Keywords

Summary



Keywords

1. Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov – Zdravotné poistenie – Starostlivosť poskytnutá v inom členskom štáte – Článok 22 ods. 1 písm. c) a článok 36 nariadenia č. 1408/71

[Článok 49 ES; nariadenie Rady č. 1408/71, článok 22 ods. 1 písm. c), článok 22 ods. 2 a článok 36]

2. Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov – Zdravotné poistenie – Starostlivosť poskytnutá v inom členskom štáte

[Článok 10 ES; nariadenia Rady č. 1408/71, článok 22 ods. 1 písm. a) a c)]

3. Prejudiciálne otázky – Právomoc Súdneho dvora – Hranice

(Článok 234 ES)

Summary

1. Článok 22 ods. 1 písm. c) a odsek 2, ako aj článok 36 nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97 sa majú vykladať tak, že nepriznávajú poistencovi, ktorému príslušná inštitúcia poskytla súhlas odísť do iného členského štátu, aby tam dostal nemocničnú starostlivosť primeranú svojmu zdravotnému stavu, nárok na to, aby mu táto inštitúcia nahradila cestovné, ubytovacie a stravovacie výdavky vynaložené na území tohto členského štátu ním samým a osobou, ktorá ho sprevádzala, s výnimkou ubytovacích a stravovacích výdavkov poistenca v nemocničnom zariadení.

Na jednej strane sa totiž povinnosť príslušnej inštitúcie podľa článku 22 ods. 1 písm. c) bodu i) nariadenia č. 1408/71, čo sa týka vecných dávok, vzťahuje výlučne na výdavky spojené so zdravotnou starostlivosťou, ktorú poistenec získal v členskom štáte pobytu, a to, pokiaľ ide o starostlivosť nemocničného charakteru, na náklady samotných lekárskych výkonov, ako aj na výdavky s nimi neoddeliteľne spojené, ktoré súvisia s pobytom a stravovaním v nemocničnom zariadení. Pojem „peňažné dávky“ v zmysle tohto článku sa takisto nevzťahuje na prevzatie už uskutočnených výdavkov, akými sú vedľajšie náklady ako cestovné, ubytovacie a stravovacie výdavky vynaložené na území tohto členského štátu ním samým a osobou, ktorá ho sprevádzala.

Na druhej strane sa článok 36 nariadenia č. 1408/71 týka len otázky náhrad medzi inštitúciami a nepriznáva práva poistencom.

Tento výklad nemá vplyv na riešenie, ktoré by vyplývalo z prípadnej možnosti uplatniť článok 49 ES, ktorému odporuje vnútroštátna právna úprava, ktorá by vylučovala prevzatie vedľajších nákladov vynaložených pacientom, ktorému bol poskytnutý súhlas odísť do iného členského štátu, aby tam mohol podstúpiť nemocničnú liečbu, pokiaľ stanovuje prevzatie týchto nákladov v prípade, že liečba sa poskytuje v zariadení patriacom do vnútroštátneho systému.

(pozri body 28, 33, 36, 38, 39, bod 1 výroku)

2. Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje nárok na dodatočné dávky nad rámec dávok stanovených v článku 22 ods. 1 nariadenia č. 1408/71 v znení zmenenom, doplnenom a aktualizovanom nariadením č. 118/97 v prípade uvedenom v písmene a) tohto odseku 1, ale nie v prípade uvedenom v jeho písmene c), nebráni priamemu účinku tohto článku a neporušuje zásadu lojálnej spolupráce vyplývajúcu z článku 10 ES.

(pozri bod 45, bod 2 výroku)

3. Prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorému bol spor predložený a ktorý musí prevziať zodpovednosť za prijatie súdneho rozhodnutia, aby s ohľadom na konkrétne okolnosti veci posúdil tak nevyhnutnosť prejudiciálneho rozhodnutia pre vydanie svojho rozsudku, ako aj relevantnosť otázok, ktoré položí Súdnemu dvoru.

Súdny dvor však nemôže rozhodovať o prejudiciálnej otázke položenej vnútroštátnym súdom, pokiaľ je zjavné, že výklad alebo posúdenie platnosti predpisu Spoločenstva, o ktoré žiada vnútroštátny súd, nemajú žiadny vzťah k existencii alebo predmetu sporu vo veci samej, pokiaľ ide o hypotetický problém. Prejudiciálna otázka totiž nesmeruje k formulácii poradných stanovísk o všeobecných alebo hypotetických otázkach, ale je odôvodnená potrebou spojenou s účinným vyriešením sporu.

(pozri body 47 – 49)