ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Odôvodnenia 2, 4, 6, 10, 11 a 14 smernice 2008/115 stanovujú: „(2) Európska rada na zasadnutí 4. a 5. novembra 2004 v Bruseli vyzvala na zavedenie účinnej politiky odsunu a repatriácie založenej na spoločných normách pre osoby, ktoré majú byť vrátené humánnym spôsobom pri úplnom rešpektovaní ich ľudských práv a dôstojnosti. … (4) Je potrebné stanoviť jasné, transparentné a spravodlivé pravidlá na zabezpečenie efektívnej politiky návratu osôb, ktorá je nevyhnutným prvkom dobre riadenej migračnej politiky. … (6) Členské štáty zabezpečia, aby sa ukončenie nelegálneho pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín uskutočnilo prostredníctvom spravodlivého a transparentného postupu. V súlade so všeobecnými zásadami práva EÚ by sa mali rozhodnutia prijaté podľa tejto smernice prijímať na individuálnom základe a na základe objektívnych kritérií, čo znamená, že by sa malo zvažovať viac, ako len samotná skutočnosť nelegálneho pobytu. Pri používaní vzorových tlačív rozhodnutí vzťahujúcich sa na návrat, a to rozhodnutia o návrate, rozhodnutia o zákaze vstupu, ak sa vydali a rozhodnutia o odsune, by členské štáty mali dodržiavať uvedenú zásadu a zabezpečiť plný súlad so všetkými uplatniteľnými ustanoveniami tejto smernice. … (10) Ak neexistujú dôvody domnievať sa, že takéto rozhodnutie oslabí účel konania o návrate, dobrovoľný návrat by mal mať prednosť pred núteným návratom a mala by byť poskytnutá lehota na dobrovoľný odchod.… (11) Na zabezpečenie účinnej ochrany záujmov dotknutých osôb by sa mal stanoviť spoločný minimálny súbor právnych záruk týkajúcich sa rozhodnutí vzťahujúcich sa na návrat… … (14) Zavedením zákazu vstupu, ktorým sa zakáže vstup na územie všetkých členských štátov a pobyt na tomto území, by mali účinky vnútroštátnych opatrení na návrat získať európsky rozmer. Dĺžka trvania zákazu vstupu by sa mala určiť s náležitým ohľadom na všetky relevantné okolnosti konkrétneho prípadu a spravidla by nemala presiahnuť 5 rokov. V tejto súvislosti by sa mala osobitne zohľadniť skutočnosť, že na príslušného štátneho príslušníka tretej krajiny sa už vzťahovalo viac ako jedno rozhodnutie o návrate alebo odsune alebo tento štátny príslušník vstúpil na územie členského štátu počas platnosti zákazu vstupu.“
22

Tento súd naopak poukazuje na to, že v súvislosti s rovnakou časťou tovaru sa reťazec dvoch za sebou nasledujúcich dodaní týkal subjektov registrovaných v rozličných členských štátoch a že spoločnosť Megalain konala ako sprostredkovateľ. Z toho by mohlo vyplývať, že hospodárske transakcie by sa ako celok mohli považovať za transakcie nazvané „trojuholníkové“, v ktorých sú zahrnuté tri subjekty, ktoré majú sídlo a sú registrované na účely DPH v troch odlišných členských štátoch, pričom uskutočňujú dve za sebou nasledujúce dodania, ktoré sú predmetom len jednej prepravy v rámci Spoločenstva. Z toho dôvodu by mohli spadať do pôsobnosti článku 141 smernice o DPH. Napokon sa uvedený súd pýta na dosah spracovania časti dotknutého tovaru na uplatnenie prípadného oslobodenia prvých dodaní.
40

To platí aj v prípade legislatívneho opatrenia, ktoré by umožňovalo bez toho, aby ukladalo povinnosť následného posúdenia a vyžadovalo existenciu osobitných okolností, aby sa určitý projekt, ktorý mal byť predmetom posúdenia vplyvov na životné prostredie na základe článku 2 ods. 1 smernice 85/337, považoval za takto posúdený, a to aj v prípade, že toto opatrenie sa týka len projektov, ktorých povolenie už nemôže byť napadnuté priamym opravným prostriedkom z dôvodu uplynutia lehoty na jeho podanie stanovenej vnútroštátnou právnou úpravou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. novembra 2016, Stadt Wiener Neustadt, C‑348/15, EU:C:2016:882, body 38 a 43).
14

Vnútroštátny súd má určiť, či sa na zástupcov „profesionálnych rodičov“ vzťahuje zákon o pracovnom čase, čo by malo za následok, že združenie SOS‑Lapsikylä ry by bolo povinné vyplatiť žalobkyniam vo veci samej náhrady, ktorých sa domáhajú. Konkrétnejšie by bolo potrebné určiť, či sú činnosti zástupcov „profesionálnych rodičov“ vylúčené z pôsobnosti tohto zákona v zmysle jeho § 2 ods. 1 bodu 3. Vnútroštátny súd zdôrazňuje, že podľa tohto ustanovenia na prácu, ktorú zamestnanec vykonáva doma alebo za takých okolností, že nie je možné predpokladať, že kontrola organizácie pracovného času, ktorý je venovaný tejto práci, je vecou zamestnávateľa, sa nevzťahujú ustanovenia týkajúce sa organizácie pracovného času, s výnimkou § 15 ods. 3 zákona o pracovnom čase, ktorý v prejednávanej veci nie je relevantný.
18

Týmito štyrmi prejudiciálnymi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či právny vzťah medzi súkromnou spoločnosťou zaoberajúcou sa vymáhaním pohľadávok a dlžníkom v omeškaní s plnením zmluvy o spotrebiteľskom úvere, ktorého dlh bol postúpený tejto spoločnosti, patrí do pôsobnosti smernice o nekalých obchodných praktikách, a v prípade kladnej odpovede, či praktiky, ktoré táto spoločnosť uplatňuje s cieľom vymoženia svojej pohľadávky, patria pod pojem „produkt“ v zmysle článku 2 písm. c) tejto smernice. Vnútroštátny súd sa ďalej pýta, či by táto odpoveď bola rovnaká aj v prípade, že by existencia dlhu bola potvrdená súdnym rozhodnutím a toto rozhodnutie bolo postúpené súdnemu vykonávateľovi na účely jeho vykonania.
3

Odôvodnenia 2, 5 až 7 a 13 rámcového rozhodnutia 2008/675 stanovujú: „2) Rada 29. novembra 2000 v súlade so závermi zo zasadnutia Európskej rady v Tampere prijala program opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach …, ktorý vyžaduje, ‚aby sa prijal jeden alebo niekoľko nástrojov, ktoré ustanovia zásadu, že súd v jednom členskom štáte musí mať možnosť zohľadniť právoplatné trestné rozsudky vyhlásené súdmi v iných členských štátoch, aby mohol posúdiť trestnú minulosť páchateľa, zohľadniť recidívu a určiť druh uplatniteľného trestu a spôsob jeho vykonania‘. … 5) Mala by sa potvrdiť zásada, že členské štáty by mali odsúdeniu vyhlásenému v inom členskom štáte priznať rovnaké účinky, aké priznávajú odsúdeniu vyhlásenému ich vlastnými súdmi v súlade s vnútroštátnym právom, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátne právo tieto účinky považuje za skutkovú otázku alebo za otázku procesného alebo hmotného práva. Cieľom tohto rámcového rozhodnutia však nie je zosúladiť účinky, ktoré rôzne vnútroštátne právne predpisy priznávajú predchádzajúcim odsúdeniam, a povinnosť zohľadňovať predchádzajúce odsúdenia vyhlásené v iných členských štátoch existuje iba v takom rozsahu, v akom sa podľa vnútroštátneho práva zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia. 6) Na rozdiel od iných nástrojov cieľom tohto rámcového rozhodnutia nie je vykonávanie súdnych rozhodnutí, ktoré sa prijali v jednom členskom štáte, v inom členskom štáte, ale umožnenie priznania účinkov predchádzajúceho odsúdenia vydaného v jednom členskom štáte počas nového trestného konania v inom členskom štáte, a to v takom rozsahu, v akom sa podľa práva tohto iného členského štátu zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia. … 7) Účinky odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte by mali byť rovnocenné účinkom vnútroštátneho rozhodnutia v predsúdnom konaní, v súdnom konaní a vo vykonávacom konaní. … 13) Toto rámcové rozhodnutie rešpektuje rôzne vnútroštátne riešenia a postupy, ktoré sú potrebné na zohľadnenie predchádzajúceho odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte. Vylúčenie možnosti preskúmať predchádzajúce odsúdenie by nemalo členskému štátu brániť vydať v prípade potreby rozhodnutie, ktorým prizná predchádzajúcemu odsúdeniu rovnocenné právne účinky. Postupy spojené s vydaním takéhoto rozhodnutia by však vzhľadom na čas a požadované postupy alebo formality nemali znemožniť priznanie rovnocenných účinkov predchádzajúcemu odsúdeniu vyhlásenému v inom členskom štáte.“
21

Bod 49 Hotărârea Guvernului nr. 44/2004 pentru aprobarea Normelor metodologice de aplicare a Codului fiscal (nariadenie vlády č. 44/2004 o schválení vykonávacích predpisov k Daňovému zákonníku) stanovuje: „… 3. Za zdaniteľnú osobu… sa považuje osoba, ktorá… nie je v Rumunsku registrovaná na účely zdanenia a nie je ani povinná sa takto registrovať…, nie je v Rumunsku usadená a nemá tu ani stálu prevádzkareň, prostredníctvom ktorej vykonáva hospodárske činnosti, a ktorá počas tohto obdobia v Rumunsku nedodala tovar ani neposkytla služby… 4. Zdaniteľnej osobe uvedenej v odseku 3 sa daň… vráti vtedy, ak tovar dovezený do Rumunska a služby poskytované v Rumunsku, za ktoré bola zaplatená daň, používa zdaniteľná osoba na: a) plnenia týkajúce sa jej hospodárskej činnosti, za ktoré by si zdaniteľná osoba nemohla uplatniť odpočet dane, ak by tieto plnenia boli uskutočnené v Rumunsku…; … 5. Na to, aby zdaniteľná osoba uvedená v odseku 3 spĺňala požiadavky nároku na vrátenie dane, musí splniť tieto povinnosti: … c) potvrdiť písomným vyhlásením, že počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje žiadosť o vrátenie dane, nedodávala tovar ani poskytovala služby v Rumunsku…; … 6. Príslušné daňové orgány nesmú zdaniteľnej osobe, ktorá žiada o vrátenie dane…, uložiť iné povinnosti, než sú tie, ktoré sú uvedené v odseku 5. Vo výnimočných prípadoch môžu príslušné daňové orgány požadovať, aby zdaniteľná osoba predložila dodatočné informácie potrebné na určenie, či je žiadosť o vrátenie opodstatnená. …“
34

Tento záver je namieste o to viac, že účel povinnosti prerokovania uvedený v článku 2 predmetnej smernice, a to vyhnúť sa skončeniu pracovných zmlúv alebo zníženiu ich počtu, ako aj zmiernenie z toho vyplývajúcich dôsledkov (rozsudok z 10. septembra 2009, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK a i., C‑44/08, EU:C:2009:533, bod 46), a cieľ, ktorý podľa vnútroštátneho súdu sledujú zmeny zmluvných podmienok, a to predísť likvidácii nemocnice, sa vo veľkej miere prekrývajú. Keďže rozhodnutie, ktoré so sebou prináša zmenu pracovných podmienok, môže umožniť, aby sa predišlo hromadnému prepúšťaniu, postup prerokovania stanovený v článku 2 tej istej smernice musí začať v momente, keď zamestnávateľ zamýšľa prikročiť k takýmto zmenám (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. septembra 2009, Akavan Erityisalojen Keskusliitto AEK a i., C‑44/08, EU:C:2009:533, bod 47).
16

Od roku 2009 sa straty nemocnice v Lodži z roka na rok zvyšovali. V roku 2013 bolo rozhodnuté, že nemocnica v Lodži sa radšej transformuje na obchodnú spoločnosť, než by sa mala zlikvidovať, čo by so sebou prinášalo zrušenie viac než sto pracovných miest. Pri tejto transformácii sa nepredvídalo zníženie počtu pracovných miest, aby si nemocnica v Lodži zachovala zmluvu o poskytovaní zdravotníckych služieb uzavretú s národným fondom zdravia. Po vyčerpaní všetkých úspor existujúcich mimo oblasti odmeňovania pracovníkov, nemocnica v Lodži bola nútená znížiť mzdy celého svojho personálu. Preto navrhla všetkým zamestnancom dočasné zníženie platu o 15 %. Približne 20% týchto zamestnancov akceptovalo toto zníženie. Ostatným pracovníkom boli písomne vypovedané pracovné a mzdové podmienky, ktoré boli odôvodnené „nutnosťou uskutočniť reštrukturalizáciu personálnych nákladov [nemocnice v Lodži] vynútenú ťažkou finančnou situáciou“. V tomto oznámení sa zamestnancom po uplynutí výpovednej doby navrhlo zníženie platu, ktoré malo platiť do 1. februára 2015.
49

V prejednávanej veci, pokiaľ ide o poskytovanie úverov v takej mene, o akú ide v spore vo veci samej, treba zdôrazniť, ako to pripomenul Európsky výbor pre systémové riziká vo svojom odporúčaní ESRB/2011/1 z 21. septembra 2011 o poskytovaní úverov v cudzej mene (Ú. v. EÚ C 342, 2011, s. 1), že finančné inštitúcie majú poskytnúť dlžníkom informácie dostatočné na to, aby dlžníkom umožnili prijať obozretné rozhodnutia založené na dobrej informovanosti, pričom by mali prinajmenšom zahŕňať informácie o tom, aký dosah na splátky by mohlo mať výrazné znehodnotenie zákonného platidla členského štátu, v ktorom má dlžník bydlisko/sídlo, a zvýšenie zahraničnej úrokovej sadzby (Odporúčanie A – Informovanosť dlžníkov o rizikách, bod 1).
Komisia dodáva, že Všeobecný súd subsidiárne v bodoch 125 až 129 napadnutého rozsudku rozhodol, že Tilly‑Sabco nepreukázala, ako to vyžaduje judikatúra Súdneho dvora, že v prípade, že by nedošlo k namietanému porušeniu, bol by výsledok konania odlišný. Odvolanie tak neobsahuje žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla vyvrátiť toto konštatovanie, pričom žiadna právna alebo vecná prekážka nebránila tomu, aby bol v prejednávanom prípade taký dôkaz predložený. Treba preto konštatovať, že výsledok prerokovania riadiaceho výboru by bol podobný, ak by mal dodatočnú lehotu desiatich dní na preskúmanie návrhu sporného nariadenia, keďže všetky údaje by viedli k stanoveniu náhrad na nulu.
40

Ak by sa však pripustilo, že tento poplatok – bez ohľadu na jeho regionálny rozsah a skutočnosť, že sa týka len jedného obnoviteľného zdroja energie – môže dotknutý členský štát zaviesť bez toho, aby dodržal záväzný národný celkový cieľ stanovený v prílohe I A smernice 2009/28, viedlo by to nanajvýš k porušeniu povinností vyplývajúcich tomuto členskému štátu z tejto smernice bez toho, aby zavedenie takéhoto poplatku mohlo byť samo osebe považované za nezlučiteľné s uvedenou smernicou, pretože členské štáty, ako už bolo uvedené v bode 32 tohto rozsudku, v rámci dosahovania uvedeného cieľa disponujú voľnou úvahou s výhradou dodržania základných slobôd zaručených Zmluvou o FEÚ.
21

V prejednávanej veci sa kladie otázka týkajúca sa toho, či je porovnanie sadzieb uplatňovaných v Lotyšsku so sadzbami uplatňovanými v Estónsku a Litve dostatočné. Takéto zúžené porovnanie sa môže ukázať aj ako kontraproduktívne, keďže organizácie v pohraničných štátoch by mohli súhlasne zvýšiť svoje sadzby bez toho, aby to bolo postrehnuteľné. V prípade, že by tento spôsob porovnania nebol správny, si vnútroštátny súd kladie otázku, či treba porovnať aj sadzby vo všetkých členských štátoch, poopravené vzhľadom na index PKS.
2

Tieto návrhy boli podané v rámci dvoch sporov, a to vo veci C‑168/16, medzi na jednej strane Sandrou Nogueirovou, Victorom Perezom‑Ortegom, Virginie Mauguitovou, Mariou Sanchezovou‑Odoghertyovou a Josém Sanchezom‑Navarrom (ďalej spolu len „pani Nogueirová a i.“) a na druhej strane spoločnosťou Crewlink Ireland Ltd (ďalej len „Crewlink“), a vo veci C‑169/16, medzi na jednej strane pánom Miguelom Josém Morenom Osacarom a na druhej strane spoločnosťou Ryanair Designated Activity Company, predtým Ryanair Ltd (ďalej len „Ryanair“), vo veci podmienok vykonávania a skončenia individuálnych pracovných zmlúv pani Nogueirovej a i. a pána Morena Osacara, ako aj medzinárodnej právomoci belgických súdov prejednať tieto spory.
39

Naopak, ak by rekonštrukčné práce na tejto čerpacej stanici išli nad rámec toho, čo by si vyžadovali nehnuteľnosti postavené spoločnosťou Iberdrola, existencia priamej a bezprostrednej súvislosti medzi touto službou a zdaniteľným plnením uskutočneným spoločnosťou Iberdrola na výstupe, spočívajúcim vo výstavbe týchto nehnuteľností, by bola čiastočne narušená, a právo na odpočítanie by sa tak mohlo Iberdrole priznať len v súvislosti s DPH zaplatenou na vstupe, ktorá zaťažila časť výdavkov na rekonštrukciu čerpacej stanice odpadových vôd dotknutú vo veci samej, ktorá je objektívne nevyhnutná na to, aby Iberdrola mohla uskutočniť svoje zdaniteľné plnenia.
9

Podľa znenia článku 4 ods. 1 decreto‑lei no 291/2007, que aprova o regime do sistema do seguro obrigatório de responsabilidade civil automóvel e transpõe parcialmente para a ordem jurídica interna a Directiva no 2005/14/CE, do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de Maio, que altera as Directivas nos 72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE e 90/232/CEE, do Conselho, e a Directiva no 2000/26/CE, relativas ao seguro de responsabilidade civil resultante da circulação de veículos automóveis (zákonný dekrét č. 291/2007, o schválení systému povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a čiastočnom prebratí smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/26/ES o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel), z 21. augusta 2007 (Diáro da República, 1. séria, č. 160, z 21. augusta 2007): „Na každého, kto môže byť podľa predpisov občianskeho práva povinný nahradiť ujmu na zdraví alebo škodu na majetku, ktorú tretím osobám spôsobí pozemné motorové vozidlo, na ktorého riadenie je potrebné osobitné povolenie, alebo k nemu pripojený príves, ktoré sa obvykle nachádzajú na území Portugalska, sa musí vzťahovať krytie poistenia, ktoré zabezpečí túto zodpovednosť, v súlade s týmto zákonným dekrétom, aby sa povolila prevádzka vozidla.“
20

Grécky úrad rozhodnutím z 30. októbra 2011 jednak nariadil jeho návrat do Rumunska z dôvodu, že predstavoval vážnu hrozbu pre verejný poriadok a verejnú bezpečnosť, a jednak ho zapísal do vnútroštátneho zoznamu nežiaducich osôb, ako aj do Schengenského informačného systému s platnosťou do 30. októbra 2018, v dôsledku čoho mu bol do tohto dátumu zakázaný vstup na územie.
10

Smernica 2013/33 vo svojich odôvodneniach 2, 12, 15, 17, 20 a 35 stanovuje: „(2) Spoločná azylová politika vrátane spoločného európskeho azylového systému predstavuje základnú časť cieľa Európskej únie, ktorým je postupné vytvorenie priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti otvoreného pre tých, ktorých okolnosti oprávnene donútili hľadať ochranu v Únii. … … (12) Harmonizácia podmienok prijímania žiadateľov by mala pomôcť obmedziť sekundárne pohyby žiadateľov, ktoré sú spôsobené rôznymi podmienkami pri ich prijímaní. … (15) Zaistenie žiadateľov by sa malo uplatňovať v súlade s hlavnou zásadou, podľa ktorej osobu nemožno zaistiť len z toho dôvodu, že žiada o medzinárodnú ochranu, a to najmä v súlade s medzinárodnými právnymi záväzkami členských štátov a článkom 31 [Dohovoru o právnom postavení utečencov, podpísaného 28. júla 1951 v Ženeve [Zbierka zmlúv Spojených národov, zv. 189, s. 150, č. 2545 (1954)], doplneného Protokolom týkajúcim sa právneho postavenia utečencov, ktorý bol prijatý 31. januára 1967 v New Yorku]. Žiadatelia môžu byť zaistení len za veľmi jasne vymedzených výnimočných okolností stanovených v tejto smernici a v súlade so zásadou nevyhnutnosti a proporcionality, pokiaľ ide o spôsob a účel takéhoto zaistenia. Zaistený žiadateľ by mal mať skutočný prístup k potrebným procesným zárukám, akými sú opravné prostriedky pred vnútroštátnym súdnym orgánom. … (17) Dôvodmi zaistenia, ktoré sa stanovujú v tejto smernici, nie sú dotknuté iné dôvody zaistenia vrátane dôvodov zaistenia v rámci trestného konania, uplatniteľné podľa vnútroštátneho práva, ktoré nesúvisia so žiadosťou štátneho príslušníka tretej krajiny alebo osoby bez štátnej príslušnosti o medzinárodnú ochranu. … (20) S cieľom lepšie zabezpečiť fyzickú a psychickú integritu žiadateľov, zaistenie by malo byť krajným opatrením a môže sa uplatňovať len potom, ako sa riadne preskúmajú všetky alternatívne opatrenia k zaisteniu, ktoré nezahŕňajú pozbavenie osobnej slobody. Akékoľvek alternatívne opatrenie k zaisteniu musí rešpektovať základné ľudské práva žiadateľov. … (35) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady, ktoré uznáva najmä [Charta]. Táto smernica sa najmä snaží zabezpečiť úplné rešpektovanie ľudskej dôstojnosti a podporovať uplatňovanie článkov 1, 4, 6, 7, 18, 21, 24 a 47 [Charty] a má sa zodpovedajúcim spôsobom vykonávať.“
39

Ako uviedol generálny advokát v bode 47 svojich návrhov, v konaní vo veci samej by možnosť nahradiť tretí podnik, ktorý je súčasťou konzorcia a stratil kvalifikáciu požadovanú pod hrozbou vylúčenia – priznaná nepredvídateľne len jednému konzorciu podnikov – predstavovala podstatnú zmenu ponuky a samotnej identity konzorcia. Takáto zmena ponuky by znamenala, že verejný obstarávateľ by bol povinný vykonať novú kontrolu a konzorcium by získalo konkurenčnú výhodu, pretože by sa mohlo snažiť optimalizovať svoju ponuku s cieľom lepšie čeliť ponukám konkurentov v dotknutom zadávacom konaní.
3.

Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a Bruichladdich Distillery Co. Ltd v oboch konaniach.
7

Článok 28 uvedeného nariadenia uvádza: „1. Členské štáty nezaistia osobu len z toho dôvodu, že v súvislosti s ňou prebieha konanie podľa tohto nariadenia. 2. Ak existuje značné riziko úteku, členské štáty môžu dotknutú osobu zaistiť na účely zabezpečenia konania o odovzdaní v súlade s týmto nariadením, a to na základe individuálneho posúdenia a len vtedy, ak je zaistenie primeraným opatrením a nie je možné účinne uplatniť iné, miernejšie alternatívne donucovacie opatrenia. 3. Zaistenie musí byť čo najkratšie a nesmie trvať dlhšie, než je opodstatnene nevyhnutné na riadne vykonanie požadovaných administratívnych postupov až do uskutočnenia odovzdania podľa tohto nariadenia. Ak je osoba zaistená podľa tohto článku, lehota na podanie dožiadania o prevzatie alebo prijatie späť nesmie presiahnuť jeden mesiac od podania žiadosti. Členský štát, ktorý vedie konanie podľa tohto nariadenia, požiada v takom prípade o urýchlenú odpoveď. Táto odpoveď musí byť poskytnutá do dvoch týždňov od prijatia dožiadania. Ak nedôjde k poskytnutiu odpovedi v tejto dvojtýždňovej lehote, považuje sa to za akceptovanie dožiadania a má za dôsledok povinnosť prevziať alebo prijať späť osobu, ako aj povinnosť zabezpečiť potrebné opatrenia na jej príchod. Ak je osoba zaistená podľa tohto článku, jej odovzdanie zo žiadajúceho členského štátu do zodpovedného členského štátu sa vykoná ihneď, ako je to možné, najneskôr však do šiestich týždňov od implicitného alebo výslovného akceptovania dožiadania o prevzatie alebo prijatie späť dotknutej osoby iným členským štátom alebo odvtedy, keď zanikol odkladný účinok odvolania alebo preskúmania podľa článku 27 ods. 3. Ak žiadajúci členský štát nedodrží lehoty na podanie dožiadania o prevzatie alebo prijatie späť, alebo ak sa odovzdanie nevykoná v šesťtýždňovej lehote uvedenej v treťom pododseku, osoba nesmie byť dlhšie zaistená. Články 21, 23, 24 a 29 sa naďalej zodpovedajúcim spôsobom uplatňujú. 4. Pokiaľ ide o podmienky zaistenia osôb a záruky vzťahujúce sa na zaistené osoby, na zabezpečenie postupov odovzdania do zodpovedného členského štátu sa uplatňujú články 9, 10 a 11 [smernice o prijímaní].“
1

Svojím odvolaním Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C. a Valentino Pesca Sas di Ciaccio Luciano e Camplone Arnaldo & C. žiadajú zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 27. apríla 2016, Pappalardo a i./Komisia (T‑316/13, neuverejnený, ďalej len „napadnutý rozsudok“, EU:T:2016:247), ktorým Všeobecný súd zamietol ich žalobu o náhradu škody údajne utrpenej v dôsledku prijatia nariadenia Komisie (ES) č. 530/2008 z 12. júna 2008, ktorým sa ustanovujú núdzové opatrenia, pokiaľ ide o lov tuniaka modroplutvého plavidlami s kruhovými záťahovými sieťami v Atlantickom oceáne na východ od 45 ° západnej dĺžky a v Stredozemnom mori (Ú. v. EÚ L 155, 2008, s. 9).
13

Talianska vláda listom z 11. apríla 2013 požiadala Komisiu o prijatie núdzových opatrení stanovených v článku 34 nariadenia č. 1829/2003 podľa postupu v článku 53 nariadenia č. 178/2002 s cieľom zakázať pestovanie uvedenej geneticky modifikovanej kukurice. Na podporu svojej žiadosti táto vláda predložila vedecké štúdie, ktoré vypracoval Consiglio per la ricerca e la sperimentazione in agricoltura (Rada pre poľnohospodársky výskum, Taliansko) (CRA) a Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale (Inštitút pre ochranu a výskum životného prostredia, Taliansko) (ISPRA).
7

Žalobkyne si v Brussels Airlines rezervovali prepravu z Ríma (Taliansko) do Hamburgu (Nemecko) s prestupom v Bruseli (Belgicko). Let z Ríma do Bruselu mal odletieť o 10.25 hod. a pristáť o 12.40 hod., let z Bruselu do Hamburgu mal odletieť o 13.35 hod. a pristáť o 14.45 hod.