ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Rozsah procesných práv vedľajšieho účastníka konania viazaný na dátum podania návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania (Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 116 ods. 6) (pozri bod 51)

2. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa ukončuje konanie o pomoci – Konkurenčný podnik podniku príjemcu pomoci – Právo podať žalobu – Podmienky (článok 88 ods. 2 ES a článok 230 štvrtý odsek ES) (pozri body 88 – 90, 92, 93, 95, 98)

Subject of the case

Predmet

Návrh na čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2006/951/ES z 12. októbra 2006 o uplatňovaní dane z majetku netýkajúceho sa domácností Spojeným kráľovstvom vo vzťahu k telekomunikačnej infraštruktúre v Spojenom kráľovstve [C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)] – [oznámené pod číslom K(2006) 4378] (Ú. v. EÚ L 383, s. 70)

Výrok

Výrok

1. Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

2. Vtesse Networks Ltd znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.

3. Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd a British Telecommunications plc znášajú vlastné trovy konania.
127

Pokiaľ ide o návrh predstavenstva získať lietadlá značky Airbus, je potrebné predovšetkým poukázať na to, že tvrdenie spoločnosti Aer Lingus, že Ryanair by voči takémuto nákupu namietal, vychádza zo všeobecnej domnienky, že vzhľadom na to, že Ryanair vlastní flotilu tvorenú výlučne lietadlami značky Boeing, spoločnosti Aer Lingus by sa snažil vnútiť nákup lietadiel Boeing, a zároveň z tlačového vyhlásenia, v ktorom Ryanair údajne uviedol, že zabezpečí, aby bola flotila spoločnosti Aer Lingus konvertovaná na flotilu pozostávajúcu výlučne z lietadiel značky Boeing. V tejto súvislosti Ryanair na pojednávaní poukázal na to, a spoločnosť Aer Lingus voči tomu nenamietala, že takýto zámer bol prezentovaný v čase, keď sa uvažovalo o prevzatí spoločnosti Aer Lingus, a že zmyslom myšlienky premeny flotily spoločnosti Aer Lingus na flotilu pozostávajúcu výlučne z lietadiel značky Boeing bolo uľahčiť integráciu spoločnosti Aer Lingus do Ryanairu. Hoci Ryanair sa voči rozhodnutiu Komisie o nezlučiteľnosti prevzatia spoločnosti Aer Lingus so spoločným trhom odvolal a na základe toho by bolo možné povedať, že stále uvažuje o možnosti začlenenia spoločnosti Aer Lingus do Ryanairu, na základe takéhoto dôkazu nemožno dospieť k záveru, že existuje dostatočná pravdepodobnosť, že by Ryanair namietal voči návrhu predstavenstva spoločnosti Aer Lingus nadobudnúť lietadlá značky Airbus.
Návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie 2007/628/ES z 19. septembra 2007 o nezaradení metomylu do prílohy I k smernici Rady 91/414/EHS a odobratí povolení pre prípravky na ochranu rastlín obsahujúce túto látku (Ú. v. EÚ L 255, s. 40), a to až do vyhlásenia rozsudku vo veci samej
114

Rovnako, aj keby napadnuté rozhodnutie mohlo na trhu Spoločenstva skutočne viesť k stanoveniu nových MRL pre malatión, ujma údajne spôsobená v dôsledku týchto MRL by nebola priamym následkom napadnutého rozhodnutia. Ako už žalobkyne pripustili, postup stanovovania MRL v rámci Spoločenstva totiž nezávisí od nezaradenia malatiónu do prílohy I k smernici. Žalobkyne okrem toho dostatočne právne nepreukázali, že by nezaradenie malatiónu do prílohy I k smernici nevyhnutne znamenalo zákaz dovážať do Spoločenstva prípravky ošetrené touto látkou z dôvodu nových, prísnejších MRL. Neuviedli najmä dôvody, ktoré by normotvorcovi Spoločenstva bránili v tom, aby na účely uľahčenia medzinárodného obchodu stanovil „dovozné tolerancie“ umožňujúce dovoz potravín a produktov rastlinného pôvodu, na ktoré sa vzťahujú MRL pre malatión.
Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:

obrazová ochranná známka GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN pre výrobky tried 3, 9, 12, 18, 24, 25 a 28 (prihláška č. 3136041)
UZNESENIE SÚDU PRVÉHO STUPŇA (odvolacia komora)

z 10. júna 2008

Vec T‑127/07 P

Francesco Bligny

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Odvolanie – Verejná služba – Verejné výberové konanie – Podmienky pripustenia – Nepripustenie na opravu písomnej skúšky – Oznámenie o výberovom konaní – Neúplná prihláška – Dôkaz o občianstve – Zjavne nedôvodné odvolanie“

Predmet: Odvolanie proti uzneseniu Súdu pre verejnú službu Európskej únie (druhá komora) z 15. februára 2007, Bligny/Komisia (F‑142/06 a F‑142/06 AJ, zatiaľ neuverejnené v Zbierke), smerujúce k zrušeniu tohto uznesenia

Rozhodnutie: Odvolanie sa zamieta. F. Bligny znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Komisia.

Abstrakt

1. Úradníci – Zásady – Ochrana legitímnej dôvery

2. Úradníci – Výberové konanie – Podmienky pripustenia

(Služobný poriadok úradníkov, príloha III články 2 a 5)

1. Pojem ospravedlniteľný omyl vyplývajúci z judikatúry v oblasti lehôt na podanie žaloby sa obdobne uplatní na pevné lehoty stanovené na predloženie aktu alebo dokumentu samotnej administratíve. Tento pojem sa podľa zásad právnej istoty a legitímneho očakávania môže týkať iba výnimočných okolností, keď sa najmä administratíva dopustí omylu v dôsledku konania, ktoré je samo o sebe alebo v rozhodujúcej miere spôsobilé vyvolať pochopiteľné pochybnosti u osoby, ktorá koná v dobrej viere a ktorá preukázala všetku starostlivosť požadovanú od priemerne informovanej osoby.

(pozri body 40 a 41)

Odkaz: Súd prvého stupňa, 29. mája 1991, Bayer/Komisia, T‑12/90, Zb. s. II‑219, bod 29

2. Prihláška do výberového konania pre vstup do európskej verejnej služby, ktorej jasné a jednoznačné znenie upresňuje nevyhnutnosť, pod hrozbou neplatnosti, priložiť doklad osvedčujúci štátnu príslušnosť uchádzača, nemôže vyvolať omyl u uchádzača, ktorý koná v dobrej viere a preukázal všetku riadnu starostlivosť požadovanú od priemerne informovanej osoby, ktorá rozumne nemôže dôjsť k záveru, že by sa jej prihláška mohla prijať aj bez takéhoto dokladu, a to aj bez odkazu obsiahnutého v prihláške na ustanovenia oznámenia o výberovom konaní, ktoré túto povinnosť ukladajú.

(pozri body 44 – 46)
Návrh na odklad výkonu rozhodnutia Komisie 2007/375/ES zo 7. februára 2007 o oslobodení od spotrebnej dane z minerálnych olejov používaných ako palivo pri výrobe oxidu hlinitého v Gardanne, v regióne Shannon a na Sardínii, ktoré uplatňujú Francúzsko, Írsko a Taliansko v uvedenom poradí [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Ú. v. EÚ L 147, s. 29), v rozsahu, v akom sa týka žalobcu
22

V oznámení z 24. októbra 2000 určenom na prípravu spoločného zasadnutia jednotlivých útvarov a oznámenom na vedomie CdT generálny riaditeľ generálneho riaditeľstva Komisie „Personál a správa“ uviedol: „Starý služobný poriadok pôvodne upravoval fungovanie systému dôchodkov pre zamestnancov podliehajúcich služobnému poriadku, ktorých zamestnávateľ čerpal svoje zdroje výlučne z rozpočtu Spoločenstiev. Starý služobný poriadok… výslovne neupravoval financovanie dôchodkového systému zamestnávateľom, ktorý nie je financovaný rozpočtom Spoločenstiev. Možno sa teda oprávnene pýtať, či má rozpočet Spoločenstiev financovať časť personálnych nákladov – v danom prípade dôchodkov – takejto agentúry. Samotné nariadenie vytvárajúce CdT výslovne neupravovalo platenie tohto príspevku do systému, ale predpokladalo, že CdT bude môcť byť dotované rozpočtom Spoločenstiev iba počas prvých troch rokov svojej existencie, z čoho nepriamo vyplývala finančná sebestačnosť po uvedenom období. Bolo by teda nelogické, keby finančne sebestačná agentúra potrebovala dotáciu z rozpočtu Spoločenstiev na časť svojich personálnych výdavkov zodpovedajúcu práve dôchodkom, zatiaľ čo zvyšok jej personálnych výdavkov by zaťažoval jej rozpočet. V dôsledku toho – hoci neexistovala výslovná zmienka v starom služobnom poriadku ani v nariadení [č. 2965/94] – sa zdá byť logické, aby CdT ako zamestnávateľ zaplatilo príspevok do rozpočtu [Spoločenstiev], aby tým splnilo svoje záväzky v oblasti dôchodkov a prenieslo ich na rozpočet [Spoločenstiev]. Ide o rovnaké okolnosti, v akých sa nachádzajú dve finančne sebestačné organizácie (ÚHVT a OCVV), ktoré ich viedli k tomu, že platia do rozpočtu [Spoločenstiev] príspevok zamestnávateľa do dôchodkového systému (dvojnásobok časti zamestnanca) tak, aby systém prevzal – časom – výdavky zodpovedajúce dôchodkom. Problém spočíva v tom, že CdT zastáva názor, že súčasný právny základ nie je záväzný. Právny útvar Komisie potvrdil, že z čisto právneho hľadiska treba dospieť k záveru, že neexistuje žiadne ustanovenie, ktoré by mohlo výslovne zaväzovať agentúry, aby platili do všeobecného rozpočtu odvody ‚zamestnávateľa‘, a jednoduchá zmienka v časti príjmov rozpočtu sa nezdá byť dostatočná. Diskusia by teda mala smerovať k zavedeniu primeraného právneho základu spôsobilého takú povinnosť uložiť a možno sa dovolať iba samotného služobného poriadku a/alebo nariadenia zakladajúceho CdT. Zmena a doplnenie [starého] služobného poriadku je určite predstaviteľná a mohla by byť súčasťou rámca pripravovaných opatrení… Zmena a doplnenie nariadenia [č. 2965/94] sú takisto veľmi žiaduce a mohli by byť dostatočné na potvrdenie toho, že táto agentúra je úplne finančne sebestačná, vrátane personálnych výdavkov, čo by poskytlo výslovný právny základ pre platenie príspevku CdT do rozpočtu [Spoločenstiev].“
7

Listom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 11. februára 2009 spoločnosť Hangzhou predložila svoje pripomienky k tomuto návrhu. Žalobca sa v podstate domnieva, že tento návrh nie je dôvodný a že by sa mu nemalo vytýkať to, že sa dopustil zneužitia konania. Pokiaľ ide o tento posledný uvedený bod, žalobca predovšetkým zdôrazňuje, že mu bol ako vedľajšiemu účastníkovi konania povolený vstup do konania vo veci T-469/07, ktoré má rovnaký predmet ako prejednávaná vec, a preto mal oprávnený prístup k procesným dokumentom predloženým v tejto veci, ktorá sa týka predmetného vyjadrenia k žalobe. Žalobca rovnako tvrdí, že pokiaľ by sa návrhu Rady vyhovelo, nemal by možnosť oznámiť Súdu prvého stupňa, že v súbežne vedenom konaní vo veci, v ktorej je vedľajším účastníkom konania, Rada zastáva „úplne opačný postoj v súvislosti s veľmi dôležitou právnou a skutkovou otázkou“.
2.

Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology, Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska, Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno – Wiertniczych Chemkop Geowiert sp. z o.o., Stowarzyszenie Obrony Środowiska, Fundacja Partnerstwo dla Środowiska, Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi, Jan Adamczyk a Emanuel Lipartowski sú povinní nahradiť trovy konania.
Žaloba proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT zo 7. marca 2007 (vec R 1123/2006‑1) týkajúcemu sa konania o vyhlásenie neplatnosti medzi Celltech Pharma GmbH & Co. KG, neskôr Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG, a Longevity Health Products, Inc.
Uznesenie Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 5. októbra 2009 — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisia

(vec T-2/08)

„Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť“

Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú — Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom — Žaloba podaná orgánom, ktorý je neoddeliteľnou súčasťou štátu, nemá rozpočtovú autonómiu a podlieha štátnemu dohľadu — Neprípustnosť (článok 230 štvrtý odsek ES) (pozri body 31, 38, 42)

Predmet

Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/708/ES z 23. októbra 2007 o štátnej pomoci C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), ktorú chce Spolková republika Nemecko poskytnúť na zavedenie digitálnej terestriálnej televízie (DVB-T) v Severnom Porýní-Vestfálsku (Ú. v. EÚ L 236, 2008, s. 10)

Výrok

1. Žaloba sa odmieta ako neprípustná.

2. Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Komisie Európskych spoločenstiev.

3. Spolková republika Nemecko znáša svoje vlastné trovy konania.

Uznesenie Súdu prvého stupňa (siedma komora) z 5. októbra 2009 — Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen/Komisia

(vec T-2/08)

„Žaloba o neplatnosť — Štátna pomoc — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť“

Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú — Rozhodnutie Komisie konštatujúce nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom — Žaloba podaná orgánom, ktorý je neoddeliteľnou súčasťou štátu, nemá rozpočtovú autonómiu a podlieha štátnemu dohľadu — Neprípustnosť (článok 230 štvrtý odsek ES) (pozri body 31, 38, 42)

Predmet

Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/708/ES z 23. októbra 2007 o štátnej pomoci C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), ktorú chce Spolková republika Nemecko poskytnúť na zavedenie digitálnej terestriálnej televízie (DVB-T) v Severnom Porýní-Vestfálsku (Ú. v. EÚ L 236, 2008, s. 10)

Výrok

1. Žaloba sa odmieta ako neprípustná.

2. Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Komisie Európskych spoločenstiev.
Keywords

Summary



Keywords

Konanie – Lehoty na podanie žaloby – Žiadosť o bezplatnú právnu pomoc

(Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 96 ods. 4 a článok 121c ods. 1)

Summary

Článok 96 ods. 4 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, podľa ktorého sa podaním žiadosti o právnu pomoc prerušuje plynutie lehoty určenej na podanie návrhu na začatie konania až do dňa doručenia uznesenia, ktorým sa rozhodne o tejto žiadosti, sa musí použiť analogicky v konaní pred Všeobecným súdom po preskúmaní a vrátení veci Súdnym dvorom v tom zmysle, že plynutie lehoty, ktorú zakotvuje článok 121c ods. 1 rokovacieho poriadku, sa prerušuje podaním žiadosti o právnu pomoc, podanej bez toho, žeby ju vyhotovil advokát, až do dňa doručenia uznesenia, ktorým sa rozhodne o tejto žiadosti, a to s cieľom zabezpečiť jej effet utile .

(pozri body 15 – 17)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Neexistencia jednej z týchto podmienok – Zamietnutie žaloby v celom rozsahu (článok 288 druhý odsek ES; článok 188 druhý odsek AE) (pozri bod 24)

2. Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Skutočnosť, že Komisia nezačala konanie o nesplnení povinnosti – Skutočnosť, ktorá nepredstavuje protiprávnosť (článok 226 ES a článok 288 druhý odsek ES; článok 141 AE) (pozri body 29, 30)

Subject of the case

Predmet

Žaloba o náhradu škody smerujúca k získaniu náhrady škody údajne spôsobenej tým, že Komisia neprijala nevyhnutné opatrenia, v ktorých by uložila Dánskemu kráľovstvu povinnosť prijať zákony a iné právne predpisy, ktorými by dosiahlo súlad so smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291), a uplatniť tieto predpisy na pracovníkov, ktorí boli postihnutí jadrovou haváriou v Thule (Grónsko)

Výrok

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.

2. Heinz Helmuth Eriksen je povinný nahradiť trovy konania.
Hoci list o vymáhaní časti preddavkov zaplatených neziskovému združeniu v rámci určitých projektov spolupráce v oblasti rozvoja a humanitárnej pomoci by mal byť chápaný v tom zmysle, že ukončuje vykonávanie auditu týkajúceho sa zmlúv o poskytovaní služieb spojených s predmetnými projektmi a že potvrdzuje závery externého audítora prijatím záverečnej správy, nemožno ho oddeliť od zmluvného rámca tvoreného týmito zmluvami. Audit vykonaný externým audítorom vybraným Komisiou totiž vyplýva z výkonu jej práv, ktoré jej prináležia z týchto zmlúv, a teda spadá do zmluvného rámca stanoveného týmito zmluvami. Návrh na zrušenie rozhodnutia údajne obsiahnutého v tomto liste, pokiaľ ide o predmetné zmluvy, je teda neprípustný.

Pohľadávky voči Európskemu rozvojovému fondu (ERF), ktoré by boli zistené na základe auditu vykonaného Komisiou alebo na základe jej žiadosti, nemajú svoj pôvod v samotnom audite, ale v porušení zmluvných povinností jednou zo strán zmluvy financovanej ERF. Správa z auditu v skutočnosti len konštatuje možné už existujúce nezrovnalosti, ako aj pohľadávky, ktoré z nich vyplývajú. Nemení teda nič na právnom postavení dlžníka týchto pohľadávok. Ten má okrem toho možnosť spochybniť zistenia a závery správy z auditu pred príslušným súdom v rámci sporu týkajúceho sa predmetných pohľadávok.

Konštatovanie dlhu voči ERF v správe z auditu týkajúceho sa zmlúv financovaných ERF môže teda vyvolať vystavenie príslušného príkazu na splatenie, prípadne aj oznámenia o dlhu adresovaného dlžníkovi, čo sú akty, ktoré navyše samy nemajú záväzné právne účinky takej povahy, aby zasahovali do záujmov dlžníka.

Okrem toho vôbec nie je isté, že správa z auditu, ktorou boli zistené dlhy voči ERF, povedie k aktu, ktorý vyvolá záväzné právne účinky takej povahy, že by zasahovali do záujmov dlžníka. Aj za predpokladu, že by správa z auditu týkajúceho sa zmlúv financovaných z ERF viedla k neskoršiemu aktu, ktorý by vyvolal záväzné právne účinky voči jednej zo zmluvných strán, daná správa by predstavovala iba prípravný akt neskoršieho aktu, ktorý by jediný poškodzoval dotknutú stranu. Rozhodnutie Komisie týkajúce sa ukončenia auditu a potvrdzujúce závery externého audítora prijatím záverečnej správy teda nemôže byť predmetom žaloby o neplatnosť pred Všeobecným súdom.

(pozri body 67, 71 – 75)
Akékoľvek iné posúdenie, ktoré by právo úradu alebo agentúry Únie požadovať všetky alebo časť odmien vyplatených advokátovi podmieňovalo preukázaním objektívnej nevyhnutnosti využiť jeho služby, by totiž v skutočnosti predstavovalo nepriame obmedzenie slobody zaručenej článkom 19 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora a pre súd Únie by znamenalo povinnosť nahradiť svojím posúdením posúdenie inštitúcií, úradov a agentúr, ktoré zodpovedajú za organizáciu svojich služieb. Takáto úloha však nie je v súlade ani s článkom 19 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora, ani s vnútornou organizačnou právomocou, ktorú majú inštitúcie a úrady alebo agentúry Únie pri správe svojich vecí na súdoch Únie.

Takže hoci skutočnosť, že úrad alebo agentúra Únie sa obrátia na splnomocneného zástupcu a externého advokáta nie je relevantná, pokiaľ ide o prípadnú nahraditeľnosť predmetných trov konania, pretože neexistuje nič, na základe čoho by ich bolo možné zásadne vylúčiť, táto skutočnosť môže mať vplyv na určenie výšky trov konania vzniknutých v súvislosti s konaním, ktoré sa majú napokon nahradiť. V tejto súvislosti, keď sa teda žalovaný úrad alebo agentúra rozhodnú v niektorých veciach využiť služby advokáta, zatiaľ čo v iných veciach sa nechajú zastupovať svojimi splnomocnenými zástupcami, nejde o otázku porušenia zásady rovnosti zaobchádzania so žalobcami.

Náklady týkajúce sa prekladov, ktoré sú inštitúcie a orgány Únie povinné predložiť Všeobecnému súdu podľa článku 43 ods. 2 rokovacieho poriadku, nemožno považovať za nahraditeľné trovy konania. Okrem toho, Všeobecný súd môže priznať nevyhnutnú povahu nákladov na preklad len za určitých podmienok v súvislosti s vedľajšími účastníkmi konania.

V tejto súvislosti, pokiaľ ide o žalobu podanú v gréčtine proti orgánu Únie, ktorej zástupcovia nehovoria týmto jazykom, ktorí sa obrátili sa na grécky hovoriaceho externého advokáta, takéto obrátenie sa na uvedeného advokáta treba považovať za dostatočné na umožnenie uvedenému orgánu pracovať v rámci súdneho konania v gréckom jazyku v súlade s povinnosťami ustanovenými v článku 35 ods. 3 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu a v článku 1 nariadenia č. 1 o používaní jazykov v Európskom hospodárskom spoločenstve, zmeneného a doplneného nariadením č. 517/2013. Keby sa pripustilo, že náklady na preklad sú nahraditeľnými trovami konania, predstavovalo by to diskrimináciu na základe jazyka, pretože tieto trovy by orgánu Únie nevznikli, keby si žalobca zvolil iný jazyk konania, ktorý by tento orgán ovládal.

(pozri body 61, 62 a 64)

Odkaz:

Súdny dvor: uznesenie z 26. novembra 2004, EIB/De Nicola, C‑198/02 P(R)‑DEP, EU:C:2004:754, body 21 a 22

Všeobecný súd: uznesenie z 18. apríla 2006, Euroalliages a i./Komisia, T‑132/01 DEP, EU:T:2006:112, bod 46
Žaloba o náhradu škody smerujúca k získaniu náhrady škody údajne spôsobenej tým, že Komisia neprijala nevyhnutné opatrenia, v ktorých by uložila Dánskemu kráľovstvu povinnosť prijať zákony a iné právne predpisy, ktorými by dosiahlo súlad so smernicou Rady 96/29/Euratom z 13. mája 1996, ktorá stanovuje základné bezpečnostné normy ochrany zdravia pracovníkov a obyvateľstva pred nebezpečenstvami vznikajúcimi v dôsledku ionizujúceho žiarenia (Ú. v. ES L 159, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 291), a uplatniť tieto predpisy na pracovníkov, ktorí boli postihnutí jadrovou haváriou v Thule (Grónsko)
38

Komisia tvrdí, že list z 19. augusta 2008 spadá výlučne do zmluvného rámca upraveného ustanoveniami jednotlivých zmlúv, ktoré sú predmetom tohto listu. Zmluvné podmienky uplatňované na zmluvy uzatvorené medzi žalobkyňou a Komisiou však neobsahujú nijakú arbitrážnu doložku, ktorá by stanovovala, že na rozhodnutie tohto sporu je príslušný Všeobecný súd, ale naopak uvádzajú, že príslušnými súdmi pri každom spore vo vzťahu k týmto zmluvám sú bruselské súdy. Ostatné zmluvy spomínané v tomto liste, ktoré boli uzatvorené medzi žalobkyňou a niekoľkými tretími krajinami a boli financované z ERF, sa riadia zmluvnými podmienkami, podľa ktorých sa spory týkajúce sa týchto zmlúv majú riešiť „podľa vnútroštátneho právneho poriadku zhotoviteľského štátu“. Všeobecný súd by teda v nijakom prípade nebol príslušný na riešenie sporov vyplývajúcich z týchto zmlúv. Okrem toho so zreteľom na zmluvný rámec, do ktorého spadá list z 19. augusta 2008, tento list nepredstavuje dokument, ktorý by mohol byť predmetom žaloby o neplatnosť na Všeobecnom súde.
Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie 2008/708/ES z 23. októbra 2007 o štátnej pomoci C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), ktorú chce Spolková republika Nemecko poskytnúť na zavedenie digitálnej terestriálnej televízie (DVB‑T) v Severnom Porýní‑Vestfálsku (Ú. v. EÚ L 236, 2008, s. 10)
2

Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 16, 36 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu: — trieda 16: „Tlačoviny“, — trieda 36: „Finančné analýzy, finančné poradenstvo, poradenstvo v oblasti poistenia, služby kótovania na burze, služby kompenzácie cenných papierov, poskytovanie pôžičiek, služby burzového maklérstva, faktoringov, finančné informácie, podpora a rozvoj finančníctva, financovanie, služby kolektívneho investovania, služby kapitálového investovania, zdravotné poistenie, úver, životné poistenie, leasing, služby doplnkového dôchodkového poistenia, sporenie, fiduciárne služby, spravovanie majetku sprostredkovanie poistenia, informácie v oblasti poistenia, poradenstvo v oblasti poistenia, poistenie, spravovanie stavieb, spravovanie nehnuteľností, oceňovanie nehnuteľností, nájom nehnuteľností určených na poľnohospodársku výrobu, služby sprostredkovania v oblasti nehnuteľností, sprostredkovanie nehnuteľností, služby finančného sprostredkovania, vymáhanie nájomného, nájom bytov, služby agentúr zabezpečujúcich bývanie“, — trieda 42: „Koncesia licencií v oblasti práv priemyselného vlastníctva“.
13

V tejto súvislosti nemožno pripustiť, že námietka proti trovám konania v zmysle uvedeného článku sa považuje za podanú len vtedy, keď ten, proti komu návrh podaný úspešným účastníkom konania na náhradu trov konania smeruje, výslovne a úplne tento návrh odmieta. V takom prípade by totiž stačilo, aby účastník konania, ktorý bol v súdnom spore zaviazaný na náhradu trov konania vynaložených druhým účastníkom konania, nijako nereagoval alebo zaujal vyhýbavý postoj, v dôsledku čoho by podanie návrhu na určenie výšky trovy konania podľa uvedeného článku bolo nemožné. Takýto výsledok by zbavil potrebného účinku postup stanovený v článku 92 rokovacieho poriadku, ktorým je to, aby sa o trovách konania rozhodlo s konečnou platnosťou (pozri v tomto zmysle uznesenie z 25. marca 2014, Marcuccio/Komisia, T‑126/11 P‑DEP, EU:T:2014:171, bod 13).