Keywords

Summary



Keywords

1. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov

(Rozhodnutie Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80, článok 6 ods. 1 prvý pododsek)

2. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov

(Rozhodnutie Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80, článok 6 ods. 1 prvý pododsek)

3. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Sociálne zabezpečenie migrujúcich pracovníkov

(Dodatkový protokol k Dohode o pridružení medzi EHS a Tureckom, článok 59; nariadenie Rady č. 1408/71, článok 10a ods. 1; rozhodnutie Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80, článok 6 ods. 1 prvý pododsek)

4. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Zákaz diskriminácie na základe štátnej príslušnosti – Rozsah pôsobnosti v oblasti sociálneho zabezpečenia

(Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom, článok 9; rozhodnutie Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80, článok 3 ods. 1 a článok 6 ods. 1 prvý pododsek)

Summary

1. Článok 6 ods. 1 prvý pododsek rozhodnutia Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov Európskych spoločenstiev na tureckých pracovníkov a ich rodinných príslušníkov sa má vykladať v tom zmysle, že má priamy účinok, takže tureckí štátni príslušníci, na ktorých sa toto ustanovenie uplatní, sú oprávnení odvolávať sa priamo na toto ustanovenie pred súdmi členských štátov, aby tak vylúčili uplatnenie vnútroštátnych právnych noriem, ktoré sú s týmto ustanovením v rozpore.

Uvedené ustanovenie totiž stanovuje povinnosť dosiahnuť presne vymedzený výsledok, a to zákaz akéhokoľvek obmedzenia uloženého v súvislosti s vývozom práv, ktoré dotknutí tureckí štátni príslušníci získali podľa právnych predpisov členského štátu. Osoba podliehajúca súdnej právomoci sa teda môže na takúto povinnosť odvolávať pred vnútroštátnym súdom a žiadať od neho, aby neuplatnil ustanovenia členského štátu, ktoré sú v rozpore s týmto zákazom, bez toho, aby sa na tento účel vyžadovalo prijatie doplňujúcich vykonávacích opatrení.

(pozri body 69, 74, bod 1 výroku)

2. Článok 6 ods. 1 prvý pododsek rozhodnutia Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov Európskych spoločenstiev na tureckých pracovníkov a ich rodinných príslušníkov sa má vykladať v tom zmysle, že bráni právnej úprave členského štátu, ktorá odníma nárok na takú dávku, ako je príplatok k invalidnému dôchodku priznaný podľa vnútroštátnych právnych predpisov tureckým bývalým migrujúcim pracovníkom, keďže títo pracovníci sa vrátili do Turecka po tom, čo v hostiteľskom členskom štáte stratili svoje právo na pobyt z dôvodu, že sa v tomto členskom štáte stali invalidnými.

(pozri bod 96, bod 2 výroku)

3. Na konštatovanie, že tureckí štátni príslušníci sa môžu platne odvolávať na článok 6 ods. 1 prvý pododsek rozhodnutia Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov Európskych spoločenstiev na tureckých pracovníkov a ich rodinných príslušníkov, keď požadujú, aby im bola v Turecku naďalej vyplácaná doplnková dávka, ktorú poberajú podľa vnútroštátnej právnej úpravy členského štátu, nemá vplyv okolnosť, že pokiaľ ide o takú sociálnu dávku, akou je doplnková dávka, súčasný systém stanovený nariadením č. 1408/71 sa líši od systému zavedeného uvedeným rozhodnutím, ani skutočnosť, že dotknutý členský štát na tomto základe pristúpil k odňatiu nároku na doplnkovú dávku pre občanov Únie v prípade, že príjemcovia už nemajú bydlisko na území uvedeného členského štátu.

Takúto situáciu nemožno považovať za nezlučiteľnú s požiadavkami článku 59 dodatkového protokolu, ktorý tvorí prílohu Dohody o pridružení medzi EHS a Tureckom, podľa ktorého sa tureckí štátni príslušníci nemôžu nachádzať vo výhodnejšom postavení, ako je postavenie občanov Únie. Situáciu tureckých bývalých migrujúcich pracovníkov, pokiaľ sa vrátili do Turecka po tom, čo stratili svoje právo na pobyt v hostiteľskom členskom štáte z dôvodu, že sa v uvedenom členskom štáte stali invalidnými, totiž nemožno na účely uplatnenia uvedeného článku 59 úspešne porovnávať so situáciou občanov Únie, pretože vzhľadom na to, že títo občania Únie sú držiteľmi práva slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov, a zachovávajú si tak právo na pobyt v členskom štáte, ktorý im priznáva predmetnú dávku, sa jednak môžu rozhodnúť, že opustia územie tohto členského štátu, čím stratia nárok na túto dávku, a jednak majú právo sa do dotknutého členského štátu kedykoľvek vrátiť.

(pozri body 82, 83, 87, 88, 95)

4. Článok 3 ods. 1 rozhodnutia Asociačnej rady EHS – Turecko č. 3/80 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia členských štátov Európskych spoločenstiev na tureckých pracovníkov a ich rodinných príslušníkov predstavuje vykonanie a konkretizáciu všeobecnej zásady zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti stanovenej v článku 9 uvedenej dohody o pridružení v osobitnej oblasti sociálneho zabezpečenia. Predmetný článok 3 ods. 1, ako vyplýva z jeho znenia, sa uplatní, pokiaľ osobitné ustanovenia uvedeného rozhodnutia neustanovujú inak.

Článok 6 ods. 1 prvý pododsek toho istého rozhodnutia však predstavuje také osobitné ustanovenie. V dôsledku toho sa článok 9 dohody o pridružení medzi EHS a Tureckom neuplatní na takú situáciu, ktorá patrí do pôsobnosti uvedeného článku 6 ods. 1 prvého pododseku.

(pozri body 98 – 101, bod 3 výroku)