Vec C‑442/14

Bayer CropScience SA‑NV

a

Stichting De Bijenstichting

proti

College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal

College van Beroep voor het bedrijfsleven)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Aarhuský dohovor – Smernica 2003/4/ES – Článok 4 ods. 2 – Prístup verejnosti k informáciám – Pojem ‚informácie o emisiách do životného prostredia‘ – Smernica 91/414/EHS – Smernica 98/8/ES – Nariadenie (ES) č. 1107/2009 – Uvedenie prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh – Dôverné zaobchádzanie – Ochrana priemyselných a obchodných záujmov“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 23. novembra 2016

Životné prostredie–Sloboda prístupu k informáciám–Smernica 2003/4–Dôvody, na základe ktorých je možné odmietnuť predloženie informácií o životnom prostredí–Informácie o emisiách do životného prostredia–Pojem–Údaje nachádzajúce sa v spisoch k povoleniam na uvedenie prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh–Zahrnutie–Podmienka–Vzťah k emisiám do životného prostredia–Neprimerané obmedzenie slobody podnikania a práva vlastniť majetok–Neexistencia

Životné prostredie–Sloboda prístupu k informáciám–Smernica 2003/4–Dôvody, na základe ktorých je možné odmietnuť predloženie informácií o životnom prostredí–Informácie o emisiách do životného prostredia–Pojem–Informácie o skutočných alebo predvídateľných emisiách do životného prostredia–Zahrnutie

Životné prostredie–Sloboda prístupu k informáciám–Smernica 2003/4–Dôvody, na základe ktorých je možné odmietnuť predloženie informácií o životnom prostredí–Informácie o emisiách do životného prostredia–Pojem–Potreba rozlišovať medzi emisiami, vypúšťaním a iným uvoľňovaním do životného prostredia–Neexistencia

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 37, 38)

Článok 4 ods. 2 smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí sa má vykladať v tom zmysle, že okolnosť, že žiadateľ o povolenie uvedenia prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh nepožiadal v priebehu konania určeného na získanie tohto povolenia o dôverné zaobchádzanie s informáciami predloženými v jeho rámci na základe článku 14 smernice 91/414 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh, článku 19 smernice 98/8 o uvádzaní biocídnych výrobkov na trh alebo článku 33 ods. 4 a článku 63 nariadenia č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh, nebráni tomu, aby príslušný orgán, na ktorý podala po ukončení uvedeného konania tretia osoba žiadosť o prístup k týmto informáciám na základe smernice 2003/4, preskúmal námietku uvedeného žiadateľa proti žiadosti o prístup, a prípadne uvedenú žiadosť v zmysle článku 4 ods. 2 prvého pododseku písm. d) tejto smernice odmietol z dôvodu, že sprístupnenie dotknutých informácií by narušilo dôvernosť obchodných alebo priemyselných informácií. Je totiž zrejmé, že normotvorca Únie mal v úmysle, aby sa všeobecné ustanovenia smernice 2003/4 vzťahovali na žiadosti tretích osôb o prístup k informáciám, ktoré sa nachádzajú v spisoch k žiadosti o povolenie uvedenia prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh a v súvislosti s ktorými možno požiadať o dôverné zaobchádzanie v zmysle týchto ustanovení. Článok 4 ods. 2 uvedenej smernice v tejto súvislosti umožňuje členským štátom odmietnuť žiadosť o prístup k informáciám o životnom prostredí, ak by ich sprístupnenie mohlo ohroziť jeden zo záujmov, ktoré tento článok uvádza, najmä dôvernosť obchodných alebo priemyselných informácií. Toto ustanovenie nepodmieňuje uvedenú možnosť žiadosťou o dôverné zaobchádzanie podanou pred žiadosťou o sprístupnenie. (pozri body 44 – 46, 49, bod 1 výroku)

Cieľom smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí je zaručiť principiálny prístup k informáciám o životnom prostredí, ktoré majú k dispozícii orgány verejnej moci alebo ktoré sú pre ne uchovávané, a zabezpečiť, ako to vyplýva z odôvodnenia 9 a článku 1 tejto smernice, aby sa uvedené informácie o životnom prostredí systematicky sprístupňovali verejnosti a šírili v čo najväčšej miere. Z toho vyplýva, že ako výslovne uvádza článok 4 ods. 4 druhý pododsek Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, ako aj odôvodnenie 16 a článok 4 ods. 2 druhý pododsek smernice 2003/4, sprístupnenie informácií musí byť všeobecným pravidlom a dôvody odmietnutia, ktoré tieto ustanovenia uvádzajú, musia byť vykladané reštriktívne. V tejto súvislosti tým, že článok 4 ods. 2 druhý pododsek smernice 2003/4 stanovuje, že dôvernosť priemyselných alebo obchodných informácií nemôže brániť sprístupneniu informácií o emisiách do životného prostredia, umožňuje konkrétnu implementáciu tohto pravidla a zásady čo najširšieho prístupu k informáciám o životnom prostredí, ktoré majú k dispozícii orgány verejnej moci alebo ktoré sú pre ne uchovávané. Z toho vyplýva, že nie je potrebné pojmy „emisie do životného prostredia“ a informácie o emisiách do životného prostredia v zmysle článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2003/4 vykladať reštriktívne. (pozri body 55 – 58)

Na účely výkladu pojmu „emisie do životného prostredia“ v zmysle článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí nie je potrebné tento pojem rozlišovať od pojmov uvoľňovanie a vypúšťanie do životného prostredia. Takéto rozlíšenie sa totiž v prvom rade nenachádza v Aarhuskom dohovore o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, ktorý sa vo svojom článku 4 ods. 4 prvom pododseku písm. d) obmedzuje na konštatovanie, že priemyselné alebo obchodné tajomstvo nemôže brániť sprístupneniu informácie o emisiách, ktoré sú dôležité z hľadiska ochrany životného prostredia. V druhom rade rozlišovanie medzi emisiami, vypúšťaním a iným uvoľňovaním nemá vzhľadom na cieľ sprístupňovania informácií o životnom prostredí, ktorý sleduje smernica 2003/4, nijaký význam a bolo by umelé. Tak plynové emisie alebo látky v atmosfére, ako aj iné vypúšťanie alebo uvoľňovanie, ako je vypúšťanie látok, prípravkov, organizmov, mikroorganizmov, vibrácií, tepla alebo hluku do životného prostredia, najmä do ovzdušia, vody alebo pôdy, totiž môže ovplyvniť tieto rôzne prvky životného prostredia. Okrem toho pojmy emisie, vypúšťanie a uvoľňovanie sa do významnej miery prekrývajú, ako to potvrdzuje používanie výrazu „iné uvoľňovanie“ v článku 2 bode 1 písm. b) tejto smernice, z ktorého vyplýva, že emisie a vypúšťanie predstavujú aj uvoľňovanie do životného prostredia. (pozri body 62 – 65, 67)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 69, 70)

Z Aarhuského dohovoru o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia ani zo smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí nijako nevyplýva, že pojem „emisie do životného prostredia“ by mal byť obmedzený na emisie pochádzajúce z určitých priemyselných zariadení. Takéto obmedzenie by bolo v rozpore so samotným znením článku 4 ods. 4 prvým pododsekom písm. d) tohto dohovoru. Podľa tohto ustanovenia sa totiž informácie o emisiách, ktoré sú dôležité z hľadiska ochrany životného prostredia, musia sprístupniť. Informácie týkajúce sa emisií, ktoré pochádzajú z iných zdrojov, ako sú priemyselné zariadenia, teda napríklad emisií z použitia prípravkov na ochranu rastlín alebo biocídnych výrobkov, sú na účely ochrany životného prostredia rovnako relevantné ako informácie týkajúce sa emisií priemyselného pôvodu. Okrem toho obmedzenie pojmu „emisie do životného prostredia“ v zmysle článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2003/4 na emisie pochádzajúce z určitých priemyselných zariadení by nebolo v súlade s cieľom čo najširšieho sprístupnenia informácií o životnom prostredí, ktorý táto smernica sleduje. (pozri body 71 – 73)

Pojem „emisie do životného prostredia“ podľa článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí sa má vykladať v tom zmysle, že zahŕňa najmä uvoľňovanie prípravkov a látok do životného prostredia, ako sú prípravky na ochranu rastlín alebo biocídne výrobky, a tiež látky, ktoré tieto prípravky a výrobky obsahujú, ak je toto uvoľňovanie skutočné alebo predvídateľné za bežných alebo realistických podmienok používania. Uvedený pojem však v každom prípade musí byť obmedzený na emisie, ktoré nemajú hypotetickú povahu, teda na skutočné alebo predvídateľné emisie dotknutého prípravku alebo látky za bežných alebo realistických okolností používania. Hoci v tejto súvislosti samotné uvedenie prípravku na trh nestačí vo všeobecnosti na prijatie záveru, že tento prípravok bude nevyhnutne uvoľňovaný do životného prostredia a že informácie, ktoré sa ho týkajú, sú o emisiách do životného prostredia, neplatí to o prípravku, ako je prípravok na ochranu rastlín alebo biocídny výrobok, ktorý je pri bežnom používaní určený na základe svojej hlavnej funkcie na uvoľňovanie do životného prostredia. Predvídateľné emisie tohto prípravku do životného prostredia teda v tomto naposledy uvedenom prípade nemajú hypotetickú povahu. Za týchto okolností do pôsobnosti pojmu emisie do životného prostredia spadajú také emisie, ktoré sú skutočne určené na uvoľňovanie do životného prostredia pri používaní dotknutého prípravku alebo látky, ako aj predvídateľné emisie tohto prípravku alebo tejto látky do životného prostredia za bežných alebo realistických okolností používania tohto prípravku alebo látky zodpovedajúcich okolnostiam používania, v súvislosti s ktorými bolo udelené povolenie na uvedenie dotknutého prípravku na trh a ktoré prevládajú v oblasti, v ktorej sa má uvedený prípravok používať. (pozri body 77 – 79, 81, 103, bod 2 výroku)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 84)

Pojem „informácie o emisiách do životného prostredia“ v zmysle článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice 2003/4 o prístupe verejnosti k informáciám o životnom prostredí zahŕňa údaje o povahe, zložení, množstve, dátume a mieste emisií do životného prostredia pochádzajúcich z prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov a tiež z látok, ktoré tieto prípravky a výrobky obsahujú, ako aj údaje týkajúce sa viac alebo menej dlhodobých vplyvov týchto emisií na životné prostredie, osobitne informácie o rezíduách v životnom prostredí po použití dotknutého výrobku a štúdie týkajúce sa rozsahu látkovej odchýlky pri tomto použití, a to bez ohľadu na to, či tieto údaje pochádzajú zo štúdií úplne alebo čiastočne uskutočnených v teréne, z laboratórneho testovania alebo translokačných štúdií. Takýto výklad vôbec nevedie k záveru, že všetky údaje nachádzajúce sa v spise k povoleniu uvedenia prípravkov na ochranu rastlín a biocídnych výrobkov na trh, osobitne všetky údaje pochádzajúce zo štúdií uskutočnených na účely získania tohto povolenia, spadajú do pôsobnosti tohto pojmu, a preto by mali byť vždy sprístupnené. Do pôsobnosti tohto pojmu totiž spadajú len údaje týkajúce sa emisií do životného prostredia, čo predovšetkým vylučuje nielen informácie, ktoré sa netýkajú emisií dotknutého výrobku do životného prostredia, ale aj údaje, ktoré sa týkajú hypotetických emisií, teda emisií, ktoré nie sú skutočné alebo predvídateľné za okolností, ktoré možno považovať za bežné alebo realistické podmienky používania. Tento výklad preto nespôsobuje neprimeraný zásah do ochrany práv zaručených v článkoch 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie a v článku 39 ods. 3 Dohody o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (Dohoda TRIPS). Takýto výklad ani nezbavuje článok 63 nariadenia č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh jeho potrebného účinku. Domnienka v odseku 2 tohto článku totiž príslušnému orgánu umožňuje usúdiť, že informácie predložené žiadateľom o povolenie uvedenia na trh, ktoré spadajú do pôsobnosti tohto ustanovenia, majú v zásade dôvernú povahu a nemožno ich dať verejnosti k dispozícii, ak nebola podaná nijaká žiadosť o prístup k týmto informáciám na základe smernice 2003/4. Táto domnienka tiež uvedenému žiadateľovi zaručuje, že v prípade predloženia takejto žiadosti príslušný orgán bude môcť tieto informácie sprístupniť len po tom, ako určil v súvislosti s každou jednotlivou informáciou, či sa týka emisií do životného prostredia alebo či toto sprístupnenie odôvodňuje iný vyšší verejný záujem. (pozri body 96, 100, 102, 103, bod 2 výroku)