ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V rámci hodnotenia spôsobilosti úradníka v skúšobnej dobe sa nemôže zákaz zohľadnenia pripomienok externého konzultanta zakladať na analogickom uplatnení príručky hodnotenia inštitúcie, ktorá sa týka iba hodnotenia úradníkov v trvalom služobnom pomere.

Analogické uplatnenie ustanovenia voči hospodárskemu subjektu je možné vtedy, keď právny režim, ktorý sa na neho vzťahuje, je jednak úzko porovnateľný s režimom, ktorého analogické uplatnenie sa zvažuje, a jednak obsahuje opomenutie, ktoré je nezlučiteľné so všeobecnými zásadami práva Únie a ktoré toto analogické uplatnenie umožňuje napraviť.

V tejto súvislosti to nemôže byť otázka opomenutia, pretože článok 34 služobného poriadku, ktorý sa týka hodnotenia úradníkov v skúšobnej dobe, je dostatočne presný, a jednak, zatiaľ čo článok 43 služobného poriadku týkajúci sa hodnotiacich správ úradníkov v trvalom služobnom pomere stanovuje prijatie všeobecných vykonávacích ustanovení upravujúcich tento postup v súlade s článkom 110 služobného poriadku, nie je tot tak v rámci článku 34 služobného poriadku. Analogické uplatnenie uvedenej príručky na hodnotenie úradníkov v skúšobnej dobe by teda bolo v rozpore so zámerom tvorcu tohto dokumentu.

(pozri body 25, 26)

Súdny dvor: rozsudok z 12. decembra 1985, Krohn, 165/84, EU:C:1985:507, bod 14
Uznesenie Všeobecného súdu (ôsma komora) z 11. marca 2016 – Amrita a i./Komisia

(vec T‑439/15)

„Žaloba o neplatnosť — Poľnohospodárstvo — Ochrana pred organizmami škodlivými pre rastliny — Opatrenia proti zavlečeniu baktérie Xylella fastidiosa do Únie a jej rozšíreniu na jej území — Regulačný akt, ktorý obsahuje vykonávacie opatrenia — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť“

1. Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Pojem regulačný akt — Akýkoľvek všeobecne platný akt s výnimkou legislatívneho aktu — Rozhodnutie Komisie týkajúce sa opatrení proti zavlečeniu baktérie Xylella fastidiosa do Únie a jej rozšíreniu na jej území — Zahrnutie (článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ) (pozri bod 19)

2. Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Regulačné akty — Akty, ktoré neobsahujú vykonávacie opatrenia a ktoré sa priamo týkajú žalobcu — Pojem vykonávacie opatrenia — Kritériá — Rozhodnutie Komisie týkajúce sa opatrení proti zavlečeniu baktérie Xylella fastidiosa do Únie a jej rozšíreniu na jej území — Akt obsahujúci vykonávacie opatrenia (článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ; rozhodnutie Komisie 2015/789, článok 9 a príloha I) (pozri body 21, 27, 29)

3. Žaloba o neplatnosť — Fyzické alebo právnické osoby — Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú — Osobná dotknutosť — Kritériá — Rozhodnutie Komisie týkajúce sa opatrení proti zavlečeniu baktérie Xylella fastidiosa do Únie a jej rozšíreniu na jej území — Žaloby podnikov pôsobiacich v sektore olív, ktoré patria medzi subjekty, ktorým je určené rozhodnutie bez toho, aby v ňom boli individualizované z dôvodu uplatnenia dotknutých ustanovení voči nim — Neexistencia osobnej dotknutosti — Neprípustnosť (článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ; rozhodnutie Komisie 2015/789, článok 9 a príloha I) (pozri body 31, 32)

Predmet

Návrh na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2015/789 z 18. mája 2015 týkajúceho sa opatrení proti zavlečeniu organizmu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Únie a jeho rozšíreniu na jej území (Ú. v. EÚ L 125, s. 36), a to prípadne po zamietnutí použitia smernice Rady 2000/29/ES z 8. mája 2000 o ochranných opatreniach proti zavlečeniu organizmov škodlivých pre rastliny alebo rastlinné produkty do spoločenstva a proti ich rozšíreniu v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 169, s. 1; Mim. vyd. 03/029, s. 258)

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
Článok 29 ods. 1 písm. b) služobného poriadku povoľuje každej inštitúcii organizovať interné výberové konania, na ktorých sa môžu zúčastniť iba jej úradníci a dočasní zamestnanci. Výraz „interné výberové konanie v rámci inštitúcie“ v zmysle tohto článku sa vzťahuje na všetky osoby, ktoré pracujú v jej službe na akomkoľvek základe.

Výkonné agentúry v zmysle článku 18 ods. 1 nariadenia č. 58/2003, ktoré stanovuje štatút výkonných orgánov, ktorým majú byť zverené niektoré úlohy v rámci riadenia programov Spoločenstva, majú svoje služby, ktoré sa líšia od služieb Komisie. Tieto agentúry preto nie sú súčasťou Komisie na účely prístupu k interným výberovým konaniam. V tejto súvislosti, keďže dotknutý zamestnanec bol prijatý do zamestnania ako dočasný zamestnanec priamo výkonnou agentúrou a mal stále toto postavenie v momente podania prihlášky do interného výberového konania, nemožno konštatovať, že by existoval dostatočný vzťah podľa verejného práva medzi dotknutým zamestnancom a predmetnou inštitúciou.

(pozri body 23, 24, 27 a 41)

Súdny dvor: rozsudok z 31. marca 1965, Rauch/Komisia, 16/64, Zb., EU:C:1965:29, s. 179, 190

Všeobecný súd: rozsudky z 15. novembra 2001, Van Huffel/Komisia, T‑142/00, Zb. VS, EU:T:2001:268, bod 56; z 23. januára 2003, Angioli/Komisia, T‑53/00, Zb. VS, EU:T:2003:12, bod 50 a citovaná judikatúra, a z 13. decembra 2006, Heus/Komisia, T‑173/05, Zb. VS, EU:T:2006:392, bod 39
1.

Výkon rozhodnutia Európskej agentúry pre lieky (EMA) č. EMA/785809/2015 z 25. novembra 2015, ktorým sa umožňuje tretej osobe v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie prístup k výsledkom toxikologických testov C 45151/kožný toxický test v dĺžke 28 dní (semiokluzívna aplikácia počas šiestich hodín) na potkanoch Wistar, C 45162/orálny toxický test (kŕmenie) v dĺžke 28 dní na potkanoch Wistar a C 88913/kožný toxický test v dĺžke 28 dní (semiokluzívna aplikácia počas šiestich hodín) na potkanoch Wistar, sa odkladá.
Pojem regulačné akty, ktoré nevyžadujú vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, sa má vykladať vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, čiže tak, aby sa zabezpečilo, že jednotlivec sa bude môcť obrátiť na súd bez toho, aby bol pritom nútený porušiť právo. Ak teda právny akt má priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenia, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, keby nemala k dispozícii možnosť priamo sa obrátiť na súd Únie s cieľom napadnúť platnosť tohto regulačného aktu. Fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, by sa totiž mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, ako porušila ustanovenia uvedeného aktu tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré môže využiť na vnútroštátnych súdoch.

Keď na druhej strane regulačný akt obsahuje vykonávacie opatrenia, je zabezpečené súdne preskúmanie. Ak vykonanie tohto aktu prináleží inštitúciám, orgánom alebo organizáciám Únie, fyzické alebo právnické osoby môžu podať priamu žalobu na súde Únie voči vykonávacím aktom za podmienok uvedených v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ a na podporu tejto žaloby sa odvolať na neplatnosť predmetného základného aktu na základe článku 277 ZFEÚ. V prípade, ak vykonanie regulačného aktu prináleží členským štátom, môžu tieto osoby spochybniť platnosť vnútroštátneho vykonávacieho opatrenia pred vnútroštátnym súdom a v rámci tohto konania sa odvolať na neplatnosť základného aktu, pričom vnútroštátny súd sa v zmysle článku 267 ZFEÚ obráti v prípade potreby na Súdny dvor prostredníctvom prejudiciálnej otázky.

(pozri body 38 – 41)
Vec T‑667/15

Bagni Delfino di Paperini Stefano & C. Sas

proti

Európskej komisii

„Žaloba o neplatnosť — Oznámenie, ktoré predložil člen Komisie v odpovedi na parlamentnú otázku — Akt, proti ktorému nie je prípustný opravný prostriedok — Zjavná neprípustnost’“

Abstrakt – Uznesenie Všeobecného súdu (druhá komora) z 15. septembra 2016

Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Oznámenie predložené členom Komisie v odpovedi na parlamentnú otázku – Vylúčenie

(Článok 263 ZFEÚ)

Oznámenie Komisie vo forme písomnej odpovede na parlamentnú otázku, ktorej cieľom je získať výklad pojmu služba v zmysle smernice 2006/123 o službách na vnútornom trhu, vzhľadom na rozsudok vnútroštátneho súdu, nemá mať žiadne právne účinky v zmysle článku 263 ZFEÚ. V tomto oznámení Komisia dospela k záveru, že nie je schopná formulovať pripomienky, pretože predmetný rozsudok vnútroštátneho súdu sa netýka uplatnenia právnej úpravy Európskej únie, ale týka sa iba vnútroštátnej právnej úpravy.

Vzhľadom tak na kontext vytvorený parlamentnou otázkou, ako aj na obsah a znenie sporného oznámenia, totiž toto oznámenie predstavuje odpoveď na parlamentnú otázku, ktorá nevyjadruje žiadne rozhodnutie prijaté Komisiou, a napokon ani akékoľvek zaujatie stanoviska, pokiaľ ide o výklad smernice 2006/123.

Okrem toho nie je možné podať žalobu o neplatnosť ani proti aktu Komisie, v ktorom je vyjadrený zámer Komisie alebo zámer niektorého z jej útvarov zvoliť určitý postup, ani proti jednoduchému písomnému vyjadreniu názoru, akým je napríklad pripomenutie výkladu Komisie týkajúceho sa ustanovení aktu sekundárneho práva, keďže toto vyjadrenie nemôže mať právne účinky a jeho cieľom ani nie je mať takéto účinky. V tomto kontexte aj za predpokladu, že by bol v uvedenom oznámení vyjadrený výklad smernice 2006/123 zo strany Komisie, toto oznámenie by aj tak nebolo určené na to, aby malo záväzné právne účinky.

(pozri body 12, 13, 16)
45

Treba si teda položiť otázku, či si dodržanie základného práva na účinný prostriedok nápravy nevyžaduje zavedenie prvku preklúzie v rámci pokračovania súdnych konaní, ktoré môžu začať na návrh toho istého podniku, čo by nútilo Radu predložiť vo svojom prvom spise týkajúcom sa reštriktívnych opatrení všetky dôvody zápisu a priťažujúce dôkazy, ktoré si mohla ľahko zaobstarať k dátumu vytvorenia spisu a čo by jej bránilo v prípade kritiky Všeobecného súdu, pokiaľ ide o tieto dôvody a dôkazy, použiť ich na odôvodnenie opätovného zápisu podniku. Dôsledkom toho by bolo, že takýto opätovný zápis by bol možný len v prípade zistenia nových a relevantných skutkových okolností alebo dôkazov, a bolo by zakázané, aby Rada použila na účely ďalších opätovných zápisov prvky, ktoré iste ešte neuviedla, ale ktoré boli pripravené na použitie k dátumu prvého zápisu.
107

Dôsledky a potrebný účinok prípadného rozsudku o zrušení, ktorým sa ukončí hlavné konanie, však nemožno obmedziť na konštatovanie dôvernej povahy sporných správ a nezákonnosti ich sprístupnenia. V prípade zrušenia napadnutého rozhodnutia by tieto dôsledky a potrebný účinok pre žalobkyňu spočívali skôr v zabezpečení toho, aby žiaden z údajov uvedených v sporných správach, ktorého dôvernú povahu uznal súd rozhodujúci vo veci samej, nebol sprístupnený, a to nezávisle od skutočnosti, či by jej takéto sprístupnenie spôsobilo napraviteľnú alebo nenapraviteľnú ujmu. Navyše v oblasti obmedzujúcich opatrení predseda Súdneho dvora predpokladal konkrétne dôsledky budúceho súdneho rozhodnutia vo veci samej práve v tomto zmysle, keď rozhodol, že nariadenie odkladu výkonu aktu, ktorým sa ukladá zmrazenie finančných prostriedkov podniku, by mohlo brániť „plnému účinku“ tohto aktu v prípade, ak by bola žaloba smerujúca k jeho zrušeniu zamietnutá, a to z dôvodu, že takýto odklad výkonu by umožnil tomuto podniku ihneď si vybrať všetky finančné prostriedky vložené v bankách, ktoré sú povinné zabezpečiť ich zmrazenie, a vyprázdniť svoje bankové účty ešte pred vyhlásením rozhodnutia vo veci samej [uznesenie zo 14. júna 2012, Qualitest FZE/Rada, C‑644/11 P(R), EU:C:2012:354, body 72 až 74].
38

Slovné spojenie „regulačné akty…, ktoré nevyžadujú vykonávacie opatrenia“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, sa má vykladať vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, čiže tak, aby sa zabezpečilo, že jednotlivec sa bude môcť obrátiť na súd bez toho, aby bol pritom nútený porušiť právo. Ak teda právny akt má priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenia, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, keby nemala k dispozícii možnosť priamo sa obrátiť na súd Únie s cieľom napadnúť platnosť tohto regulačného aktu. V prípade neexistencie vykonávacích opatrení totiž fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, by sa mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, ako porušila ustanovenia uvedeného aktu tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré môže využiť na vnútroštátnych súdoch (rozsudok z 19. decembra 2013, Telefónica/Komisia, C‑274/12 P, EU:C:2013:852, bod 27).
42

Subsidiárne žalobca predkladá návrh na náhradu škody založený na mimozmluvnej zodpovednosti „európskych inštitúcií“. Žalobca tvrdí, že žalované v rámci zmluvného vzťahu, ktorý mu vnútili, porušili zásady právnej istoty, rešpektovania nadobudnutých práv a ochrany legitímnej dôvery, právo na riadnu správu vecí verejných, zásadu administratívnej transparentnosti a povinnosť starostlivosti, zásadu ochrany jednotlivcov a európsky kódex dobrej správnej praxe. Žalobca uvádza, že ak by mal byť hlavný návrh zamietnutý ako neprípustný alebo nedôvodný, preukázalo by to porušenie týchto zásad zo strany žalovaných, keďže žalobca by nebol schopný určiť, akými právnymi poriadkami sa spravujú jeho zmluvy, v akých lehotách a v akom rozsahu mohli byť tieto práva alebo ich porušenia namietané. Rozhodnutie Všeobecného súdu, ktorým sa jeho hlavný návrh zamieta ako neprípustný alebo nedôvodný, by mu tak spôsobilo škodu, ktorú odhaduje na 150000 eur.
51

Je pravda, ako tvrdia žalobkyne, že neuviedli, že článok 47 Charty základných práv by mal nahradiť článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ, ale že posledné uvedené ustanovenie, a najmä kritérium priamej dotknutosti, by sa malo vykladať menej reštriktívne v súlade s prvým uvedeným ustanovením. Nezdá sa však, že záruka priznaná článkom 47 Charty základných práv presahuje rámec záruk, ktoré už boli priznané právom Únie, ako sú zakotvené najmä v judikatúre citovanej v bode 18 vyššie. Navyše samy žalobkyne netvrdili, že by to tak bolo.
11

Viaceré cyperské spoločnosti a organizácie podnikajúce v odvetví výroby syra, a obzvlášť syra halloumi, predložili 5. apríla 2012 cyperským orgánom žiadosť o zápis syra halloumi do registra ako CHOP. Táto žiadosť bola založená na cyperskej výrobnej norme z roku 1985 (ďalej len „norma z roku 1985“) a požadovala, aby sa táto norma vykladala tak, že ukladá výrobcom halloumi používať viac ako 50 % ovčieho alebo kozieho mlieka. Inými slovami, pokiaľ by kravské mlieko bolo pridané do ovčieho alebo kozieho mlieka, alebo do ich zmesi, nebolo by možné používať na výrobu halloumi väčšie množstvo kravského mlieka, ako je množstvo kozieho alebo ovčieho mlieka, alebo ich zmesi.
16

V každom prípade aj za predpokladu, že tak ako to tvrdí žalobkyňa, by Komisia zaujala stanovisko a poskytla výklad smernice 2006/123 v tom zmysle, že táto smernica sa uplatňuje na koncesie na majetok štátu v prímorských oblastiach, treba pripomenúť, že podľa judikatúry nie je možné podať žalobu o neplatnosť ani proti aktu Komisie, v ktorom je vyjadrený zámer Komisie alebo zámer niektorého z jej útvarov zvoliť určitý postup (pozri rozsudok z 5. mája 1998, Spojené kráľovstvo/Komisia, C‑180/96, EU:C:1998:192, bod 28 a citovanú judikatúru), ani proti jednoduchému písomnému vyjadreniu názoru, akým je napríklad pripomenutie výkladu Komisie týkajúceho sa ustanovení aktu sekundárneho práva, keďže toto vyjadrenie nemôže mať právne účinky, a jeho cieľom ani nie je mať takéto účinky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. októbra 1999, Holandsko/Komisia, C‑308/95, EU:C:1999:477, body 27 až 30). V dôsledku uvedeného treba usudzovať, že aj za predpokladu, že by bol v spornom oznámení vyjadrený výklad smernice 2006/123 zo strany Komisie a vôľu tejto inštitúcie zahrnúť do rozsahu jej pôsobnosti koncesie na majetok štátu v prímorských oblastiach, toto oznámenie by aj tak nebolo určené na to, aby malo záväzné právne účinky.
4

Európsky parlament 10. júla 2009 podpísal zmluvu s označením CNT(2009) č. 137 (ďalej len „zmluva“) o dodávke zelenej elektriny do budov Európskeho parlamentu, nachádzajúcich sa v bruselskom regióne, so žalobkyňou – spoločnosťou EDF Luminus. Zmluva nadobudla účinnosť v deň, keď žalobkyňa začala elektrinu skutočne dodávať, a mala zostať v platnosti počas obdobia dvoch rokov. Dodatkom podpísaným 15. júla 2011 bola zmluva obnovená na obdobie jedného roka, a to do 31. júla 2012.
Uznesenie predsedu Všeobecného súdu zo 6. februára 2017 –

Voralberger Landes‑ und Hypothekenbank/SRB

(vec T‑645/16 R)

„Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Jednotná rada pre riešenie krízových situácií – Jednotný fond na riešenie krízových situácií – Príspevky ex ante – Návrh na odklad výkonu – Neexistencia naliehavosti“

1. Konanie o nariadení predbežného opatrenia–Odklad výkonu–Predbežné opatrenia–Podmienky nariadenia–„Fumus boni iuris“–Naliehavosť–Vážna a nenapraviteľná ujma–Kumulatívna povaha–Zváženie všetkých dotknutých záujmov–Poradie a spôsob preskúmania–Voľná úvaha sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení (článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4) (pozri body 17 – 20)

2. Konanie o nariadení predbežného opatrenia–Odklad výkonu–Predbežné opatrenia–Podmienky nariadenia–Naliehavosť–Vážna a nenapraviteľná ujma–Dôkazné bremeno–Majetková ujma–Situácia, ktorá môže ohroziť finančnú životaschopnosť žalobkyne (článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4) (pozri body 28, 29)

3. Konanie o nariadení predbežného opatrenia–Odklad výkonu–Predbežné opatrenia–Podmienky nariadenia–Naliehavosť–Vážna a nenapraviteľná ujma žalobcu–Dôkazné bremeno–Majetková ujma–Povinnosť poskytnúť konkrétne a presné údaje podporené podrobnými listinnými dôkazmi (článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4) (pozri body 31, 32)

Predmet

Návrh podaný na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ na nariadenie predbežných opatrení jednak v súvislosti s odkladom výkonu rozhodnutia výkonného zasadnutia SRB (SRB/ES/SRF/2016/06) z 15. apríla 2016 o príspevkoch ex ante do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií za rok 2016 a jednak v súvislosti s príkazom adresovaným SRB pristúpiť k vráteniu príspevkov ex ante, ktoré zaplatila žalobkyňa

Výrok

1. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.
Uznesenie Všeobecného súdu (piata komora) z 9. februára 2017 –

Dröge a i./Komisia

(vec T‑142/16)

„Žaloba o neplatnosť – Prejav vôle a dve rozhodnutia Komisie týkajúce sa podmienok prístupu k dokumentom súvisiacim s rokovaniami o transatlantickom obchodnom a investičnom partnerstve medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi (TTIP) – Právo prístupu spolupracovníkov poslancov národných parlamentov k určitým dôverným dokumentom o rokovaní TTIP – Akty, ktoré nemožno napadnúť žalobou – Neprípustnosť“

1. Žaloba o neplatnosť–Akty, ktoré možno napadnúť žalobou–Pojem–Akty so záväznými právnymi účinkami–Prípravné akty–Vylúčenie (článok 263 prvý odsek ZFEÚ) (pozri body 24 – 26, 30, 33, 38)

2. Súdne konanie–Návrh na začatie konania–Formálne náležitosti–Označenie žalovaného–Označenie inej osoby, než je autor napadnutého aktu, za žalovaného, okrem prípadu omylu na strane žalobcu–Neprípustnosť–Hranice–Okolnosti umožňujúce jednoznačné označenie žalovaného [článok 263 prvý odsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 21; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 76 písm. c)] (pozri bod 38)

Predmet

Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie, po prvé prejavu vôle Komisie smerujúceho k uzavretiu dohody záväznej pre zmluvné strany, Európsku úniu a Spojené štáty americké, pokiaľ ide o podmienky prístupu k dokumentom z rokovania týkajúceho sa transatlantického obchodného a investičného partnerstva (TTIP) a subsidiárne vyhlásenie tohto prejavu vôle za prejav v rozpore s právom Únie, po druhé zrušenie predchádzajúceho rozhodnutia Komisie, týkajúceho sa vyššie uvedeného prejavu vôle súvisiaceho so súhlasom s dohodou a po tretie zrušenie ústneho rozhodnutia Komisie súvisiaceho s dojednaním nezáväznej zmluvy alebo politickej dohody so Spojenými štátmi americkými v súvislosti s „režimom prístupu k TTIP“, ktorá definuje tento režim ako záväzný podľa práva Únie v rozsahu, v akom je prísne zakázané, aby poslancov parlamentov členských štátov sprevádzali spolupracovníci, ktorí prešli bezpečnostnou kontrolou, a to vrátane spolupracovníkov ich politickej skupiny, pri štúdiu dokumentov týkajúcich sa TTIP v študovniach, ktoré boli na tento účel zriadené

Výrok

1. Žaloba sa zamieta ako neprípustná.
Uznesenie Všeobecného súdu z 15. februára 2019 –

Aresu/Komisia

(vec T‑524/16 R)

„Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Verejná služba – Úradníci – Reforma služobného poriadku z januára 2014 – Znížený počet dní riadnej dovolenky – Nahradenie času na cestu dovolenkou na návštevu domova – Návrh na nariadenie predbežných opatrení – Neexistencia naliehavosti“

1. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Predbežné opatrenia – Podmienky nariadenia – Fumus boni iuris – Naliehavosť – Vážna a nenapraviteľná ujma – Kumulatívna povaha – Poradie a spôsob preskúmania – Voľná úvaha sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení – Zváženie všetkých dotknutých záujmov (článok 256 ods. 1 ZFEÚ, články 278 a 279 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4) (pozri body 19 – 22)

2. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Predbežné opatrenia – Podmienky nariadenia – Naliehavosť – Vážna a nenapraviteľná ujma – Dôkazné bremeno – Čisto hypotetická ujma založená na budúcich a neistých udalostiach – Nedostatočná povaha na odôvodnenie naliehavosti (články 278 a 279 ZFEÚ) (pozri body 32, 33)

Predmet

Návrh podľa článkov 278 a 279 ZFEÚ na jednej strane na odklad výkonu rozhodnutia, ktorým sa počet dní dodatočnej dovolenky, na ktorú má nárok žalobca, znížil z piatich dní na dva a pol dňa, na základe článku 7 prílohy V Služobného poriadku Úradníkov Európskej únie, zmeneného nariadením Parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 1023/2013 z 22. októbra 2013 (Ú. v. EÚ L 287, 2013, s. 15), a na druhej strane na prijatie predbežných opatrení, aby žalobca mohol aj naďalej čerpať – predbežne – rovnaký počet dní dodatočnej dovolenky, na ktorú mu z titulu času na cestu vznikol nárok pred 1. januárom 2014, a to so spätnou účinnosťou od 1. januára 2014 až do vyhlásenia rozhodnutia v konaní vo veci samej, alebo až do dňa odchodu žalobcu do dôchodku, ak k tomuto vyhláseniu rozhodnutia dôjde pred týmto jeho odchodom do dôchodku

Výrok

1. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.
Uznesenie Všeobecného súdu (ôsma komora) z 19. novembra 2018 –

Credito Fondiario/SRB

(vec T‑661/16)

„Žaloba o neplatnosť – Hospodárska a menová únia – Banková únia – Jednotný mechanizmus pre riešení krízových situácií úverových inštitúcií a niektorých investičných podnikov (SRM) – Jednotný fond pre riešenie krízových situácií (SRF) – Stanovenie príspevku ex ante na rok 2016 – Lehota na podanie žaloby – Omeškanie – Námietka nezákonnosti – Zjavná neprípustnosť“

1. Žaloba o neplatnosť – Lehoty – Začiatok plynutia – Akt, ktorý nebol ani uverejnený, ani oznámený žalobcovi – Presná znalosť obsahu a odôvodnenia – Povinnosť vyžiadať si v primeranej lehote úplný text aktu, len čo je známe, že existuje – Dodržanie primeranej lehoty – Kritériá posúdenia (článok 263 šiesty odsek ZFEÚ) (pozri body 36, 42 – 44, 49)

2. Námietka nezákonnosti – Incidenčný charakter – Neprípustnosť žaloby vo veci samej – Neprípustnosť námietky (článok 277 ZFEÚ) (pozri bod 51)

Predmet

Návrh na zrušenie rozhodnutia SRB z jej stretnutia z 15. apríla 2016 o príspevkoch ex ante na rok 2016 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutia SRB z jej stretnutia z 20. mája 2016 o úprave príspevkov ex ante na rok 2016 do Jednotného fondu na riešenie krízových situácií, ktorým sa dopĺňa rozhodnutie SRB z 15. apríla 2016 (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v akom sa týkajú žalobkyne, podaný jednak podľa článku 263 ZFEÚ a jednak podľa článku 277 ZFEÚ

Výrok

1. Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná.

2. Credito Fondiario SpA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Jednotnej rade pre riešenie krízových situácií (SRB).