NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

ELEANOR SHARPSTON

prednesené 29. marca 2012 ( 1 )

Vec C-131/11

Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft

proti

Hauptzollamt Aachen

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko)]

„Spoločná organizácia trhov v sektore cukru — Stanovenie konečnej produkcie cukru za hospodársky rok — Prebytok bieleho cukru zistený príslušnými orgánmi členského štátu po ukončení hospodárskeho roka, ktorý je predmetom vyšetrovania — Povinnosť zohľadniť prebytok cukru v hospodárskom roku, ktorý je predmetom vyšetrovania, alebo v hospodárskom roku, v ktorom bol stanovený“

1. V rámci tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania podaného Finanzgericht Düsseldorf (Nemecko) bol Súdny dvor požiadaný, aby odpovedal na otázku, či by sa prebytok cukru zistený vnútroštátnymi orgánmi v rámci kontroly mal priradiť k hospodárskemu roku, v ktorom bol stanovený, alebo retrospektívne k hospodárskemu roku, ktorý je predmetom vyšetrovania.

Právna úprava

Spoločná organizácia trhov v sektore cukru

2. Dňa 1. júla 1968 zaviedlo nariadenie Rady č. 1009/67/EHS ( 2 ) systém podpory cukru. Cukor vyrobený a predávaný počas hospodárskeho roka v rámci maximálnej kvóty požíval výhody vyplývajúce z finančnej podpory (ďalej len „intervenčné opatrenia“). Na každý hospodársky rok pridelili členské štáty výrobcom cukru nachádzajúcim sa na ich jednotlivých územiach kvóty (stanovené v článku 23 nariadenia č. 1009/67). Cieľom tohto ustanovenia bolo aj to, aby systém Spoločenstva ( 3 ) financoval náklady vynaložené na intervenčné opatrenia. Tieto náklady hradili do určitej výšky všetci výrobcovia Spoločenstva prostredníctvom platenia produkčných odvodov, pričom ostatné náklady boli hradené z rozpočtu Spoločenstva. ( 4 ) Akýkoľvek cukor vyrobený nad rámec maximálnej kvóty nemohol byť predávaný na vnútornom trhu a nepožíval výhody vyplývajúce z intervenčných opatrení.

Základné nariadenie

3. Nariadenie Rady (EHS) č. 1785/81 ( 5 ) (ďalej len „základné nariadenie“) sa uplatňovalo s účinnosťou od 1. júla 1981.

4. Jedenáste odôvodnenie stanovovalo, že „… dôvody, ktoré doteraz viedli Spoločenstvo k zachovaniu systému produkčných kvót pre cukor,… zostávajú v platnosti;… zmeny v rámci tohto systému by však mali byť vykonané s prihliadnutím na súčasný vývoj v produkcii a spôsobom, ktorý by Spoločenstvu poskytol nástroje potrebné na zabezpečenie spravodlivým, avšak účinným spôsobom, aby sami výrobcovia plne financovali náklady vynaložené na odpredaj prebytku Spoločenstva v porovnaní so spotrebou…“ [neoficiálny preklad]

5. Pätnáste odôvodnenie stanovovalo, že „… produkčné kvóty pridelené podnikom predstavujú prostriedok zaručujúci výrobcom ceny platné v Spoločenstve a odbyt ich výroby…“ [neoficiálny preklad]

6. Základné nariadenie zaviedlo nový systém kvót. V tejto súvislosti stanovovalo, že na každý hospodársky rok by mali byť stanovené minimálne ceny cukrovej repy A a B. ( 6 ) V relevantnom čase existovali v sektore cukru tri výrobné triedy. Výrobné triedy A a B predstavovali výrobu v rámci kvót zodpovedajúcu v zásade dopytu na vnútornom trhu a vývozom prebytočného cukru s vývoznými náhradami. Cukor C bol vyrobený nad rámec týchto kvót a nebolo ho možné slobodne uvádzať na trh v rámci EÚ; musel byť vyvezený bez náhrady na náklady cukrovarníckeho priemyslu. ( 7 ) Okrem toho na cukrovú repu použitú na výrobu cukru C sa nevzťahovali výhody vyplývajúce z intervenčných opatrení. Druhý pododsek článku 24 ods. 1 teda stanovoval: „… a) ‚cukor A‘… je akékoľvek množstvo cukru…, ktorého výroba príslušným podnikom v rámci kvóty A sa vzťahuje na konkrétny hospodársky rok; b) ‚cukor B‘… je akékoľvek množstvo cukru…, ktorého výroba príslušným podnikom prevyšuje kvótu A, ale je v rámci súčtu kvót A a B, a vzťahuje sa na konkrétny hospodársky rok; c) ‚cukor C‘… je akékoľvek množstvo cukru…, ktorého výroba buď prevyšuje súčet kvót A a B príslušného podniku v konkrétnom hospodárskom roku, alebo ktoré vyrába podnik, ktorý nemá kvótu.“ [neoficiálny preklad] ( 8 )

7. Článok 26 stanovoval, že cukor C, ktorý nebol prenesený v zmysle článku 27, sa nesmie odpredať na vnútornom trhu Spoločenstva. Takýto cukor sa musel vyviezť do 1. januára kalendárneho roka nasledujúceho po príslušnom hospodárskom roku. Článok 26 ods. 3 stanovoval poplatok, pokiaľ nebol predložený dôkaz, že bol cukor C vyvezený v stanovenej lehote.

8. Článok 27 ods. 1 stanovoval: „Každý podnik sa môže rozhodnúť o prenesení celej výroby cukru nad rámec kvóty ‚A‘ alebo jej časti do nasledujúceho hospodárskeho roka, pričom sa považuje za časť produkcie nasledujúceho hospodárskeho roka. Takéto rozhodnutie je neodvolateľné.“ [neoficiálny preklad] ( 9 )

9. Článok 28 zakotvoval zásadu, že všetky náklady vynaložené na odpredaj prebytku cukru, ktorý vznikol z rozdielu medzi výrobou Spoločenstva a spotrebou cukru na vnútornom trhu, by mali znášať samotní výrobcovia cukru. Všetka produkcia cukru A a B bola teda zaťažená produkčným odvodom. Výpočet výšky tohto odvodu pozostával z dvoch etáp. Najprv bol stanovený predbežný odvod, ktorý vychádzal z odhadovaných množstiev na daný hospodársky rok. ( 10 ) Potom, ešte pred ukončením nasledujúceho hospodárskeho roka, bola stanovená konečná produkcia cukru v predchádzajúcom hospodárskom roku. ( 11 )

10. Článok 28 ods. 3 stanovoval: „Ak zaznamenané údaje uvedené v odseku 1 po úprave vykonanej v súlade s odsekom 2 a bez toho, aby bol dotknutý článok 29 ods. 1, vedú k odhadovanej celkovej strate, uvedená strata sa vydelí odhadovanou produkciou cukru A a B… za daný hospodársky rok. Suma zodpovedajúca tomuto kvocientu sa účtuje výrobcom ako základný produkčný odvod z ich produkcie cukru A a B…“ [neoficiálny preklad]

11. Systém stanovený v článku 28 stanovoval hornú hranicu, pokiaľ ide o výšku základného produkčného odvodu. Ak vzhľadom na túto hornú hranicu výška základného produkčného odvodu nepokrývala celkovú stratu (celkové náklady vynaložené na predaj prebytočného cukru) úplne, základné nariadenie stanovovalo účtovanie dodatočného odvodu z kvóty B (ďalej len „odvod B“). ( 12 )

12. Vykonávacie pravidlá uplatňovania systému cukru boli prijaté v súlade s článkom 41 základného nariadenia. ( 13 )

Vykonávacie nariadenie

13. Článok 27 ods. 3, článok 28 ods. 7, článok 29 ods. 5 a článok 39 základného nariadenia slúžili ako právny základ vykonávacieho nariadenia ( 14 ). V jeho odôvodneniach sa uvádza, že na účely správneho uplatňovania systému kvót je potrebné zaviesť najmä pravidlá týkajúce sa údajov potrebných na stanovenie produkčných odvodov uvedených v článku 28 základného nariadenia (konkrétne základný produkčný odvod a prípadne odvod B). Bolo uznané, že tieto odvody nemožno stanoviť pred ukončením hospodárskeho roka. Finančná zodpovednosť výrobcov za každý hospodársky rok by im však mala byť pripísaná čo najskôr. Z tohto dôvodu sa považovalo za potrebné zabezpečiť realizáciu zálohových platieb z produkčných odvodov (vypočítaných na základe odhadovaných množstiev) a správne zaplatenie akýchkoľvek neuhradených súm pred ukončením predmetného hospodárskeho roka. Okrem toho bolo uznané, že odvody nemožno stanoviť, pokiaľ nie sú k dispozícii čo najpresnejšie informácie o spotrebe. S cieľom uľahčiť správne riadenie systému kvót treba určiť potrebné lehoty na zaznamenávanie produkcie a oznamovanie príslušných údajov a v prípade potreby majú členské štáty prijať aj ustanovenie o príslušných kontrolných opatreniach. ( 15 )

14. Článok 3 vykonávacieho nariadenia stanovoval: „1. Každý rok do 15. februára členské štáty stanovia predbežnú produkciu cukru na daný hospodársky rok pre každý podnik nachádzajúci sa na ich území. … 3. Každý rok do 1. októbra členské štáty stanovia konečnú produkciu cukru… každého podniku v predchádzajúcom hospodárskom roku. 4. Ak sa po stanovení konečnej produkcie cukru… uvedenej v odseku 3 objavia rozdiely, takéto rozdiely sa zohľadnia pri stanovovaní konečnej produkcie za ten hospodársky rok, v ktorom sa rozdiely zistili.“ [neoficiálny preklad] ( 16 )

15. Článok 5 stanovoval, že základný produkčný odvod a (prípadne) odvod B majú byť v súlade s článkom 28 základného nariadenia stanovené do 1. apríla, pokiaľ ide o daný hospodársky rok.

16. Článok 7 stanovoval lehoty, v rámci ktorých bolo potrebné stanoviť produkčné odvody. Toto ustanovenie tiež ukladalo povinnosť stanoviť bilanciu neuhradených odvodov, berúc pritom do úvahy zálohové platby vybraté v súlade s článkom 5.

Nariadenie Komisie (EHS) č. 2670/81: opatrenia týkajúce sa cukru C

17. Článok 1 nariadenia Komisie (EHS) č. 2670/81 ( 17 ) stanovoval, že výrobcovia cukru C musia preukázať, že sa cukor vyviezol z členského štátu, na ktorého území sa vyrobil, bez náhrady alebo odvodov. Ak sa nepreukáže, že sa akýkoľvek takýto cukor C vyviezol do 1. januára nasledujúceho po ukončení hospodárskeho roka, počas ktorého sa cukor C vyrobil, bude sa príslušné množstvo považovať za odpredané na vnútornom trhu. ( 18 )

18. Článok 3 ods. 1 stanovoval, že za takýchto okolností bude výrobcovi cukru účtovaný poplatok.

Vnútroštátna právna úprava

19. V rámci hospodárskeho roka 1997/98 sa uplatňovala Verordnung über die im Rahmen der Produktionsregelung für Zucker zu erhebenden Abgaben (vyhláška o odvodoch uvalených na výrobu cukru) zo 7. marca 1983 (ďalej len „vnútroštátne opatrenie“).

20. § 1, nazvaný „Rozsah pôsobnosti“, stanovoval, že toto vnútroštátne opatrenie sa uplatňuje na cukor vyrobený nad rámec produkčných kvót a na cukor presunutý z jedného hospodárskeho roka do nasledujúceho hospodárskeho roka v kontexte systému Spoločenstva.

21. § 4 vnútroštátneho opatrenia stanoval, že výrobca cukru má povinnosť do 31. januára každého hospodárskeho roka oznámiť príslušným vnútroštátnym orgánom svoju predbežnú výrobu cukru za daný hospodársky rok a do 15. septembra každého hospodárskeho roka konečnú výrobu cukru v predchádzajúcom hospodárskom roku.

22. § 8 vnútroštátneho opatrenia stanovoval, že príslušné orgány sú povinné vydať každému výrobcovi cukru „rozhodnutie o stanovení“ (v rámci lehôt stanovených právnymi predpismi Spoločenstva), pokiaľ ide o predbežnú a konečnú výrobu cukru v predmetnom hospodárskom roku. V písomnom rozhodnutí príslušné orgány ďalej stanovia zálohovú platbu na odvody (vypočítané v súlade s § 9) za množstvá cukru vyrobené v rámci výrobných kvót v súlade s týmito rozhodnutiami o stanovení. Konečné odvody za množstvá cukru vyrobené v rámci kvót A a B sa mali následne vypočítať na základe rozdielu medzi údajmi o predbežnej výrobe cukru a konečnej výrobe cukru a zálohovou platbou z odvodov.

23. § 9 ods. 1 bod 3 vnútroštátneho opatrenia ukladal príslušným orgánom povinnosť stanoviť odvody za množstvá cukru C predané na vnútornom trhu.

Skutkové okolnosti sporu a konanie

24. V rámci hospodárskeho roka 1997/98 spoločnosť Pfeifer & Langen KG (ďalej len „Pfeifer“) vyrábala cukor vo fabrikách v Elsdorfe, Euskirchene, Appeldorne a v Lage. Dňa 8. septembra 1998 uskutočnila vyhlásenie o konečnej produkcii cukru. Dňa 25. septembra 1998 vydali príslušné orgány rozhodnutie o stanovení týkajúce sa konečnej produkcie cukru spoločnosťou Pfeifer za predmetný hospodársky rok.

25. Dňa 4. novembra 1999 začali príslušné orgány kontrolu v priestoroch Pfeifer. Táto kontrola bola prerušená z dôvodu podania námietky zo strany Pfeifer, avšak bola obnovená 16. januára 2003. Kontrola sa mala okrem iného týkať produkčných odvodov za hospodársky rok 1997/98.

26. V roku 2006 boli zistené dodatočné množstvá bieleho cukru (spolu 9657,4 tony). Tento cukor sa považoval za cukor C, bol priradený k hospodárskemu roku 1997/98 a v zmysle § 9 ods. 3 vnútroštátneho opatrenia naň bol uvalený odvod vo výške 5810857,58 eura. Dňa 27. apríla 2010, po tom, ako Pfeifer podala námietku, príslušné orgány vydali rozhodnutia o stanovení, ktorými zmenili dodatočné množstvo na 6922,1 tony bieleho cukru C a znížili produkčný odvod na 4165027,57 eura.

27. Pfeifer následne napadla rozhodnutia z 27. apríla 2010 žalobou. Pfeifer tvrdí, že tieto rozhodnutia o stanovení sú v rozpore s článkom 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia.

28. Keďže vyvstala otázka týkajúca sa výkladu práva Spoločenstva, Finanzgericht Düsseldorf rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Má sa článok 3 ods. 4 [vykonávacieho nariadenia] vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie sa vzťahuje aj na prebytok cukru stanovený dodatočne orgánmi v rámci kontroly vykonanej v priestoroch výrobcu?“

29. Písomné pripomienky predložili Pfeifer, príslušné orgány a Komisia. Ich prednesy boli vypočuté na pojednávaní, ktoré sa konalo 9. februára 2012.

Posúdenie

Úvodné poznámky

30. Biely cukor je homogénny produkt. ( 19 ) Jednotlivé kategórie cukru A, B a C sa navonok ničím nelíšia. Navonok nie je možné zistiť ani dátum ich výroby. Ak teda výrobca uskladňuje cukor v silách, v ktorých už je uskladnený cukor vyrobený v rámci predchádzajúceho hospodárskeho roka, nemožno rozlišovať medzi cukrom vyrobeným v rôznych hospodárskych rokoch. ( 20 )

31. Z tohto dôvodu je dôležité, aby systémy účtovania, pokiaľ ide o cukor vyrobený v danom hospodárskom roku, boli spoľahlivé a presné. ( 21 )

32. Je nesporné, že predmetný cukor bol vyrobený nad rámec kvót A a B pridelených Pfeifer na hospodársky rok 1997/98. Z tohto dôvodu prebytky cukru stanovené príslušnými orgánmi predstavujú cukor C v zmysle článku 24 ods. 1 písm. c) základného nariadenia.

33. Pokiaľ ide o cukor C (čo, samozrejme, platí aj pre cukor vyrobený nad rámec kvóty v rámci systému, ktorý upravuje nariadenie č. 1234/2007 ( 22 )), v relevantnom čase naň neboli uvalené žiadne produkčné odvody.

Systém kvót a produkčné odvody z cukru

34. Na účely zistenia správneho výkladu článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia je potrebné preskúmať, ako sa systém kvót a odvodov z produkcie cukru uplatňoval v rámci hospodárskeho roka 1997/98.

35. V relevantnom čase charakterizovala spoločnú organizáciu trhov s cukrom finančná podpora pre cukor vyrobený na účely spotreby v rámci vnútorného trhu a pre určité vývozy.

36. V každom konkrétnom hospodárskom roku sa výroba cukru A a B zhodovala s kvótami zodpovedajúcimi (v zásade) dopytu na vnútornom trhu a vývozom prebytočného cukru s výhodami vyplývajúcimi z vývozných náhrad. Vo veci British Sugar ( 23 ) sa vnútroštátny súd pýtal, či výrobca môže klasifikovať cukor ako cukor C ešte predtým, ako skutočne vyrobil množstvo cukru zodpovedajúce kvótam A a B prideleným v rámci hospodárskeho roka. Súdny dvor rozhodol, že základné nariadenie ukladá výrobcovi povinnosť splniť kvóty A a B ešte predtým, ako klasifikuje cukor ako cukor C. ( 24 )

37. Na účely pokrytia nákladov vynaložených na financovanie výroby cukru A a B, najmä však vývozných náhrad za cukor A a B vyrobený nad rámec spotreby Spoločenstva v akomkoľvek konkrétnom hospodárskom roku, boli na výrobcov cukru uvalené odvody. ( 25 ) Článok 28 základného nariadenia stanovoval spôsob stanovenia týchto odvodov najprv na základe predbežných množstiev a potom na základe konečných množstiev. ( 26 ) Zhromažďované a zaznamenávané boli teda tieto údaje: i) množstvo vyrobeného cukru A a B; ii) množstvo cukru predaného na spotrebu v rámci Spoločenstva; iii) „exportovateľný prebytok“ získaný odpočítaním množstva uvedeného v bode ii) od množstva uvedeného v bode i); iv) priemerná strata (alebo prípadne priemerný príjem) za tonu cukru určeného na vývoz; v) suma, ktorú je z tohto dôvodu potrebné pokryť odvodmi, vypočítaná vynásobením množstva stanoveného v bode iii) množstvom stanoveným v bode iv).

38. Základné nariadenie podrobne opisuje systém cukru A a B. Čo sa však týka cukru C, stanovuje len základné zásady. Cukor C je cukor vyrobený nad rámec súčtu kvót A a B a nemožno ho voľne uvádzať na trh v rámci Spoločenstva. Cukrová repa, ktorá sa používa na výrobu cukru C, nepožívala výhody vyplývajúce zo zaručenej minimálnej ceny. ( 27 ) Cena tohto cukru sa stanovovala na základe slobodnej dohody medzi výrobcami a pestovateľmi. Výrobcovia cukru mali možnosť preniesť cukor C do nasledujúceho hospodárskeho roka, v ktorom sa považoval za cukor A. Takýto cukor musel byť uskladnený najmenej 12 mesiacov. Možnosť prenesenia cukru bola obmedzená na 20 % kvóty A výrobcu. ( 28 ) Cukor C, ktorý nebol prenesený, musel byť vyvezený bez náhrady a musel byť predložený dôkaz o jeho vyvezení. Hodnota cukru C sa odvíjala od jeho ceny na svetovom trhu. Predmetný výrobca znášal všetky náklady vynaložené na vývoz cukru C, ktorý vyrobil. ( 29 )

39. Ak výrobca nepredložil dôkaz o vyvezení cukru C, toto množstvo sa považovalo za predané na vnútornom trhu. ( 30 ) Článok 3 ods. 2 nariadenia č. 2670/81 stanovoval, že predmetný členský štát je povinný uložiť poplatok. V tomto nariadení sa nenachádzalo žiadne ustanovenie, ktoré by výslovne umožňovalo zmenu poplatku, hoci za určitých okolností by to mohlo byť potrebné v zmysle zásady proporcionality. ( 31 ) Poplatok týkajúci sa cukru C sa teda značne líši od produkčných odvodov, ktoré sa uplatňovali na cukor A a B. ( 32 )

40. Vzhľadom na to, že na cukor C sa nevzťahoval systém produkčných odvodov stanovený v článku 28 základného nariadenia, príslušné orgány členských štátov neboli povinné zhromažďovať a zaznamenať údaje, pokiaľ ide o túto kategóriu cukru, podľa pravidiel, ktoré sa uplatňovali na cukor A a B.

41. Základné nariadenie bolo následne zrušené a nahradené. Kategórie cukru A, B a C sa už v novom systéme nepoužívajú. ( 33 ) Revidovaný systém cukru však aj naďalej poskytuje finančnú podporu financovanú výrobcami, ktorí platia odvody, pokiaľ ide o cukor vyrobený v rámci kvóty. Prebytočný cukor vyrobený nad rámec kvóty, ktorý nebol prenesený do nasledujúceho hospodárskeho roka, stále podlieha poplatku, keďže na vnútornom trhu ho nemožno voľne odpredať. ( 34 )

Výklad článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia

42. Vnútroštátny súd sa pýta, či sa má článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia vykladať tak, že ukladá povinnosť spätne priradiť množstvá cukru C stanovené príslušnými orgánmi k hospodárskemu roku, ktorý je predmetom vyšetrovania (v predmetnej veci rok 1997/98), alebo k hospodárskemu roku, v ktorom boli stanovené.

43. Pfeifer tvrdí, že táto otázka má pre výrobcov cukru významné finančné dôsledky a že by mala existovať možnosť rozhodnúť sa, či sa prebytočný cukor prenesie do hospodárskeho roka nasledujúceho po hospodárskom roku, v ktorom bol stanovený, ( 35 ) alebo či sa tento prebytočný cukor vyvezie v rámci stanovenej lehoty. Pfeifer priznáva, že keby sa prebytočné množstvá priradili retrospektívne k hospodárskemu roku 1997/98, v skutočnosti by sa účtoval poplatok v zmysle článku 3 nariadenia Komisie č. 2670/81. ( 36 )

44. Pfeifer ďalej tvrdí, že článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia je potrebné vykladať vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora vo veci Hannoversche Zucker ( 37 ), a zároveň tvrdí, že v dôsledku tohto rozsudku by mali byť prebytky cukru stanovené príslušnými orgánmi priradené k hospodárskemu roku, v ktorom boli stanovené. Pfeifer tvrdí, že vzhľadom na to, že uvedený rozsudok Súdneho dvora sa týkal hospodárskych rokov pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1009/67, jeho rozhodnutie sa uplatňuje tým viac v kontexte následnej organizácie trhov s cukrom.

45. Príslušné orgány, Komisia a vnútroštátny súd sa domnievajú, že rozsudok Hannoversche Zucker sa na prejednávaný prípad neuplatňuje. Komisia tvrdí, že rozsudok Hannoversche Zucker sa týka iba cukru A a B, a preto nie je relevantný, pokiaľ ide o žalobu vo veci samej, ktorá sa týka cukru C. Komisia okrem toho tvrdí, že kvóty cukru A a B nie je možné spätne pripísať k hospodárskym rokom, ktoré už boli uzatvorené. Takéto konanie by mohlo mať za následok administratívne problémy, pretože by nebolo možné prispôsobiť ročné kvóty a ročnú inventúru vychádzajúcu z účtovného obdobia hospodárskeho roka.

46. Domnievam sa, že okolnosti veci Hannoversche Zucker boli jedinečné. Skutkové okolnosti tejto veci sa týkali hospodárskych rokov, ktoré predchádzali 1. júlu 1968 a nasledovali po tomto dátume, keď nadobudlo účinnosť nariadenie č. 1009/67. ( 38 ) Spoločnosť Hannoversche Zucker bola v tom čase výrobcom cukru. Tieto hospodárske roky boli predmetom dvoch inventúr. Prvá sa konala 5. októbra 1966 a druhá 30. septembra 1970. V rámci druhej inventúry bol stanovený prebytok cukru A. Tento prebytok sa týkal cukru, za ktorý bol splatný produkčný odvod. Predmetný prebytok cukru sa (takmer určite) považoval za čiastočne pripísateľný k hospodárskym rokom pred 30. júnom 1968, teda ešte pred nadobudnutím účinnosti produkčného odvodu (zavedeného nariadením č. 1009/67). ( 39 ) Vnútroštátny súd sa pýtal, či prebytok stanovený po 1. júli 1968, ktorý bol vyrobený pred týmto dátumom, by mal byť na účely výpočtu produkčného odvodu priradený i) k obdobiu pred nadobudnutím účinnosti spoločnej organizácie trhov v sektore cukru, ii) k prvému hospodárskemu roku v rámci tohto systému (1968/69) alebo iii) k hospodárskemu roku, v ktorom bol stanovený.

47. Vzhľadom na to, že neexistovala žiadna právna úprava, ktorá by túto situáciu riešila, Súdny dvor dospel k záveru, že tento problém je potrebné riešiť s prihliadnutím na s účely a ciele spoločnej organizácie trhov s cukrom a zohľadniť pritom administratívne a praktické úvahy. ( 40 ) Súdny dvor konštatoval, že (z technických dôvodov) bola inventúra namiesto každoročne vykonaná v lehotách dlhých niekoľko rokov. Z tohto dôvodu bolo zložité presne určiť skutočný rok výroby predmetného prebytku. Priradenie tohto prebytku k hospodárskemu roku, ktorý predchádzal roku, v ktorom bol stanovený, by si vyžadovalo zmenu a doplnenie konečnej produkcie za toto obdobie, a to nielen pokiaľ ide o spoločnosť Hannoversche Zucker, ale aj pokiaľ ide o dotknuté členské štáty a celé Spoločenstvo. ( 41 ) To by malo za následok administratívne problémy, ktoré by boli celkom neprimerané vo vzťahu k sledovanému výsledku. ( 42 )

48. Z tohto dôvodu Súdny dvor rozhodol, že prebytok stanovený až po tom, ako bola zaznamenaná konečná produkcia, sa musí považovať za vyrobený v hospodárskom roku, v ktorom bol stanovený. V dôsledku toho by mal byť tento prebytok priradený k tomu hospodárskemu roku. ( 43 )

49. Domnievam sa, že predmetná vec sa od rozsudku Hannoversche Zucker líši.

50. Po prvé, konkrétny súbor okolností, ktoré v danom prípade nastali pred 47 rokmi, sa v konaní vo veci samej neopakuje. Po druhé, prebytok cukru sa v rozsudku Hannoversche Zucker týkal predmetnej kvóty cukru (následne cukru „A“ a „B“ v zmysle základného nariadenia) zahŕňajúcej komplexné výpočty produkčného odvodu. ( 44 ) Prejednávaný prípad sa týka cukru C, za ktorý sa takýto poplatok neúčtuje.

51. Konkrétne administratívne problémy, ktoré Súdny dvor stanovil v rozsudku Hannoversche Zucker, v prejednávanom prípade nenastali.

52. Pfeifer tvrdí, že článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia sa uplatňuje na prebytok cukru stanovený príslušnými orgánmi a že prebytok cukru by mal byť priradený k hospodárskemu roku, v ktorom bol stanovený. Pfeifer v rámci pojednávania uviedla na podporu svojho tvrdenia, že článok 3 ods. 4 sa uplatňuje na cukor C, niekoľko ďalších argumentov. Pfeifer sa domnievala, že slovné spojenie „produkcia cukru“ stanovené v článkoch 1 a 4 vykonávacieho nariadenia odkazovalo na články 26 až 29 základného nariadenia. Keďže tieto ustanovenia tohto nariadenia sa vzťahovali na všetky kategórie cukru, vyplývalo z toho, že na cukor A, B a C sa vzťahoval článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia. Pfeifer ďalej tvrdila, že nariadenie Komisie č. 2670/81 by sa malo vykladať v spojení s vykonávacím nariadením.

53. Príslušné orgány sa domnievajú, že článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia sa neuplatňuje, pretože slovo „stanovenie“ použité v prvej vete tohto ustanovenia („Ak sa po stanovení konečných čísel objavia rozdiely…“) odkazuje na konečné množstvá stanovené výrobcom cukru, a nie na konečnú produkciu cukru potvrdenú príslušnými orgánmi po vykonaní kontroly.

54. Komisia tvrdí, že článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia sa neuplatňuje na stanovenie konečnej produkcie cukru C. Tvrdí, že hoci sa niektoré ustanovenia vykonávacieho nariadenia uplatňujú na všetky kategórie cukru, článok 3 tohto nariadenia sa uplatňuje iba na cukor A a B.

55. Súhlasím s Komisiou.

56. Je pravda, že články 1 a 4 vykonávacieho nariadenia sa odvolávali na „produkciu cukru“ na účely článkov 26 až 29 základného nariadenia. Právnym základom vykonávacieho nariadenia bol však článok 27 ods. 3, článok 28 ods. 7, článok 29 ods. 5 a článok 39 základného nariadenia. Všetky tieto ustanovenia (s výnimkou článku 39 ( 45 )) sa týkali cukru A a B alebo cukru preneseného v zmysle článku 27 ods. 1 základného nariadenia, ktorý sa teda považoval za cukor A. To naznačuje, že hlavným účelom vykonávacieho nariadenia bolo stanoviť systém, ktorý sa uplatňoval na cukor A a B, a nie na cukor C.

57. Okrem toho bol cukor kategorizovaný ako cukor A, B alebo C až po tom, ako sa vyrobil, aby sa umožnilo fungovanie komplexného finančného systému zavedeného prostredníctvom spoločnej organizácie trhov s cukrom. ( 46 ) Klasifikácia sa musela uskutočniť postupne. Kategória C teda vznikla iba v tom prípade, že sa naplnili kvóty A a B. ( 47 )

58. Z tohto dôvodu nie je prekvapujúce, že vykonávacie nariadenie v niektorých ustanoveniach odkazovalo na celkovú produkciu cukru. Bolo teda potrebné najprv stanoviť celkové množstvo cukru s cieľom určiť, či sa splnili kvóty A a B, a následne, či na základe celkového objemu cukru vznikol cukor C, ktorý mohol výrobca chcieť preniesť do nasledujúceho hospodárskeho roka, aby ho zahrnul do časti svojej kvóty A na tento hospodársky rok. Existencia povinnosti oznámiť celkovú produkciu cukru nevedie k záveru, že vykonávacie nariadenie stanovovalo pravidlá pre konkrétny systém, ktorý sa uplatňoval na cukor C. Takéto pravidlá nestanovovalo. Sú v podstate obsiahnuté v nariadení Komisie č. 2670/81.

59. Článok 3 vykonávacieho nariadenia je potrebné vykladať v kontexte uvedeného nariadenia ako celku, ktoré by sa samo osebe malo vykladať v rámci systému kvót a produkčných odvodov stanovených v článkoch 26 až 29 základného nariadenia.

60. V odôvodneniach vykonávacieho nariadenia sa uvádzalo, že v každom hospodárskom roku bolo potrebné na účely stanovenia produkčných odvodov zhromažďovať a zaznamenávať údaje o produkcii cukru, a to pôvodne len predbežné. Vzhľadom na to, že produkčné odvody sa na cukor C neuplatňovali, v tejto súvislosti neexistovala žiadna povinnosť zhromažďovať a zaznamenávať údaje o produkcii cukru C.

61. Systém bol navrhnutý tak, aby sa zabezpečilo, že si výrobcovia plnia povinnosti, pokiaľ ide o platenie produkčných odvodov za predmetný hospodársky rok, a to čo najskôr po ukončení tohto obdobia. Cieľom bolo zabrániť situáciám, v ktorých by sa inventúra (vykonaná výrobcami a následne overená príslušnými orgánmi) realizovala v obdobiach, ktoré by mohli zmariť stanovený cieľ v dôsledku uplynutia času medzi výrobou cukru a zaznamenaním údajov týkajúcich sa skutočne vyrobeného cukru A a B.

62. Článok 3 ods. 1 vykonávacieho nariadenia teda členským štátom ukladal povinnosť stanoviť predbežnú produkciu cukru na predmetný hospodársky rok do 15. februára pre každý podnik nachádzajúci sa na ich území. Článok 3 ods. 3 ukladal povinnosť stanoviť konečnú produkciu cukru do 1. októbra nasledujúceho hospodárskeho roka.

63. Článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia umožňoval vykonať úpravu v prípade, že sa po stanovení konečnej produkcie cukru (definovanej v článku 3 ods. 3) objavia rozdiely. Bolo stanovené, že ďalšia úprava sa vykoná v prípade, že príslušné orgány po vykonaní auditu alebo kontroly vyhlásení výrobcu objavia prebytok v dôsledku rozdielu v údajoch o produkcii cukru.

64. Keďže cukor je homogénny produkt, takéto rozdiely by mohli vznikať skôr v dôsledku nepozornosti než v dôsledku nezrovnalosti na strane výrobcu. V každom prípade normotvorca uznal, že systém si vyžaduje istý stupeň flexibility, aby sa zohľadnili administratívne a praktické ťažkosti pri stanovovaní produkcie cukru. Článok 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia teda stanovoval, že takéto rozdiely by sa mali zohľadniť v hospodárskom roku, v ktorom boli zistené. Neexistovalo žiadne ustanovenie, na základe ktorého sa mali tieto rozdiely retrospektívne priradiť k hospodárskemu roku, ktorý je predmetom vyšetrovania.

65. Je pravda, že článok 3 vykonávacieho nariadenia výslovne nestanovoval, či sa uplatňuje na všetky kategórie cukru v rámci systému Spoločenstva alebo iba na cukor A a B.

66. Domnievam sa však, že ak sa má článok 3 vykladať v kontexte vykonávacieho nariadenia ako celku, je zrejmé, že jeho úlohou bolo stanoviť lehoty na stanovenie predbežnej aj konečnej produkcie cukru (na každý konkrétny hospodársky rok), pokiaľ ide o výrobu cukru A a B.

67. Článok 5 vykonávacieho nariadenia teda stanovoval, že základný produkčný odvod a odvod B sa majú predbežne vypočítať v súlade s článkom 28 základného nariadenia. Zálohové platby mali byť stanovené odkazom na údaje zaznamenané v zmysle článku 3 ods. 1 vykonávacieho nariadenia. Členské štáty mali povinnosť tieto platby vybrať do 1. mája. Článok 7 stanovoval, že základný produkčný odvod a odvod B mali byť stanovené do 1. novembra za predchádzajúci hospodársky rok pri zohľadnení zálohových platieb už vybratých v zmysle článku 5. Lehoty, v rámci ktorých bolo potrebné oznámiť požadované informácie, neboli relevantné, pokiaľ ide o cukor C, pretože na túto kategóriu cukru nebol uvalený produkčný odvod.

68. Z toho vyplýva, že účelom údajov zhromažďovaných v zmysle článku 3 ods. 1 a 3 (týkajúcich sa predbežnej a konečnej produkcie v hospodárskom roku) bolo umožniť splnenie si povinností stanovených v článku 28 ods. 1 až 4 základného nariadenia, pokiaľ ide o povinnosť stanovenia a vybratia základného odvodu a odvodu B. ( 48 )

69. Z tohto dôvodu sa domnievam, že formulácia „stanovenie konečnej produkcie“ uvedená v článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia odkazuje iba na cukor A a B.

70. V základnom nariadení sa nenachádza žiadne ustanovenie, ktoré by ukladalo povinnosť stanoviť predbežnú a konečnú produkciu cukru C. V rámci spoločnej organizácie trhov s cukrom boli v súvislosti s cukrom C potrebné iba tieto informácie: či bol skutočne vyrobený, či bol prenesený a či bol vyvezený v rámci stanovenej lehoty. ( 49 ) Lehoty na zhromažďovanie údajov stanovené v článku 3 ods. 1 a 3 vykonávacieho nariadenia sa neuplatňovali na cukor C. Preto v súvislosti s touto kategóriou cukru nebolo potrebné vykonať nijakú zmenu v zmysle článku 3 ods. 4.

71. Napokon sa domnievam, že výklad článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia v tom zmysle, že sa uplatňuje na cukor C, by bolo v rozpore s cieľom spoločnej organizácie trhov v sektore cukru, keďže cukor C výrobcovia nemali slobodne predávať na vnútornom trhu. ( 50 ) Ako tvrdí Pfeifer, priradenie cukru C k hospodárskemu roku, v ktorom bol stanovený príslušnými orgánmi, by narúšalo fungovanie tohto systému, čo teraz vysvetlím.

72. Poplatok uložený podľa článku 3 ods. 1 nariadenia Komisie č. 2670/81 sa uplatňoval v prípade, ak sa nepreukázalo, že cukor C bol buď prenesený do nasledujúceho hospodárskeho roka, alebo vyvezený v rámci stanovenej lehoty. ( 51 ) Účelom tohto poplatku bolo vytvoriť pre cukor C podobné podmienky, aké má cukor dovezený z tretích štátov. ( 52 ) Toto ustanovenie stanovovalo výnimku z povinnosti zaplatiť poplatok iba v prípade vyššej moci, keď bol cukor C buď zničený, alebo bol poškodený do takej miery, že ho nebolo možné využiť. ( 53 )

73. Existencia tohto poplatku mohla tiež slúžiť na podporu výrobcov, pokiaľ ide o zabezpečenie, aby boli zhromaždené a zaznamenané údaje o výrobe cukru A a B čo najpresnejšie a aby boli príslušným orgánom poskytnuté v rámci stanovených lehôt s cieľom vyhnúť sa riziku poplatku alebo toto riziko minimalizovať.

74. Účinok priradenia prebytku cukru C k hospodárskemu roku, v ktorom bol zistený, by umožňoval výrobcom vyhnúť sa poplatku v zmysle článku 3 ods. 1 nariadenia Komisie č. 2670/81 tak, že by po uplynutí príslušných lehôt využili možnosť vývozu alebo prenesenia. ( 54 ) Výrobcom cukru by bol teda priznaný istý stupeň flexibility pri evidencii cukru C, s ktorým sa v rámci systému stanoveného v základnom nariadení nepočítalo.

75. Z tohto dôvodu by bolo v rozpore s účelom článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia vykladať toto ustanovenie v tom zmysle, že sa uplatňuje na cukor C.

76. Preto som dospela k záveru, že na cukor C stanovený príslušnými orgánmi členského štátu v rámci kontroly sa nevzťahuje článok 3 vykonávacieho nariadenia.

Návrh

77. Navrhujem preto, aby Súdny dvor na prejudiciálnu otázku položenú Finanzgericht Düsseldorf odpovedal takto: Článok 3 ods. 4 nariadenia Komisie (EHS) č. 1443/82 z 8. júna 1982 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania systému kvót v sektore cukru sa neuplatňuje na cukor C. Z tohto dôvodu množstvá cukru C stanovené príslušnými orgánmi členského štátu za hospodársky rok, ktorý bol predmetom kontroly, nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.

( 1 ) Jazyk prednesu: angličtina.

( 2 ) Nariadenie z 18. decembra 1967 o spoločnej organizácii trhu s cukrom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES 308, s. 1).

( 3 ) V rámci týchto návrhov sa budem odvolávať na „Spoločenstvo“, keďže tento výraz používa relevantná právna úprava.

( 4 ) Niektoré zmeny a doplnenia, pokiaľ ide o sektor cukru, uskutočnilo nariadenie Rady (EHS) č. 3330/74 z 19. decembra 1974 o spoločnej organizácii trhu s cukrom [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 359, s. 1). Systém kvót (ktorý bol zavedený na prechodné obdobie) bol predĺžený (v skutočnosti) až do 30. júna 1980 a základné kvóty boli zvýšené.

( 5 ) Nariadenie z 30. júna 1981 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 177, s. 4). Pokiaľ ide o predmetný hospodársky rok, uplatniteľné bolo základné nariadenie, zmenené a doplnené najmä nariadením Rady (ES) č. 133/94 z 24. januára 1994 (Ú. v. ES L 22, s. 7) a nariadením Rady (ES) č. 1599/96 z 30. júla 1996 (Ú. v. ES L 206, s. 43). V čase skutkových okolností výroba v sektore cukru zahŕňala cukor, izoglukózu a inulínový sirup. Vzhľadom na to, že prejednávaný prípad sa týka bieleho cukru, na tieto ostatné produkty sa nebudem odvolávať.

( 6 ) Články 3 až 5 základného nariadenia.

( 7 ) Pozri body 34 až 41 týchto návrhov.

( 8 ) Základné nariadenie bolo odvtedy zrušené a nahradené. V súčasnosti sa uplatňuje revidovaná forma systému kvót v zmysle nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (Ú. v. EÚ L 299, s. 1).

( 9 ) V čase skutkových okolností prvý pododsek článku 2 ods. 1 nariadenie Komisie (EHS) č. 65/82 z 13. januára 1982, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá pre presúvanie cukru do nasledujúceho hospodárskeho roku (Ú. v. ES L 9, s. 14; Mim. vyd. 03/005, s. 114), zmenené a doplnené nariadením Komisie (EHS) č. 948/82 z 26. apríla 1982 (Ú. v. ES L 113, s. 7; Mim. vyd. 03/005, s. 128), stanovoval, že podnik môže presunúť cukor iba vtedy, ak predmetný členský štát najprv overí, že tento cukor bol vyrobený ako cukor B alebo cukor C.

( 10 ) Článok 28 ods. 1 základného nariadenia. Hospodársky rok bol definovaný v článku 2 základného nariadenia ako obdobie od 1. júla do 30. júna nasledujúceho hospodárskeho roka.

( 11 ) Článok 28 ods. 2 základného nariadenia.

( 12 ) Článok 28 ods. 4.

( 13 ) Pozri napríklad vykonávacie pravidlá uvedené v bodoch 13 a 17 týchto návrhov.

( 14 ) Nariadenie Komisie (EHS) č. 1443/82 z 8. júna 1982 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania systému kvót v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 158, s. 17), zmenené a doplnené najmä nariadením Komisie (ES) č. 392/94 z 23. februára 1994 (Ú. v. ES L 53, s. 7) (ďalej len „vykonávacie nariadenie“). Toto nariadenie bolo zrušené a nahradené nariadením Komisie (ES) č. 314/2002 z 20. februára 2002 ustanovujúcim podrobné pravidlá pre uplatňovanie systému kvót v sektore cukru (Ú. v. ES L 50, s. 40; Mim. vyd. 03/035, s. 190). V súčasnosti sa uplatňuje nariadenie Komisie (ES) č. 952/2006 z 29. júna 2006 o spôsoboch uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 v súvislosti s riadením vnútorného trhu s cukrom a s režimom kvót (Ú. v. EÚ L 178, s. 39).

( 15 ) Pozri prvé až siedme odôvodnenie vykonávacieho nariadenia.

( 16 ) Vykonávacie nariadenie bolo zrušené a nahradené nariadením Komisie (EHS) č. 700/73 z 12. marca 1973, stanovujúcim podrobné pravidlá uplatňovania systému kvót v sektore cukru [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 67, s. 12). Znenie článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia v podstate zodpovedá zneniu článku 2 ods. 3 skoršieho nariadenia. V súčasnosti sa uplatňuje nariadenie č. 952/2006 a znenie článku 22 ods. 5 tohto nariadenia sa v podstate zhoduje so znením článku 3 ods. 4 vykonávacieho nariadenia.

( 17 ) Nariadenie zo 14. septembra 1981 ustanovujúce podrobné vykonávacie pravidlá pre výrobu cukru, ktorá presahuje kvótu (Ú. v. ES L 262, s. 14; Mim. vyd. 03/005, s. 85). Toto nariadenie bolo zrušené a nahradené nariadením Komisie (ES) č. 967/2006 z 29. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné podmienky uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 v súvislosti s výrobou mimo kvót v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 176, s. 22).

( 18 ) Článok 26 ods. 3 základného nariadenia zhrnutý v bode 7 vyššie.

( 19 ) Pozri návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mischo 15. mája 2001 vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 10. januára 2002, British Sugar, C-101/99, Zb. s. I-205, bod 45.

( 20 ) Komisia na pojednávaní túto záležitosť pekne ilustrovala na príklade bájky „o zajacovi a ježkovi“ od bratov Grimmovcov. Ježko, vyprovokovaný zajacom na preteky, sa so svojou ženou (ktorá bola od neho na nerozoznanie, prinajmenšom pre zajaca) dohodol, aby sa postavila na cieľovú pozíciu. Len čo zajac dobehol do cieľa, ježkova žena ho zmiatla zvolaním: „Ja už som tu!“ Zajac opakoval preteky znova a znova a nemohol uveriť výsledku. Obaja ježkovia pokračovali v podvode, až zajac napokon zomrel od vyčerpania. Vzhľadom na to, že biely cukor je na nerozoznanie od iného bieleho cukru, podobne ako to bolo v prípade ježkov v bájke, možnosť priradenia konkrétneho množstva cukru C k hospodárskemu roku, v ktorom bolo stanovené („cieľová čiara“), namiesto hospodárskeho roka, v ktorom bolo vyrobené („začiatok pretekov“), by výrobcovi umožňovalo odvolávať sa na článok 27 základného nariadenia, preniesť ho do nasledujúceho hospodárskeho roka a tým sa vyhnúť odvodom (a „poraziť zajaca“, čiže obísť správne fungovanie trhu s cukrom).

( 21 ) Od výrobcov cukru možno logicky očakávať, že budú zaznamenávať množstvá cukru vyrobené v rámci hospodárskeho roka, ako aj to, či boli ich kvóty A a B splnené. Takéto informácie by mohli byť potrebné pre výrobcov na výkon svojich obchodných činností, pre spoločnosti na splnenie si povinností voči svojim spoločníkom a na dodržiavanie relevantných povinností uchovávať záznamy o výrobe vyplývajúcich z vnútroštátneho práva. Okrem toho, keďže neexistuje žiadna finančná podpora cukru C, je ťažké pochopiť, ako by mohlo byť v záujme výrobcu klasifikovať cukor C ešte predtým, ako sú splnené kvóty A a B. Pozri tiež rozsudok British Sugar, citovaný v bode 36 nižšie, a bod 57 týchto návrhov.

( 22 ) Pozri ďalej bod 41 týchto návrhov.

( 23 ) Už citovaný v poznámke pod čiarou 19.

( 24 ) Rozsudok British Sugar, bod 48.

( 25 ) Tamže, bod 7.

( 26 ) Pozri článok 28 ods. 1 a 2 základného nariadenia a bod 9 týchto návrhov.

( 27 ) Na rozdiel od cukrovej repy A a B, ktorá sa používa na výrobu cukru A a B (pozri bod 6 týchto návrhov).

( 28 ) Pozri bod 8 vyššie.

( 29 ) Pozri bod 7 vyššie.

( 30 ) Článok 1 ods. 1 nariadenia Komisie č. 2670/81.

( 31 ) Generálny advokát Mischo v návrhoch vo veci British Sugar, už citovaných v poznámke pod čiarou 19, konštatoval, že výrobca cukru mohol vyviezť kvótu cukru zdanlivo ako cukor C, pretože vnútroštátna intervenčná agentúra vydala licencie na vývoz napriek tomu, že žiadosti o tieto licencie neobsahovali dôkaz o tom, že predmetný cukor bol v skutočnosti vyrobený nad rámec kvót cukru A a B spoločnosti British Sugar. Domnieval sa, že za týchto okolností by mohla zásada proporcionality vyžadovať zmenu poplatku (pozri body 86 až 89 týchto návrhov). Súdny dvor sa vo svojom rozsudku nezaoberal touto konkrétnou otázkou vzhľadom na iné odpovede, ktoré už poskytol vnútroštátnemu súdu.

( 32 ) Pozri bod 47 týchto návrhov a poznámku pod čiarou 41.

( 33 ) Pozri poznámku pod čiarou 8.

( 34 ) Pozri kapitolu III nariadenia č. 1234/2007, najmä článok 55.

( 35 ) V takom prípade by sa potom považoval za cukor A a predal by sa na vnútornom trhu (pozri bod 8 vyššie).

( 36 ) Pozri body 7 a 17 vyššie.

( 37 ) Rozsudok z 30. januára1974, 159/73, Zb. s. 121.

( 38 ) Dátum, keď bola zavedená spoločná organizácia trhov v sektore cukru a nadobudol účinnosť systém kvót financovaný prostredníctvom produkčných odvodov, ktoré platili výrobcovia Spoločenstva ako celok (pozri body 2 a 34 až 41 týchto návrhov).

( 39 ) Rozsudok Hannoversche Zucker, už citovaný v poznámke pod čiarou 37, bod 2.

( 40 ) Tamže, bod 4.

( 41 ) V rámci spoločnej organizácie trhov v sektore cukru vychádzal boli produkčné odvody vypočítané na základe výroby cukru v rámci Spoločenstva a následne pridelené jednotlivým členským štátom, ktoré ich rozdelili medzi výrobcov cukru nachádzajúcich sa na ich území. Následkom zmeny a doplnenia konečných údajov o produkcii by teda bolo opätovné prepočítanie, pokiaľ ide o každého výrobcu v rámci Spoločenstva.

( 42 ) Rozsudok Hannoversche Zucker, bod 5.

( 43 ) Tamže, bod 6.

( 44 ) Pozri bod 2 vyššie.

( 45 ) Článok 39 stanovoval len povinnosť, aby si členské štáty a Komisia navzájom oznamovali informácie potrebné na implementáciu základného nariadenia.

( 46 ) Rozsudok British Sugar, body 40 až 43.

( 47 ) Tamže, bod 44.

( 48 ) Pozri bod 9 vyššie.

( 49 ) Pozri body 7, 8 a 17 vyššie.

( 50 ) Článok 26 ods. 1 základného nariadenia.

( 51 ) Článok 1 ods. 1 nariadenia č. 2670/81.

( 52 ) Článok 3 ods. 1 nariadenia č. 2670/81.

( 53 ) Článok 3 ods. 4 nariadenia č. 2670/81.

( 54 ) Pozri články 26 a 27 základného nariadenia a poznámku pod čiarou 20 (bájka o zajacovi a ježkovi).