Právo na kolektívne vyjednávanie, ako je uvedené v článku 28 Charty základných práv Európskej únie a v článku 11 Európskeho dohovoru o ľudských právach má umožniť vyjednávanie medzi sociálnymi partnermi na účely určenia pracovných podmienok. V prípade, že sú práva a povinnosti zamestnancov už dostatočne určené uplatniteľnými ustanoveniami, ktorých platnosť nie je spochybnená, toto základné právo už v každom prípade nevyžaduje také vyjednávanie.

V oblasti ročného zvyšovania dôchodkov bývalých zamestnancov Európskej centrálnej banky metodológia upravujúca zvyšovanie dôchodkov je stanovená v článku 17 ods. 7 prílohe III podmienok zamestnávania zamestnancov Európskej centrálnej banky. Tento predpis stanovuje, že v prípade, keď všeobecná úprava platov v jednom roku presiahne infláciu, tak Rada guvernérov uplatní všeobecnú úpravu platov pre indexáciu dôchodkov, pokiaľ určí, na základe stanoviska poistného matematika dôchodkového plánu, že finančná situácia fondu to dovoľuje. Ak to finančná situácia fondu nedovolí, tak sa dôchodky zvýšia podľa inflácie.

Hoci kritérium, ktoré odkazuje na finančnú situáciu fondu nie je ďalej konkretizované v prílohe III uvedených podmienok zamestnávania, predmetný dôchodkový systém je systémom založeným na kapitalizácii, v ktorom vyplácané dôchodky sú v zásade financované prostredníctvom základných a flexibilných plnení. Preto účelom požiadavky, podľa ktorej musí finančná situácia dôchodkového fondu umožniť uplatnenie všeobecnej úpravy platov, je zaručiť, aby zvýšenie dôchodkov neohrozilo dlhodobé financovanie dôchodkového plánu. Rada guvernérov teda musí posudzovať finančnú situáciu fondu a prijať rozhodnutia o zvýšení dôchodkov so zreteľom na tento cieľ.

V tejto súvislosti nemožno na posúdenie finančnej situácie fondu prihliadať na existenciu záručného mechanizmu stanoveného v prílohe III podmienok zamestnávania. Cieľom uvedeného mechanizmu je totiž chrániť zaplatené sumy pred negatívnymi investičnými výnosmi, ale nie pred zvýšením dôchodkov, ktoré by finančná situácia fondu neumožňovala. Existencia uvedeného záručného mechanizmu teda neposkytuje Rade guvernérov manévrovací priestor, pokiaľ ide o posudzovanie finančnej situácie fondu.

Navyše dodržiavanie metodológie stanovenej v článku 17 ods. 7 prílohy III podmienok zamestnávania podlieha preskúmaniu súdom Únie. V prípade, že by Rada guvernérov neuplatnila na dôchodky mieru všeobecnej úpravy platov, hoci by to finančná situácia fondu umožňovala, mohlo by sa jej rozhodnutie napadnúť pred súdmi Únie.

Práva a povinnosti bývalých zamestnancov Európskej centrálnej banky sú preto už dostatočne určené metodológiou uvedenou v článku 17 ods. 7 príloha III citovaných podmienok zamestnávania.

Tento záver nemôže spochybniť skutočnosť, že posudzovanie finančnej situácie fondu vyžaduje komplexné ekonomické posúdenie a že také posúdenie je v zásade predmetom len obmedzeného preskúmania súdom.

V tejto súvislosti na jednej strane obmedzené preskúmanie súdom neznamená, že sa súd Únie zdrží akéhokoľvek preskúmania. V takom prípade totiž súd Únie musí overiť nielen vecnú správnosť predložených dôkazov, ich hodnovernosť a koherenciu, ale aj preskúmať, či tieto dôkazy predstavujú súhrn relevantných údajov, ktoré sa majú zohľadniť pri posudzovaní komplexnej situácie a či sú spôsobilé podporiť závery, ktoré sa z nich vyvodili.

Na druhej strane na základe článku 17 ods. 7 prílohy III podmienok zamestnávania musí Rada guvernérov konať na základe stanoviska poistného matematika, teda na základe stanoviska znalca. Cieľom tohto stanoviska znalca je uľahčiť Rade posudzovanie finančnej situácie dôchodkového fondu. Jeho účinkom je aj zjednodušenie súdneho preskúmania daného rozhodnutia. V prípade, že sa Rada guvernérov riadi stanoviskom poistného matematika, zohľadní sa stanovisko znalca, ktorý je treťou osobou voči Rade guvernérov a k zamestnancom Banky. Naopak v prípade, že sa Rada guvernérov rozhodne neriadiť sa týmto stanoviskom, musí uviesť dôvody, pre ktoré je jej posúdenie odlišné.

(pozri body 155 – 163)

Odkaz:

Všeobecný súd: 17. septembra 2007, Microsoft/Komisia, T‑201/04, Zb. s. II‑3601, body 87 až 89