13

Článok 37 loi n 2003‑8, du 3 janvier 2003, relative aux marchés du gaz et de l’électricité et au service public de l’énergie (zákon č. 2003‑8 z 3. januára 2003 o trhu s plynom a elektrickou energiou a o verejnej službe v oblasti energetiky) (JORF zo 4. januára 2003, s. 265), ktorým bol zmenený zákon č. 2000‑108, stanovuje: „I. – Článok 5 zákona č. 2000‑108… znie: ,I. – Náklady pripísateľné úlohám verejnej služby, ktorými sú poverené subjekty v odvetví elektrickej energie, sa nahrádzajú v plnej výške. Tieto náklady zahŕňajú: a) V oblasti výroby elektrickej energie: 1. Dodatočné náklady, ktoré prípadne vznikli pri vykonaní ustanovení článkov 8 a 10 oproti investičným a prevádzkovým nákladom, ktoré naopak nemusela vynaložiť spoločnosť Électricité de France, alebo, podľa okolností, ktoré naopak nemuseli vynaložiť dotknutí nezoštátnení distribútori uvedení v článku 23 loi no 46‑628 du 8 avril 1946 [sur la nationalisation de l’électricité et du gaz] (zákon č. 46‑628 z 8. apríla 1946 [o zoštátnení elektrickej energie a plynu]). Rovnaké hodnoty ušetrených nákladov slúžia ako referencia pri určení kompenzovaných dodatočných nákladov v prípade, ak sú dotknuté zariadenia prevádzkované spoločnosťou Électricité de France alebo nezoštátneným distribútorom. Ak je predmetom zmluvy nákup elektrickej energie vyrábanej vo výrobnom zariadení, ktoré je umiestnené v oblasti nenapojenej na kontinentálnu metropolitnú sieť, dodatočné náklady sa počítajú vo vzťahu k podielu vyrobenej elektrickej energie, ktorá sa predáva zákazníkom, ktorí nemajú postavenie oprávneného zákazníka. 2. Dodatočné výrobné náklady v oblastiach nenapojených na kontinentálnu metropolitnú sústavu, ktoré z dôvodu osobitostí výrobného parku vlastných povahe uvedených oblastí nie sú zahrnuté do časti týkajúcej sa výroby elektrickej energie, ktorá sa predáva zákazníkom, ktorí nemajú postavenie oprávneného zákazníka, alebo prípadne do cenových obmedzení stanovených článkom 4 ods. I tohto zákona. b) V oblasti dodávok elektrickej energie: 1. Straty príjmov a náklady vynaložené dodávateľmi elektriny z dôvodu zavedenia osobitnej tarifikácie pre ‚produit de première nécessité ‘ (výrobok základnej potreby) podľa článku 4 ods. I posledného pododseku. 2. Náklady vynaložené dodávateľmi elektrickej energie z dôvodu ich účasti na mechanizme zavedenom v prospech osôb s nízkymi príjmami, ktorý je uvedený v článku 2 ods. III prvom pododseku. Tieto náklady sa zohľadnia v hraniciach percentuálneho podielu nákladov znášaných dodávateľom z dôvodu účtovania zvláštnych cien ‚výrobku základnej potreby‘ podľa predchádzajúceho odseku. Percentuálny podiel stanovuje ministerstvo príslušné v oblasti energetiky. Tieto náklady sú vypočítané na základe riadneho účtovníctva vedeného dodávateľmi, ktorí ich vynakladajú. Toto účtovníctvo, ktoré sa vedie podľa pravidiel Commission de régulation de l’énergie (Komisia pre reguláciu energetiky) podlieha kontrole, pričom s ňou spojené výdavky platia subjekty, ktoré tieto náklady znášajú, ktorú vykoná ich audítor alebo v prípade štátnych podnikov ich autorizovaný účtovný revízor. Commission de régulation de l’énergie (Komisia pre reguláciu energetiky) môže na náklady uvedených subjektov nechať vykonať kontrolu účtovníctva nezávislým audítorom podľa vlastného výberu. Výšku týchto nákladov stanoví každoročne na návrh Commission de régulation de l’énergie (Komisia pre reguláciu energetiky) minister zodpovedný za energetiku. Náhrada týchto nákladov v prospech subjektov, ktoré ich vynakladajú, je zabezpečená z príspevkov, ktoré sú splatné zo strany koncových spotrebiteľov elektrickej energie usadených na vnútroštátnom území. Výška vyššie uvedených príspevkov sa vypočíta pomerne v závislosti od množstva spotrebovanej elektriny. Elektrina vyrobená výrobcom pre vlastné použitie alebo kúpená koncovým spotrebiteľom pre vlastné použitie od tretieho prevádzkovateľa výrobného zariadenia v odbernom mieste sa však pri výpočte príspevku zohľadňuje až od 240 miliónov kilowatthodín ročne za výrobný závod. Výška splatného príspevku za jedno odberné miesto, ktorý majú uhradiť koncoví spotrebitelia uvedení v článku 22 ods. 1 prvom pododseku, nesmie prekročiť 500000 [eur]. Výška príspevku na každú kilowatthodinu sa vypočíta tak, aby príspevky pokryli všetky náklady uvedené v písm. a) a b), ako aj náklady na správu vynaložené Caisse des dépôts et consignations (Štátna depozitná pokladnica), ktoré sú uvedené nižšie. Túto výšku stanoví každoročne na návrh Commission de régulation de l’énergie (Komisia pre reguláciu energetiky) minister zodpovedný za energetiku. Príspevok na každú kilowatthodinu nesmie prekročiť 7 % sadzby za predaj kilowatthodiny, mimo predplatného a bez dane, zodpovedajúcej predplateniu príkonu 6 kVA bez útlmu alebo variácie cien podľa hodín a sezón. …“