnej služby. Napokon takýto je zjavne aj prístup zastávaný samotnou Komisiou. Vzhľadom na to, že článok 9 ods. 2 druhý pododsek tretia zarážka smernice 97/67 sa týka iba podnikov, ktoré poskytujú služby patriace do rámca univerzálnej služby, rovnaký záver by mal platiť aj pre ostatné povinnosti obsiahnuté v článku 9 ods. 2 druhom pododseku, a teda aj pre povinnosť prispievať na financovanie regulačného orgánu zodpovedného za poštový sektor. Pokiaľ ide o článok 9 ods. 2 tretí pododsek smernice 97/67, tento zjavne potvrdzuje, že druhý pododsek uvedeného článku sa skutočne venuje povinnostiam, ktoré sa môžu týkať podnikov, ktoré poskytujú služby patriace do rámca univerzálnej služby, a to bez ohľadu na to, či ide o určené podniky ( 7 ) alebo nie.
5.

Spoločnosť Universal Music International Holding BV (ďalej len „Universal Music“) je nahrávacia spoločnosť so sídlom v Baarne (Holandsko), ktorá je súčasťou Universal Music Group so sídlom v Spojených štátoch. Spoločnosť Universal Music International Ltd. (ďalej len „Universal Ltd“) je sesterskou spoločnosťou spoločnosti Universal Music a tiež je súčasťou Universal Music Group.
63.

Vzhľadom na uvedené skutočnosti sa zdá, že táto požiadavka nakoniec vedie verejného obstarávateľa (ktorý sa pri postupe zadania verejnej zákazky snaží zabezpečiť najväčšiu mieru právnej istoty a prijať opatrenia na zabránenie žalobám o zrušenie tohto postupu) k tomu, aby čo najskôr určil metódu alebo metódy hodnotenia ponúk na základe kritérií na vyhodnotenie ponúk. Mohlo by to naznačovať, že ak je to tak, neexistuje žiadny závažný dôvod na to, aby verejný obstarávateľ odmietol oznámiť potenciálnym uchádzačom predmetné metódy hodnotenia, ktoré mal v každom prípade oznámiť už pred výzvou na predkladanie ponúk.
16.

Podľa článku 38 smernice 2013/32, nazvaného „Koncepcia bezpečnej tretej krajiny“: „1. Členské štáty môžu uplatňovať koncepciu bezpečnej tretej krajiny, len ak sú príslušné orgány presvedčené, že so žiadateľom o medzinárodnú ochranu sa v dotknutej tretej krajine bude zaobchádzať podľa nasledujúcich zásad: a) nebude ohrozený jeho život ani sloboda z dôvodu rasy, náboženstva, národnosti, príslušnosti k určitej sociálnej skupine alebo zastávania politického názoru; b) neexistuje žiadne riziko vážneho bezprávia, ako sa vymedzuje v smernici 2011/95/EÚ; c) rešpektuje sa zásada zákazu vyhostenia alebo vrátenia podľa Ženevského dohovoru; d) rešpektuje sa zákaz odsunu, ktorý by bol v rozpore so zákazom mučenia a krutého, neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania, ako je uvedené v medzinárodnom práve a e) existuje možnosť žiadať o postavenie utečenca a v prípade jeho priznania požívať ochranu podľa Ženevského dohovoru. 2. Uplatňovanie koncepcie bezpečnej tretej krajiny podlieha pravidlám stanoveným vo vnútroštátnom práve vrátane: a) pravidiel vyžadujúcich existenciu spojenia medzi žiadateľom a dotknutou treťou krajinou, na základe ktorého by bolo odôvodnené, aby táto osoba odišla do tejto krajiny; b) pravidiel o metodike, akou sa príslušné orgány ubezpečia, že v prípade konkrétnej krajiny alebo konkrétneho žiadateľa možno uplatniť koncepciu bezpečnej tretej krajiny. Súčasťou tejto metodiky bude posúdenie bezpečnosti krajiny pre konkrétneho žiadateľa v každom jednotlivom prípade a/alebo vnútroštátne určenie krajín, ktoré sa považujú za všeobecne bezpečné; c) pravidiel, ktoré v súlade s medzinárodným právom umožňujú individuálne posúdenie toho, či dotknutá tretia krajina je pre konkrétneho žiadateľa bezpečná, ktoré prinajmenšom umožnia žiadateľovi napadnúť uplatňovanie koncepcie bezpečnej tretej krajiny z dôvodu, že tretia krajina nie je v jeho konkrétnej situácii bezpečná. Žiadateľovi sa tiež umožní namietať proti existencii spojenia medzi ním a treťou krajinou podľa písmena a). 3. Ak sa vykoná rozhodnutie výlučne na základe tohto článku, členský štát: a) o tom informuje žiadateľa a b) poskytne žiadateľovi dokument, ktorým informuje orgány tejto tretej krajiny v jazyku tejto krajiny, že žiadosť nebola vecne posudzovaná. 4. … 5. Členské štáty pravidelne informujú Komisiu o krajinách, na ktoré uplatňujú túto koncepciu podľa ustanovení tohto článku.“
125.

Ochromenie mechanizmu rámcového rozhodnutia by v skutočnosti viedlo k narušeniu jedného z cieľov priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, konkrétne cieľa, ktorým je zabezpečenie potláčania trestnej činnosti nielen v spoločnom záujme všetkých členských štátov, ale aj v záujme obetí, keďže v prípade, že by bol európsky zatykač vydaný na účely trestného stíhania, vykonávajúce súdne orgány by v zásade nemali nijakú právomoc súdiť dotknutú osobu namiesto súdnych orgánov, ktoré vydali zatykač, a to vzhľadom na zásadu teritoriality trestného práva. V prípade, o aký zdá sa ide v prejednávanej veci, že by túto právomoc naopak mali, prokuratúra v Brémach poukázala na problémy a neprimerané náklady, ktoré by to so sebou prinášalo.
29.

Rozhodnutím z 3. mája 2012 námietkové oddelenie čiastočne zamietlo prihlášku ochrannej známky Spoločenstva „compressor technology“, ktorú podala spoločnosť BSH. Námietkové oddelenie totiž rozhodlo, že existuje pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou „KOMPRESSOR“, ktorej majiteľkou je spoločnosť LG, v prípade časti uvedených výrobkov patriacich do tried 7, 9 a 11 v zmysle Niceskej dohody ( 10 ), zahŕňajúcich elektrické čistiace zariadenia pre domácnosť, vrátane vysávačov a prístrojov na vysávanie suchého a mokrého odpadu. ( 11 )
69.

Pri doslovnom výklade toto ustanovenie znamená, že európsky zatykač sa uplatňuje na maďarskom území, pričom naďalej používa vlastný právny režim. Predstavme si bez toho, aby išlo o hypotetickú situáciu, že osoba na úteku, proti ktorej maďarské súdne orgány vydali európsky zatykač platný ako vnútroštátny zatykač, keďže sa domnievali, že sa nachádzala v zahraničí, by v konečnom dôsledku bola predvedená na maďarskom území. Aké pravidlá by sa museli uplatniť? Ak sa držíme znenia vnútroštátneho ustanovenia, akt, ktorý slúži ako podklad na zatknutie, má právnu povahu európskeho zatykača, ktorého účinky sú len „rozšírené“ na vnútroštátne územie. Z toho vyplýva, že právny režim vlastný tomuto zatykaču sa musí uplatniť na maďarskom území rovnako, ako by sa uplatňoval na území iného členského štátu. Znamená to, že maďarské súdne orgány sa musia považovať súčasne za vydávajúce orgány aj vykonávacie orgány, pričom požadovaná osoba, ktorá bola zatknutá, disponuje právami uznanými rámcovým rozhodnutím, a môže teda nesúhlasiť so svojím vydaním, využiť alebo vzdať sa využitia osobitného konania? Musia byť dodržané lehoty uplatniteľné na vykonanie európskeho zatykača? Tieto rôzne otázky ukazujú, že rozšírenie pôsobnosti európskeho zatykača na územie vydávajúceho členského štátu vytyčuje pre právny režim obzvlášť nejasné kontúry, ktoré vôbec nezodpovedajú požiadavke právnej istoty.
34.

Uvedené je tiež v súlade so systémom právnej úpravy a cieľmi smernice o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu. Táto smernica v zmysle článku 1 a 2 upravuje nakladanie s odpadom z ťažobného priemyslu, ktorý je definovaný v smernici ako ťažobný odpad. Článok 10 ods. 2 sa naopak týka len iného ako ťažobného odpadu. Navzájom by si preto odporovalo, ak by smernica o nakladaní s odpadom z ťažobného priemyslu významne rozširovala pôsobnosť iných právnych úprav odpadového hospodárstva.
15.

To Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (nariadenie z roku 2013 o predaji niektorých prevádzok CPB; regulačný správny akt č. 104; ďalej len „nariadenie č. 104“) vo svojom článku 2 v spojení s článkom 5 stanovoval prevod niektorých aktív a pasív CPB vrátane vkladov do 100000 eur na BoC. K prevodom došlo k 29. marcu 2013 o 6:10 hod. Vklady prevyšujúce 100000 eur boli ponechané v CPB až do jej likvidácie.
48.

Nie som presvedčený ani o tom, že v dôsledku časovej podmienky, akou je dotknutá vnútroštátna podmienka, by bolo nariadenie č. 1698/2005 zbavené svojho obsahu alebo by sa bránilo dosahovaniu cieľov sledovaných týmto nariadením, ako to tvrdí Obec Gorje. Takáto podmienka totiž neobmedzuje spolufinancovanie z EPFRV na špecifický časový rámec, ktorý by bol užší ako obdobie vyplácania zakotvené v článku 71 ods. 1 nariadenia č. 1698/2005 (od 1. januára 2007 do 31. decembra 2015), ale len stanovuje, že príjemca musí počkať na schválenie žiadosti o podporu a až potom vynakladať výdavky súvisiace so spolufinancovanou operáciou. ( 15 )
34.

Ak by sa mala z výpočtu pokuty vylúčiť časť predajov uskutočnených na relevantnom trhu, ako to majú na mysli odvolateľky, tak by to v mnohých prípadoch umelo znížilo hospodársky význam kartelu a následne by to diametrálne odporovalo cieľom bodov 6 a 13 usmernení z roku 2006 ( 17 ) (subsidiárne pozri body 4 a 5 uvedených usmernení). Celkový dosah protisúťažného správania totiž nemožno primerane zobraziť, ak sa selektívne zohľadnia iba jednotlivé tržby uskutočnené účastníkmi kartelu na relevantnom trhu.
68.

To však v žiadnom prípade neznamená oslabenie autonómie EUIPO. Nariadenie o ochrannej známke Spoločenstva naďalej zostáva určujúcim štandardom, pokiaľ ide o zápis ochrannej známky Spoločenstva. Rozhodnutie súdu pre ochranné známky Spoločenstva, ktoré sa z vecného hľadiska zaoberá tou istou otázkou, a to pravdepodobnosťou zámeny medzi dvoma rovnakými označeniami, však predstavuje na účely nariadenia o ochrannej známke Spoločenstva relevantnú skutočnosť. Táto skutočnosť je ešte relevantnejšia vzhľadom na to, že je možné si predstaviť, že by ten istý súd pre ochranné známky Spoločenstva mohol byť vzhľadom na svoju právomoc vyzvaný, aby pravdepodobnosť zámeny medzi slovnými označeniami „English pink“ a „Pink Lady“ opätovne posúdil, keďže Súdny dvor nedávno rozhodol, že majiteľ skoršej ochrannej známky Spoločenstva môže taktiež začať konanie týkajúce sa porušenia práv proti majiteľovi neskôr zapísanej ochrannej známky Spoločenstva. ( 15 )
51.

V tejto súvislosti je vhodné najprv preskúmať otázku, ktorá bola predmetom určitej debaty týkajúcej sa výkladu výpočtu zahrnutého do článku 3 ods. 2 smernice 2009/73 uvedeného v bode 6 týchto návrhov. Uvádza sa, že toto ustanovenie obsahuje taxatívny výpočet prípadov všeobecného hospodárskeho záujmu, ktoré by mohli legitimizovať zásah štátu. ( *40 ) Súdny dvor ešte neprijal stanovisko k tejto otázke, ktorá však nie je bezvýznamná, lebo ak by sa sledoval takýto reštriktívny výklad, malo by to za následok, že zásah štátu sledujúci cieľ všeobecného hospodárskeho záujmu, akým je sociálna súdržnosť, ktorá nie je uvedená v tomto zozname, by nebol odôvodnený.
27.

O inú situáciu ide vtedy, keď odporca až po uplynutí odvolacej lehoty zistí, že bez jeho vedomia bol proti nemu vydaný rozsudok. Keďže už nemožno automaticky podať odvolanie, musí na to, aby napadol rozsudok v štáte, kde bol rozsudok vydaný, najprv preskúmať možnosti odpustenia dôsledkov uplynutia odvolacej lehoty, a potom uskutočniť príslušné konanie. Až potom by – ak by jeho žiadosť o odpustenie dôsledkov uplynutia odvolacej lehoty bola úspešná – ako druhý krok mohol podať svoje odvolanie proti rozsudku. Na rozdiel od situácie opísanej v bode 26 by teda odporcu zaťažili dve konania (a s nimi spojené výdavky), ktorých predmet by okrem toho značne prekročil predmet sporu, v ktorom bol prijatý rozsudok, pretože dodatočne by sa musela posúdiť problematika obnovy konania. Keď ďalej vezmeme do úvahy, že okrem procesných a finančných komplikácií sa môžu objaviť aj praktické problémy, ako napríklad hľadanie vhodných advokátov a výdavky na preklad, je jasné, že odporca, ktorému sa na obranu pred vyhlásením vykonateľnosti uložilo bremeno v podobe uskutočnenia konania o odpustenie dôsledkov uplynutia odvolacej lehoty, sa v porovnaní s navrhovateľom nachádza vo výrazne horšej situácii. Platí to najmä pre právne neskúsených a málo zbehlých odporcov. Najmä v prípade porovnateľne menších žalobných nárokov by sa malo počítať s tým, že s ohľadom na hroziace komplikácie, pokiaľ ide o náklady a konanie, by sa takíto odporcovia mohli prikloniť k tomu, že sa zmieria s výkonom rozhodnutia bez obrany, aby si týmto spôsobom v každom prípade ušetrili ďalšie výdavky na právne zastúpenie a trovy konania, ktorých rentabilita sa v prípade zahraničných skutkových stavov často – a práve pre laikov – dá ťažko odhadnúť.
47.

Dalo by sa tvrdiť, že táto nová formulácia teraz pokrýva všetky otázky hmotného práva vrátane požiadaviek týkajúcich sa dohody a že sa nová formulácia preto snaží zvrátiť judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa voľného určovania, či bol súhlas v skutočnosti daný. ( 34 ) Bol by som však opatrný pri predpoklade, že to tak je. Zdá sa, že slovo „pokiaľ“ smeruje k tomu, že sa s platnosťou dohody o voľbe právomoci počíta. ( 35 ) Navyše neexistuje žiadny náznak v legislatívnej histórii prepracovania, že k nemu došlo so zámerom zmeniť alebo ovplyvniť judikatúru Súdneho dvora v tejto súvislosti. ( 36 ) Naopak, súčasné znenie podľa všetkého odzrkadľuje prístup, ktorý prijal generálny advokát Slynn vo veci Elefanten Schuh, podľa ktorého sa na účely preukázania existencie dohody o voľbe právomoci vo veciach neupravených právom Únie ( 37 ) má odkazovať na právo členského štátu, ktorého súdy boli zvolené. ( 38 ) Naproti tomu na základe článku 23 nariadenia č. 44/2001 by sa mal zastávať názor, že táto otázka je otázkou práva členského štátu, ktorého súdy začali konať vo veci.
74.

Nakoniec úrad tvrdí, že ak spor vo veci samej nepatrí do pôsobnosti článku 5 ods. 3 nariadenia č. 44/2001, neexistuje nijaký súd, na ktorý by mohol podať žalobu – alebo presnejšie, ako úrad vysvetlil na pojednávaní, nijaký súd v Maďarsku, na ktorý by mohol podať žalobu proti všetkým účastníkom protisúťažnej dohody, z ktorej prejednávaná vec vychádza. Úrad tvrdí, že by to bolo v rozpore s cieľom nariadenia spočívajúcim v zjednodušení konania. V tomto smere chcem po prvé pripomenúť, že hoci je pravda, že ak budú jednotlivé aspekty toho istého sporu prejednávať rôzne súdy, môžu z toho vyplynúť nevýhody, no žalobca vždy môže podať žalobu v plnom rozsahu na súdoch bydliska žalovaného. ( 52 ) Existuje teda súd, na ktorý môže úrad podať svoju žalobu. V každom prípade keby rakúske súdy odmietli prejednať spor v dôsledku verejnoprávneho pôvodu predmetného nároku, tento dôsledok by prirodzene vyplynul zo vzájomného pôsobenia rozsahu harmonizácie dosiahnutej v zmysle tohto nariadenia na jednej strane a vnútroštátnych procesných predpisov na druhej strane (in casu maďarské predpisy o správnom donucovacom konaní). Po druhé, pokiaľ ide o cieľ spočívajúci v zjednodušení, na ktorý sa úrad odvoláva, z odôvodnenia 11 nariadenia vyplýva, že z dôvodu predvídateľnosti je hlavnou zásadou, ktorá je nosná, právomoc súdov podľa miesta bydliska žalovaného, a naopak, dostupnosť osobitnej alebo výlučnej právomoci len v obmedzenom rozsahu. Tento cieľ je teda v rozpore so stanoviskom úradu.
25.

Existujú navyše ďalšie dôvody, prečo by výklad pojmu „krv“ spôsobom nezahŕňajúcim jej zložky viedol k dôsledkom, ktoré sú v rozpore s cieľom sledovaným normotvorcom. Po prvé náklady nemocníc a zariadení podobného charakteru, ktoré používajú krvnú plazmu na liečebné účely, by sa samozrejme zvýšili. Po druhé zatiaľ čo by bolo použitie celej krvi oslobodené od dane, nebolo by to tak v prípade jednej alebo viacerých jej zložiek. Náklady na dodávku úplnej krvi pacientovi, ktorý potrebuje transfúziu, by boli nižšie ako náklady na transfúziu, ktorá zahŕňa len plazmu alebo len doštičky. To nemôže byť podľa môjho názoru cieľ, ktorý normotvorca sledoval.
75.

ARCO v tejto súvislosti nespomenula najmä skutočnosť, že za pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa považujú intervencie, ktoré sú bez ohľadu na formu spôsobilé priamo alebo nepriamo zvýhodniť niektoré podniky. ( 31 ) Z belgickej záručnej schémy vyplývala pre skupinu ARCO ako pre podnik pôsobiaci vo finančnom sektore nepochybne prinajmenšom nepriama výhoda. ARCO bola totiž až prostredníctvom tejto záručnej schémy uchránená pred hroziacim odchodom svojich súkromných investorov z troch finančných družstiev skupiny ARCO ( 32 ) a zároveň postavená do situácie spolupracovať na v tom čase plánovanej rekapitalizácii spoločnosti Dexia ako hlavná akcionárka. Okrem toho treba pripomenúť, že to boli samotné finančné družstvá skupiny ARCO, na rozdiel od všetkých ostatných finančných družstiev, ktoré podali žiadosť o zapojenie sa do záručnej schémy. Takúto žiadosť by určite neboli podali, ak by si od nej nesľubovali konkrétne hospodárske zvýhodnenie.
121.

Po štvrté v rámci zváženia záujmov treba tiež zohľadniť, či sú dotknuté aj iné skutkové podstaty rozdielneho zaobchádzania. O neprimeranosti zákazu stanoveného zamestnávateľom by napríklad bolo možné uvažovať v tom prípade, ak by takýto zákaz okrem zamestnancov určitého náboženstva znevýhodňoval osobitným spôsobom zároveň zamestnancov určitého pohlavia, farby pleti alebo etnického pôvodu [článok 2 ods. 2 písm. b) smernice 2000/78]. Podnikové nariadenie, akým je v tejto veci sporné nariadenie G4S, v rozsahu, v akom bolo možné sa s ním oboznámiť, sa môže rovnako dotýkať mužov, ako aj žien ( 67 ) a nezdá sa, že by toto nariadenie osobitným spôsobom znevýhodňovalo zamestnancov určitej farby pleti alebo etnického pôvodu.
26.

Rovnako ako Komisia sa aj ja naopak domnievam, že nariadenie č. 2201/2003 sa uplatňuje na akýkoľvek návrh na anulovanie manželstva, aj pokiaľ už jeden z manželov nežije, a to bez ohľadu na to, že je možné, že tento návrh, tak ako vo veci samej, súvisí so sporom týkajúcim sa dedenia.
27.

Tvrdením opaku by sa v skutočnosti podnecovalo obchodovanie tohto typu po tom, ako by štát začal definitívny proces pristúpenia k Európskej únii, pretože prevádzači by mali istotu, že následne získajú imunitu. Napokon by sa nedosiahol cieľ normotvorcu Únie, ale cieľ úplne opačný.
1.

Toto odvolanie smeruje proti rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 25. novembra 2014 vo veci Simba Toys/OHMI – Seven Towns (Tvar kocky so stranami s mriežkovanou štruktúrou) ( 2 ), v ktorom Všeobecný súd zamietol žalobu o neplatnosť rozhodnutia druhého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) ( 3 ) týkajúceho sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Simba Toys GmbH & Co. KG a Seven Towns Ltd.
Ako zdôraznili najmä Ziggo a holandská vláda, uloženie takejto dôkaznej povinnosti NRO by nezohľadňovalo okolnosť, že prijatie regulačných povinností ex ante je založené na analýze budúceho vývoja trhu, ktorá považuje za referenčný bod na nápravu konštatovaných problémov hospodárskej súťaže správanie a/alebo náklady efektívneho operátora. Ide teda o opatrenia orientované do budúcnosti, v prípade ktorých už z hľadiska samotnej definície nemožno požadovať dôkaz o tom, že skutočne dosahujú ciele stanovené v článku 8 rámcovej smernice. Keby NRO mala byť povinná poskytnúť takýto dôkaz, zdieľal by som stanovisko Komisie, podľa ktorého by sa tým ovplyvnila efektívnosť ustanovení rámcovej smernice a prístupovej smernice. Takýto prípad by totiž viedol k tomu, že by sa od NRO vyžadovalo preukázanie dôkazu, ktorý nemožno alebo možno len neprimerane ťažko predložiť.
23.

Napríklad si možno predstaviť, že plán by z dôvodov ochrany životného prostredia na určitých plochách zakazoval uskutočnenia stavebných opatrení. Ak sa z týchto dôvodov zamietne žiadosť o vydanie stavebného povolenia, mohol by navrhovateľ v rámci následne podanej žaloby namietať, že plán bol prijatý na základe procesného pochybenia, pretože interné administratívne útvary daného orgánu, s ktorými sa prijímaný plán konzultoval, neboli dostatočne nezávislé. Ak by bol takýto plán jedinou prekážkou vydania stavebného povolenia, mohlo by to viesť k tomu, že stavebnému zámeru by sa muselo vyhovieť.
17.

Po prvé nedomnievam sa, že ustanovenia EÚ, na ktoré odkazuje hof van beroep te Brussel (Odvolací súd Brusel), je možné považovať za irelevantné v konaní vo veci samej. Tento súd sa snaží zistiť, či vnútroštátne ustanovenie, ktoré Colruyt údajne porušila, je v súlade s právom EÚ. Je zrejmé, že ak by bolo takéto ustanovenie nezlučiteľné s právom EÚ, nie je možné uložiť Colruyt za jeho porušenie trest. V tejto súvislosti poznamenávam, že vnútroštátne ustanovenia v oblasti trestného práva, ktoré ukladajú tresty za správanie, ktoré pripúšťajú, alebo ktoré nariaďujú právne predpisy EÚ, alebo ktoré by zbavili tieto predpisy ich potrebného účinku, sú nezlučiteľné so Zmluvou ( *7 ) a vnútroštátny súd ich teda nemá uplatňovať. ( *8 )
45.

Okrem toho, pokiaľ by príslušné orgány nemohli uložiť vybraným poskytovateľom služieb vo verejnom záujme povinnosť, aby poskytovali väčšinu alebo všetky služby vo verejnom záujme v osobnej doprave sami, bolo by to v rozpore s cieľom normotvorcu EÚ, ktorý týmto orgánom ponecháva priestor na to, aby pri organizovaní služieb vo verejnom záujme v osobnej doprave čo najlepšie využili verejné financie. ( 34 ) Tento záver by bolo ťažké odôvodniť, a to aj vzhľadom na skutočnosť, že príslušné orgány majú (nesporné) právo vylúčiť akékoľvek subdodávanie (toto právo jasne vyplýva zo znenia „musia… ukazovať možnosť… subdodávania“ v článku 4 ods. 7 prvej vete).
97.

Za predpokladu, že uvedené vyjadrenia sú správne, tvrdenie navrhovateľov, že súdny príkaz je neodôvodnený, treba zamietnuť. V takomto prípade banka bola a je jediným majetkom spoločnosti, čo znamená, že platobná neschopnosť banky by viedol k úplnej strate hodnoty akcií spoločnosti, ako sa uvádza v návrhu na začatie prejudiciálneho konania. V tomto prípade teda nevidím žiadny možný zásah do vlastníckeho práva navrhovateľov. Skôr by sa zdalo, že navrhovatelia sa svojím návrhom usilujú o získanie „veľmi veľkého daru“, ako ILP a ILPGH uviedli vo svojich písomných vyjadreniach, ktorý im minister neponúkol na MVZ ani následne.
32.

Definície „nápoja“ uvedené v slovníkoch sú zväčša veľmi široké a zahŕňajú čokoľvek, čo možno požiť a z technického hľadiska to nemá pevné alebo plynné skupenstvo. ( 15 ) V hovorovej reči sa však slovo „nápoj“ zjavne nepoužíva tak široko: napríklad ocot je tekutina, ktorú možno požiť, avšak je nepravdepodobné, že by sa o ňom v bežnom jazyku hovorilo ako o „nápoji“. Podobne môže jemný sprej kondenzovať na jazyku alebo na podnebí do kvapiek a následne sa môže požiť, avšak ani v tomto prípade by sa o tom v bežnej konverzácii nehovorilo ako o „pití“.