ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 315/13

Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 10. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm – Španielsko) – Víctor Manuel Julián Hernández a i./Puntal Arquitectura SL a i.

(Vec C-198/13) (1)

((Ochrana zamestnancov v prípade platobnej neschopnosti zamestnávateľa - Smernica 2008/94/ES - Pôsobnosť - Právo zamestnávateľa na náhradu škody voči členskému štátu z dôvodu miezd vyplatených zamestnancovi v priebehu konania o napadnutí jeho výpovede po uplynutí 60 pracovných dní od podania návrhu na začatie konania - Neexistencia práva na náhradu škody v prípade neplatnej výpovede - Subrogácia práva na náhradu škody od zamestnávateľa v prospech zamestnanca v prípade dočasnej platobnej neschopnosti zamestnávateľa - Diskriminácia zamestnancov, ktorých výpoveď je neplatná - Charta základných práv Európskej únie - Pôsobnosť - Článok 20))

2014/C 315/19

Jazyk konania: španielčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan, Said Debbaj

Žalovaní: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro, Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

Výrok rozsudku

Vnútroštátna právna úprava, akou je úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej môže zamestnávateľ od dotknutého členského štátu žiadať vyplatenie miezd, ktoré neboli vyplatené v období, v ktorom prebiehalo súdne konanie o napadnutí daných výpovedí, a to po uplynutí 60 pracovných dní od podania žaloby, a podľa ktorej, pokiaľ zamestnávateľ tieto mzdy nevyplatil a nachádza sa v stave dočasnej platobnej neschopnosti, dotknutý zamestnanec môže prostredníctvom zákonnej subrogácie požadovať vyplatenie uvedených miezd priamo od tohto štátu, nepatrí do pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/94/ES z 22. októbra 2008 o ochrane zamestnancov pri platobnej neschopnosti ich zamestnávateľa, a preto ju nemožno preskúmať so zreteľom na základné práva zaručené Chartou základných práv Európskej únie a konkrétne na jej článok 20.

(1) Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 315/15

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 10. júla 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Ireland – Írsko) – Ewaen Fred Ogieriakhi/Minister for Justice and Equality, Írsko, Attorney General, An Post

(Vec C-244/13) (1)

((Prejudiciálne konanie - Smernica 2004/38/ES - Článok 16 ods. 2 - Právo na trvalý pobyt rodinných príslušníkov občana Únie, ktorí sú štátnymi príslušníkmi tretej krajiny - Skončenie spolužitia manželských partnerov - Okamžité začatie spolužitia s inými partnermi počas nepretržitého päťročného obdobia pobytu - Nariadenie (EHS) č. 1612/68 - Článok 10 ods. 3 - Podmienky - Porušenie práva Únie členským štátom - Preskúmanie povahy predmetného porušenia - Nevyhnutnosť podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania))

2014/C 315/22

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court of Ireland

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Ewaen Fred Ogieriakhi

Žalovaní: Minister for Justice and Equality, Írsko, Attorney General, An Post

Výrok rozsudku

1. Článok 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/38/ES z 29. apríla 2004 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, ktorá mení a dopĺňa nariadenie (EHS) 1612/68 a ruší smernice 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, sa má vykladať v tom zmysle, že štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý sa počas nepretržitého obdobia piatich rokov pred dátumom prebratia tejto smernice zdržiaval v členskom štáte ako manželský partner občana Únie, ktorý je pracovníkom v uvedenom členskom štáte, treba považovať za osobu, ktorá nadobudla právo na trvalý pobyt upravené v tomto ustanovení, hoci počas uvedeného obdobia sa manželia rozhodli žiť oddelene a začali žiť s inými partnermi a ubytovanie, v ktorom tento príslušník tretej krajiny býval, mu už neposkytovala ani nedala k dispozícii manželská partnerka, ktorá je občiankou Únie.

2. Skutočnosť, že vnútroštátny súd v rámci konania o náhradu škody z dôvodu porušenia práva Únie považoval za potrebné položiť prejudiciálnu otázku týkajúcu sa práva Únie, o ktoré ide vo veci samej, sa nesmie považovať za rozhodujúci faktor pre určenie toho, či došlo k zjavnému porušeniu tohto práva členským štátom.

(1) Ú. v. EÚ C 189, 29.6.2013.
2.

Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby posúdil, či sú splnené podmienky na uplatnenie zodpovednosti členského štátu. Pokiaľ ide o otázku, či dotknutá vnútroštátna právna úprava vo veci samej predstavuje „dostatočne závažné“ porušenie práva Únie, je taktiež tento súd povinný vziať do úvahy predovšetkým skutočnosť, že Súdny dvor sa doposiaľ nevyjadril k zákonnosti zohľadnenia faktora založeného na priemernej očakávanej dĺžke života podľa pohlavia pri stanovení dávky vyplácanej na základe zákonného systému sociálneho zabezpečenia, ktorý patrí do pôsobnosti smernice 79/7. Vnútroštátny súd musí tiež prihliadať na možnosť poskytnutú členským štátom normotvorcom Únie, vyjadrenú v článku 5 ods. 2 smernice Rady 2004/113/ES z 13. decembra 2004 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania medzi mužmi a ženami v prístupe k tovaru a službám a k ich poskytovaniu, ako aj v článku 9 ods. 1 písm. h) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania. Uvedený súd bude okrem toho musieť vziať do úvahy, že Súdny dvor 1. marca 2011 (C-236/09, EU:C:2011:100) rozhodol, že prvé z uvedených ustanovení je neplatné, pretože porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania s mužmi a so ženami.
C 395/11

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) zo 4. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko – Damijan Vnuk/Zavarovalnica Triglav d.d.

(Vec C-162/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel - Smernica 72/166/EHS - Článok 3 ods. 1 - Pojem „prevádzka vozidiel“ - Nehoda spôsobená traktorom s vlečkou na dvore farmy))

(2014/C 395/14)

Jazyk konania: slovinčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Damijan Vnuk

Žalovaný: Zavarovalnica Triglav d.d.

Výrok rozsudku

Článok 3 ods. 1 smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „prevádzka vozidiel“ uvedený v tomto ustanovení sa vzťahuje na akékoľvek používanie vozidla, ktoré je v súlade s jeho obvyklou funkciou. Uvedený pojem by sa teda mohol vzťahovať na pohyb traktora na dvore farmy, ktorého cieľom je umiestniť vlečku tohto traktora do stodoly, ako v konaní vo veci samej, pričom vnútroštátnemu súdu prináleží, aby to overil.

(1) Ú. v. EÚ C 156, 1.6.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 421/11

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 17. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hoge Raad der Nederlanden – Holandsko) – Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV

(Vec C-242/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Hospodárska súťaž - Štátna pomoc - Článok 107 ods. 1 ZFEÚ - Pojem pomoc - Záruky poskytnuté verejnoprávnym podnikom banke na účely priznania úverov tretím dlžníkom - Záruky vedome poskytnuté riaditeľom tohto verejnoprávneho podniku v rozpore s ustanoveniami jeho stanov - Prezumpcia nesúhlasu subjektu verejnej moci, ktorý je vlastníkom tohto podniku - Pripísateľnosť záruk štátu))

2014/C 421/14

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Hoge Raad der Nederlanden

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Commerz Nederland NV

Žalovaná: Havenbedrijf Rotterdam NV

Výrok rozsudku

Článok 107 ods. 1 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že na účely určenia, či sú záruky poskytnuté verejnoprávnym podnikom pripísateľné orgánu verejnej moci, ktorý ho ovláda, sú spolu so súborom indícií vyplývajúcich z okolností veci samej a kontextu, v ktorom nastali, relevantné okolnosti, podľa ktorých jednak jediný konateľ tohto podniku, ktorý poskytol tieto záruky, konal neoprávnene, prevzatie záruk vedome utajoval a porušil stanovy svojho podniku a jednak tento orgán verejnej moci by nesúhlasil s poskytnutím týchto záruk, ak by o nich bol informovaný. Tieto okolnosti sú v situácii, ako je situácia dotknutá vo veci samej, samy osebe spôsobilé vylúčiť takúto pripísateľnosť iba vtedy, ak z nich vyplýva, že dotknuté záruky boli poskytnuté bez účasti toho istého orgánu verejnej moci.

(1) Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 421/15

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État – Francúzsko) – Société Fonderie 2A/Ministre de l’Économie et des Finances

(Vec C-446/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Šiesta smernica o DPH - Článok 8 ods. 1 písm. a) - Určenie miesta dodávky tovaru - Dodávateľ usadený v inom členskom štáte ako je štát nadobúdateľa - Spracovanie tovaru v členskom štáte, v ktorom je usadený nadobúdateľ))

2014/C 421/20

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Conseil d’État

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Société Fonderie 2A

Žalovaný: Ministre de l’Économie et des Finances

Výrok rozsudku

Článok 8 ods. 1 písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/7/ES z 10. apríla 1995 sa má vykladať v tom zmysle, že miesto dodania tovaru predávaného spoločnosťou so sídlom v jednom členskom štáte, nadobúdateľovi so sídlom v inom členskom štáte a na ktorom predávajúci nechal vykonať poskytovateľom služieb so sídlom v tomto druhom členskom štáte dokončovacie práce s cieľom urobiť tento tovar vhodným na dodanie, pred jeho zaslaním týmto poskytovateľom služieb nadobúdateľovi, treba považovať za nachádzajúce sa v členskom štáte, v ktorom má sídlo nadobúdateľ.

(1) Ú. v. EÚ C 304, 19.10.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 421/12

Rozsudok Súdneho dvora (siedma komora) z 2. októbra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Brussel – Belgicko) – Orgacom BVBA/Vlaamse Landmaatschappij

(Vec C-254/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poplatky s rovnakým účinkom ako clo - Vnútroštátne zdanenie - Poplatok pri dovoze maštaľného hnoja dovezeného do regiónu Flámsko - Články 30 ZFEÚ a 110 ZFEÚ - Poplatok, ktorý je povinný uhradiť dovozca - Odlišné poplatky podľa toho, či maštaľný hnoj je dovezený alebo pochádza z regiónu Flámsko))

2014/C 421/15

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Hof van beroep te Brussel

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Orgacom BVBA

Žalovaná: Vlaamse Landmaatschappij

Výrok rozsudku

Článok 30 ZFEÚ bráni odvodu, aký je upravený v článku 21 ods. 5 dekrétu regiónu Flámsko z 23. januára 1991 o ochrane životného prostredia pred znečistením hnojivami v znení dekrétu z 28. marca 2003, ktorý sa uplatňuje iba pri dovoze prebytkov maštaľného hnoja a iných hnojív do regiónu Flámsko, ktorý sa vyberá od dovozcu, zatiaľ čo daň z prebytkov hnojiva vyrobeného na území Flámska sa vyberá od výrobcu, a ktorý sa vypočíta podľa odlišného postupu, než upravuje výpočet uvedenej dane. V tomto ohľade je nepodstatné, či členský štát, z ktorého sa prebytky hnoja dovážajú do regiónu Flámsko, uplatňuje zníženie zdanenia v prípade vývozu týchto prebytkov do iných členských štátov.

(1) Ú. v. EÚ C 207, 20.7.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 409/9

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. septembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Raad van State – Holandsko) – Essent Energie Productie BV/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

(Vec C-91/13) (1)

((Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom - Článok 41 ods. 1 dodatkového protokolu a článok 13 rozhodnutia č. 1/80 - Pôsobnosť - Zavedenie nových obmedzení slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb a podmienok prístupu k zamestnaniu - Zákaz - Slobodné poskytovanie služieb - Články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ - Vysielanie pracovníkov - Štátni príslušníci tretích štátov - Požiadavka pracovného povolenia na účely pridelenia pracovníkov))

2014/C 409/12

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Raad van State

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Essent Energie Productie BV

Žalovaný: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

Výrok rozsudku

Články 56 ZFEÚ a 57 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej právnej úprave členského štátu, ako je úprava dotknutá vo veci samej, na základe ktorej v prípade, že sú pracovníci so štátnou príslušnosťou tretieho štátu pridelení podnikom so sídlom v inom členskom štáte užívateľskému podniku so sídlom v prvom členskom štáte, ktorý ich používa na účely vykonania prác na účet iného podniku so sídlom v tom istom členskom štáte, takéto pridelenie podlieha podmienke, aby títo pracovníci mali pracovné povolenie.

(1) Ú. v. EÚ C 147, 25.5.2013.
SK Úradný vestník Európskej únie C 7/6

Rozsudok Súdneho dvora (piata komora) z 5. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bayerisches Verwaltungsgericht München – Nemecko) – Herbaria Kräuterparadies GmbH/Freistaat Bayern

(Vec C-137/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Poľnohospodárstvo - Spoločná poľnohospodárska politika - Ekologická výroba a označovanie ekologických produktov - Nariadenie (ES) č. 889/2008 - Článok 27 ods. 1 písm. f) - Používanie určitých produktov a látok pri spracovaní potravín - Zákaz používania minerálov, vitamínov, aminokyselín a mikroživín, ak to nie je právnymi predpismi schválené - Pridávanie glukónanu železnatého a vitamínov do ekologického nápoja - Používanie minerálov, vitamínov, aminokyselín a mikroživín - Predpísané množstvá, aby sa produkt mohol predávať ako potravinový doplnok, s výživovým alebo zdravotným tvrdením alebo ako potravina na osobitný výživový účel))

(2015/C 007/07)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Bayerisches Verwaltungsgericht München

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Herbaria Kräuterparadies GmbH

Žalovaný: Freistaat Bayern

Výrok rozsudku

Článok 27 ods. 1 písm. f) nariadenia Komisie (ES) č. 889/2008 z 5. septembra 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia Rady (ES) č. 834/2007 o ekologickej výrobe a označovaní ekologických produktov so zreteľom na ekologickú výrobu, označovanie a kontrolu, sa má vykladať tak, že používanie látky uvedenej v tomto ustanovení je právnymi predpismi schválené len pod podmienkou, že právny predpis Únie alebo vnútroštátny právny predpis, ktorý je s ním zlučiteľný, priamo stanovuje pridávanie uvedenej látky do potraviny, ak sa má vôbec uviesť na trh. V zmysle tohto ustanovenia nie je používanie takejto látky právnymi predpismi schválené, ak sa potravina uvádza na trh ako potravinový doplnok, s výživovým alebo zdravotným tvrdením alebo ako potravina na osobitný výživový účel, aj keď to implikuje, že na účely dodržania ustanovení týkajúcich sa zapracovania látok do potravín, ktoré sú uvedené

— v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/46/ES z 10. júna 2002 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinových doplnkov, zmenenej a doplnenej nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 z 22. októbra 2008,

— v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 z 20. decembra 2006 o výživových a zdravotných tvrdeniach o potravinách a nariadení Komisie (EÚ) č. 432/2012 zo 16. mája 2012 o povolení určitých zdravotných tvrdení o iných potravinách, ako sú tie, ktoré odkazujú na zníženie rizika ochorenia a na vývoj a zdravie detí, ako aj

— v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2009/39/ES zo 6. mája 2009 o potravinách na osobitné výživové účely a nariadení Komisie (ES) č. 953/2009 z 13. októbra 2009 o látkach, ktoré sa na osobitné výživové účely môžu pridávať do potravín na špeciálne výživové použitie, musí takáto potravina obsahovať určité množstvo predmetnej látky.

(1) Ú. v. EÚ C 171, 15.6.2013.
2.

Helénskej republike sa v prípade, že nesplnenie povinnosti konštatované v bode 1 výroku tohto rozsudku pretrváva do uvedeného dňa, ukladá povinnosť zaplatiť Komisii na účet „Vlastné zdroje Európskej únie“ odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do vykonania rozsudku Komisia/Grécko (C-502/03, EU:C:2005:592), polročné penále, ktoré sa v prípade prvého polroka nasledujúceho po uvedenom vyhlásení vypočíta na konci tohto polroku, a to vychádzajúc z počiatočnej sumy 1 4 5 20 000 eur, z ktorej sa odpočíta suma 40 000 eur za každé miesto nekontrolovaného zneškodňovania odpadu, ktorého sa konštatované nesplnenie povinnosti týka a ktoré bolo predmetom uzavretia alebo rekonštrukcie po 13. máji 2014, ako aj suma 80 000 eur za tie z uvedených miest, ktoré boli súčasne uzavreté aj rekonštruované po tomto dátume. Pre všetky nasledujúce polroky sa dlhované penále za každý polrok vypočíta na konci polroka na základe výšky penále stanovenej pre predchádzajúci polrok, pričom sa vykonajú rovnaké odpočítania v závislosti od uzavretí a rekonštrukcií miest, ktorých sa konštatované nesplnenie povinnosti týka, ku ktorým došlo počas príslušného polroka.
SK Úradný vestník Európskej únie C 26/6

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 19. novembra 2014 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Supreme Court of United Kingdom – Spojené kráľovstvo) – The Queen, na žiadosť ClientEarth/The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Vec C-404/13) (1)

((Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Životné prostredie - Kvalita ovzdušia - Smernica 2008/50/ES - Limitné hodnoty oxidu dusičitého - Povinnosť požiadať o predĺženie lehoty predložením plánu kvality ovzdušia - Sankcie))

(2015/C 026/07)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Supreme Court of United Kingdom

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: The Queen, na žiadosť: ClientEarth

Žalovaný: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Výrok rozsudku

1. Článok 22 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe sa má vykladať v tom zmysle, že na to, aby bolo možné maximálne o päť rokov predĺžiť lehotu stanovenú v tejto smernici na dosiahnutie limitných hodnôt oxidu dusičitého, uvedených v jej prílohe XI, toto ustanovenie ukladá členskému štátu povinnosť o to požiadať a vypracovať plán kvality ovzdušia, ak sa vzhľadom na existujúce informácie a napriek tomu, že tento štát uplatňuje primerané opatrenia na znižovanie znečistenia životného prostredia, objektívne ukazuje, že v uvedenej lehote nebude možné v danej zóne alebo aglomerácii dosiahnuť súlad s limitnými hodnotami. Smernica 2008/50 neobsahuje žiadnu výnimku z povinnosti vyplývajúcej z uvedeného článku 22 ods. 1.

2. V prípade ak sa ukazuje, že v danej zóne alebo aglomerácii členského štátu nebude možné dosiahnuť limitné hodnoty oxidu dusičitého stanovené v prílohe XI smernice 2008/50 po termíne určenom v tejto prílohe na 1. január 2010 a tento členský štát nepožiadal o predĺženie tejto lehoty v súlade s článkom 22 ods. 1 smernice 2008/50, vypracovanie plánu kvality ovzdušia podľa článku 23 ods. 1 druhého pododseku tejto smernice neumožňuje samo osebe prísť k záveru, že tento členský štát si predsa len splnil povinnosti, ktoré sú mu uložené podľa článku 13 uvedenej smernice.

3. V prípade, ak si členský štát nesplnil požiadavky vyplývajúce mu z článku 13 ods. 1 druhého pododseku smernice 2008/50 a zároveň nepožiadal o predĺženie lehoty za podmienok stanovených v článku 22 tejto smernice, prislúcha príslušnému vnútroštátnemu súdu, ktorý bude prípadne takú vec prejednávať, aby prijal voči vnútroštátnym orgánom potrebné opatrenie, akým je uloženie povinnosti, aby daný orgán vypracoval plán vyžadovaný touto smernicou za podmienok v nej stanovených.

(1) Ú. v. EÚ C 274, 21.9.2013.
1.

Pokiaľ ide o skládkovanie v Kiato: Helénska republika si tým, že — neprijala opatrenia potrebné na to, aby sa nakladanie s odpadmi v predmetnej skládke vykonávalo bez ohrozovania zdravia ľudí a bez poškodzovania životného prostredia, a aby zakázala opustenie odpadu, neriadené skládkovanie odpadu alebo nekontrolované nakladanie s odpadom v predmetnej skládke, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 a z článku 36 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc, — tolerovala prevádzkovanie tejto skládky bez platného povolenia na skládku dodržiavajúceho podmienky a obsah stanovené pre udelenie takéhoto povolenia a v dôsledku toho bez toho, aby držiteľ odpadu alebo prevádzkovateľ skládky mohli pred dodaním predmetného dopadu alebo v čase tohto dodania preukázať, že uvedený odpad možno prijať na skládku v súlade s podmienkami stanovenými v povolení, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 8, článku 9 písm. a) až c) a z článku 11 ods. 1 písm. a) smernice Rady 1999/31/ES z 26. apríla 1999 o skládkach odpadov, ako aj z článku 23 smernice 2008/98, a — nedohliadala na to, aby prevádzkovateľ skládky v prevádzkovej etape skládky uskutočňoval program kontroly a monitorovania, ako je určený v prílohe III smernice 1999/31, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 12 písm. a) tejto smernice.
2.

Talianska republika je povinná zaplatiť Európskej komisii na účet „Vlastné zdroje Európskej únie“ odo dňa vyhlásenia tohto rozsudku až do vykonania rozsudku Komisia/Talianska republika (EU:C:2007:250) polročné penále, ktoré sa v prípade prvého polroka nasledujúceho po vyhlásení tohto rozsudku vypočíta na konci tohto polroku, a to vychádzajúc z počiatočnej sumy 4 2 8 00 000 eur, od ktorej sa odpočíta suma 4 00 000 eur za každé miesto skládky obsahujúce nebezpečný odpad, ktoré bolo uvedené do súladu s týmto rozsudkom, a suma 2 00 000 eur za každé iné miesto skládky, ktoré bolo uvedené do súladu s uvedeným rozsudkom. Pre všetky nasledujúce polroky sa dlhované penále za každý polrok vypočíta na konci polroka na základe výšky penále stanovenej pre predchádzajúci polrok, pričom sa vykonajú rovnaké odpočítania v závislosti od zosúladenia miest skládok, ktorých sa konštatované nesplnenie týka, ku ktorému došlo počas príslušného polroka.