Keywords

Summary



Keywords

1. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpätie

[Nariadenie Rady č. 384/96, článok 2 ods. 7 písm. a), b) a c), článok 11 ods. 3 a článok 20]

2. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpätie

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 6 ods. 1)

Summary

1. Hoci posledná veta článku 2 ods. 7 písm. c) základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 odporuje tomu, aby na účely určenia existencie dumpingu inštitúcie prehodnocovali informácie, ktorými disponovali už pri pôvodnom určovaní štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, nemôže viesť k tomu, aby bola normálna hodnota uvedených výrobkov určovaná podľa pravidiel uplatňovaných v krajinách s trhovým hospodárstvom, ak sa počas prešetrovania, prípadne po stanovení prechodných opatrení, ukáže, že dotknutý účastník konania nepôsobí v podmienkach trhového hospodárstva v zmysle článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia.

Odsek 7 písm. a) článku 2 základného nariadenia totiž stanovuje osobitnú metódu na určenie normálnej hodnoty v prípade dovozov do tuzemska z krajín, ktoré nemajú trhové hospodárstvo, práve z dôvodu, že informácie, na ktorých sa zakladalo určenie normálnej hodnoty, tak ako ju upravujú odseky 1 až 6 tohto článku, nie sú považované za spoľahlivé dôkazy na účely výpočtu normálnej hodnoty. Aj keď odsek 7 písm. b) článku 2 základného nariadenia upravuje pre určité krajiny výnimku zo spôsobu určovania normálnej hodnoty uvedenej v odseku 7 písm. a), táto výnimka musí byť vykladaná prísne, a preto ju nemožno uplatniť v prípade, keď sa v dôsledku zmien skutkových okolností alebo objavenia sa nových dôkazov, ktoré nemohli byť Komisii rozumne známe počas určovania štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, v priebehu troch mesiacov od začatia antidumpingového konania ukáže, že predmetný výrobca nespĺňa podmienky, ktorým musí vyhovieť podnik vykonávajúci svoju činnosť v podmienkach trhového hospodárstva.

To je dôvod, prečo posledná veta článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia neodporuje tomu, aby sa priznanie štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve nezachovalo, pokiaľ v dôsledku zmeny skutkových okolností, na základe ktorých bol tento štatút priznaný, nemožno dospieť k zisteniu, že predmetný výrobca vykonáva svoju činnosť v podmienkach trhového hospodárstva.

Keďže však odňatie štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve je len zohľadnením dôsledkov zistenej zmeny relevantných okolností do budúcna a má len dôsledky ex nunc , ničím nepredstavuje zásah do práv získaných dotknutým podnikom.

Odňatie štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve sa okrem toho nemá uskutočniť v rámci konania upraveného v článku 11 ods. 3 základného nariadenia, toto ustanovenie sa vzťahuje iba na preskúmanie konečných opatrení zavedených počas antidumpingového konania. Cieľom konania o preskúmaní je totiž prispôsobiť uložené clá vývoju skutkových okolností, na základe ktorých došlo k uloženiu ciel, následne po ich zavedení a jeho bežným dôsledkom je použitie obdobia prešetrovania, ktoré nasleduje po zavedení konečných opatrení, ktoré sú predmetom opätovného preskúmania. Na druhej strane však cieľom konania o preskúmaní nie je preskúmavať dôkazy, na základe ktorých došlo k uloženiu ciel, keďže ostali nezmenené a takéto preskúmanie by v skutočnosti bolo opätovným začatím pôvodného konania.

Nakoniec, keďže bolo umožnené podať svoje pripomienky vo vzťahu k dôsledkom, ktoré Komisia zamýšľala vyvodiť z nových dôkazov, s ktorými sa oboznámila, nemôže sa dotknutý podnik odvolávať na porušenie práv na obranu uznávaných v rámci základných zásad práva Spoločenstva a vykonaných prostredníctvom článku 20 základného nariadenia.

(pozri body 44 – 47, 53, 54, 56)

2. Stanovenie obdobia prešetrovania a zákaz zohľadniť dôkazy z obdobia nasledujúceho po ňom majú za cieľ zaručiť, aby výsledky prešetrovania boli reprezentatívne a spoľahlivé. V tomto ohľade obdobie prešetrovania upravené v článku 6 ods. 1 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 má za cieľ najmä zabezpečiť, aby dôkazy, na základe ktorých sa určuje dumping, a ujma neboli ovplyvňované správaním dotknutých výrobcov po začatí antidumpingového konania, a teda aby konečné clo uložené v dôsledku konania bolo schopné účinne zabrániť ujme vyplývajúcej z dumpingu.

Okrem toho uloženie antidumpingových ciel nepredstavuje sankciu za predchádzajúce správanie, ale obranné a ochranné opatrenie proti nekalej hospodárskej súťaži vyplývajúcej z dumpingových praktík, je preto nutné viesť prešetrovanie na základe natoľko aktuálnych informácií, ako je to len možné, s cieľom stanoviť antidumpingové clá, ktoré budú vhodné na ochranu priemyslu Spoločenstva proti dumpingovým praktikám.

Z toho vyplýva, že použitím pojmu „bežne“ článok 6 ods. 1 základného nariadenia umožňuje výnimky zo zákazu zohľadniť informácie týkajúce sa obdobia nasledujúceho po období prešetrovania. Preto, ak sa v dôsledku dôkazov týkajúcich sa obdobia nasledujúceho po období prešetrovania vzhľadom na skutočnosť, že odzrkadľujú súčasné správanie dotknutých podnikov, zdá byť uloženie alebo zvýšenie antidumpingového cla odôvodnené, inštitúcie majú právo, dokonca povinnosť, tieto dôkazy zohľadniť.

Z toho vyplýva, že Rada správne uplatnila článok 6 ods. 1 základného nariadenia, keď zohľadnila účasť podniku na zoskupení výrobcov, ktorých cieľom je obchádzanie antidumpingových ciel, ku ktorej došlo po období prešetrovania, a v dôsledku toho mu odňala výhodu štatútu podniku pôsobiaceho v trhovom hospodárstve, aby tým zabránila uloženiu zjavne neprimeraných konečných opatrení.

(pozri body 59 – 61, 63)