ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
16

Podľa spojených ustanovení článku 176 zákona o územnom plánovaní a rozvoji z roku 2000 (Public Act no 30/2000, Planning and Development Act 2000), zmeneného a doplneného zákonom o územnom plánovaní a rozvoji (strategická infraštruktúra) z roku 2006 [Public Act no 27/2006, Planning and Development (Strategic Infrastructure) Act, 2006, Order 2006, S. I. no 525/2006] (ďalej len „PDA“), a prílohy 5 nariadenia o územnom plánovaní a rozvoji z roku 2001 (Planning and Development Regulations 2001, S. I. no 600/2001) sú správa o dosahu na životné prostredie a posúdenie vplyvov na životné prostredie povinné v súvislosti s niektorými projektmi v prípade, že sú prekročené isté hraničné hodnoty, pričom medzi tieto projekty nepatrí osobitná kategória projektov súkromných ciest.
19

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru dve otázky týkajúce sa uvedených dvoch častí sporu, ktorý prejednáva. Secretary of State podal proti tomuto rozhodnutiu, pokiaľ ide o druhú otázku, odvolanie na Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), ktorý toto odvolanie zamietol. High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) potom zaslal Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „V prípade, ak členský štát zaviedol systém decentralizácie verejnej správy, v súvislosti s čím si centrálne štátne orgány ponechávajú právomoc konať vo vzťahu k celému územiu členského štátu, s cieľom zabezpečiť splnenie povinností členského štátu podľa práva Spoločenstva, pokiaľ ide o [nariadenie č. 1782/2003]: 1. Môže členský štát zahrnúť požiadavky týkajúce sa údržby viditeľných verejných ciest do svojich štandardov [DPES] podľa článku 5 a prílohy IV [nariadenia č. 1782/2003]? 2. Pokiaľ vnútroštátne ústavné zriadenie členského štátu stanovuje, že rozličné decentralizované administratívy majú legislatívnu právomoc vo vzťahu k rozličným územným celkom tohto členského štátu, môže to zakladať neprípustnú diskrimináciu, ak územné celky majú rozdielne štandardy [DPES] podľa článku 5 a prílohy IV [nariadenia č. 1782/2003]?“
64

Ďalej Súdny dvor rozhodol, že prijatím nariadenia č. 1408/71 Rada so zreteľom na širokú mieru voľnej úvahy, ktorú má pokiaľ ide o voľbu najvhodnejších opatrení na dosiahnutie výsledku stanoveného v článku 42 ES (pozri v tomto zmysle, najmä rozsudok z 20. apríla 1999, Nijhuis, C-360/97, Zb. s. I-1919, bod 30), si v zásade splnila povinnosť, ktorá jej vyplývala z poverenia udeleného týmto článkom vytvoriť systém, ktorý umožní pracovníkom prekonať prekážky, ktoré im môžu vyplynúť z vnútroštátnych predpisov schváleným pre oblasť sociálneho zabezpečenia (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky z , Vougioukas, C-443/93, Zb. s. I-4033, bod 30; Molenaar, už citovaný, bod 14, a zo , My, C-293/03, Zb. s. I-12013, bod 34). V tomto konaní sa netvrdí, že články 19 alebo 22 alebo akékoľvek iné ustanovenie nariadenia č. 1408/71 by bolo neplatné z hľadiska situácie, z ktorej vznikol spor vo veci samej a Súdnemu dvoru nebol predložený žiadny prvok, na základe ktorého by sa dalo usudzovať, že je to možné.
102

Ako vyplýva z bodu 70 tohto rozsudku, nemožno vylúčiť, že by odvolateľ ako zástupca najmä dánskych námorníkov mohol podať Komisii svoje pripomienky k sociálnym aspektom, ktoré by ňou prípadne mohli byť zohľadnené v prípade, že by začala konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článok 88 ods. 2 ES.
2.

Články 5, 6 a 7 nariadenia č. 261/2004 sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely uplatnenia práva na náhradu sa cestujúci, ktorých let má meškanie, môžu považovať za cestujúcich, ktorých let bol zrušený a že sa tak môžu dovolávať práva na náhradu upraveného v článku 7 tohto nariadenia, ak im bola z dôvodu letu, ktorý má meškanie, spôsobená trojhodinová alebo dlhšia časová strata, t. j. že dorazia do ich cieľového miesta po troch hodinách alebo viac po čase príletu, ktorý pôvodne stanovil letecký dopravca. Takéto meškanie však nedáva cestujúcim právo na náhradu, ak letecký dopravca môže preukázať, že veľké meškanie je spôsobené mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia, teda okolnosťami, ktoré sa vymykajú spod účinnej kontroly leteckého dopravcu.
20

Komisia v zásade tvrdí, že s dividendami vyplácanými spoločnostiam so sídlom v iných členských štátoch alebo v zmluvných štátoch dohody o EHP sa zaobchádza nevýhodnejšie než s dividendami vyplácanými spoločnostiam sídliacim v Taliansku. Táto skutočnosť odrádza spoločnosti so sídlom v iných členských štátoch alebo zmluvných štátoch dohody o EHP od investovania do spoločností so sídlom v Taliansku a v tomto zmysle bráni vo voľnom pohybe kapitálu.
46

Fínska republika, podporovaná Maďarskou republikou, napokon zdôrazňuje negatívne dôsledky, ktoré by malo stanovisko Komisie, keďže by umožňovalo konštatovať nesplnenie si povinnosti podľa článku 307 druhého odseku ES vo všetkých prípadoch, keby sa dohoda — uzatvorená s treťou krajinou pred nadobudnutím účinnosti Zmluvy alebo pred pristúpením členského štátu — uplatňovala v oblasti, v ktorej si Spoločenstvo ešte nevykonalo právomoc vyplývajúcu zo Zmluvy. Na základe tohto výkladu by mal článok 307 druhý odsek ES neobmedzený rozsah, čo by bolo otázne z hľadiska právnej istoty, ako aj z hľadiska rozdelenia právomocí medzi Spoločenstvom a členskými štátmi a narušilo by to rovnováhu vytvorenú článkom 307 prvým a druhým odsekom ES.
29

Najprv treba upresniť, že ERGA OSE je, ako to vyplýva zo spisu v tejto veci, verejnoprávny podnik, ktorého činnosťou je prevádzkovanie sietí poskytovania služieb verejnosti v oblasti železničnej dopravy. Predstavuje tak obstarávateľa podľa článku 2 ods. 1 písm. a) a článku 2 ods. 2 písm. c) smernice 93/38. Ďalej odhadovaná hodnota zákazky, ktorej sa týka sporné oznámenie o vyhlásení verejného obstarávania, je 3240000 eur, čím podstatne presahuje prahovú hodnotu stanovenú v článku 14 ods. 1 písm. c) bode i) tej istej smernice. Predmetné verejné obstarávanie tak patrí do pôsobnosti uvedenej smernice.
40

Znenie označení jednotlivých druhov jablčných štiav patriacich do položky 2009 totiž rozlišujú výrobky zaradené do podpoložky 200971 s Brixovou hodnotnou nepresahujúcou 20 a „ostatné“ výrobky patriace do podpoložky 200979. Podpoložka 200979 zahŕňa dve kategórie jablčných štiav, šťavy s Brixovou hodnotou presahujúcou 67 a šťavy s Brixovou hodnotou presahujúcou 20, ale nepresahujúcou 67. Obe podpoložky 200971 a 200979 obsahujú podkategórie s opisom „neobsahujúce pridaný cukor“. Ani formulácia, ani štruktúra tejto položky 2009 nevylučujú jej uplatňovanie na koncentrované jablčné šťavy s určenými Brixovými hodnotami.
11

Zmluvou z 11. augusta 2004 nazvanou „zmluva o podnájme pozemku so štyrmi veľtržnými halami“, ktorej znenie sa vo veľkej časti zhoduje so znením hlavnej zmluvy, mesto Kolín nad Rýnom prenechalo spoločnosti KölnMesse užívanie budov, ktoré mali byť postavené a ktoré sú opísané v hlavnej zmluve. V dňoch a oba tieto subjekty uzavreli dohodu označenú ako „vykonávacia dohoda týkajúca sa zmluvy o podnájme“, v ktorej mesto Kolín nad Rýnom splnomocnilo spoločnosť KölnMesse na vykonávanie všetkých svojich práv a povinností voči spoločnosti GKM-GbR. Mesto Kolín nad Rýnom malo taktiež dbať na to, aby spoločnosť GKM-GbR v priamej spolupráci so spoločnosťou KölnMesse splnila všetky povinnosti vyplývajúce z hlavnej zmluvy.
13

Po prvé, pokiaľ ide o porušenie zásad rešpektovania legitímnej dôvery a lojálnej spolupráce, Španielske kráľovstvo pripomína, že členské štáty sa môžu odvolávať na tieto zásady voči inštitúcii Spoločenstva, pokiaľ táto inštitúcia svojou opakovanou a dlhodobou praxou u nich vyvolala dôvodné očakávanie v súvislosti so skutočnosťou, že za konkrétnych okolností bude konať určitým spôsobom bez toho, že by existoval akýkoľvek náznak podozrenia, že svoje konanie zmení. V oblasti žalôb o nesplnenie povinnosti však existuje ustálená prax Komisie, ktorá sa vyznačuje tým, že Komisia nepodá takú žalobu, pokiaľ členský štát, ktorý porušil právo Spoločenstva, splnil svoju povinnosť po lehote stanovenej v odôvodnenom stanovisku, ale ešte pred podaním žaloby, a to aj v tom prípade, keby stále existoval právny záujem na tomto konaní. V prejednávanej veci Komisia porušila uvedené zásady v rozsahu, v akom podala žalobu takmer rok po tom, čo dotknutý členský štát ukončil vytýkané nesplnenie povinnosti, a vopred ho neupozornila o svojom úmysle odchýliť sa od svojej zvyčajnej praxe, ani nemala na takéto konanie platný dôvod.
73

Okrem toho Švédske kráľovstvo uvádza, bez toho, aby Komisia predložila opačné dôkazy, že dôsledkom odstraňovania dusíka by bolo to, že prenos dusíka z Botnickej zátoky do Botnického mora by sa znížil približne o 19 ton, čo predstavuje menej než 0,1% celkového prenosu dusíka medzi týmito dvomi morskými oblasťami. Účinok odstraňovania dusíka v Botnickom zálive na úroveň eutrofizácie samotného Baltského mora by bol teda nepatrný.
50

Niektoré z čističiek komunálnych odpadových vôd vypúšťajú odpadové vody do Botnického zálivu, niektoré ich vypúšťajú priamo alebo nepriamo do Botnickej zátoky, iné ich zase vypúšťajú priamo alebo nepriamo do Botnického mora. Je teda možné skúmať všetky predmetné čističky, ktoré vypúšťajú odpadové vody do toho istého povodia.
5

Článok 5 ods. 2 prvej smernice Rady z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 92, ďalej len „smernica“) znie: „Každý členský štát môže tiež stanoviť, že majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby používali v obchodnom styku akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné tým, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, ak má táto ochranná známka v členskom štáte dobré meno a ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu znamenalo, že by nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky škodilo.“
36

Spojené kráľovstvo podporuje v plnom rozsahu argumentáciu Rady a dodáva, že článok 300 ods. 2 druhý pododsek ES neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by viedlo k nahradeniu aktov sui generis v dotknutej oblasti rozhodnutiami uvedenými v článku 249 ES. Okrem toho skutočnosť, že sa Komisia zúčastnila na postupe, ktorý viedol k prijatiu napadnutého rozhodnutia, a na rokovaniach týkajúcich sa CITES, poskytla tejto inštitúcii všetky právne záruky, ktoré má článok 253 ES za cieľ zaistiť vo vzťahu k tretím osobám. Akty sui generis poskytujú Spoločenstvu nevyhnutnú pružnosť, pokiaľ ide o ich účinnú účasť v orgánoch vytvorených medzinárodnými dohodami, a bolo by v rozpore so záujmami Spoločenstva uložiť Rade povinnosť, aby spresnila právny základ každého takého rozhodnutia, ako je dotknuté v predmetnej veci.
23

Za týchto podmienok rozhodol Tribunal Supremo o prerušení konania a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Umožňuje článok 12a nariadenia Rady č. 136/66… zaradiť akciovú spoločnosť tvorenú najmä výrobcami, lisovňami oleja, družstvami pestovateľov olív, ako aj finančnými inštitúciami, medzi ‚orgány‘, ktoré môžu uzatvárať zmluvy o skladovaní olivového oleja? Je možné považovať spoločnosť s takýmito vlastnosťami za ekvivalentnú zoskupeniam výrobcov a ich združeniam uznaným podľa nariadenia… č. 952/97? 2. Za predpokladu, že by táto spoločnosť mohla byť zaradená medzi ‚orgány‘, ktoré môžu vykonávať činnosť v oblasti skladovania, mohlo by sa za ‚schválenie zo strany štátu‘, ktoré musia tieto orgány získať v súlade s citovaným článkom 12a nariadenia č. 136/66, považovať povolenie získané v rámci žiadosti o individuálnu výnimku (‚povolenie‘) podanej na vnútroštátny orgán na ochranu hospodárskej súťaže? 3. Vyžaduje článok 12a nariadenia č. 136/66 nevyhnutne, aby Komisia v každom prípade schvaľovala súkromné skladovanie olivového oleja, alebo naopak, je tento článok zlučiteľný s existenciou výrobcami dohodnutého mechanizmu výkupu a následného súkromného skladovania olivového oleja, ktorý by sa aktivoval výhradne rovnakým spôsobom a za rovnakých podmienok, za akých sa aktivuje súkromné skladovanie financované Spoločenstvom s cieľom doplniť a zefektívniť uvedené skladovanie financované Spoločenstvom bez toho, aby boli prekročené jeho hranice? 4. Je možné judikatúru Súdneho dvora vyplývajúcu z rozsudku z 9. septembra 2003 (Milk Marque a National Farmers’ Union, C-137/00, Zb. s. I-7975) vzťahujúcu sa na uplatňovanie vnútroštátnych pravidiel na ochranu hospodárskej súťaže vnútroštátnymi orgánmi na dohody výrobcov, na ktoré by sa v zásade mohol vzťahovať článok 2 nariadenia… č. 26… uplatniť na dohody, ktoré vzhľadom na svoje črty a charakteristiku predmetného sektora môžu ovplyvniť celý trh Spoločenstva s olivovým olejom? 5. V prípade, ak vnútroštátne orgány na ochranu hospodárskej súťaže môžu uplatňovať vnútroštátne predpisy na uvedené dohody, ktoré môžu ovplyvniť spoločnú organizáciu trhu s tukmi a olejmi, môžu tieto orgány úplne zakázať spoločnosti, akou je odvolateľka, možnosť použiť mechanizmy v oblasti skladovania olivového oleja, a to dokonca aj v prípadoch ‚vážnej destabilizácie‘ uvedených v článku 12a nariadenia č. 136/66?“
27

Tento režim má teda zabezpečiť, aby registrované organizácie v súlade so svojimi stanovami investovali do projektov týkajúcich sa záujmov bývania v Holandsku, najmä s cieľom zabezpečiť dostatočnú ponuku bývania pre osoby s nízkym príjmom alebo pre iné znevýhodnené kategórie osôb. Ide tiež o to, aby sa zabránilo uvedeným organizáciám, ktoré majú prospech zo svojich štatutárnych úloh, zneužívať finančné výhody v prospech iných hospodárskych činností, čo by ohrozovalo účinnosť a financovanie uvedenej politiky bývania.
3

Podľa prvého a šiesteho odôvodnenia smernice: „keďže cieľom zmluvy je vytvoriť hospodársku úniu, ktorej charakteristiky sú podobné charakteristikám domáceho trhu a kde jednou zo základných podmienok pre dosiahnutie tohto cieľa je podporovanie voľného pohybu kapitálu; … keďže je to inherentné v koncepcii súčasného trhu, ktorého charakteristiky sú charakteristikami domáceho trhu, že dane z navŕšeného kapitálu podniku alebo firmy na súčasnom trhu by sa mali platiť len raz a že úroveň týchto daní by mala byť rovnaká vo všetkých členských štátoch tak, aby to nezasahovalo do pohybu kapitálu“.
188

V bode 457 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa skúmal výhradu Erste takto: „Čo sa týka žalobného dôvodu, podľa ktorého trhový podiel [skupiny] BA blížiaci sa 12 až 13% bol nesprávne zahrnutý do podielu 30% priradenému [napadnutým] rozhodnutím subjektu tvorenému vrcholovou inštitúciou a sporiteľňami, treba uviesť, že po odpočítaní trhového podielu [skupiny] BA zvyšný trhový podiel vo výške 17 až 18% stále odôvodňuje zaradenie do prvej kategórie vzhľadom na to, že je jednoznačne bližší orientačnej hodnote 22% než orientačnej hodnote 11% vzťahujúcej sa na druhú kategóriu. Tento žalobný dôvod teda nemôže byť v rámci preskúmania zákonnosti rozhodnutia Komisie prijatý, keďže aj za predpokladu, že by bol dôvodný, nemohol by spochybniť výrok [napadnutého] rozhodnutia. Okrem toho Súd prvého stupňa v rámci výkonu svojej neobmedzenej právomoci zastáva názor, že zaradenie Erste do prvej kategórie je odôvodnené na účely stanovenia vhodnej výšky pokuty.“
15

Komisia v spornom rozhodnutí vyhlásila systém CFA za nezlučiteľný so spoločným trhom. V odôvodneniach č. 111 a 112 tohto rozhodnutia však uznala, že vzhľadom na to, že tento systém bol porovnateľný so systémom zavedeným v Belgicku kráľovským nariadením č. 187 z 30. decembra 1982 o zdaňovaní koordinačných centier (ďalej len „systém BCC“), v prípade ktorého platilo, že neobsahuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 ES, sa príjemcovia systému CFA mohli k dátumu rozhodnutia z oprávnene odvolávať na zásadu ochrany legitímnej dôvery. Na základe článku 14 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88 ES] (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339), ktorý stanovuje najmä, že „Komisia nebude vyžadovať vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva spoločenstva“, sa Komisia teda vzdala úmyslu nariadiť vrátenie pomoci poskytnutej podľa systému CFA.
31

Opačný výklad rozvinutý Súdom prvého stupňa by mal podľa Komisie okrem toho aj škodlivé dôsledky. Na jednej strane by neumožnil zabezpečiť účinnosť kontroly štátnej pomoci zo strany Spoločenstva, ktorej hlavným cieľom, ako potvrdzuje odôvodnenie č. 13 nariadenia, je práve odstrániť skreslenie hospodárskej súťaže spôsobené protiprávnou pomocou tým, že sa okamžite vrátia sumy, ktoré boli neoprávnene poskytnuté. Na druhej strane by taký výklad spôsobil, že by Komisia bola zbavená väčšiny svojich „nátlakových prostriedkov“ v oblasti, a mohol by preto poškodiť vo veľkej miere účinnosť postupov vymáhania protiprávnej pomoci tým, že by zvýhodňoval slabo spolupracujúce členské štáty.
16

Článok 8b stanov Setco znie takto: „1. Jednotný výbor sa skladá z: jedného zástupcu za verejného obstarávateľa určeného spomedzi štatutárneho orgánu územného celku, povereného člena rady alebo radcu povereného dočasným vykonávaním funkcie; úradníka plniaceho podporné úlohy a zapisovateľa bez práva na hlasovanie, ktorého na prvej schôdzi spoločne menujú verejní obstarávatelia spomedzi tajomníkov, generálnych riaditeľov alebo vedúcich pracovníkov (alebo zodpovedných pracovníkov za služby v orgánoch bez vedúcich pracovníkov) zamestnaných aspoň u jedného z územných celkov — verejných obstarávateľov. 2. Na účely vykonávania obdobnej kontroly jednotný výbor vykonáva poradné, usmerňovacie a rozhodovacie funkcie, najmä: a) nad orgánmi a organizačnými útvarmi spoločnosti vykonáva právomoci a uplatňuje možnosti, ktoré sa v rámci kontroly vlastných úradov a útvarov priznávajú rade, výkonnému orgánu a starostovi/predsedovi. Vykonávanie kontroly sa vzťahuje na celú organizáciu a prevádzkovanie služieb, ktoré sú predmetom zákazky; b) výborom sekcie stanovuje zamerania na účely koordinovanej a jednotnej správy služieb, a to aj v oblastiach a z hľadísk týkajúcich sa viacerých sekcií; c) určuje zástupcov miestnych územných celkov do predstavenstva spoločnosti; d) určuje predsedu predstavenstva a dozornej rady a v prípadoch určených v týchto stanovách ich môže odvolať; e) dáva usmernenia na menovanie členov predstavenstva a generálneho riaditeľa spoločnosti; f) prijíma návrh programového plánu, rozpočtu hospodárenia na obdobie niekoľkých rokov, ročného rozpočtu hospodárenia a výročnej správy o činnosti; g) aspoň raz ročne predvoláva prezidenta a/alebo generálneho riaditeľa ako riadiace orgány spoločnosti na účely ich vypočutia; h) od riadiacich orgánov spoločnosti dostáva pravidelné správy o priebehu miestnych služieb vo verejnom záujme, a to aspoň raz za pol roka; i) je oprávnený poveriť jeden alebo viaceré technické výbory vykonávaním niektorých zo svojich funkcií, a to aj oddelene, v závislosti od osobitosti príslušných právomocí; l) v stanovených prípadoch vyslovuje predbežné stanovisko k aktom členov predstavenstva, ktoré sa v prípadoch určených týmito stanovami predkladajú na schválenie valnému zhromaždeniu. 3. Jednotný výbor sa schádza na riadnych schôdzach, ktoré sa konajú aspoň raz do roka, a na mimoriadnych schôdzach, ktoré sa konajú na žiadosť a) jedného z verejných obstarávateľov; b) štatutárneho orgánu spoločnosti.“
28

Za týchto okolností Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „… režim výhradných práv, ktoré požíva Santa Casa, predstavuje prekážku slobodnému poskytovaniu služieb v rozpore so zásadami slobodného poskytovania služieb, slobody usadiť sa a voľného pohybu kapitálu, zakotvenými v článkoch 49 ES, 43 ES a 56 ES, v rozsahu, v akom sa vzťahuje na [Bwin], t. j. na poskytovateľa služieb so sídlom v inom členskom štáte, v ktorom legálne poskytuje obdobné služby, nemajúceho žiadnu prevádzku v Portugalsku [?] … je v rozpore s právom Spoločenstva a predovšetkým s uvedenými zásadami vnútroštátny režim, akým je režim vo veci samej, ktorý jednak zakotvuje výhradné práva prevádzkovať lotérie a stávkové hry v prospech jediného subjektu a jednak stanovuje pôsobnosť tohto režimu na celé územie štátu vrátane… internetu [?]“
22

Ako vyplýva z bodov 78 až 81 napadnutého rozsudku, je nevyhnutné zabrániť zverejneniu uvedených dokumentov pred uskutočnením pojednávania, aby sa predišlo vonkajšiemu nátlaku na zástupcov Komisie, najmä zo strany verejnosti. Ďalej to umožňuje zabrániť tomu, aby kritika a výhrady, ktoré by mohli byť vznesené proti tvrdeniam obsiahnutým v týchto vyjadreniach zo strany odborných kruhov, ako aj zo strany tlače a verejnej mienky vo všeobecnosti, mohli mať v rozpore so zásadou rovnosti zbraní za následok, že by Komisii vznikla dodatočná povinnosť. Komisia by sa totiž mohla domnievať, že je povinná ich zohľadniť pri obhajobe svojho stanoviska pred súdom, zatiaľ čo účastníci konania, ktorí nie sú povinní zverejniť svoje vyjadrenia, by mohli obhajovať svoje záujmy nezávisle od akéhokoľvek vonkajšieho vplyvu.
8

Podľa článku 18 prvého odseku tejto smernice sa mala smernica 2000/78 prebrať do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov najneskôr do 2. decembra 2003. Druhý odsek však stanovuje: „Aby sa splnili [zohľadnili — neoficiálny preklad] osobitné podmienky, členské štáty môžu podľa potreby mať dodatočnú lehotu 3 roky od 2. decembra 2003, to jest spolu 6 rokov na to, aby zaviedli do praxe ustanovenia tejto smernice o diskriminácii založenej na veku a zdravotnom postihnutí. V takom prípade o tom bezodkladne informujú Komisiu. …“
20

Za týchto okolností Sąd Rejonowy Gdańsk-Północ w Gdańsku rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. So zreteľom na články 3, 4, 16, 17 a 25 nariadenia…, čiže vzhľadom na právnu úpravu týkajúcu sa právomoci súdu štátu, v ktorom sa konkurzné konanie začne, uplatniteľného práva v tomto konaní, ako aj podmienok a účinkov uznania konkurzného konania, v prípade, keď nie sú splnené podmienky pre uplatnenie článkov 5 a 10 tohto nariadenia, sú orgány vnútroštátnej správy členského štátu oprávnené zhabať peňažné prostriedky, ktoré sa nachádzajú na bankovom účte hospodárskeho subjektu po tom, ako sa v inom členskom štáte začalo konkurzné konanie týkajúce sa tohto subjektu (uplatnenie takzvaného obstavenia majetku), a to napriek ustanoveniam vnútroštátnych predpisov štátu, v ktorom sa konanie začalo (článok 4 nariadenia…)? 2. So zreteľom na článok 25 ods. 1 a nasl. nariadenia… môžu orgány členského štátu, v ktorom nebolo začaté žiadne vedľajšie konkurzné konanie a ktorý musí uznať konkurzné konanie podľa článku 16 tohto nariadenia, odmietnuť s odvolaním sa na vnútroštátne právne predpisy uznať v súlade s článkami 31 až 51 Bruselského dohovoru… rozhodnutia štátu, v ktorom sa konanie začalo, o priebehu a skončení konkurzného konania?“
31

Len samotná skutočnosť, že podniky, ktoré si želajú uzavrieť zmluvu o dielo s poľským podnikateľom, nie sú usadené v Nemecku, totiž nebráni v kontrole riadneho uplatňovania nemecko-poľskej dohody. Pokiaľ ide o potrebu zabezpečiť efektívne vyvodzovanie zodpovednosti podniku v prípade neplatenia poistného na sociálne poistenie, Komisia konštatuje, že úvahy čisto administratívnej povahy nepredstavujú imperatívnu požiadavku všeobecného záujmu, a preto nemôžu odôvodniť obmedzenia základnej slobody, ktorá je garantovaná Zmluvou. Navyše v protiklade s tvrdením Spolkovej republiky Nemecko neexistuje dôvod obávať sa, že rozšírenie uplatňovania nemecko-poľskej dohody na podniky iných členských štátov by so sebou prinieslo nevhodnú aplikáciu alebo obchádzanie prechodných ustanovení zmluvy o pristúpení, prípadne, že by pre ne vytváralo priaznivé podmienky; okrem toho, takáto obava by v žiadnom prípade neznamenala dostatočne závažnú a reálnu hrozbu pre verejný poriadok alebo verejnú bezpečnosť, ktorá by odôvodňovala diskriminačné obmedzenie slobodného poskytovania služieb.