SK Úradný vestník Európskej únie C 118/19

Odvolanie podané 5. februára 2016: Comunidad Autónoma de Galicia a Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, S.A. (Retegal) proti rozsudku Všeobecného súdu (piata komora) z 26. novembra 2015 v spojených veciach T-463/13 a T-464/13, Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal/Komisia

(Vec C-70/16 P)

(2016/C 118/21)

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Odvolateľky: Comunidad Autónoma de Galicia a Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, S.A. (Retegal) (v zastúpení: F. J. García Martínez a B. Pérez Conde, abogados)

Ďalší účastníci konania: Európska komisia a SES Astra

Návrhy odvolateliek

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— vyhlásil uvedené odvolacie dôvody za prípustné a dôvodné,

— zrušil rozsudok z 26. novembra 2015, Comunidad Autónoma de Galicia a Retegal/Komisia, T–463/13 a T–464/13,

— s konečnou platnosťou rozhodol o žalobe o neplatnosť a vyhovel návrhom žalobkyne v konaní na prvom stupni v rozsahu, v akom sa týkajú rozhodnutia Komisie z 19. júna 2013 týkajúceho sa štátnej pomoci č. SA.28599 [C23/2010 (ex NN36/2010, ex CP 163/2009)] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La-Mancha) (1),

— zaviazal Komisiu na náhradu trov konania vzniknutých v odvolacom konaní.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Prvý odvolací dôvod: nesprávne právne posúdenie spočívajúce v nesúlade výroku napadnutého rozsudku v súvislosti s konštatovaním pochybení obsiahnutých v spornom rozhodnutí, ktoré sú uvedené vo štvrtom žalobnom dôvode a na základe ktorých je Retegal výslovne kvalifikovaná ako priamy príjemca neoprávnenej štátnej pomoci a suma, ktorá sa má vrátiť, je znásobená.

Týmto odvolacím dôvodom odvolateľky dôrazne poukazujú na zjavné nesprávne posúdenie, ku ktorému došlo v napadnutom rozsudku, ktorý jednak vo výroku neurčuje, že sporné rozhodnutie obsahuje nesprávne posúdenia (odôvodnenia 193 a 194 rozhodnutia), uvedené v žalobe v súvislosti s osobitným postavením Galície, a jednak výslovne kvalifikuje Retegal ako priameho príjemcu neoprávnenej štátnej pomoci a znásobuje sumu, ktorá sa má vrátiť. Hoci napadnutý rozsudok (bod 153) zrušuje právne záväzný charakter tejto kvalifikácie Retegalu ako hlavného príjemcu štátnej pomoci (bod 193) a nesprávnu kvalifikáciu sumy (bod 194), ktorej vrátenie je povinné (výrok) podľa sporného rozhodnutia, čo potvrdzujú odvolateľky, Všeobecný súd toto výslovné konštatovanie nepreberá vo výroku, hoci podaná žaloba sa týkala zrušenia týchto nesprávnych konštatovaní obsiahnutých v spornom rozhodnutí, ktoré boli správne a účinne vyhlásené za právne nezáväzné. Z dôvodu vnútornej koherencie medzi právnymi dôvodmi a výrokom treba sčasti vyhovieť odvolaniu z logického dôvodu spočívajúceho v právnej istote (aby sa predišlo vnútorným konfliktom v súvislosti s výkladom rozsahu sporného rozhodnutia vo fáze vrátenia sumy, tak ako v prejednávanej veci).

Druhý odvolací dôvod: nesprávne právne posúdenie týkajúce sa porušenia článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ktoré sa zakladá na skutočnosti, že napadnutý rozsudok určuje, že podmienky požadované na kvalifikáciu predmetnej činnosti ako štátnej pomoci boli splnené.

Odvolateľky sa týmto odvolacím dôvodom domáhajú zrušenia rozsudku z dôvodu, že z právneho hľadiska obsahuje nesprávne posúdenie spočívajúce v tom, že preskúmanie Všeobecným súdom nie je v súlade s kritériami stanovenými judikatúrou na zistenie toho, či sú všetky podmienky požadované na kvalifikáciu zásahu verejných orgánov Galície ako štátnej pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ splnené. Hoci Komisia počas konania pripustila, že nedisponovala dostatočnými, spoľahlivými a úplnými informáciami v súvislosti s osobitným postavením Galície, čím potvrdila nesprávne posúdenie, na ktoré poukázali odvolateľky v žalobe, napadnutým rozsudkom je nesprávne rozhodnuté, že predmetné konanie Galície nesúvisí s výkonom právomoci verejnej moci (zásah verejných orgánov potrebný v prípade konštatovania zlyhaní trhu v oblasti II, aby sa zabezpečilo, že občania budú môcť naďalej prijímať televízny signál po tom, čo im zanikne analógové televízne vysielanie), ale že komerčnej povahy. Všeobecný súd dospel k tomuto záveru preto, lebo nepreskúmal vecnú správnosť okolností uvedených Komisiou, najmä skutočnosť, že digitálna sieť obecných úradov nemôže byť využívaná na komerčné účely. Všeobecný súd tiež nesprávne posúdil, keď potvrdil domnienku Komisie, podľa ktorej bolo možné „poskytnúť iné služby“ odlišné od „služby prostredníctvom platformy DTT“ cez prenosovú infraštruktúru patriacej obecnému úradu a to napriek skutočnosti, že takáto domnienka o využívaní na komerčné účely je z vecného a právneho hľadiska nemožná.

Ak by Všeobecný súd vykonal úplne preskúmanie konkrétnych skutočností sporu za podmienok požadovaných uvedenou judikatúru, nedospel by k takémuto konštatovaniu, pretože digitálna infraštruktúra po zásahu daných verejných orgánov Galície nemohla byť využívaná na komerčné účely z dôvodu svojich technických parametrov (jednoduchý prijímač a kazeta), úrovne vybavenia (len vybavenie DTT) a uplatniteľného právneho režimu (vnútroštátny predpis, ktorý umožňuje len orgánom územnej správy poskytovať služby prenosu signálu digitálnej televízie bez ekonomickej protihodnoty), takže nebolo možné konštatovať, že opatrenie spadá do pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

Tretí odvolací dôvod: nesprávne právne posúdenie spočívajúce v porušení povinnosti odôvodniť rozsudky (článok 36 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článok 81 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu) a článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pretože napadnutý rozsudok nesprávne posudzuje selektívnu povahu pomoci

Týmto odvolacím dôvodom odvolateľky dôrazne poukazujú na skutočnosť, že napadnutý rozsudok (bod 85), pokiaľ ide o selektívnu povahu prisúdenú dotknutému opatreniu, rovnako ako sporné rozhodnutie nie je dostatočne odôvodnené a obsahuje nesprávne posúdenie (odôvodnenie 113), keďže bez preskúmania pochybenia a nesprávnosti vytýkaných v žalobe, ani bez poskytnutia odpovede na tieto výhrady, Všeobecný súd len potvrdzuje, postavenie Komisie v tejto otázke bez toho, aby jasne a jednoznačne vyjadril svoje dôvody, pričom si nielenže nesplnil svoju povinnosť odôvodnenia rozsudkov, ale aj nepreskúmal porovnanie potrebné na posúdenie toho, či pomoc je alebo nie je selektívnej povahy. Hoci Všeobecný súd vykonal toto povinné preskúmanie, konštatoval, že situácia obecných úradov v oblasti II v Galícií a ostatných „podnikov využívajúcich iné technológie“, akým je ďalší účastník konania, nemôžu byť vôbec porovnateľné, či už z faktického alebo právneho hľadiska, pretože tieto ostatné „podniky“ neposkytujú (za podmienok stanovených vnútroštátnou právnou úpravou „bez ekonomickej protihodnoty“) služby spočívajúce v prenose signálu digitálnej televízie občanom, ktorí bývajú v oblasti II v Galícii, a neboli ani nútené tak urobiť, ani nemali v úmysle tak urobiť.

Štvrtý odvolací dôvod: nesprávne právne posúdenie týkajúce sa výkladu článku 14 a 106 ods. 2 ZFEÚ, Protokolu 26 o službách všeobecného záujmu ZFEÚ a judikatúry vzťahujúcej sa na túto oblasť

Tento odvolací dôvod má tri časti, ktoré poukazujú na porušenie článku 14 a článku 106 ods. 2 ZFEÚ, Protokolu 26 o službách verejného záujmy ZFEÚ a judikatúry vzťahujúcej sa na túto oblasť v rozsahu, v akom Všeobecný súd uviedol v napadnutom rozsudku nesprávny výklad ustanovení Zmluvy o službe všeobecného hospodárskeho záujmu. Prvá časť sa zakladá na skutočnosti, že napadnutým rozsudkom bola porušená diskrečná právomoc, ktorou disponujú členské štáty na definovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, keďže uvádza výklad, ktorý v danom prípade nezohľadňuje a zbavuje obsahu túto diskrečnú právomoc. Oficiálny akt oprávňujúci na zásah dotknutých verejných orgánov obsahuje jasnú a presnú definíciu úlohu služby vo verejnom záujme a spĺňa všetky podmienky stanovené judikatúrou, na základe čoho možno tvrdiť, že ide o definíciu služby všeobecného hospodárskeho záujmu vykonanej platným spôsobom. Druhá časť zdôrazňuje skutočnosť, že napadnutý rozsudok neposudzuje existenciu zjavného nesprávneho posúdenia v definícií služby vo verejnom záujme a nekonštatuje, že definícia, ktorú dali verejné orgány, bola zjavne nesprávna, hoci Všeobecný súd konštatoval, že jasne ide o činnosť, ktorú z vecného hľadiska možno jednoznačne kvalifikovať ako službu všeobecného hospodárskeho záujmu. Treťou časťou odvolateľky poukazujú na nesprávne právne posúdenie, ktorého sa dopustil Všeobecný súd, keď podal nesprávny výklad vnútroštátnych právnych noriem, na základe čoho dospel k záveru, že neexistuje jasná a presná definícia služby všeobecného hospodárskeho záujmu spĺňajúca podmienky rozsudku Altmark (2).

(1) Rozhodnutie Komisie z 19. júna 2013 o štátnej pomoci SA.28599 [(C 23/10) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília-La-Mancha) (Ú. v. EÚ L 217, s. 52).

(2) Rozsudok z 23. júla 2015, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415).