ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

Článok 6 tohto dohovoru s názvom „Účasť verejnosti na rozhodovaniach o vymedzených činnostiach“ stanovuje: „1. [Každá strana:] … b) v súlade so svojím vnútroštátnym právom bude tiež uplatňovať ustanovenia tohto článku na rozhodnutia o navrhovaných činnostiach neuvedených v prílohe I, ktoré môžu mať významný vplyv na životné prostredie. Strany na tento účel určia, či určitá navrhovaná činnosť podlieha týmto ustanoveniam, … 2. Zainteresovaná [Dotknutá – neoficiálny preklad] verejnosť bude informovaná hneď na začiatku rozhodovacieho procesu týkajúceho sa životného prostredia, podľa okolností, či už verejným oznamom, alebo jednotlivo, a to vhodným, včasným a účinným spôsobom. … … 3. Procesy účasti verejnosti budú zahŕňať primeraný časový rámec pre jednotlivé fázy, ktorý poskytne dostatočný čas pre informovanie verejnosti v súlade s odsekom 2 a pre verejnosť možnosť pripraviť sa a účinne sa zúčastňovať na rozhodovacom procese o životnom prostredí. 4. Každá strana umožní včasnú účasť verejnosti v čase, keď sú ešte otvorené všetky možnosti a účasť verejnosti sa môže uskutočniť efektívne. 5. Každá strana bude, ak je to primerané, stimulovať potenciálnych žiadateľov, aby zistili zainteresovanú [dotknutú – neoficiálny preklad] verejnosť, vstúpili s ňou do diskusie a ešte pred požiadaním o povolenie jej poskytli informáciu o cieľoch ich žiadosti. 6. Každá strana bude žiadať príslušné orgány verejnej moci, aby s cieľom preskúmania poskytli zainteresovanej [dotknutej – neoficiálny preklad] verejnosti, na základe žiadosti, ak to vyžaduje vnútroštátne právo, bezplatne a ihneď, ako je to možné, prístup ku všetkým informáciám týkajúcim sa rozhodovacieho procesu uvedeného v tomto článku, ktoré sú dostupné počas etapy účasti verejnosti, a to bez ovplyvnenia práva strany na odmietnutie zverejnenia určitej informácie podľa článku 4 ods. 3 a 4. … … 7. Spôsoby účasti verejnosti umožnia verejnosti predložiť písomné alebo v prípade potreby na verejnom prerokovaní alebo preskúmaní so žiadateľom akékoľvek pripomienky, informácie, analýzy alebo názory, ktoré považuje za dôležité vo vzťahu k navrhovanej činnosti. …“
3

Odôvodnenia 7, 9, 10, 19, 30, 31 a 47 smernice 2008/48 uvádzajú: „(7) Ak sa má uľahčiť vytvorenie riadne fungujúceho vnútorného trhu so spotrebiteľskými úvermi, je potrebné, aby sa v niekoľkých kľúčových oblastiach ustanovil harmonizovaný rámec Spoločenstva… … (9) Úplná harmonizácia je potrebná na to, aby sa všetkým spotrebiteľom v Spoločenstve zabezpečila vysoká a rovnocenná úroveň ochrany ich záujmov a aby sa vytvoril skutočný vnútorný trh. Členské štáty by preto nemali mať možnosť zachovať alebo zaviesť iné vnútroštátne ustanovenia ako ustanovenia tejto smernice. Takéto obmedzenie by sa však malo uplatňovať len na ustanovenia harmonizované touto smernicou. Ak neexistujú takéto harmonizované ustanovenia, členské štáty by mali mať možnosť zachovať alebo zaviesť vnútroštátne právne predpisy… (10) Rozsah harmonizácie určuje vymedzenie pojmov v tejto smernici. Povinnosť členských štátov vykonávať ustanovenia tejto smernice by sa preto mala obmedziť na jej rozsah pôsobnosti určený týmto vymedzením pojmov… … (19) Na to, aby sa spotrebitelia mohli rozhodnúť na základe úplnej znalosti veci, mali by sa im pred uzavretím zmluvy o úvere poskytnúť primerané informácie o podmienkach a nákladoch spojených s úverom a o ich povinnostiach, ktoré si spotrebiteľ môže vziať so sebou a zvážiť… … (30) Táto smernica neupravuje otázky zmluvného práva, ktoré sa týkajú platnosti zmlúv o úvere. Členské štáty preto môžu v tejto oblasti zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia, ktoré sú v súlade s právom Spoločenstva. Členské štáty môžu upraviť právny režim, ktorým sa riadi ponuka na uzatvorenie zmluvy o úvere, najmä to, kedy sa má predložiť, a obdobie, počas ktorého je záväzná pre veriteľa. Ak sa takáto ponuka predloží zároveň s informáciami, ktoré sa majú poskytnúť v súlade s touto smernicou pred uzavretím zmluvy, mala by sa, tak ako akékoľvek ďalšie doplňujúce informácie, ktoré môže veriteľ chcieť spotrebiteľovi poskytnúť, predložiť v osobitnom dokumente, ktorý môže byť pripojený k štandardným európskym informáciám o spotrebiteľskom úvere. (31) Zmluva o úvere by mala zrozumiteľným a stručným spôsobom poskytovať všetky potrebné informácie, aby sa mohol spotrebiteľ oboznámiť so svojimi právami a povinnosťami, ktoré mu z nej vyplývajú. … (47) Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá o sankciách uplatniteľných v prípade porušenia vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice a zabezpečiť ich vykonávanie. Aj keď výber sankcií ostáva v právomoci členských štátov, ustanovené sankcie by mali byť účinné, primerané a odrádzajúce.“
34

Nič to však nemení na skutočnosti, ako uviedol generálny advokát v bode 51 svojich návrhov, že toto konštatovanie samo osebe nevylučuje, aby pojem „predávajúci“ v zmysle článku 1 ods. 2 písm. c) smernice 1999/44, mohol byť vykladaný v tom zmysle, že sa vzťahuje na obchodníka, ktorý koná na účet súkromnej osoby, ak sa z pohľadu spotrebiteľa javí ako predávajúci spotrebného tovaru na základe zmluvy v rámci svojich obchodných činností, podnikania alebo profesie. Tento obchodník by totiž mohol uviesť tohto spotrebiteľa v jeho vnímaní do omylu tak, že ho nechá, aby si myslel, že ide o vlastníka tovaru.
—

Permanent TSB Group Holdings plc, predtým Irish Life and Permanent Group Holdings plc, a Permanent TSB plc, predtým Irish Life and Permanent plc, v zastúpení: C. MacCarthy, A. Walsh, solicitors, P. Gallagher, SC, a C. Geoghegan, barrister,
58

V bode 31 uvedeného rozsudku Všeobecný súd poznamenal, že uznať tvrdenie BSH by malo za účinok potlačenie faktora založeného na podobnosti ochranných známok v prospech faktora založeného na rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky, ktorému by bol pripísaný neprimeraný význam. Z toho vyplýva, že keďže skoršia ochranná známka má iba slabú rozlišovaciu spôsobilosť, pravdepodobnosť zámeny by existovala len v prípade, ak by táto ochranná známka bola v plnom rozsahu reprodukovaná v ochrannej známke, ktorej zápis sa požaduje, a to bez ohľadu na stupeň podobnosti medzi predmetnými označeniami. Takýto výsledok by však nebol v súlade so samotnou povahou celkového posúdenia, ktoré sú príslušné orgány povinné vykonať na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.
55

Toto konštatovanie umožňuje na jednej strane zabezpečiť potrebný účinok článku 5 ods. 2 smernice 2001/82, podľa ktorej je držiteľ PUT zodpovedný za uvádzanie predmetného veterinárneho lieku na trh, a na druhej strane zaručiť základný cieľ ochrany verejného zdravia, ako vyplýva z odôvodnenia 2 uvedenej smernice. Osoba, ktorá získala povolenie na súbežný dovoz veterinárneho lieku, môže totiž pri tomto lieku najlepšie zabezpečiť splnenie povinností týkajúcich sa uvádzania predmetného veterinárneho lieku na trh. Okrem toho, keďže PUT môžu byť predmetom opätovného preskúmania a môžu byť zrušené, členské štáty musia v takých prípadoch byť schopné stiahnuť všetky predmetné výrobky čo najskôr z trhu, čo by sa nestalo, ak by PUT nemalo osobnú povahu a ak by za okolností, ako sú okolnosti sporu vo veci samej, každý chovateľ, ktorý by chcel vykonávať súbežné dovozy veterinárnych liekov pre potreby svojho chovu, nebol povinný získať PUT (pozri analogicky, pokiaľ ide o prípravky na ochranu rastlín, rozsudok z 8. novembra 2007, Escalier a Bonnarel, C‑260/06 a C‑261/06, EU:C:2007:659, bod 41).
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Patriceom D’Oultremontom a i. na jednej strane a Région wallonne (Valónsky región) na druhej strane vo veci platnosti arrêté du gouvernement wallon, du 13 février 2014, portant conditions sectorielles relatives aux parcs d’éoliennes d’une puissance totale supérieure ou égale à 0,5 MW, modifiant l’arrêté du gouvernement wallon du 4 juillet 2002 relatif à la procédure et à diverses mesures d’exécution du décret du 11 mars 1999 relatif au permis d’environnement et modifiant l’arrêté du gouvernement wallon du 4 juillet 2002 arrêtant la liste des projets soumis à étude d’incidences et des installations et activités classées (výnos valónskej vlády z 13. februára 2014 o odvetvových podmienkach týkajúcich sa veterných parkov s celkovým výkonom 0,5 MW alebo viac a o zmene a doplnení výnosu valónskej vlády zo 4. júla 2002 týkajúceho sa postupu a rôznych opatrení na vykonanie dekrétu z 11. marca 1999 o povolení v oblasti životného prostredia a o zmene a doplnení výnosu valónskej vlády zo 4. júla 2002, ktorým sa stanovuje zoznam projektov podliehajúcich štúdii vplyvov, zariadení a zatriedených činností) (Moniteur belge zo 7. marca 2014, s. 20263, ďalej len „výnos z 13. februára 2014“).
21

Za týchto okolností Supreme Court (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Vzťahuje sa článok 15 nariadenia č. 2201/2003 na návrhy týkajúce sa starostlivosti o deti, patriace do verejného práva, podané miestnym orgánom v členskom štáte, ak v prípade, keď súd iného členského štátu prevezme právomoc, bude potrebné, aby následne iný orgán podal návrh na začatie samostatného konania v súlade s odlišnými právnymi predpismi, pričom je možné, ak nie pravdepodobné, že toto konanie sa bude týkať iných skutkových okolností? 2. V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku, do akej miery by mal súd prípadne zohľadniť pravdepodobný vplyv návrhu podľa článku 15 na právo dotknutých jednotlivcov na voľný pohyb, ak by sa tomuto návrhu vyhovelo? 3. Ak sa ‚najlepší záujem dieťaťa‘ v zmysle článku 15 ods. 1 nariadenia č. 2201/2003 týka len rozhodnutia o miestnej príslušnosti, aké faktory, ktoré ešte neboli zohľadnené pri rozhodovaní o tom, či je iný súd ‚vo vhodnejšej situácii‘, môže súd zohľadniť v rámci tohto pojmu? 4. Môže súd na účely článku 15 nariadenia č. 2201/2003 vziať do úvahy hmotnoprávne predpisy, procesné predpisy alebo prax súdov príslušného členského štátu? 5. Do akej miery by mal vnútroštátny súd pri posudzovaní článku 15 nariadenia č. 2201/2003 vziať do úvahy špecifické okolnosti veci, vrátane vôle matky presťahovať sa mimo dosahu sociálnych orgánov svojho domovského štátu a následne porodiť svoje dieťa v inej krajine, ktorej systém sociálnych orgánov považuje za priaznivejší? 6. Aké konkrétne okolnosti má vnútroštátny súd zohľadniť pri rozhodovaní o tom, ktorý súd je v najvhodnejšej situácii na rozhodnutie veci?“
2

Odôvodnenia 1, 2, 8, 16, 19 a 20 smernice 2007/23 stanovujú: „(1) Zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia platné v členských štátoch pre uvádzanie pyrotechnických výrobkov na trh sú rozdielne, najmä pokiaľ ide o bezpečnostné a technické charakteristiky. (2) Tieto zákony, právne predpisy a správne opatrenia, ktoré často kladú prekážky obchodu v rámci Spoločenstva, by sa mali harmonizovať tak, aby bol zaručený voľný pohyb pyrotechnických výrobkov na vnútornom trhu a súčasne sa zabezpečila vysoká úroveň ochrany ľudského zdravia a bezpečnosti a ochrana spotrebiteľov a profesionálnych konečných užívateľov. … (8) V súlade so zásadami stanovenými v uznesení Rady zo 7. mája 1985 o novom prístupe k technickej harmonizácii a normám [Ú. v. ES C 136, 1985, s. 1] by mal byť pyrotechnický výrobok pri prvom uvedení na trh Spoločenstva v súlade s touto smernicou. … … (16) V súlade s ‚novým prístupom k technickej harmonizácii a normalizácii‘ by sa na pyrotechnické výrobky vyrobené v súlade s harmonizovanými normami mala uplatňovať domnienka zhody so základnými bezpečnostnými požiadavkami tejto smernice. … (19) Aby mohli byť pyrotechnické výrobky uvedené na trh, mali by byť označené označením CE, ktoré vyjadruje ich zhodu s ustanoveniami tejto smernice, s cieľom umožniť ich voľný pohyb v Spoločenstve. (20) Podľa ‚nového prístupu k technickej harmonizácii a normalizácii‘ je potrebný postup na použitie ochranného ustanovenia, ktorý umožní napadnúť zhodu pyrotechnického výrobku alebo nedostatky. Členské štáty by preto mali prijať všetky náležité opatrenia, ktorých cieľom bude zakázať alebo obmedziť uvedenie výrobkov s označením CE na trh alebo ich stiahnuť z trhu v prípade, ak tieto výrobky ohrozujú zdravie a bezpečnosť spotrebiteľov pri použití na určený účel.“
27

Za týchto okolností Vergabekammer Südbayern (Komora pre verejné zákazky Južného Bavorska) rozhodla prerušiť konanie a položila Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. Uplatňujú sa pri verejnom obstarávaní podľa článku 5 ods. 1 nariadenia č. 1370/2007 v spojení so [zmenenou a doplnenou] smernicou 2004/18, resp. so smernicou 2014/24 v zásade len ustanovenia týchto smerníc, takže sa neuplatnia ustanovenia nariadenia č. 1370/2007, ktoré sa od uvedených smerníc odchyľujú? 2. Riadi sa zákonnosť využívania subdodávok pri verejnom obstarávaní podľa článku 5 ods. 1 nariadenia č. 1370/2007 v spojení so [zmenenou a doplnenou] smernicou 2004/18, resp. so smernicou 2014/24 výlučne pravidlami stanovenými Súdnym dvorom pre [zmenenú a doplnenú] smernicu 2004/18 a úpravou článku 63 ods. 2 smernice 2014/24, alebo môže verejný obstarávateľ odchýlne od tejto úpravy pri takom verejnom obstarávaní podľa článku 4 ods. 7 nariadenia č. 1370/2007 stanoviť pre uchádzačov percentuálny podiel služieb, ktoré poskytnú priamo (vypočítaný na základe kilometrov autobusovej siete)? 3. Má verejný obstarávateľ v prípade uplatniteľnosti článku 4 ods. 7 nariadenia č. 1370/2007 na verejné obstarávanie podľa článku 5 ods. 1 nariadenia č. 1370/2007 v spojení so [zmenenou a doplnenou] smernicou 2004/18, resp. so smernicou 2014/24, s prihliadnutím na odôvodnenie 19 nariadenia č. 1370/2007, pri stanovení podielu priameho poskytovania služieb takú voľnosť, že ním požadovaný 70 % podiel priameho poskytovania služieb, vypočítaný verejným obstarávateľom na základe kilometrov autobusovej siete, môže byť odôvodnený?“
5

PTMM je spoločnosť so sídlom v Indonézii, ktorá okrem iného vyrába mastné alkoholy (ďalej len „dotknutý výrobok“). V Únii predáva svoje výrobky prostredníctvom zástupcov, na jednej strane prostredníctvom dvoch spoločností so sídlom v Singapure, Inter‑Continental Oils & Fats Pte Ltd (ďalej len „ICOF S“), čo je dcérska spoločnosť, ktorá je pod 100 % kontrolou akcionárov, ktorí kontrolujú aj PTMM, a Besdale Trading Pte Ltd, a na druhej strane prostredníctvom spoločnosti so sídlom v Nemecku, ICOF Europe GmbH, ktorá je v 100 % vlastníctve ICOF S.
9

Podľa článku 68 ods. 1 wet houdende sociale bepalingen (zákon o sociálnych ustanoveniach) z 30. marca 1994 (Belgisch Staatsblad z 31. marca 1994, s. 8866, ďalej len „zákon z 30. marca 1994“), v znení uplatniteľnom v čase skutkových okolností vo veci samej, je potrebné chápať: „… (c) ‚doplnkové plnenie‘ ako plnenie, ktoré dopĺňa dôchodok uvedený v písmenách a) alebo b) – a to aj v prípade, že tento dôchodok ešte nebol nadobudnutý alebo priznaný buď na základe zákonných, vykonávacích alebo štatutárnych ustanovení, alebo na základe ustanovení, ktoré vyplývajú z pracovnej zmluvy, interného predpisu podniku, podnikovej kolektívnej zmluvy alebo kolektívnej zmluvy pre odvetvie bez ohľadu na skutočnosť, či toto plnenie je poskytnuté opakovane alebo vo forme kapitálu. Za doplnkové plnenia v zmysle písmena c) sa tiež považujú: dôchodky definované v písmene a) bode 1 vyplatené vo forme kapitálu; všetky plnenia zaplatené osobe, bez ohľadu na jej postavenie, na vykonanie individuálneho prísľubu dôchodku…“
20

Vnútroštátny súd sa domnieva, že riešenie sporu závisí od toho, či výrobky vyrobené HA vyžadujú povolenie. Ak to tak je, Hecht‑Pharma disponuje právom dosiahnuť zastavenie reklamy podľa vnútroštátneho právneho predpisu týkajúceho sa nekalej súťaže. Ak to tak nie je, návrh na zastavenie reklamy by bol nedôvodný.
8

Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 9, 16 a 28 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení (ďalej len „Niceská dohoda“) a pre každú z týchto tried zodpovedajú tomuto opisu: — trieda 9: „Obrazové nosiče, zvukové nosiče, zvukovo‑obrazové nosiče a dátové nosiče akéhokoľvek druhu (zahrnuté v triede 9), najmä videokazety, gramofónové platne, hudobné kazety, kompaktné disky, video disky, DVD, optické kompaktné disky, interaktívne CD, diskety, a to najmä ako elektronické vydavateľské výrobky a výrobky určené na vzdelávanie a vyučovanie, ako aj videohry a počítačové hry určené na to, aby sa používali iba s televíznym prijímačom, a to najmä na účely vzdelávania a vyučovania; softvér, určený najmä na vzdelávanie a vyučovanie; zariadenia na spracovanie údajov, počítače a počítačový hardvér, ako aj ich časti a príslušenstvo (zahrnuté v triede 9), všetky výrobky, ktoré nesúvisia s vozidlami alebo časťami vozidiel akéhokoľvek druhu“, — trieda 16: „Tlačoviny a vydavateľské výrobky akéhokoľvek druhu (zahrnuté v triede 16), najmä knihy, brožované knihy, fascikle a šanóny, časopisy, noviny, kalendáre, plagáty, hárky papiera, priesvitky, fólie, obrazy, kartotékové lístky, zemepisné mapy a nástenné mapy, najmä určené na vzdelávanie a vyučovanie; vzdelávacie a učebné potreby (okrem prístrojov), najmä vo forme tlačovín, hry, glóbusy, školské tabule a pomôcky na písanie na školské tabule; fotografie (vzory a originály); plagáty; papiernický tovar a písacie potreby, najmä podložky na odloženie plniacich pier, guľôčkové perá, ceruzky a pastelky; vybavenie kancelárie (okrem nábytku), najmä pečatidlá, atramentové pečiatky, atrament na pečiatky, otvárače na listy, rezačky na papier, stohovateľné priehradky na dokumenty na stôl, zakladače dokumentov, podložky na písanie, dierkovače, kancelárske spinky, zošity, spinky; obrázky zhotovené obtlačou, obrázky na stieranie, papierové nálepky a plastové nálepky“, — trieda 28: „Hry, najmä stolové hry, domino, spoločenské hry, kartové hry, vzdelávacie hry a strategické hry, v tradičnej, ako aj v elektronickej forme (okrem periférnych prístrojov pre televízory); hračky; videohry a počítačové hry iné než tie, ktoré sú určené na to, aby sa používali iba s televíznym prijímačom, a to najmä na účely vzdelávania a vyučovania“.
(25)

Predovšetkým je potrebná osobitná referencia, ktorá sa odchyľuje od práva štátu, kde sa konanie začne, v prípade vecných práv, pretože tieto práva pri poskytovaní úverov zohrávajú významnú úlohu. Základ, platnosť a rozsah takéhoto vecného práva by sa preto za normálnych okolností mal určovať podľa lex situs (práva platného v mieste, kde sa vec nachádza) a nemalo by ho ovplyvňovať začatie konkurzného konania. Vlastník takéhoto vecného práva by preto mal mať možnosť naďalej uplatňovať svoje právo na vyčlenenie alebo oddelené uspokojenie jeho záložného práva. Ak sa na majetok podľa lex situs vzťahujú vecné práva v jednom členskom štáte, pričom hlavné konkurzné konanie sa uskutočňuje v inom členskom štáte, likvidátor v hlavnom konaní by mal mať možnosť požiadať o začatie vedľajšieho konania v súdnej právomoci, v ktorej vecné práva vznikli, ak tam dlžník má nejaký podnik. Ak sa vedľajšie konanie nezačne, prebytok z predaja majetku, na ktorý sa vecné práva vzťahujú, sa musí vyplatiť likvidátorovi v hlavnom konaní.“
11

Článok 72 zákona z roku 1990, ktorým sa preberal článok 6 smernice 2000/78 stanovuje odchýlky a výnimky zo všeobecného zákazu diskriminácie v zamestnaneckých dôchodkových systémoch takto: „1. Porušením zásady rovnosti zaobchádzania na základe veku, pokiaľ ide o dôchodok, nie je a) stanovenie veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienky alebo kritéria poistenia v dôchodkovom systéme; b) stanovenie veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienky alebo kritéria na to, aby pracovníci alebo skupiny či kategórie pracovníkov boli poistení v dôchodkovom systéme; c) stanovenie veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienky alebo kritéria nároku na dávky stanovené týmto systémom; d) stanovenie rôzneho veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienky alebo kritéria na to, aby pracovníci alebo skupiny či kategórie pracovníkov mali nárok na dávky stanovené týmto systémom; e) i) stanovenie veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienky alebo kritéria nadobudnutia práv v systéme so stanovenými dávkami alebo výšky príspevkov do systému so stanovenými príspevkami, alebo ii) stanovenie rôzneho veku alebo počtu odpracovaných rokov, ktoré zakladajú nárok na dôchodok, alebo ich kombinácie ako podmienok alebo kritérií nadobudnutia práv v systéme so stanovenými dávkami alebo výšky príspevkov do systému so stanovenými príspevkami pre pracovníkov alebo skupiny či kategórie pracovníkov, pokiaľ je to v kontexte dotknutého zamestnania primerané alebo nevyhnutné vzhľadom na legitímny cieľ zamestnávateľa, najmä politiku zamestnanosti, pracovný trh a odborné vzdelávanie; f) používanie kritéria veku v rámci v poistno‑matematických výpočtoch, za predpokladu, že v dôsledku toho nebude porušená zásada rovnosti zaobchádzania na základe pohlavia, pokiaľ ide o dôchodok. 2. Porušením zásady rovnosti zaobchádzania na základe osobného alebo rodinného stavu, pokiaľ ide o dôchodok, nie je poskytnutie priaznivejších dávok zo zamestnaneckého dôchodkového systému, pokiaľ sa tieto dávky uplatnia na každú osobu, ktorej sa podľa pravidiel tohto systému vypláca dávka odo dňa úmrtia poistenca, pod podmienkou, že to nebude viesť k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania na základe pohlavia. 3. Porušením zásady rovnosti zaobchádzania na základe osobného stavu alebo sexuálnej orientácie, pokiaľ ide o dôchodok, nie je poskytnutie priaznivejších dávok zo zamestnaneckého dôchodkového systému vdove alebo vdovcovi po zosnulom poistencovi, pod podmienkou, že to nebude viesť k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania na základe pohlavia. 4. Každý odkaz v tomto paragrafe na stanovenie vekovej hranice alebo hraníc, ktoré zakladajú nárok na dávky, zahŕňa odkaz na stanovenie vekovej hranice alebo hraníc odchodu do dôchodku, ktorá zakladá nárok na poskytovanie dávok.“
9

Podľa článku 14b uvedenej smernice: „Ak sa členský štát v súvislosti s daným výrobkom alebo skupinou výrobkov domnieva, že v záujme zaistenia ochrany zdravia a bezpečnosti a/alebo v záujme zaistenia dodržiavania požiadaviek verejného zdravia by sa mal takýto výrobok stiahnuť z trhu alebo by sa malo jeho uvedenie na trh a uvedenie do prevádzky zakázať, obmedziť alebo by malo podliehať osobitným požiadavkám, môže prijať akékoľvek nevyhnutné a odôvodnené prechodné opatrenia. Členský štát potom informuje Komisiu a všetky ostatné členské štáty, pričom svoje rozhodnutie odôvodní. Komisia sa podľa možnosti poradí so zainteresovanými stranami a s členskými štátmi. Komisia prijme stanovisko uvádzajúce, či vnútroštátne opatrenia sú alebo nie sú odôvodnené. Komisia o tom informuje všetky členské štáty a zainteresované strany, s ktorými tento problém konzultovala. …“
37

Ako to zdôraznil vnútroštátny súd, Súdny dvor, pokiaľ ide o ustanovenia prílohy I bodu 7 písm. b) a c) smernice 85/337, ktoré boli prevzaté v totožnom znení do prílohy I bodu 7 písm. b) a c) smernice 2011/92, ich vyložil široko, keď rozhodol, že projekt prestavby cesty, ktorý sa svojím rozsahom a spôsobom realizácie rovná stavbe, možno v zmysle týchto ustanovení považovať za stavbu (pozri v tomto zmysle rozsudky z 25. júla 2008, Ecologistas en Acción‑CODA, C‑142/07, EU:C:2008:445, bod 36, ako aj zo 17. marca 2011, Brussels Hoofdstedelijk Gewest a i., C‑275/09, EU:C:2011:154, bod 27).
(4)

Toto nariadenie by sa malo vzťahovať na všetky výživové a zdravotné tvrdenia, ktoré sa uvádzajú pri komerčnej komunikácii vrátane, okrem iného, všeobecnej reklamy na potraviny a propagačných reklamných kampaní, a to napríklad na také, ktoré plne alebo čiastočne podporujú orgány verejnej moci. Nemalo by sa vzťahovať na tvrdenia, ktoré sa uskutočňujú pri komunikácii, ktorá nemá komerčný charakter, ako napríklad stravovacie usmernenia alebo rady, ktoré vydávajú verejné zdravotnícke orgány a subjekty, ani na oznámenia a informácie, ktoré nemajú komerčný charakter, v tlači a vo vedeckých publikáciách. Toto nariadenie by sa taktiež malo vzťahovať na ochranné známky a iné obchodné značky, ktoré sa môžu vykladať ako výživové alebo zdravotné tvrdenia.“