ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 164/22

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Conseil d'État (Belgicko) 20. februára 2019 — B. M. O./État belge

(Vec C-137/19)

(2019/C 164/25)

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Conseil d'État

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Navrhovateľ: B. M. O.

Odporca: État belge

Prejudiciálna otázka

Má sa článok 4 ods. 1 písm. c) smernice Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny (1), prípadne v spojení s jej článkom 16 ods. 1, vykladať tak, že na to, aby sa štátni príslušníci tretích krajín mohli považovať za „maloleté deti“ v zmysle tohto ustanovenia, musia byť „maloletí“ nielen v čase podania žiadosti o povolenie na pobyt, ale aj v čase, keď správny orgán prijíma rozhodnutie in fine o tejto žiadosti?

(1) Ú. v. ES L 251, 2003, s. 12; Mim. vyd. 19/006, s. 224
2.

Možno prokurátora mesta Hamburg, ktorý je podľa nemeckej právnej úpravy súčasťou výkonnej a nie súdnej moci, zaraďuje sa do hierarchickej štruktúry Ministerstva spravodlivosti a je povinný trestne stíhať páchateľa trestného činu, pokiaľ je to na základe vyhodnotenia všetkých okolností prípadu, a to v prospech aj v neprospech stíhanej osoby, podľa jeho názoru potrebné, považovať za dostatočne nezávislý orgán podieľajúci sa na riadení trestného konania, a to do tej miery, že predstavuje „súdny orgán“ podľa článku 6 ods. 1 rámcového rozhodnutia z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (1)?
1.

a) zrušil uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 13. decembra 2018 vo veci T-739/17; b) vyhlásil žalobu za prípustnú a v prípade, že by Súdny dvor usúdil, že mu stav veci umožňuje rozhodnúť o spore, v súlade s návrhmi obsiahnutými v žalobe podanej 7. novembra 2017, ktoré boli v plnom rozsahu zachované, — zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1442 z 31. júla 2017, ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ stanovujú závery o najlepších dostupných technikách (BAT) pre veľké spaľovacie zariadenia (1),v rozsahu, v akom boli v ňom prijaté a stanovené úrovne emisií súvisiace s BAT (BAT-AEL) pre emisie NOX (článok 1, príloha bod 2.1.3., tabuľka 3) a pre emisie ortuti (článok 1, príloha bod 2.1.6., tabuľka 7), ktoré vznikajú pri spaľovaní čierneho a hnedého uhlia, — subsidiárne zrušil vykonávajúce rozhodnutie 2017/1442 v celom jeho rozsahu, — uložil Európskej komisii povinnosť nahradiť trovy konania, c) v prípade, že by Súdny dvor usúdil, že mu stav veci neumožňuje rozhodnúť o spore, pokiaľ ide o odvolací návrh uvedený v bode 1 písm. b), vrátil vec Všeobecnému súdu Európskej únie na ďalšie konanie;
1.

Má sa článok 2 bod 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/7/EÚ zo 16. februára 2011 o boji proti oneskoreným platbám v obchodných transakciách (1), ktorý bol do poľského práva prebratý článkom 4 bodom 1 zákona o dobách splatnosti v obchodných transakciách z 8. marca 2013 (Dz. U. 2019, položka 118, konsolidované znenie) vykladať v tom zmysle, že za transakcie, ktoré vedú k dodávke tovaru alebo k poskytovaniu služieb za odplatu (obchodné transakcie), sa majú považovať aj zmluvy, ktorých charakteristické plnenie spočíva v odplatnom prenechaní veci do dočasného užívania (napr. zmluvy o nájme a zmluvy o prenechaní do užívania)?
2.

Konkrétne — pokiaľ ide o normatívny obsah článkov 10 a 14 smernice 1999/31, ktoré v uvedenom poradí vyzývali členské štáty, aby prijali „opatrenia na zabezpečenie toho, aby všetky náklady súvisiace so zriadením a prevádzkou skládky, vrátane, pokiaľ je to možné, nákladov finančnej záruky alebo jej ekvivalentu uvedeného v článku 8 písm. a) bodu iv) a odhadovaných nákladov na uzatvorenie skládky a starostlivosti o ňu po skončení jej prevádzky minimálne po dobu 30 rokov, boli pokryté cenou účtovanou prevádzkovateľom za ukladanie jednotlivých druhov odpadov na skládku“ a „opatrenia na zabezpečenie toho, aby skládky, ktorým bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase transpozície tejto smernice, [mohli] pokračovať v prevádzke“ — umožňujú tieto ustanovenia taký výklad, ktorý si osvojil odvolací súd vo veci samej, keď rozhodol o uplatnení článkov 15 a 17 legislatívneho dekrétu 36/2003 na už existujúce skládky, ktoré získali povolenie na svoju prevádzku pred nadobudnutím účinnosti uvedených vykonávacích ustanovení, hoci článok 17 pri implementácii takto uložených povinností, a to aj vo vzťahu k uvedeným skládkam, obmedzuje príslušné vykonávacie opatrenia stanovením prechodného obdobia a neobsahuje nijaké opatrenie na zmiernenie finančného dopadu predmetného predĺženia doby starostlivosti na „držiteľa“?
C 164/36

Odvolanie podané 1. marca 2019: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta rozšírená komora) z 13. decembra 2018 vo veci T-165/16, Ryanair a Airport Marketing Services/Komisia

(Vec C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľky: Ryanair DAC, predtým Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (v zastúpení: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, solicitor)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia, Rada Európskej únie

Návrhy odvolateliek

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 13. decembra 2018 vo veci T-165/15 a

— zrušil článok 1 ods. 4 a články 2 až 4 rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/287 (1) z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), alebo subsidiárne, vrátil vec na ďalšie konanie Všeobecnému súdu, a v každom prípade

— uložil Komisii povinnosť nahradiť odvolateľkám trovy konania, ktoré im vznikli v súvislosti s týmto odvolacím konaním a s konaním vo veci T-165/15 pred Všeobecným súdom.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Odvolateľky tvrdia, že napadnutý rozsudok by mal byť zrušený na základe nasledujúcich odvolacích dôvodov.

Po prvé Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 41 Charty základných práv EÚ a právo na obhajobu odvolateliek v konaní pred Komisiou. Všeobecný súd chybne rozlíšil konkrétne práva podľa článku 41 ods. 2 Charty a všeobecné právo na riadnu správu vecí verejných, zakotvené v článku 41 ods. 1 Charty, chybne rozhodol, že práva podľa článku 41 ods. 2 Charty sa neuplatnia pri vyšetrovaní štátnej pomoci, chybne rozhodol že existuje rozpor medzi článkom 41. ods. 1 a 2 Charty a článkami 107 a 108 ZFEÚ, a chybne rozhodol že odvolateľky bolo možné pri vyšetrovaní považovať len za zdroj informácií.

Po druhé Všeobecný súd porušil článok 107 ods. 1 ZFEÚ tým, že nesprávne vyložil pojem výhoda. Všeobecný súd: chybne vyvodil, že na uplatnenie kritéria podnikateľa v trhovom hospodárstve („PTH“) neexistuje hierarchia metodológií medzi komparatívnou analýzou a inými metódami, chybne rozhodol, že Komisia bola oprávnená odchýliť sa od komparatívnej analýzy a zamietnuť komparatívne dôkazy, ktoré predložili odvolateľky, a chybne vyvodil, že pri uplatňovaní kritéria prírastkovej ziskovosti nie je nutné, aby sa Komisia sama ubezpečila, že očakávané dodatočné náklady a očakávané prírastkové príjmy nepochádzajúce z leteckej dopravy odrážajú, ako by prevádzkoval letisko PTH.

(1) Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2016/287 z 15. októbra 2014 o štátnej pomoci SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ktorú Nemecko poskytlo spoločnosti Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH a spoločnosti Ryanair Ltd. [oznámené pod číslom C(2014) 7369] (Ú. v. EÚ L 59, 2016, s. 22).
Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kráľovstvo) 15. marca 2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Vec C-231/19)

(2019/C 172/24)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Blackrock Investment Management (UK) Limited

Odporcovia: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciálne otázky

Má sa článok 135 ods. 1 písm. g) smernice Rady 2006/112/ES (1) v situácii, keď poskytovateľ, ktorý je treťou stranou, poskytuje jediné plnenie správcovských služieb v zmysle uvedeného článku správcovi fondu, ktorý ho používa na správu podielových fondov (PF) i na správu iných fondov, ktoré nie sú podielové (IIF), vykladať v tom zmysle, že:

a) ide o jediné plnenie, na ktoré sa uplatní jednotná sadzba dane? Ak áno, ako sa má táto jednotná sadzba určiť? Alebo

b) má sa protihodnota za toto jediné plnenie pomerne rozdeliť v závislosti od použitia správcovských služieb (napríklad podľa hodnoty prostriedkov spravovaných v rámci PF, resp. IIF), takže časť jediného plnenia bude oslobodená od dane a časť bude dani podliehať?

(1) Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. V. EÚ L 347, 2006, s. 1).
C 172/20

Žaloba podaná 8. marca 2019 — Európska komisia/Fínska republika

(Vec C-217/19)

(2019/C 172/23)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Európska komisia (v zastúpení: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen, splnomocnení zástupcovia)

Žalovaná: Fínska republika

Návrhy žalobkyne

— určiť, že Fínska republika si tým, že opakovane vydávala povolenia na jarný lov kajky morskej (somateria mollissima) v provincii Åland od roku 2011, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 7 ods. 4 a článku 9 ods. 1 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (1) z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva,

— zaviazať Fínsku republiku na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Od roku 2011 regionálna vláda Ålandských ostrovov, ktoré sú autonómnym regiónom vo Fínsku, opakovane každý rok povoľovala „jarnú výnimku na lov“ samcov kajky morskej s celkovou kvótou 2000 až 3800 vtákov počas dvoch až troch týždňov v máji. Toto obdobie sa zhoduje s obdobím rozmnožovania kajky morskej.

Článok 7 ods. 4 smernice 2009/147/ES zakazuje lov počas obdobia rozmnožovania.

Fínsko tvrdí, že jarný lov kajky morskej na Ålandských ostrovoch je odôvodnený výnimkou uvedenou v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES. Podľa judikatúry Súdneho dvora znášajú členské štáty dôkazné bremeno na preukázanie, že podmienky takejto výnimky boli splnené.

Komisia tvrdí, že Fínsko po prvé nepreukázalo, že by režim výnimky predstavoval „rozumné využívanie“ v zmysle článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES. Fínsko najmä nepodložilo riadnymi vedeckými dôkazmi to, či je zabezpečené, že sa relevantná populácia kajky morskej zachová na uspokojujúcej úrovni.

Po druhé Fínsko nepreukázalo, že povolený jarný lov sa týka len využívania vtáctva „v malom rozsahu“ podľa článku 9 ods. 1 písm. c) smernice 2009/147/ES.

(1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 2010, s. 7)
C 172/18

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené kráľovstvo) 26. februára 2019 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Vec C-182/19)

(2019/C 172/21)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Žalovaní: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Prejudiciálne otázky

Je vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2016/1140 z 8. júla 2016 o zatriedení určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry (1) neplatné v rozsahu, v akom zatrieďuje pod kód KN 3824, najmä 38249096, výrobky, ktoré:

i) sú zložené z materiálu podobného ovínadlu, ktorý obsahuje „tepelné terčíky“ obsahujúce chemické látky;

ii) pôsobia podobne ako obklad, hoci majú aj dodatočné prínosy;

iii) prostredníctvom exotermickej chemickej reakcie tlmia bolesť, znižujú stuhnutie a podporujú hojenie tkanív (čo bolo overené v mnohých klinických testoch);

iv) dodávajú sa vo formách alebo baleniach na predaj v malom a

v) sú výslovne prezentované a uvádzané na trh ako výrobky určené na zdravotnícke účely, ktoré vyvolávajú účinky uvedené v bode iii) vyššie, na základe chemických látok predstavujúcich materiál alebo zložku, ktorá im dáva ich podstatný charakter, a nie pod položku 3005 [na základe znenia príslušných položiek, tried alebo poznámok ku kapitolám a vysvetliviek v rámci všeobecného pravidla na interpretáciu 1, pričom uplatnenie všeobecného pravidla na interpretáciu 3a) si vyžaduje zatriedenie v súlade s najšpecifickejším opisom, alebo inak]?

(1) Ú. v. EÚ L 189, 2016, s. 1.
C 172/10

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Curtea de Apel București (Rumunsko) 11. februára 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

(Vec C-108/19)

(2019/C 172/13)

Jazyk konania: rumunčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Curtea de Apel București

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka (žalobkyňa v prvom stupni): Krakvet sp. z o.o. sp.k.

Odporcovia (žalovaní v prvom stupni): Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

Prejudiciálna otázka

Má sa článok 33 smernice 2006/112 (1) vykladať v súvislosti s predajom tovaru prostredníctvom online obchodu v tom zmysle, že sa nevzťahuje na prípad, keď zákazník priamo zmluvne zabezpečuje službu prepravy tovaru z členského štátu dodávateľa do vlastného členského štátu, a to v súlade s možnosťami odoslania ponúknutými dodávateľom, so zreteľom na skutočnosť, že preprava sa nevykonáva na účet dodávateľa?

(1) Smernica Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (smernica o DPH) (Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1).
C 164/29

Odvolanie podané 28. februára 2019: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. decembra 2018 vo veci T-679/14, Teva UK Ltd a i./Komisia

(Vec C-198/19 P)

(2019/C 164/32)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľky: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd (v zastúpení: D. Tayar, advokát, A. Richard, advokátka)

Ďalší účastníci konania: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Európska komisia

Návrhy odvolateliek

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— pripustil odvolanie a žalobu vyhlásil za prípustnú,

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 12. decembra 2018 vo veci T-679/14,

— vrátil vec na nové rozhodnutie Všeobecnému súdu, iba žeby Súdny dvor dospel k záveru, že je dostatočne s vecou oboznámený, aby zrušil rozhodnutie Komisie COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)“ z 9. júla 2014 v rozsahu, v akom konštatuje, že spoločnosti Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited porušili článok 101 ZFEÚ a zrušil pokutu uloženú spoločnostiam Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited, a

— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania, vrátane trov, ktoré odvolateľky vynaložili v konaní na Súdnom dvore a predtým v konaní na Všeobecnom súde.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Odvolateľky uplatňujú na podporu svojho odvolania tri dôvody:

1. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v súvislosti s kritériom, ktoré použil na posúdenie toho, či bola Teva potenciálnym konkurentom spoločnosti Servier.

2. Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že zmluva predstavovala obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 101 ods. 1 ZFEÚ.

3. Všeobecný súd sa dopustil pri uplatňovaní článku 101 ods. 3 ZFEÚ nesprávneho právneho posúdenia.

(1) Zhrnutie rozhodnutia Komisie z 9. júla 2014 týkajúceho sa konania podľa článkov 101 a 102 Zmluvy o fungovaní Európskej únie [vec AT.39612 — Perindopril (Servier)] [oznámené pod číslom C(2014)4955] (Ú. v. EÚ C 393, s. 7).
b)

Po druhé, Všeobecný súd nesprávne vyložil článok 11 ods. 10 základného nariadenia, keď použil nesprávne právne kritérium. Právne kritérium, ktoré vytvoril Všeobecný súd, si vyžaduje, aby sa dôkaz o zapracovaní antidumpingových cien do vývozných cien predložil len vo forme údajov o cenách so „zaplateným clom“ (DDP (2)) a tak, že sa preukáže, že do nových cien sa prebralo nielen antidumpingové clo, ale aj celkové výrobné náklady. Ani článok 11 ods. 10 základného nariadenia a ani oznámenie Komisie o náhradách antidumpingových ciel (3) neobsahujú takú požiadavku.
—

Po prvé v rozpore s článkom 107 ods. 1 a článkom 108 ods. 2 ZFEÚ, Všeobecný súd pochybil, keď dospel k záveru, že Komisia sa nedopustila nesprávneho právneho posúdenia veci a nestretla sa so závažnými ťažkosťami keď rozhodla, že štátne záruky a štátne pôžičky poskytnuté spoločnosti A/S Femern Landanlæg na Danish rail Hinterland Connections nemohli narušiť hospodársku súťaž, keďže relevantný trh nie je otvorený hospodárskej súťaži. Odvolateľka tvrdí, že tento chybný záver Všeobecného súdu je založený na štyroch nesprávnych právnych posúdeniach zodpovedajúcich štyrom doplňujúcim odvolacím dôvodom: a) Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že štátne záruky a štátne pôžičky poskytnuté spoločnosti A/S Femern Landanlæg nemohli ovplyvniť hospodársku súťaž, hoci Fixed Link (prevádzkované spoločnosťou A/S Femern) a Danish rail Hinterland Connection (prevádzkované spoločnosťou Femern Landanlæg) spolu predstavujú jeden integrovaný projekt a štátne záruky a štátne pôžičky poskytnuté spoločnosti Femern A/S už boli uznané za spôsobilé narušiť hospodársku súťaž. b) Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že trh správy železničnej infraštruktúry v Dánsku nie je de lege otvorený hospodárskej súťaži. c) Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že trh správy železničnej infraštruktúry v Dánsku nie je de facto otvorený hospodárskej súťaži. d) Trhy výstavby a údržby železničnej infraštruktúry, ktoré sú otvorené hospodárskej súťaži, sú oddelené od trhu správy a prevádzky železničnej infraštruktúry v užšom zmysle.
2.

a. Je vhodné transakciu nedokončeného odovzdania kvót, akou je transakcia v prejednávanej veci, keď sa prevádzkovateľ spoliehal na doručenie elektronického potvrdenia potvrdzujúceho dokončenie postupu prenosu, vykladať tak, že rozumne mohla vyvolať u prevádzkovateľa konajúceho v dobrej viere legitímnu dôveru v skutočnosť, že dokončil transakciu odovzdania podľa článku 6 ods. 2 písm. e) smernice 2003/87/ES? b. Je možné, vzhľadom na odpoveď poskytnutú na druhú otázku, predpokladať, že legitímna povaha tejto dôvery je preukázaná u prevádzkovateľa konajúceho v dobrej viere, keďže bol počas predchádzajúceho odovzdávania spontánne kontaktovaný vnútroštátnym správnym orgánom, aby mu tento pripomenul, len niekoľko dní pred uplynutím lehoty stanovenej v článku 6 ods. 2 písm. e) smernice 2003/87/ES, že postup odovzdávania kvót ešte nebol dokončený, čo by mu teda umožňovalo dôvodne sa domnievať, že konal v súlade so svojimi povinnosťami odovzdania za príslušný rok v prípade neexistencie priameho kontaktu toho istého orgánu v nasledujúcom roku? c. Môže sa vzhľadom na odpovede na obe predchádzajúce otázky, či už skúmané samostatne alebo spoločne, zásada ochrany legitímnej dôvery vykladať ako prípad vyššej moci, ktorý umožňuje čiastočne alebo úplne oslobodiť prevádzkovateľa v dobrej viere od sankcie uvedenej v článku 16 ods. 3 smernice 2003/87/ES?
2.

Existuje v prípade prípustnosti uvedenej výnimky z práva na zníženie zdaniteľného základu DPH právo znížiť predmetný zdaniteľný základ z dôvodu nezaplatenia v prípade, že zdaniteľná osoba preukáže, že aj pokiaľ by svoje pohľadávky do konkurzu prihlásila, ostali by neuhradené, alebo preukáže, že na neprihlásenie pohľadávky mala oprávnené dôvody?
—

Prvý odvolací dôvod — nesprávne právne posúdenia a/alebo zjavne nesprávne posúdenia alebo nedostatočné odôvodnenie odmietnutia predaja: — Prvá časť: Spoločnosť ST tvrdí, že konštatovania Všeobecného súdu, že podmienky stanovené v rozsudku Bronner pre odmietnutie poskytnúť prístup podľa článku 102 ZFEÚ sa neuplatnia v prípade, ak existuje ex ante regulačná povinnosť poskytnúť prístup, sú nesprávne. Okrem toho tvrdenie Všeobecného súdu, že podmienka „nevyhnutnosti“ stanovená v rozsudku Bronner nemusela byť splnená, pretože právna úprava ex ante už uznala „nevyhnutnosť sprístupnenia účastníckeho vedenia navrhovateľky“, a že Komisia preto nemusela preskúmať „nevyhnutnosť“ podľa článku 102 ZFEÚ, je dotknuté nesprávnym právnym posúdením. — Druhá časť: Spoločnosť ST tvrdí, že konštatovania Všeobecného súdu, že rozsudok Súdneho dvora vo veci TeliaSonera hovorí v prospech tvrdenia, že odmietnutie predaja zo strany spoločnosti ST nevyžaduje, aby sa preukázalo, že podmienky stanovené v rozsudku Bronner sú splnené, sú dotknuté nesprávnym právnym posúdením. — Tretia časť: Spoločnosť ST tvrdí, že konštatovania Všeobecného súdu, že prípad spoločnosti ST treba odlíšiť od veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Clearstream, pretože na rozdiel od prípadu spoločnosti ST sa uvedená vec netýkala bývalého štátneho monopolu alebo ex ante regulačnej povinnosti poskytnúť prístup, sú dotknuté nesprávnym právnym posúdením. — Štvrtá časť: Spoločnosť ST tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia alebo nedostatočného odôvodnenia, keď konštatoval, že implicitné odmietnutie nie je nevyhnutne menej závažné ako skutočné odmietnutie a že sa vyžaduje na posúdenie jednotlivých prípadov. — Piata časť: Spoločnosť ST tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že skutočnosť, že spoločnosť ST je bývalým štátnym monopolom, poskytuje právny základ pre neuplatnenie podmienok stanovených v rozsudku Bronner v prejednávanej veci.