ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
31

Okrem toho, pokiaľ sa AB svojím návrhom na opätovné začatie ústnej časti konania snaží odpovedať na návrhy generálnej advokátky, postačuje uviesť, že obsah návrhov generálneho advokáta ako taký nemôže predstavovať novú skutočnosť, lebo inak by účastníci konania mali možnosť na uvedené návrhy odpovedať prostredníctvom uplatnenia takej skutočnosti. Účastníci konania však nemôžu diskutovať o návrhoch generálneho advokáta. Súdny dvor už mal príležitosť zdôrazniť, že v súlade s článkom 252 ZFEÚ úlohou generálneho advokáta je verejne, nestranne a nezávisle predkladať odôvodnené návrhy vo veciach, ktoré si v súlade so Štatútom Súdneho dvora Európskej únie vyžadujú jeho účasť s cieľom pomôcť Súdnemu dvoru pri plnení jeho úlohy, ktorou je zabezpečiť dodržiavanie práva pri výklade a uplatňovaní Zmlúv. Podľa článku 20 štvrtého odseku tohto štatútu a článku 82 ods. 2 rokovacieho poriadku sa po prednesení návrhov generálneho advokáta skončí ústna časť konania. Keďže návrhy generálneho advokáta nepatria do rámca diskusie medzi účastníkmi konania, otvárajú fázu porady Súdneho dvora. Nejde teda o stanovisko určené sudcom alebo účastníkom konania, ktoré by pochádzalo od orgánu mimo Súdneho dvora, ale o individuálny, odôvodnený a verejne vyjadrený názor člena samotnej inštitúcie (rozsudok zo 6. októbra 2021, Sumal, C‑882/19, EU:C:2021:800, bod 21 a citovaná judikatúra).
(19)

Administratívne sankcie by sa mali stanoviť… Mali by sa nimi zohľadniť osobitosti rôznych režimov pomoci alebo podporných opatrení s ohľadom na kritériá oprávnenosti, záväzky a iné povinnosti… Administratívne sankcie podľa tohto nariadenia by sa mali považovať za dostatočne odrádzajúce od úmyselného neplnenia povinností.“
38

Okrem toho usmernenie Komisie z 18. marca 2010 k výkladu prílohy I smernice 2003/87 („Guidance on Interpretation of Annex I of the EU ETS Directive“), ktoré síce nie je záväzné, no môže slúžiť na objasnenie všeobecnej štruktúry tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. januára 2018, INEOS, C‑58/17, EU:C:2018:19, bod 41 a citovanú judikatúru), vo svojom bode 3.3.1 spresňuje, že celkový menovitý tepelný príkon je obvykle špecifikovaný výrobcom a je zobrazený na technickom zariadení so súhlasom kontrolného orgánu.
14

Za týchto podmienok Giudice di pace di Massa (Zmierovací súd Massa, Taliansko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa pojem ‚diskriminácia na základe štátnej príslušnosti‘ v zmysle článku 18 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že členským štátom sa zakazuje prijímať právne predpisy akýmkoľvek spôsobom, ktorý by mohol, hoci aj nepriamo, skryto alebo vecne spôsobiť občanom iných členských štátov ťažkosti? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku, môže článok 93 ods. 1‑a [Zákonníka o cestnej premávke], ktorý stanovuje zákaz jazdy so zahraničnými poznávacími značkami (bez ohľadu na osobu, na ktorej meno je vozidlo prihlásené) po [60] dňoch pobytu v Taliansku, spôsobiť občanom iných členských štátov (držitelia motorového vozidla so zahraničnou poznávacou značkou) ťažkosti a v dôsledku toho mať diskriminačný charakter na základe štátnej príslušnosti? 3. Majú sa pojmy a) ‚právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov‘ uvedený v článku 21 ZFEÚ; b) ‚vnútorný trh‘, ktorý ‚zahrnie oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu v súlade s ustanoveniami zmlúv‘ uvedený v článku 26 ZFEÚ; c) ‚zabezpeč[ený]… voľný pohyb pracovníkov v rámci Únie‘ uvedený v článku 45 ZFEÚ; d) ‚[zakázané] obmedzenia slobody usadiť sa štátnych príslušníkov jedného členského štátu na území iného členského štátu‘ uvedený v článkoch 49 až 55 ZFEÚ a e) ‚zakázané obmedzenia slobody poskytovať služby v Únii vo vzťahu k štátnym príslušníkom členských štátov, ktorí sa usadili v niektorom inom členskom štáte ako príjemca služieb‘ uvedený v článkoch 56 až 62 ZFEÚ; vykladať v tom zmysle, že sú zakázané aj vnútroštátne ustanovenia, ktoré môžu, aj keď len nepriamo, skryto alebo vecne obmedziť alebo sťažiť európskym občanom výkon práva na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov, práva na voľný pohyb pracovníkov v rámci Únie, slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb alebo akýmkoľvek spôsobom ovplyvniť dotknuté práva? 4. V prípade kladnej odpovede na tretiu otázku, môže článok 93 ods. 1‑a [Zákonníka o cestnej premávke], ktorý stanovuje zákaz jazdy so zahraničnými poznávacími značkami (bez ohľadu na osobu, na ktorej meno je vozidlo registrované) po [60] dňoch pobytu v Taliansku, obmedzovať, sťažiť alebo ovplyvniť výkon práva na voľný pohyb a slobodu pobytu na území členských štátov, práva na voľný pohyb pracovníkov v rámci Únie, slobody usadiť sa a slobodného poskytovania služieb?“
30

Tento súd sa pýta, či by v prejednávanej veci bolo možné takúto rovnováhu dosiahnuť uplatnením zásady proporcionality a najmä či by primeranú rovnováhu medzi týmito rôznymi legitímnymi záujmami mohlo predstavovať uvedenie, do kolónky „matka“, mena jednej z dvoch matiek uvedených v rodnom liste vyhotovenom španielskymi orgánmi, ktorá by mohla byť buď biologickou matkou dieťaťa, alebo ktorá sa ňou stala iným postupom, napríklad osvojením, pričom kolonka „otec“ by sa nevyplnila. Poznamenáva, že hoci by takéto riešenie mohlo spôsobiť aj určité ťažkosti z dôvodu prípadných rozdielov medzi rodným listom vystaveným bulharskými orgánmi a rodným listom vystaveným španielskymi orgánmi, toto riešenie by umožnilo vydanie rodného listu bulharskými orgánmi, ktorý by odstránil alebo prinajmenšom zmiernil prípadné prekážky voľného pohybu dotknutého dieťaťa. Uvedený súd sa však pýta, či by uvedené riešenie bolo v súlade s právom na súkromný a rodinný život tohto dieťaťa, zakotveným v článku 7 Charty.
7

§ 37 ARAR stanovuje: „1. V prípade práceneschopnosti z dôvodu choroby má štátny zamestnanec nárok na to, aby mu bola počas 52 týždňov aj naďalej vyplácaná jeho odmena. V prípade trvajúcej práceneschopnosti má potom naďalej nárok na výplatu vo výške 70 % svojej odmeny. … 5. Odchylne od odseku 1 má štátny zamestnanec nárok, a to aj po uplynutí obdobia 52 týždňov uvedeného v odseku 1, aby mu bola aj naďalej vyplácaná jeho odmena za počet hodín, ktoré odpracoval alebo ktoré by odpracoval, ak by mu bola táto práca ponúknutá.“
„(16)

Okrem bydliska žalovaného musia byť k dispozícii aj alternatívne kritériá právomoci založené na úzkej väzbe medzi súdom a žalobou alebo na účely uľahčenia efektívneho riadneho výkonu súdnictva. Existencia takejto úzkej väzby by mala zaručiť právnu istotu a vylúčiť, že osoba by bola žalovaná na súde členského štátu, s čím nemohla rozumne predvídať. Je to dôležité predovšetkým v prípade sporov týkajúcich sa mimozmluvných záväzkov vyplývajúcich z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodzovania dobrého mena.
„(21)

V súlade s účelmi tejto smernice, a to hladkým fungovaním vnútorného trhu s tabakom a súvisiacimi výrobkami, pričom sa ako východisko zohľadní vysoká úroveň ochrany zdravia, najmä pokiaľ ide o mladých ľudí, ako aj v súlade s [odporúčaním Rady 2003/54/ES z 2. decembra 2002 o prevencii fajčenia a iniciatívach na zlepšenie kontroly tabaku (Ú. v. ES L 22, 2003, s. 31)], by sa mali členské štáty nabádať na to, aby prostredníctvom prijatia vhodných opatrení stanovujúcich a presadzujúcich vekový limit zabránili predaju takýchto výrobkov deťom a dospievajúcim osobám.
5

Odôvodnenia 9 a 24 nariadenia č. 1305/2013 stanovujú: „(9) V programoch rozvoja vidieka by sa mali identifikovať potreby oblasti, na ktorú sa vzťahujú, a mali by opísať jednotnú stratégiu na ich naplnenie so zreteľom na priority [Európskej ú]nie pre rozvoj vidieka. Uvedená stratégia by mala byť založená na stanovení cieľov. Mali by sa vytvoriť prepojenia medzi identifikovanými potrebami, stanovenými cieľmi a výberom opatrení na ich naplnenie. Programy rozvoja vidieka by mali obsahovať aj všetky informácie požadované na posúdenie ich súladu s požiadavkami tohto nariadenia. … (24) Podpora by sa mala naďalej poskytovať poľnohospodárom a správcom lesov na prekonanie osobitných znevýhodnení v príslušných oblastiach, ktoré vyplývajú z vykonania [smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7)] a [smernice o biotopoch], a aby sa prispelo k účinnému riadeniu lokalít sústavy Natura 2000. Poľnohospodárom by sa pritom mala poskytovať aj podpora určená na prekonávanie znevýhodnení v povodiach riek, ktoré vyplývajú z vykonania [smernice 2000/60/ES Európskeho parlamentu a Rady z 23. októbra 2000, ktorou sa stanovuje rámec pôsobnosti pre opatrenia spoločenstva v oblasti vodného hospodárstva (Ú. v. ES L 327, 2000, s. 1; Mim. vyd. 15/005, s. 275)]. Podpora by mala byť spojená so špecifickými požiadavkami opísanými v programe rozvoja vidieka, ktoré presahujú príslušné povinné normy a požiadavky. Členské štáty by mali tiež zabezpečiť, aby platby poľnohospodárom neviedli k dvojitému financovaniu podľa tohto nariadenia i nariadenia [Európskeho parlamentu a Rady] (EÚ) č. 1307/2013 [zo 17. decembra 2013, ktorým sa ustanovujú pravidlá priamych platieb pre poľnohospodárov na základe režimov podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 637/2008 a nariadenie Rady (ES) č. 73/2009 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 608)]. Okrem toho by členské štáty mali pri celkovom navrhovaní svojich programov rozvoja vidieka zohľadniť osobitné potreby území sústavy Natura 2000.“
9

Článok 3 uvedenej smernice s názvom „Povinnosti služby vo verejnom záujme a ochrana spotrebiteľa“ v odseku 14 stanovuje: „Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že nebudú uplatňovať ustanovenia článkov 7, 8, 32 a/alebo článku 34 do tej miery, pokiaľ by ich uplatňovanie z právnych alebo skutkových dôvodov bránilo plneniu povinností uložených elektroenergetickým podnikom vo všeobecnom hospodárskom záujme a pokiaľ by nebol ovplyvnený rozvoj obchodu v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore so záujmami [Únie]. Medzi záujmy [Únie] okrem iného patrí hospodárska súťaž vzhľadom na oprávnených odberateľov v súlade s touto smernicou a článkom [106] [Z]mluvy [FEÚ].“
(23)

… Členské štáty by mali podporiť výrobcov v tom, aby za zber OEEZ prevzali plnú zodpovednosť, a to najmä financovaním zberu OEEZ v rámci celého odpadového reťazca,… v súlade so zásadou ‚znečisťovateľ platí‘. Aby mala koncepcia zodpovednosti výrobcu čo najlepší účinok, mal by byť každý výrobca zodpovedný za financovanie hospodárenia s odpadmi, ktoré vznikajú z jeho vlastných výrobkov. Výrobca by mal mať možnosť zvoliť si, či si túto svoju povinnosť splní individuálne, alebo sa zapojí do kolektívneho systému. Každý výrobca by mal pri uvedení výrobku na trh poskytnúť finančnú záruku ako prevenciu, že sa náklady na nakladanie s OEEZ z ‚opustených‘ výrobkov neprenesú na spoločnosť alebo na ostatných výrobcov. Zodpovednosť za financovanie nakladania s historickými odpadmi by sa mala rozdeliť medzi všetkých existujúcich výrobcov prostredníctvom kolektívnych finančných systémov, do ktorých v prípade vzniku nákladov proporcionálne prispievajú všetci výrobcovia, ktorí sú na trhu. … V prípade výrobkov s dlhou životnosťou, ktoré v súčasnosti spadajú do pôsobnosti tejto smernice, ako sú fotovoltické panely, by sa mali čo najviac využívať existujúce systémy zberu a zhodnocovania, a to pod podmienkou, že sa budú dodržiavať požiadavky stanovené v tejto smernici.“
3

V odôvodneniach 2, 4, 6, 10 a 12 smernice 2003/109 sa uvádza: „(2) Európska Rada na svojom mimoriadnom zasadnutí v Tampere v dňoch 15. a 16. októbra 1999 vyhlásila, že právne postavenie štátnych príslušníkov tretích krajín by malo byť priblížené k právnemu postaveniu štátnych príslušníkov členských štátov a že osobe, ktorá sa určitú stanovenú dobu oprávnene zdržiava v členskom štáte a ktorá je držiteľom povolenia na dlhodobý pobyt, by mali byť priznané v členskom štáte jednotné práva, ktoré sa čo najviac približujú právam občanov Európskej únie; … (4) integrácia štátnych príslušníkov tretích krajín s povolením na dlhodobý pobyt v členských štátoch je kľúčovým prvkom v rozvíjaní ekonomickej a sociálnej súdržnosti, základného cieľa [Európskeho] spoločenstva, uvedeného v zmluve [ES]; … (6) hlavným kritériom na získanie právneho postavenia osoby s dlhodobým pobytom by mala byť dĺžka pobytu na území členského štátu. Pobyt by mal byť oprávnený a zároveň nepretržitý, aby sa preukázalo, že osoba sa v krajine usadila. Vypracujú sa ustanovenia s určitým druhom flexibility, takže by sa brali do úvahy okolnosti, za ktorých by osoba mohla dočasne opustiť územie; … (10) sa vypracuje súhrn pravidiel postupu na posudzovanie žiadosti o povolenie na dlhodobý pobyt. Tieto postupy by mali byť efektívne a kontrolovateľné, s ohľadom na bežnú pracovnú záťaž správy členských štátov, mali by byť aj transparentné a spravodlivé, aby sa tým, ktorých sa to týka, ponúkla primeraná právna istota. Nemali by sa vytvárať prostriedky pre bránenie výkonu práva na pobyt; … (12) k vytvoreniu skutočného nástroja pre integráciu osôb s dlhodobým pobytom do spoločnosti v ktorej žijú, osoby s dlhodobým pobytom by mali požívať rovnoprávnosť v prístupe spolu s občanmi členského štátu v širokom rozsahu v ekonomickej a sociálnej oblasti, za podmienok ustanovených touto smernicou;“
53

Je pravda, že táto veta, vykladaná jednotlivo, ktorá je uvedená v preambule aktu, ktorým normotvorca Únie integroval činnosti leteckej dopravy do systému ETS a podľa ktorej „prevádzkovateľom lietadiel, ktorí zastavia činnosť, by sa mali naďalej vydávať kvóty až do konca obdobia, na ktoré už boli pridelené voľné kvóty“, navádza na domnienku, že normotvorca Únie chcel, aby sa každoročné prídely kvót pre leteckú dopravu pridelené na obdobie obchodovania vydávali až do konca tohto obdobia, a to dokonca ak došlo k ukončeniu činnosti leteckej dopravy.
20

Po tomto spresnení uvedený súd uvádza trinásť názorných prípadov, v ktorých Apcoa vyberá kontrolné poplatky za nedovolené parkovanie, a to v týchto prípadoch: „1. Platba poplatku v nedostatočnej výške. 2. Platný parkovací lístok, ktorý nie viditeľný na prednom skle. 3. Lístok, ktorý sa nedá skontrolovať, napríklad ak nie je správne umiestnený. Prípady 1 až 3 môžu nastať pri platenom parkovaní. 4. Chýbajúci platný parkovací lístok napríklad pri rezidenčnom parkovaní, pre ktoré sa vyžaduje povolenie na využívanie konkrétnych parkovacích miest. 5. Parkovanie na mieste vyhradenom pre osoby so zdravotným postihnutím. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní len v prípade, že je miesto vyznačené značkou, ktorá označuje parkovacie miesto pre osoby so zdravotným postihnutím, bez ohľadu na to, či ide o bezplatné, alebo platené parkovanie. Na to, aby vodič mohol na týchto miestach parkovať, musí mať na prednom skle umiestnený príslušný doklad. 6. Parkovanie mimo určeného parkovacieho miesta. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní na všetky typy parkovacích miest, ak je na značkách uvedené, že sa má parkovať vo vnútri týchto miest. 7. Zákaz parkovania. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní napríklad v prípade parkovania na prístupovej komunikácii k protipožiarnemu zariadeniu. 8. Vyhradené parkovacie miesto. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní na všetky typy parkovacích miest, kde sa vyžaduje, aby sa parkovalo na osobitných miestach. 9. Chýbajúci viditeľný parkovací disk. 10. Nesprávne nastavený parkovací disk/prekročený vyznačený čas parkovania. 11. Nečitateľný parkovací disk. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní napríklad v prípade, že odpadli ručičky parkovacieho disku, alebo sa vyskytla chyba v elektronickom parkovacom disku. 12. Viacero parkovacích diskov. Tento dôvod na uloženie kontrolných poplatkov za nedovolené parkovanie sa uplatní v prípade, že vodič umiestnil na predné sklo viacero parkovacích diskov s cieľom predĺžiť čas parkovania. Prípady 9 až 12 sú prípady, keď je parkovanie bezplatné na obmedzenú dobu, ale keď sa vyžaduje parkovací disk na preukázanie času, kedy bolo predmetné vozidlo zaparkované. 13. Iné. Tento dôvod na uloženie poplatku sa uplatní v prípade porušenia všeobecných pravidiel využívania príslušných parkovísk, ktoré nie sú opísané v žiadnom z predchádzajúcich dvanástich bodov. Uplatní sa napríklad vtedy, keď zaparkované vozidlo zjavne prekáža v premávke. Ak sa na odôvodnenie výberu týchto kontrolných poplatkov použije tento dôvod, doplní sa textom špecifikujúcim porušenie predpisu.“
41

Podľa Komisie aj za predpokladu, že by pohľadávka Helénskej republiky týkajúca sa vymáhania dotknutej pomoci bola formálne zapísaná do zoznamu pohľadávok po prevode aktív spoločnosti Larco, ako to stanovuje režim nútenej správy, rozsudok, ktorým sa určuje nesplnenie povinnosti, možno v celom rozsahu vykonať len za predpokladu, že zisk z likvidácie by postačoval na vymoženie celej sumy dotknutej pomoci. V opačnom prípade by len likvidácia a definitívne ukončenie činností spoločnosti Larco umožnili zabezpečiť úplné vykonanie tohto rozsudku.
3

Odôvodnenie 6 smernice 2006/123 znie: „[Prekážky týkajúce sa slobody poskytovateľov usadiť sa v členských štátoch a voľného pohybu služieb medzi členskými štátmi] nemožno odstrániť len spoliehaním sa na priamu uplatniteľnosť článkov [49 a 56 ZFEÚ], keďže na jednej strane riešenie jednotlivých prípadov prostredníctvom konaní o porušení a nesplnení povinností voči dotknutému členskému štátu by bolo pre vnútroštátne orgány aj inštitúcie [Únie], najmä po rozšírení, veľmi zložité a na druhej strane si zrušenie mnohých prekážok vyžaduje predchádzajúcu koordináciu vnútroštátnych právnych systémov vrátane vytvorenia administratívnej spolupráce. Legislatívny nástroj [Únie] umožňuje vytvoriť skutočný vnútorný trh so službami, ako to uznali Európsky parlament a Rada [Európskej únie].“
27

Za predpokladu, že by situácia, o akú ide v prípade JY, patrila do pôsobnosti práva Únie, sa však vnútroštátny súd pýta, či príslušné vnútroštátne orgány a súdy musia v súlade s judikatúrou Súdneho dvora overiť, či odvolanie prísľubu udelenia dotknutého štátneho občianstva, ktoré bráni opätovnému získaniu občianstva Únie, je z hľadiska práva Únie zlučiteľné so zásadou proporcionality vzhľadom na dôsledky takého rozhodnutia na osobnú situáciu dotknutej osoby. Tento súd sa domnieva, že v tomto prípade by bolo logické požadovať takéto preskúmanie proporcionality a v prejednávanej veci sa pýta, či samotná skutočnosť, že JY sa vzdala občianstva Únie tým, že sama ukončila osobitný vzťah solidarity a lojality, ktorý ju spájal s Estónskom, ako aj reciprocitu práv a povinností s týmto členským štátom, ktoré boli základom zväzku štátneho občianstva (pozri v tomto zmysle rozsudok 12. marca 2019, Tjebbes a i., C‑221/17, EU:C:2019:189, bod 33), je v tomto ohľade rozhodujúca.
(123)

Prijímať rozhodnutia o likvidačných konaniach týkajúcich sa poisťovní by mali byť splnomocnené jedine príslušné orgány domovského členského štátu. Tieto rozhodnutia by mali mať účinky na úrovni Spoločenstva a mali by ich uznávať všetky členské štáty. Mali by byť uverejnené v súlade s postupmi domovského členského štátu a v Úradnom vestníku Európskej únie. Informácie by mali byť sprístupnené aj známym veriteľom so sídlom v Spoločenstve, ktorí by mali mať právo prihlásiť pohľadávky a predkladať pripomienky.
17

Pritom ak by sa judikatúra formulovaná v uvedenom rozsudku mala uplatniť na prípad vo veci samej, nebolo by potrebné zahrnúť výšku príplatkov za odpracovanú prácu nadčas do odmeny vyplácanej počas platenej dovolenky za kalendárny rok, a to vzhľadom na skutočnosť, že práca nadčas v danej veci vykazuje mimoriadnu a nepredvídateľnú povahu. Je preto logické, aby pri stanovení objemu hodín, ktorý zakladá nárok na príplatok za prácu nadčas, neboli zohľadnené dni dovolenky.
7

Odôvodnenia 2, 8, 10 a 13 smernice 2008/118 znejú takto: „(2) Podmienky vyrubenia spotrebnej dane z tovaru, ktorý upravuje smernica [Rady] 92/12/EHS [z 25. februára 1992 o všeobecných systémoch pre výrobky podliehajúce spotrebnej dani a o vlastníctve, pohybe a monitorovaní takýchto výrobkov (Ú. v. ES L 76, 1992, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 179)] ďalej len ‚tovar podliehajúci spotrebnej dani‘, musia zostať zosúladené v záujme zabezpečenia správneho fungovania vnútorného trhu. … (8) Keďže na správne fungovanie vnútorného trhu je naďalej potrebné, aby koncepcia vzniku daňovej povinnosti k spotrebnej dani a s ňou súvisiace podmienky boli rovnaké vo všetkých členských štátoch, je dôležité vyjasniť na úrovni [Únie], kedy je tovar podliehajúci spotrebnej dani uvedený do daňového voľného obehu a kto je povinný spotrebnú daň zaplatiť. … (10) Spôsoby výberu a vrátenia spotrebnej dane majú vplyv na správne fungovanie vnútorného trhu, a preto by mali spĺňať nediskriminačné kritériá. … (13) Pravidlá a podmienky upravujúce dodania, ktoré sú oslobodené od spotrebnej dane, by mali zostať zosúladené. V prípade dodaní oslobodených od spotrebnej dane určených organizáciám so sídlom v iných členských štátoch by sa malo používať osvedčenie o oslobodení od spotrebnej dane.“
3

Odôvodnenia 3, 8, 9, 14 a 23 smernice 2011/7 stanovujú: „(3) Mnoho platieb v obchodných transakciách medzi hospodárskymi subjektmi alebo medzi hospodárskymi subjektmi a orgánmi verejnej moci sa uskutočňuje neskôr, než ako sa dohodlo v zmluve alebo stanovilo vo všeobecných obchodných podmienkach. Hoci bol tovar dodaný alebo služby poskytnuté, mnohé zodpovedajúce faktúry sú zaplatené dlho po termíne splatnosti. Takéto oneskorené platby negatívne ovplyvňujú likviditu a komplikujú finančné hospodárenie podnikov. Takisto ovplyvňujú konkurencieschopnosť a ziskovosť podnikov v prípade, keď veriteľ z dôvodu oneskorenej platby musí získať finančné prostriedky z externých zdrojov. … Riziko týchto negatívnych vplyvov sa výrazne zvyšuje v období hospodárskeho poklesu, keď je prístup k financovaniu zložitejší. … (8) Rozsah tejto smernice by sa mal obmedziť na platby vykonávané ako odplata za obchodné transakcie. Táto smernica by nemala upravovať transakcie so spotrebiteľmi, úroky v spojitosti s inými platbami, napr. platbami podľa zákonov o zmenkách a šekoch alebo platbami vykonávanými ako náhrada škody vrátane platieb od poisťovní. … (9) Táto smernica by mala upravovať všetky obchodné transakcie bez ohľadu na to, či sa uskutočňujú medzi súkromnými alebo verejnoprávnymi podnikmi, alebo medzi podnikmi a orgánmi verejnej moci vzhľadom na to, že orgány verejnej moci vykonávajú značný objem platieb voči podnikom. … … (14) V záujme konzistentnosti právnych predpisov Únie by sa mal na účely tejto smernice uplatňovať pojem „verejní obstarávatelia“ zo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/17/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov obstarávania subjektov pôsobiacich v odvetviach vodného hospodárstva, energetiky, dopravy a poštových služieb [(Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 1; Mim. vyd. 06/007, s. 19)] a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/18/ES z 31. marca 2004 o koordinácii postupov zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby [(Ú. v. EÚ L 134, 2004, s. 114; Mim. vyd. 06/007, s. 132)]. … (23) Orgány verejnej moci vo všeobecnosti využívajú bezpečnejšie, predvídateľnejšie a trvalejšie zdroje príjmov ako podniky. Mnohé orgány verejnej moci môžu okrem toho získať financovanie za atraktívnejších podmienok ako podniky. Zároveň sú orgány verejnej moci pri dosahovaní svojich cieľov menej závislé od budovania stálych obchodných vzťahov než podniky. Dlhé lehoty splatnosti a oneskorené platby zo strany orgánov verejnej moci za tovar a služby vedú k neopodstatneným nákladom pre podniky. Preto je vhodné zaviesť osobitné pravidlá týkajúce sa obchodných transakcií pre dodávku tovaru alebo poskytovanie služieb podnikmi orgánom verejnej moci, ktorými by sa stanovili najmä lehoty splatnosti, ktoré za bežných okolností nepresahujú 30 kalendárnych dní, pokiaľ nie je v zmluve výslovne stanovené inak, a za predpokladu, že je to objektívne opodstatnené vzhľadom na osobitný charakter alebo prvky zmluvy, a v každom prípade nepresahujú 60 kalendárnych dní.“