Vec T‑29/05

Deltafina SpA

proti

Európskej komisii

„Hospodárska súťaž – Kartely – Španielsky trh nákupu a prvotného spracovania surového tabaku – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Určenie cien a rozdelenie trhu – Súlad medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím – Právo na obhajobu – Definícia relevantného trhu – Pokuty – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Úloha vodcu – Spolupráca“

Abstrakt rozsudku

1. Hospodárska súťaž – Kartely – Pripísanie podniku – Rozhodnutie Komisie konštatujúce zodpovednosť podniku, ktorý vykonáva činnosť na trhu bezprostredne nadväzujúcom na relevantný trh a ktorý sa aktívne a úmyselne podieľal na karteli

[Článok 3 ods. 1 písm. g) ES a článok 81 ods. 1 ES]

2. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah – Rešpektovanie práva na obhajobu – Rozsah

(Nariadenia Rady č. 17 a 1/2003)

3. Hospodárska súťaž – Kartely – Dohody medzi podnikmi – Vplyv na obchod medzi členskými štátmi – Kritériá posúdenia

(Článok 81 ods. 1 ES)

4. Akty inštitúcií – Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených pri porušení pravidiel hospodárskej súťaže

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie – Posúdenie z prípadu na prípad

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie – Vzájomná závislosť troch kritérií, ktoré sú výslovne spomenuté v usmerneniach vydaných Komisiou – Kvalifikácia porušenia ako veľmi závažného – Prednostná úloha kritéria založeného na povahe porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A prvý odsek)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Právny rámec – Určenie – Vplyv predchádzajúcej rozhodovacej praxe Komisie – Neexistencia

(Nariadenia Rady č. 17 a 1/2003)

9. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah

(Článok 253 ES)

10. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah – Rešpektovanie práva na obhajobu

(Nariadenia Rady č. 17 a 1/2003; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

11. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Úloha vodcu porušenia – Pojem

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Poľahčujúce okolnosti – Posúdenie – Nevyhnutnosť osobitného zohľadnenia každej z okolností – Neexistencia – Celkové posúdenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3)

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Poľahčujúce okolnosti – Správanie odlišné od správania dohodnutého v rámci kartelu – Posúdenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 druhá zarážka)

14. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Poľahčujúce okolnosti – Ukončenie porušenia pred zásahom Komisie – Vylúčenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2, a nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 3; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 tretia zarážka)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zníženie pokuty ako výmena za spoluprácu obvineného podniku – Podmienky

(Nariadenia Rady č. 17 a 1/2003; oznámenie Komisie 96/C 207/04)

16. Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Pokuty – Určenie – Kritériá – Zvýšenie všeobecnej úrovne pokút – Prípustnosť – Podmienky

(Článok 81 ods. 1 ES a článok 82 ES; nariadenia Rady č. 17 a 1/2003)

1. Komisia neprekročí medze zákazu stanoveného v článku 81 ods. 1 ES, keď konštatuje zodpovednosť podniku za porušenie tohto ustanovenia, ak tento podnik síce vykonáva činnosť na trhu bezprostredne nadväzujúcom na trh, na ktorom boli vykonané postupy obmedzujúce hospodársku súťaž, ale účastní sa aktívne a vedome na kartelovej dohode medzi výrobcami aktívnymi na trhu odlišnom od trhu, na ktorom on sám pôsobí.

Podnik totiž môže porušiť zákaz stanovený v článku 81 ods. 1 ES, ak má jeho správanie koordinované so správaním ostatných podnikov za cieľ obmedzenie hospodárskej súťaže na konkrétnom relevantnom trhu vnútri spoločného trhu, pričom sa nevyhnutne nepredpokladá, že bude na uvedenom relevantnom trhu sám vykonávať činnosť.

Nie je teda vylúčené, že podnik sa môže zúčastniť na vykonaní takéhoto obmedzenia, aj keď neobmedzuje vlastnú slobodu konať na trhu, na ktorom predovšetkým vykonáva činnosť. Každý iný výklad by totiž mohol viesť k zmenšeniu rozsahu zákazu uvedeného v článku 81 ods. 1 ES v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore s jeho potrebným účinkom a hlavným cieľom vykladaným s ohľadom na článok 3 ods. 1 písm. g) ES, a to zabezpečiť zachovanie nenarušenej hospodárskej súťaže vnútri spoločného trhu, vzhľadom na to, že by nebolo možné pokračovať v aktívnom prispievaní podniku k obmedzovaniu hospodárskej súťaže iba preto, lebo tento príspevok nevychádza z hospodárskej činnosti na relevantnom trhu, na ktorom k tomuto obmedzeniu dochádza alebo má za cieľ dôjsť.

Znenie výrazu „dohody medzi podnikateľmi“ s ohľadom na ciele sledované v článku 81 ods. 1 ES a v článku 3 ods. 1 písm. g) ES smeruje k potvrdeniu existencie koncepcie kartelu a podniku porušiteľa, v ktorej sa nerozlišuje podľa odvetví alebo trhu, na ktorom dotknuté podniky vykonávajú činnosť.

Pripísanie celého protiprávneho konania podniku, ktorý sa zúčastnil na karteli, je v súlade s požiadavkami zásady osobnej zodpovednosti, keď sú splnené dve podmienky, z ktorých prvá má objektívnu a druhá subjektívnu povahu.

Prvá podmienka je splnená, pokiaľ ide o vzťah medzi súťažiteľmi pôsobiacimi na rovnakom relevantnom trhu, ako aj o vzťah medzi takýmito súťažiteľmi a ich klientmi vtedy, ak tento podnik prispel k vykonaniu kartelovej dohody, hoci aj podriadeným, vedľajším alebo pasívnym spôsobom, napríklad mlčky vykonaným schválením a neoznámením takejto kartelovej dohody orgánom.

Čo sa týka druhej podmienky, pripísanie celého protiprávneho konania zúčastnenému podniku závisí okrem toho od prejavu vlastnej vôle, z ktorého vyplýva, že súhlasí, hoci aj mlčky, s cieľmi kartelu.

(pozri body 48, 49, 51, 57, 58, 62)

2. Dodržanie práva na obhajobu v každom konaní, ktoré môže viesť k uloženiu sankcií, najmä pokút alebo penále, predovšetkým vyžaduje, aby oznámenie o výhradách určené podniku, ktorému Komisia zvažuje uložiť sankciu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, obsahovalo podstatné skutočnosti svedčiace proti tomuto podniku, akými sú vytýkané skutočnosti, ich kvalifikácia a dôkazy, o ktoré sa Komisia opiera, aby tento podnik mohol účinne uplatniť svoje tvrdenia v rámci správneho konania, ktoré voči nemu bolo začaté.

Porušenie práva na obhajobu počas správneho konania treba posudzovať s prihliadnutím na výhrady, ktoré Komisia uviedla v oznámení o výhradách a v rozhodnutí, ktorým toto konanie ukončila. Za týchto podmienok konštatovanie porušenia práva na obhajobu predpokladá, že výhradu, o ktorej podnik tvrdí, že mu nebola vytýkaná v oznámení o výhradách, Komisia uviedla v konečnom rozhodnutí. Jednoduchý rozdiel v prezentácii skutočností, ktorý má za cieľ konkrétnejším spôsobom na ne upozorniť v konečnom rozhodnutí, nepredstavuje vecnú zmenu výhrad.

(pozri body 113 – 115, 120)

3. Na to, aby boli rozhodnutie, dohoda alebo postup spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, musia na základe objektívnych právnych alebo skutkových skutočností umožniť s dostatočnou pravdepodobnosťou predpokladať, že by mohli mať priamy či nepriamy, súčasný či potenciálny vplyv na obchod medzi členskými štátmi, a to takým spôsobom, že by bolo možné obávať sa, že budú brániť vytvoreniu spoločného trhu medzi členskými štátmi. Okrem iného je však potrebné, aby tento vplyv nebol bezvýznamný. Ovplyvnenie obchodu vnútri Spoločenstva preto vo všeobecnosti vyplýva zo súčasného výskytu viacerých faktorov, ktoré by nemuseli byť nevyhnutne určujúcimi faktormi takéhoto vplyvu, pokiaľ by boli posudzované samostatne.

Článok 81 ods. 1 ES totiž nevyžaduje, aby kartely upravené v tomto ustanovení podstatne ovplyvnili obchod vnútri Spoločenstva, ale požaduje, aby bolo určené, že tieto kartely môžu mať takýto účinok.

(pozri body 167 – 169)

4. Aj keď usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO nemôžu byť kvalifikované ako právne pravidlá, ktoré by bola administratíva povinná v každej situácii dodržiavať, vyjadrujú konvenčné pravidlá postupu, ktorých sa administratíva musí vo svojej praxi pridŕžať a od ktorých sa nemôže odkloniť v individuálnom prípade bez udania dôvodov, ktoré sú v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania.

(pozri bod 230)

5. Skutočnosť, že Komisia v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO spresnila svoj prístup k hodnoteniu závažnosti porušenia, nevylučuje, aby toto kritérium hodnotila ucelene, v závislosti od všetkých relevantných okolností danej veci vrátane skutočností, ktoré v usmerneniach nie sú výslovne uvedené.

(pozri bod 230)

6. Tri kritériá, ktoré sa musia zohľadniť pri hodnotení závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva podľa usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, sú samotná povaha porušenia, jeho konkrétny dopad na trh, ak je možné ho zmerať, a veľkosť relevantného geografického trhu. Tieto tri aspekty hodnotenia závažnosti porušenia nemajú rovnakú váhu pri celkovom skúmaní. Povaha porušenia má prednostnú úlohu, najmä pri kvalifikácii porušenia ako „veľmi závažného“.

V tejto súvislosti z opisu veľmi závažných porušení v usmerneniach vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy, ktoré smerujú najmä k určeniu cien alebo rozdeleniu trhov, môžu byť už na základe svojej povahy kvalifikované ako „veľmi závažné“ bez toho, aby sa tieto konania museli vyznačovať osobitným dopadom alebo geografickým rozsahom. Tento záver potvrdzuje skutočnosť, že aj keď opis závažných porušení výslovne uvádza dopad na trh a účinky na veľké oblasti jednotného trhu, opis veľmi závažných porušení naopak neuvádza žiadnu požiadavku konkrétneho dopadu na trh ani účinky na osobitnú geografickú oblasť.

Tri kritériá hodnotenia závažnosti porušenia od seba vzájomne závisia v tom zmysle, že zvýšený stupeň závažnosti z hľadiska jedného alebo druhého z týchto kritérií môže nahradiť menšiu závažnosť porušenia podľa iných aspektov.

Pokiaľ ide o rozsah geografického trhu, ten predstavuje len jedno z troch relevantných kritérií na účely posúdenia celkovej závažnosti porušenia a nie je autonómnym kritériom v tom zmysle, že by ako „veľmi závažné“ mohli byť kvalifikované iba porušenia týkajúce sa väčšiny členských štátov. Ani Zmluva ES, ani nariadenie č. 17 alebo nariadenie č. 1/2003, ani usmernenia, ani judikatúra neumožňujú prijať záver, že tak môžu byť kvalifikované iba geograficky veľmi rozsiahle obmedzenia. Z toho vyplýva, že malý rozsah relevantného geografického trhu nie je v rozpore s kvalifikáciou porušenia ako „veľmi závažného“. Toto riešenie sa ponúka a fortiori, pokiaľ ide o malú veľkosť predmetného trhu s výrobkom, lebo veľkosť trhu s výrobkom nemusí byť v zásade nevyhnutne zohľadnená, ale je len jedným z relevantných kritérií posúdenia závažnosti porušenia a stanovenia výšky pokuty.

Je pritom zrejmé, že porušenie vytýkané spracovateľom tabaku a dotknutému podniku, medzi ktorého činnosti patrí predaj spracovaného tabaku, spočívajúce v pevnom určení cien rôznych odrôd surového tabaku v členskom štáte a v rozdelení množstiev každej odrody surového tabaku, ktorý sa mohol vykúpiť od výrobcov, je na základe svojej povahy veľmi závažným porušením. Porušenia tohto typu sú kvalifikované ako obzvlášť závažné, pretože zahŕňajú priamy zásah do podstaty hospodárskej súťaže na relevantnom trhu alebo zjavné porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva.

(pozri body 231, 233, 234, 238, 240 – 242)

7. V rámci posúdenia závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva na účely určenia sumy pokuty skutočnosť, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala, že kartelová dohoda má konkrétny dopad na trh, nemá vplyv na kvalifikáciu porušenia ako „veľmi závažného“.

Neuvedenie dostatočného preukázania konkrétneho dopadu na trh nemôže spochybniť východiskovú sumu pokuty stanovenej Komisiou podľa závažnosti porušenia.

(pozri body 250, 251)

8. Skoršia rozhodovacia prax Komisie neslúži sama osebe ako právny rámec na ukladanie pokút vo veciach hospodárskej súťaže.

(pozri body 292, 426)

9. Z odôvodnenia individuálneho rozhodnutia musia vyplývať úvahy inštitúcie, ktorá akt vydala, tak jasne a jednoznačne, aby umožnili dotknutým osobám spoznať dôvody prijatého opatrenia a príslušnému súdnemu orgánu vykonať súdne preskúmanie. Požiadavka odôvodnenia sa musí posúdiť vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie vymedzovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie spĺňa všetky požiadavky článku 253 ES, sa musí posúdiť nielen s ohľadom na znenie predmetného aktu, ale aj na súvislosti, za akých bol tento akt prijatý, ako aj s ohľadom na všetky právne normy upravujúce dotknutú oblasť.

(pozri bod 319)

10. Ak Komisia v oznámení o výhradách výslovne uvedie, že bude skúmať, či je potrebné udeliť dotknutým podnikom pokutu, a ak označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, akými sú napríklad závažnosť a dĺžka trvania predpokladaného porušenia a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, splní si povinnosť dodržať právo podnikov byť vypočutý. Takéto konanie Komisie im poskytuje údaje potrebné na obranu nielen proti konštatovaniu porušovania, ale aj proti uloženiu pokuty. Keby sa však Komisii uložila povinnosť poskytnúť údaje týkajúce sa úrovne predpokladaných pokút dotknutým podnikom v štádiu oznámenia o výhradách, bolo by jej tým uložené, aby neprimeraným spôsobom predvídala svoje konečné rozhodnutie.

V tejto súvislosti má kvalifikácia vodcu pripísaná podniku významné následky, pokiaľ ide o výšku pokuty, ktorá sa má tomuto podniku uložiť. Podľa bodu 2 usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO ide o priťažujúcu okolnosť, ktorá vedie k podstatnému zvýšeniu základnej sumy pokuty. Podobne aj podľa bodu B písm. e) oznámenia o spolupráci táto okolnosť vylučuje veľmi významné zníženie pokuty, hoci podnik kvalifikovaný ako vodca inak spĺňa všetky podmienky na také zníženie. Je preto úlohou Komisie, aby v oznámení o výhradách uviedla skutočnosti, ktoré považuje za relevantné, aby dotknutý podnik, ktorý by mohol byť považovaný za vodcu kartelu, mohol na také výhrady odpovedať. Vzhľadom na to, že toto oznámenie predstavuje jednu z etáp pri prijímaní konečného rozhodnutia, a teda nejde o konečné rozhodnutie Komisie, však od Komisie nemožno vyžadovať, aby už v tejto etape pristúpila k právnej kvalifikácii skutočností, na ktorých sa bude zakladať jej konečné rozhodnutie o prisúdení úlohy vodcu kartelu.

(pozri body 324, 325, 327)

11. Na to, aby v rámci určenia výšky pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva mohol byť dotknutý podnik kvalifikovaný ako vodca, musí predstavovať podstatnú hnaciu silu kartelu a mať osobitnú a konkrétnu zodpovednosť pri jeho fungovaní.

Aj keď skutočnosti uvedené Komisiou dokazujú, že tento podnik zohrával aktívnu a priamu úlohu v karteli, nepostačujú na dokázanie, že tento podnik predstavoval podstatnú hnaciu silu tohto kartelu, najmä ak žiadna skutočnosť zo spisu nenaznačuje, že dotknutý podnik prevzal akúkoľvek iniciatívu s cieľom vytvoriť uvedený kartel alebo prinútiť niektorý z ostatných podnikov, aby k nemu pristúpil, a ak ani žiadna skutočnosť neumožňuje preukázať, že dotknutý podnik vykonával činnosti bežne súvisiace s úlohou vodcu kartelu, ako sú vedenie stretnutí alebo sústredenie a rozdeľovanie určitých údajov.

(pozri body 332 – 335)

12. Komisia musí pri stanovení výšky pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva v zásade postupovať v súlade s ustanoveniami vlastných usmernení. V usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO sa však neuvádza, že Komisia musí vždy samostatne brať do úvahy každú z poľahčujúcich okolností vymenovaných v bode 3 týchto usmernení, a nie je povinná automaticky priznať dodatočné zníženie z tohto dôvodu, pričom primeraná povaha prípadného zníženia pokuty z dôvodu poľahčujúcich okolností musí byť posúdená z celkového hľadiska pri zohľadnení všetkých relevantných okolností.

Prijatie usmernení totiž nezbavilo relevantnosti skoršiu judikatúru, podľa ktorej Komisia disponuje voľnou úvahou a tá jej umožňuje zohľadniť alebo nezohľadniť niektoré skutočnosti pri stanovovaní výšky pokút, ktoré zamýšľa uložiť, v závislosti najmä od okolností konkrétneho prípadu.

V prípade neexistencie záväzného ustanovenia v usmerneniach, pokiaľ ide o poľahčujúce okolnosti, ktoré možno zohľadniť, teda treba predpokladať, že Komisia si ponechala určitú mieru voľnej úvahy na celkové posúdenie významu prípadného zníženia výšky pokút z dôvodu poľahčujúcich okolností.

(pozri body 347, 348)

13. V rámci stanovenia výšky pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva je Komisia povinná uznať, že neuplatnenie dohody obmedzujúcej hospodársku súťaž zakladá existenciu poľahčujúcej okolnosti len vtedy, keď podnik, ktorý sa na túto okolnosť odvoláva, môže preukázať, že sa jasne a jednoznačne postavil proti uskutočneniu dohody obmedzujúcej hospodársku súťaž narušením jej samotného fungovania a že nevyvolával dojem dodržiavania dohody, a tým nepodnecoval iné podniky na uplatnenie predmetnej kartelovej dohody. Pre podniky by bolo príliš jednoduché minimalizovať riziko platenia vysokej pokuty, ak by mohli využiť kartelovú dohodu a potom ťažiť zo zníženia pokuty z dôvodu, že mali len obmedzenú úlohu pri uskutočňovaní porušenia, pričom ich postoj podnecoval ostatné podniky správať sa k hospodárskej súťaži škodlivejšie.

(pozri bod 350)

14. V rámci stanovenia výšky pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva môže „ukončenie porušovania, akonáhle zasiahne Komisia (konkrétne v prípadoch, keď realizuje kontroly)“, uvedené v bode 3 tretej zarážke usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, logicky zakladať poľahčujúcu okolnosť iba vtedy, keď existujú dôvodné predpoklady, že uvedenými zásahmi sa dotknuté podniky vyzvali, aby nepokračovali v konaní, ktoré je v rozpore s hospodárskou súťažou, a toto ustanovenie usmernení sa nevzťahuje na prípad, keď sa porušenie skončilo pred prvými zásahmi Komisie.

(pozri body 354, 355)

15. Komisia má širokú právomoc voľnej úvahy, pokiaľ ide o metódu výpočtu pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, a v tejto súvislosti môže zohľadniť viacero prvkov, ku ktorým patrí aj spolupráca dotknutých podnikov počas vyšetrovania vedeného službami tejto inštitúcie. Disponuje totiž širokou mierou voľnej úvahy pri posúdení kvality a užitočnosti spolupráce poskytnutej podnikom, okrem iného v porovnaní s príspevkami iných podnikov. Na odôvodnenie zníženia výšky pokuty na základe spolupráce musí konanie podniku uľahčiť úlohu Komisie pozostávajúcu zo zisťovania a sankcionovania uvedených porušení. V rámci posúdenia spolupráce poskytnutej podnikmi Komisia nemôže poprieť zásadu rovnosti zaobchádzania, ktorá je porušená, ak sa s porovnateľnými situáciami zaobchádza rozdielne alebo s rozdielnymi rovnako a také zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené.

(pozri body 389, 390, 399)

16. Skutočnosť, že Komisia v minulosti uplatnila pri určitých typoch porušenia pokuty na určitej úrovni, ju nemôže zbaviť možnosti zvýšiť túto úroveň v rámci hraníc uvedených v nariadení č. 1/2003, ak je to nevyhnutné na zabezpečenie uskutočňovania politiky hospodárskej súťaže Spoločenstva.

Hospodárske subjekty nemôžu vkladať legitímnu dôveru do zachovania existujúceho stavu, ktorý môže Komisia zmeniť v rámci svojej voľnej úvahy.

Podniky, ktoré sa zúčastnili na správnom konaní, na základe ktorého im môže byť uložená pokuta, teda nemôžu nadobudnúť legitímnu dôveru v skutočnosť, že Komisia neprekročí úroveň pokút uplatňovanú v minulosti.

Každý podnik, ktorý je účastníkom správneho konania, v ktorom môže byť uložená pokuta, musí totiž počítať s možnosťou, že Komisia sa rozhodne zvýšiť úroveň pokút oproti úrovni uplatnenej v minulosti.

(pozri body 426, 435)

ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (štvrtá komora)

z 8. septembra 2010 ( )

„Hospodárska súťaž – Kartely – Španielsky trh nákupu a prvotného spracovania surového tabaku – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES – Určenie cien a rozdelenie trhu – Súlad medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím – Právo na obhajobu – Definícia relevantného trhu – Pokuty – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Úloha vodcu – Spolupráca“

Vo veci T‑29/05,

Deltafina SpA, so sídlom v Orviete (Taliansko), v zastúpení: R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.‑F. Bellis a F. Di Gianni, advokáti,

žalobkyňa,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: pôvodne É. Gippini Fournier a F. Amato, neskôr É. Gippini Fournier a V. Di Bucci, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2004) 4030 v konečnom znení z 20. októbra 2004 týkajúceho sa konania podľa článku 81 ods. 1 [ES] (vec COMP/C.38.238/B.2 – Surový tabak – Španielsko) a subsidiárne zníženie pokuty uloženej žalobkyni v tomto rozhodnutí,

VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),

v zložení: predseda komory O. Czúcz, sudcovia I. Labucka a K. O’Higgins (spravodajca),

tajomník: J. Palacio González, hlavný referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 9. júna 2009,

vyhlásil tento

Rozsudok

Okolnosti predchádzajúce sporu

1 Žalobkyňa, spoločnosť Deltafina SpA, je talianska spoločnosť, ktorá sa zaoberá najmä prvým spracovaním surového tabaku a predajom spracovaného tabaku. Jej 100 % vlastníkom je americká spoločnosť Universal Corp., ktorá ju vlastní prostredníctvom svojej 100 % dcérskej spoločnosti, americkej spoločnosti Universal Leaf Tobacco Company Inc. (ďalej len „Universal Leaf“).

2 Universal Leaf vlastní tiež celé základné imanie Tabacos Españoles, SL (ďalej len „Taes“), jednej zo štyroch spoločností zaoberajúcich sa prvým spracovaním surového tabaku v Španielsku (ďalej len „spracovatelia“ alebo „španielski spracovatelia“).

3 Skupina, do ktorej patria spoločnosti uvedené v bodoch 1 a 2 vyššie, bude ďalej označená termínom „skupina Universal“.

4 V dňoch 3. a 4. októbra 2001 Komisia Európskych spoločenstiev, ktorá disponovala informáciami, podľa ktorých sa španielski spracovatelia a výrobcovia surového tabaku dopustili porušení článku 81 ES vykonala kontroly podľa článku 14 nariadenia Rady (EHS) č. 17, prvého nariadenia implementujúceho články [81 ES] a [82 ES] (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) v priestoroch troch z týchto spracovateľov, a síce v spoločnostiach Compañia española de tabaco en rama, SA (ďalej len „Cetarsa“), Agroexpansión, SA a World Wide Tobacco España, SA (ďalej len „WWTE“), ako aj Asociación Nacional de Empresas Transformadoras de Tabaco (ďalej len „Anetab“).

5 Komisia tiež vykonala 3. októbra 2001 kontroly v priestoroch Domu tabakových profesií a Európskeho združenia spracovateľov tabaku a 5. októbra 2001 v priestoroch Federación nacional de cultivadores de tabaco (ďalej len „FNCT“).

6 Listom zo 16. januára 2002 spracovatelia a Anetab, odvolávajúc sa na oznámenie Komisie o neukladaní alebo znižovaní pokút vo veciach kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“), oznámili Komisii ochotu spolupracovať.

7 Listom z 21. januára 2002 predložili Komisii niektoré informácie.

8 Listom z 15. februára 2002 informovala spoločnosť Universal Leaf Komisiu, že v plnom rozsahu podporuje iniciatívu spoločnosti Taes spolupracovať v rámci oznámenia o spolupráci. Tiež jej oznámila, že spoločnosť Deltafina spolupracuje so spoločnosťou Taes na príprave vyjadrenia, ktoré opisuje úlohu a činnosti spoločnosti Taes na španielskom trhu s tabakom a že dúfa, že výhody vyplývajúce z oznámenia o spolupráci sa budú tiež uplatňovať na spoločnosť Deltafina.

9 Dňa 18. februára 2002 zaslala spoločnosť Taes Komisii vyjadrenie uvedené v bode 8 vyššie.

10 V nadväznosti na to adresovala Komisia španielskym spracovateľom, Anetab a FNCT na základe článku 11 nariadenia č. 17. niekoľko žiadostí o informácie. O informácie požiadala tiež španielske ministerstvo poľnohospodárstva, rybolovu a potravinárstva (ďalej len „ministerstvo poľnohospodárstva“) v súvislosti so španielskou právnou úpravou v oblasti poľnohospodárskych výrobkov.

11 Dňa 11. decembra 2003 Komisia začala v tejto veci konanie a prijala oznámenie o výhradách, ktoré adresovala 20 podnikom alebo združeniam, medzi ktorými boli španielski spracovatelia, Deltafina, Universal, Universal Leaf, Anetab a FNCT.

12 Predmetné podniky a združenia mali prístup k vyšetrovaciemu spisu Komisie vo forme kópie na CD-ROM‑e, ktorý im bol zaslaný, a ako odpoveď na výhrady vznesené Komisiou predložili písomné vyjadrenia. Deltafina predložila písomné vyjadrenia 1. marca 2004.

13 Vypočúvanie – na ktorom sa zúčastnila Deltafina – sa konalo 29. marca 2004.

14 Po porade s poradným výborom pre obmedzujúce dohody a dominantné postavenie a s ohľadom na konečnú správu úradníka pre vypočutie prijala Komisia 20. októbra 2004 rozhodnutie K(2004) 4030 v konečnom znení týkajúce sa konania podľa článku 81 ods. 1 [ES] (vec COMP/C.38.238/B.2) – Surový tabak – Španielsko) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktorého zhrnutie je uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie z 19. apríla 2007 (Ú. v. EÚ L 102, s. 14).

15 Napadnuté rozhodnutie sa týka dvoch horizontálnych kartelov uzavretých a uskutočnených na španielskom trhu so surovým tabakom.

16 Prvý kartel, ktorý zahŕňal spracovateľov a spoločnosť Deltafina, mal za cieľ stanoviť každoročne na obdobie rokov 1996 – 2001 (maximálnu) priemernú dodaciu cenu pre každú odrodu surového tabaku bez ohľadu na kvalitu, ako aj podiel množstiev každej odrody surového tabaku, ktorý mohol každý spracovateľ vykúpiť od výrobcu (pozri najmä odôvodnenia č. 74 až 76 a 276 napadnutého rozhodnutia). Od roku 1999 do roku 2001 si spracovatelia a spoločnosť Deltafina medzi sebou dohodli aj cenové rozpätia podľa stupňa kvality každej odrody surového tabaku, ktoré sú uvedené v tabuľkách, ktoré tvoria prílohu k „pestovateľským zmluvám“, ako aj „ďalšie podmienky“, a síce priemerné minimálne ceny pre výrobcov alebo skupiny výrobcov (pozri najmä odôvodnenia č. 77 až 83 a 276 napadnutého rozhodnutia).

17 Pre kartel opísaný v bode 16 vyššie sa bude ďalej používať termín „kartel spracovateľov“.

18 Druhý kartel identifikovaný v napadnutom rozhodnutí zahŕňal tri španielske poľnohospodárske odborové organizácie, a síce Asociación agraria de jóvenes agricultores (ďalej len „ASAJA“), Unión de pequeños agricultores (ďalej len „UPA“) a Coordinadora de organizaciones de agricultores y ganaderos (ďalej len „COAG“), ako aj Confederación de cooperativas agrarias de España (ďalej len „CCAE“). Tento kartel mal za cieľ stanoviť každoročne počas obdobia rokov 1996 – 2001 cenové rozpätie podľa stupňa kvality každej odrody surového tabaku, ktoré sú uvedené v tabuľkách, ktoré tvoria prílohu k „pestovateľským zmluvám“, ako aj „ďalšie podmienky“, a síce priemerné minimálne ceny pre výrobcov alebo skupiny výrobcov.

19 Pre kartel opísaný v bode 18 vyššie sa bude ďalej používať termín „kartel zástupcov výrobcov“.

20 V napadnutom rozhodnutí sa Komisia domnieva, že každý z týchto kartelov predstavuje jediné a nepretržité porušenie článku 81 ods. 1 ES (pozri najmä odôvodnenia č. 275 až 277 napadnutého rozhodnutia).

21 V článku 1 tohto rozhodnutia pripísala zodpovednosť za kartel spracovateľov deviatim podnikom, medzi ktorými boli španielski spracovatelia a spoločnosť Deltafina, a zodpovednosť za kartel zástupcov výrobcov ASAJA, UPA, COAG a CCAE (ďalej len spoločne „zástupcovia výrobcov“).

22 V článku 2 napadnutého rozhodnutia Komisia nariadila týmto podnikom a zástupcom výrobcov, aby okamžite ukončili, ak tak už neurobili, porušenia uvedené v článku 1 a do budúcnosti sa zdržali akéhokoľvek obmedzujúceho postupu s rovnakým alebo podobným cieľom alebo účinkom.

23 V článku 3 napadnutého rozhodnutia sú uložené nasledujúce pokuty:

– Deltafina: 11 880 000 eur,

– Cetarsa: 3 631 500 eur,

– Agroexpansión: 2 592 000 eur,

– WWTE: 1 822 500 eur,

– Taes: 108 000 eur,

– ASAJA: 1 000 eur,

– UPA: 1 000 eur,

– COAG: 1 000 eur,

– CCAE: 1 000 eur.

24 Výška pokuty uloženej spoločnosti Deltafina zohľadňuje najmä jej úlohu vodcu, ktorú zahrávala v karteli spracovateľov (odôvodnenia č. 435 a 436 napadnutého rozhodnutia). S ohľadom na túto úlohu zvýšila Komisia východiskovú výšku pokuty o 50 % z dôvodu priťažujúcich okolností. Spoločnosť Deltafina však získala zníženie východiskovej výšky pokuty o 40 % z dôvodu poľahčujúcich okolností (odôvodnenia č. 437 a 438 napadnutého rozhodnutia) a 10 % výšky pokuty z dôvodu spolupráce v rámci správneho konania (odôvodnenia č. 448 až 456 napadnutého rozhodnutia).

25 Z článku 3 napadnutého rozhodnutia tiež vyplýva, že materské spoločnosti WWTE sú solidárne zodpovedné za zaplatenie pokuty uloženej spoločnosti WWTE a materská spoločnosť Agroexpansión za zaplatenie pokuty uloženej spoločnosti Agroexpansión.

Konanie a návrhy účastníkov konania

26 Spoločnosť Deltafina návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 20. januára 2005 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

27 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania stanovených v článku 64 svojho rokovacieho poriadku vyzval účastníkov konania, aby predložili niektoré dokumenty a položil im otázky. Účastníci konania týmto žiadostiam vyhoveli v stanovenej lehote.

28 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Súd prvého stupňa položil, boli vypočuté na pojednávaní 9. júna 2009.

29 Spoločnosť Deltafina navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zrušil napadnuté rozhodnutie,

– subsidiárne znížil výšku pokuty,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

30 Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu ako čiastočne neprípustnú a v každom prípade ako nedôvodnú,

– zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania,

– v prípade, že tak nerozhodne, zaviazal každého z účastníkov konania znášať vlastné trovy, ak žalobkyňa nebude mať, pokiaľ ide o jej žalobné dôvody, úspech v rovnakej miere ako Komisia, alebo zaviazal žalobkyňu znášať vlastné trovy, ako aj časť trov Komisie, ak žalobkyňa nebude mať úspech vo väčšine svojich žalobných dôvodov.

Právny stav

31 Na podporu svojej žaloby spoločnosť Deltafina uvádza jedenásť žalobných dôvodov založených:

– prvý na porušení článku 81 ods. 1 ES, článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205), a zásad zákonnosti a osobnej zodpovednosti, ako aj nedostatku odôvodnenia a zneužití právomoci,

– druhý na porušení článku 27 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1/2003, práva na obhajobu, práva na spravodlivý proces, podstatných formálnych náležitostí a zásad zákonnosti, právnej istoty a proporcionality, ako aj nedostatku odôvodnenia a zneužití právomoci,

– tretí na porušení článku 81 ods. 1 ES, článku 2 nariadenia č. 1/2003 a bodu 43 usmernení o pojme vplyv na obchod uvedenom v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. EÚ C 101, 2004, s. 81), ako aj nedostatku odôvodnenia,

– štvrtý na porušení článku 2 a článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, bodu 1 A a bodu 5 písm. d) usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO“ (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“) a zásad proporcionality, „rovnosti zaobchádzania a rovnosti sankcií“, ako aj nedostatku odôvodnenia a zneužití právomoci,

– piaty na porušení článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, bodu 1 B usmernení a zásady rovnosti zaobchádzania, ako aj zneužití právomoci,

– šiesty na porušení článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 a bodu 2 usmernení, ako aj nedostatku odôvodnenia a zneužití právomoci,

– siedmy na porušení článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 a bodu 3 usmernení, ako aj zneužití právomoci,

– ôsmy na porušení článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 a bodu 5 písm. a) usmernení,

– deviaty na porušení článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, preambuly a bodu 4 usmernení, bodu B písm. e) a bodu D oznámenia o spolupráci a zásady rovnosti zaobchádzania, ako aj nedostatku odôvodnenia a zneužití právomoci,

– desiaty na porušení článku 23 ods. 3 nariadenia č. 1/2003, bodu 5 písm. b) usmernení a zásady proporcionality, ako aj zneužití právomoci,

– a jedenásty na porušení zásad rovnosti zaobchádzania, zákazu retroaktivity trestov a ochrany legitímnej dôvery, ako aj zneužití právomoci.

32 Prvé tri žalobné dôvody sú uvedené ako hlavné a súvisia s návrhmi, ktoré smerujú k zrušeniu napadnutého rozhodnutia. Ďalších sedem žalobných dôvodov je uvedených subsidiárne a súvisia s návrhmi, ktoré smerujú k zníženiu výšky pokuty. Posledný žalobný dôvod je uvedený len veľmi subsidiárne, a to pre prípad, že sedem predchádzajúcich žalobných dôvodov bude zamietnutých, a smeruje tiež k zníženiu výšky pokuty.

1. O prípustnosti výhrad založených na zneužití právomoci

33 Spoločnosť Deltafina v rámci viacerých žalobných dôvodov, ktoré uvádza na podporu svojej žaloby, vytýka Komisii, že sa dopustila zneužitia právomoci.

34 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa pojem zneužitia právomoci týka skutočnosti, keď správny orgán využil svoje právomoci na iný účel ako na ten, na ktorý mu boli zverené. Rozhodnutie má chybu spočívajúcu v zneužití právomoci len vtedy, ak sa na základe objektívnych, relevantných a koherentných ukazovateľov zdá, že účelom jeho prijatia bolo výlučne, alebo aspoň v rozhodujúcej miere, dosiahnutie iných ako uvádzaných cieľov alebo vyhnutie sa postupu osobitne predvídanému Zmluvou ES, aby sa predišlo okolnostiam daného prípadu (rozsudky Súdneho dvora z 13. novembra 1990, Fedesa a i., C‑331/88, Zb. s. I‑4023, bod 24, a z 25. januára 2007, Dalmine/Komisia, C‑407/04 P, Zb. s. I‑829, bod 99).

35 V predmetnej veci treba konštatovať, že spoločnosť Deltafina len abstraktne uviedla sériu výhrad založených na zneužití právomoci bez toho, aby na ich podporu predložila akýkoľvek dôkaz alebo rozvinula alebo spresnila, aký reálny cieľ Komisia sledovala prijatím napadnutého rozhodnutia. Tieto výhrady, ako sú uvedené, nespĺňajú požiadavky článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku, lebo nie sú dostatočne jasné a presné, aby žalovanému umožnili pripraviť svoje vyjadrenie k žalobe a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe prípadne aj bez iných dodatočných informácií. Preto je potrebné ich zamietnuť ako neprípustné (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, Mo och Domsjö/Komisia, T‑352/94, Zb. s. II‑1989, body 333 a 334).

2. O návrhoch smerujúcich k zrušeniu napadnutého rozhodnutia

O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 81 ods. 1 ES, článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 a zásad zákonnosti a osobnej zodpovednosti, ako aj nedostatku odôvodnenia

36 Prvý žalobný dôvod, ktorý spoločnosť Deltafina uvádza, je rozdelený na štyri časti. V rámci prvej časti kritizuje skutočnosť, že Komisia ju považovala za zodpovednú za porušenie spáchané na trhu, na ktorom nepôsobí. V rámci druhej časti uvádza, že konania, ktoré sú jej podľa nej prisudzované, nie sú stanovené v článku 81 ods. 1 ES, ani v článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003. V rámci tretej časti sa domnieva, že Komisia ju nesprávne označila za vodcu kartelu spracovateľov. Napokon v rámci štvrtej časti sa domnieva, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nedefinovala relevantný trh.

37 Všeobecný súd posúdi prvé dve časti spoločne a potom samostatne tretiu a štvrtú časť.

38 Čo sa týka výhrady založenej na nedostatku odôvodnenia, ktorú spoločnosť Deltafina uvádza v rámci tohto dôvodu bez toho, aby ju pripojila k niektorej z týchto štyroch častí, treba konštatovať, že nepredložila žiadne rozvinutie, ktoré by ju vysvetľovalo. Je teda potrebné zamietnuť ju ako neprípustnú s ohľadom na článok 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku (pozri bod 35 vyššie).

O prvej časti založenej na tom, že Komisia považovala spoločnosť Deltafina za zodpovednú za porušenie spáchané na trhu, na ktorom nepôsobí, a o druhej časti založenej na tom, že konania, ktoré sú prisudzované spoločnosti Deltafina, nie sú stanovené v článku 81 ods. 1 ES, ani v článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003

– Tvrdenia účastníkov konania

39 V prvom rade spoločnosť Deltafina tvrdí, že nepôsobí na trhu s nákupom a spracovaním surového tabaku v Španielsku, takže za predpokladu, že tento trh je relevantný trh, nie je zodpovedná za konania, ku ktorým na ňom došlo.

40 V druhom rade spoločnosť Deltafina tvrdí, že keďže nebola oprávnená pôsobiť v Španielsku ako spracovateľ, a nebola teda oprávnená vyjednávať a uzatvárať zmluvy so španielskymi výrobcami surového tabaku, ani rozdeľovať množstvá surového tabaku, ktoré bolo možné kúpiť, nezúčastnila sa na príprave dohôd uzavretých medzi spracovateľmi a ani ich nevykonávala. Tvrdí, že jej nemožno prisúdiť úlohu „páchateľa alebo spolupáchateľa konaní“ a ešte menej vodcu kartelu spracovateľov, ale maximálne rolu „osoby objektívne a subjektívne mimo kartel, ktorá však nepriamo uľahčuje konanie pôvodcov prostredníctvom prítomnosti na stretnutiach, výmeny informácií a oznámení, mediácie medzi zúčastnenými, úschovy dokumentov a údajov“. Týchto konaní sa článok 81 ods. 1 ES, ani článok 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 netýkajú a nemôžu byť teda predmetom sankcií.

41 Na podporu svojich tvrdení spoločnosť Deltafina uvádza rozhodnutie Komisie 2005/349/ES z 10. decembra 2003 o konaní podľa článku 81 [ES] a podľa článku 53 Dohody o EHP (Vec COMP/E-2/37.857 – Organické peroxidy) (Ú. v. EÚ L 110, 2005, s. 44, ďalej len „rozhodnutie organické peroxidy“). Uvádza, že Komisia v tomto rozhodnutí rozhodla o porušení článku 81 ods. 1 ES podnikom mimo príslušný kartel, a síce poradenským podnikom AC‑Treuhand AG, z dôvodu určitých konaní prijatých týmto podnikom, ktoré sú podobné ako konania, ktoré sú jej vytýkané. Uvádza, že tomuto poradenskému podniku napriek tomu, že zohrával podstatnú rolu pri organizácii a vykonaní kartelu a bol považovaný za „strážcu“ kartelu, bola uložená len symbolická pokuta vo výške 1 000 eur z dôvodu „relatívnej novosti situácie“.

42 V prvom rade Komisia namieta, že úvaha spoločnosti Deltafina, podľa ktorej sa článok 81 ods. 1 ES neuplatňuje na podniky, ktoré priamo nepôsobia na relevantnom trhu, nemá žiadnu oporu v znení tohto ustanovenia. Na účely uplatnenia tohto ustanovenia je dôležité, že predmetný podnik sa zúčastnil na konaní obmedzujúcom hospodársku súťaž, ktoré malo, alebo aspoň mohlo mať, dosah na obchod medzi členskými štátmi.

43 V druhom rade Komisia uvádza, že tvrdenie spoločnosti Deltafina, podľa ktorého sa na konania, ktoré sú jej vytýkané, nevzťahuje zákaz stanovený v článku 81 ods. 1 ES, je nielen bez akéhokoľvek právneho základu, ale tiež spochybnené viacerými informáciami uvedenými v žalobe.

44 Okrem toho Komisia uvádza, že sama spoločnosť Deltafina sa domnieva, že jej úlohu možno prirovnať k úlohe, ktorú zohrával AC‑Treuhand vo veci, v ktorej bolo vydané rozhodnutie organické peroxidy, a že takúto úlohu možno potrestať na základe článku 81 ods. 1 ES.

– Posúdenie Všeobecným súdom

45 Pokiaľ ide o prvú časť tohto žalobného dôvodu, treba uviesť, že medzi účastníkmi konania je nesporné, že v Španielsku, ktoré je relevantným geografickým trhom v tejto veci, spoločnosť Deltafina nenakupuje surový tabak od výrobcov, ani nevykonáva činnosti spočívajúce v prvom spracovaní surového tabaku. V tomto členskom štáte spoločnosť Deltafina pôsobí až v ďalšom štádiu reťazca, teda kupuje spracovaný tabak, aby ho ďalej predala výrobcom tabaku.

46 Preto treba konštatovať, že spoločnosť Deltafina nepôsobí na relevantnom trhu, a síce, ako bude vysvetlené ďalej v bode 82 nižšie, na španielskom trhu nákupu a prvého spracovania surového tabaku.

47 Z tohto konštatovania však nemožno odvodiť, že Komisia nebola oprávnená potrestať spoločnosť Deltafina za porušenie článku 81 ods. 1 ES.

48 Súd prvého stupňa už v bode 122 svojho rozsudku z 8. júla 2008, AC‑Treuhand/Komisia (T‑99/04, Zb. s. II‑1501) rozhodol, že podnik môže porušiť zákaz stanovený v článku 81 ods. 1 ES, ak má jeho správanie koordinované so správaním ostatných podnikov za cieľ obmedziť hospodársku súťaž na konkrétnom relevantnom trhu vnútri spoločného trhu, pričom sa nevyhnutne nepredpokladá, že bude sám aktívny na uvedenom relevantnom trhu.

49 V rovnakom zmysle Súd prvého stupňa v bode 127 rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovaného v bode 48 vyššie, spresnil, že teda nie je vylúčené, že podnik sa môže zúčastniť na vykonaní takéhoto obmedzenia, aj keď neobmedzuje vlastnú slobodu konať na trhu, na ktorom predovšetkým vykonáva činnosť. Každý iný výklad by totiž mohol viesť k zmenšeniu rozsahu zákazu uvedeného v článku 81 ods. 1 ES v takom rozsahu, že by to bolo v rozpore s jeho potrebným účinkom a hlavným cieľom vykladaným s ohľadom na článok 3 ods. 1 písm. g) ES, a to zabezpečiť zachovanie nenarušenej hospodárskej súťaže vnútri spoločného trhu, vzhľadom na to, že by nebolo možné pokračovať v aktívnom prispievaní podniku k obmedzovaniu hospodárskej súťaže iba preto, lebo tento príspevok nevychádza z hospodárskej činnosti na relevantnom trhu, na ktorom k tomuto obmedzeniu dochádza alebo má za cieľ dôjsť. V bode 128 rovnakého rozsudku dospel Súd prvého stupňa k záveru, že znenie výrazu „dohody medzi podnikateľmi“ s ohľadom na ciele sledované v článku 81 ods. 1 ES a v článku 3 ods. 1 písm. g) ES smeruje k potvrdeniu existencie koncepcie kartelu a podniku porušiteľa, v ktorej sa nerozlišuje podľa odvetví alebo trhu, na ktorom dotknuté podniky vykonávajú činnosť.

50 V predmetnej veci, ako bude ďalej konkrétnejšie vysvetlené v bodoch 122 až 133 nižšie, sa ukázalo, že spoločnosť Deltafina sa spolu so spracovateľmi aktívne a priamo zúčastnila na karteli, o ktorom vedela alebo mohla vedieť, že jeho cieľom je odstrániť alebo obmedziť hospodársku súťaž v sektore surového tabaku v Španielsku.

51 Posúdenie Súdu prvého stupňa uvedené v bode 48 vyššie je v predmetnej veci o to relevantnejšie, že AC‑Treuhand nebol ako poradenský podnik vôbec aktívny na trhu s daným výrobkom, čiže s organickým peroxidom, ako súťažiteľ či už na strane ponuky, alebo dopytu, zatiaľ čo spoločnosť Deltafina bola ako hlavný zákazník španielskych spracovateľov v Španielsku aktívna na trhu bezprostredne nadväzujúcom na trh, na ktorom boli vykonané sporné postupy obmedzujúce hospodársku súťaž. Okrem toho v Taliansku spoločnosť Deltafina pôsobila na rovnakom relevantnom trhu, akým je relevantný trh v predmetnej veci.

52 Z toho vyplýva, že prvú časť prvého žalobného dôvodu treba zamietnuť ako nedôvodnú.

53 Druhá časť tohto žalobného dôvodu je založená na predpoklade, že spoločnosť Deltafina sa aktívne a priamo nezúčastnila na karteli spracovateľov z rovnakého dôvodu ako títo spracovatelia, ale obmedzila sa len na „nepriame“ uľahčenie jeho vytvorenia.

54 Ako bolo uvedené v bode 50 vyššie a bude uvedené v bodoch 122 až 133 nižšie, tento predpoklad je nesprávny.

55 V každom prípade tvrdenie spoločnosti Deltafina, podľa ktorého podniky, ktoré prispievajú k vykonaniu kartelu len podriadeným, vedľajším alebo pasívnym spôsobom, neporušujú článok 81 ods. 1 ES a nemožno im teda uložiť pokutu podľa článku 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003, je tiež nesprávne.

56 Súd prvého stupňa preto v rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovanom v bode 48 vyššie, odmietol podobné tvrdenie, a to po tom, ako pripomenul judikatúru týkajúcu sa podmienok, ktoré musí spĺňať účasť podniku na karteli, aby tento podnik mohol byť považovaný za spolupáchateľa celého protiprávneho konania (body 129 až 136).

57 Konkrétnejšie v tomto rozsudku Súd prvého stupňa pripomenul, že pripísanie celého protiprávneho konania podniku, ktorý sa zúčastnil na karteli, je v súlade s požiadavkami zásady osobnej zodpovednosti, keď sú splnené dve podmienky, z ktorých prvá má objektívnu a druhá subjektívnu povahu.

58 Čo sa týka prvej podmienky, Súd prvého stupňa konštatoval, že podľa judikatúry je táto podmienka splnená, pokiaľ ide o vzťah medzi súťažiteľmi pôsobiacimi na rovnakom relevantnom trhu, ako aj o vzťah medzi takýmito súťažiteľmi a ich klientmi vtedy, ak tento podnik prispel k vykonaniu kartelovej dohody, hoci aj podriadeným, vedľajším alebo pasívnym spôsobom, napríklad mlčky vykonaným schválením a neoznámením takejto kartelovej dohody orgánom (rozsudok AC‑Treuhand/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 133).

59 S cieľom dospieť k tomuto konštatovaniu Súd prvého stupňa najprv uviedol, že na dostatočné preukázanie účasti podniku na kartelovej dohode postačuje, aby Komisia preukázala, že dotknutý podnik sa zúčastnil na stretnutiach, na ktorých boli uzavreté protisúťažné dohody, bez toho, aby voči nim zjavne vyjadril námietky (rozsudok AC‑Treuhand/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 130). Súd prvého stupňa dodal, že na preukázanie účasti podniku na jedinej dohode, tvorenej súborom protiprávnych konaní rozložených v čase, by mala Komisia dokázať, že tento podnik mal úmysel svojím vlastným správaním prispieť k spoločným cieľom, ktoré sledovali všetci účastníci, a že mal vedomosť o podstatných úkonoch, ktoré ostatné podniky plánovali alebo vykonali pri sledovaní týchto cieľov, alebo ich mohol primerane predvídať a bol pripravený podstúpiť riziko, ktoré predstavovali. Súd prvého stupňa pripomenul, že z tohto pohľadu schválenie nezákonnej iniciatívy mlčky, bez verejného dištancovania sa od jej obsahu alebo bez jej oznámenia úradom, vedie k podpore porušovania a sťažuje jeho odhalenie. Súd prvého stupňa zdôraznil, že takáto podpora predstavuje pasívny spôsob účasti na porušení, a teda je spôsobilá založiť zodpovednosť podniku v rámci jedinej dohody. Súd prvého stupňa spresnil, že tieto zásady sa uplatnia mutatis mutandis vo vzťahu k stretnutiam, na ktorých sa zúčastnili nielen súťažitelia výrobcovia, ale aj ich klienti.

60 Ďalej Súd prvého stupňa v bode 131 rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovaného v bode 48 vyššie, uviedol, že pokiaľ ide o určenie osobnej zodpovednosti podniku, ktorého účasť na karteli nemá rovnaký rozsah a intenzitu ako účasť ostatných podnikov, z judikatúry vyplýva, že dohody a zosúladené postupy, ktorých sa týka článok 81 ods. 1 ES, nevyhnutne vyplývajú z prispenia viacerých podnikov, ktoré sú všetky spolupáchateľmi protiprávneho konania, ale ktorých účasť môže mať rôzne formy, predovšetkým v závislosti od vlastností dotknutého trhu a postavenia každého z týchto podnikov na tomto trhu, sledovaných cieľov a zvolených alebo zamýšľaných spôsobov vykonania a samotná okolnosť, že každý podnik sa zúčastnil na porušení vo formách, ktoré sú mu vlastné, sama osebe nestačí na vylúčenie jeho zodpovednosti za celé porušenie vrátane konania, ktoré fakticky uskutočňujú iné zúčastnené podniky, ale ktoré má rovnaký cieľ a rovnaký protisúťažný účinok.

61 Nakoniec Súd prvého stupňa dospel v bode 132 rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovaného v bode 48 vyššie, k záveru, že skutočnosť, že určitý podnik sa nezúčastnil na všetkých prvkoch, ktoré zakladajú kartel, alebo že hral malú rolu v tých častiach, na ktorých sa zúčastnil, však nie je podstatná na preukázanie porušenia vo vzťahu k nemu. Súd prvého stupňa však dodal, že aj keď obmedzený význam účasti dotknutého podniku v tomto prípade nemôže spochybniť jeho osobnú zodpovednosť za celé porušenie, v každom prípade môže ovplyvniť posúdenie jeho rozsahu a závažnosti, a teda stanovenie úrovne sankcie.

62 Pokiaľ ide o druhú podmienku, Súd prvého stupňa v bode 134 rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovaného v bode 48 vyššie, pripomenul, že pripísanie celého protiprávneho konania zúčastnenému podniku závisí okrem toho od prejavu vlastnej vôle, z ktorého vyplýva, že súhlasí, hoci aj mlčky, s cieľmi kartelu. Súd prvého stupňa spresnil, že táto subjektívna podmienka je na jednej strane vlastná kritériu mlčky vykonaného schválenia kartelu a kritériu verejného dištancovania sa od jeho obsahu v rozsahu, v akom tieto kritériá predstavujú domnienku, že dotknutý podnik naďalej súhlasí s cieľmi a vykonávaním kartelovej dohody, a na druhej strane predstavuje odôvodnenie, na základe ktorého možno dotknutý podnik považovať za spoluzodpovedný, keďže mal úmysel svojím vlastným konaním prispieť k spoločným cieľom, ktoré sledovali všetci účastníci, a mal vedomosť o protiprávnom konaní ostatných účastníkov, resp. ho mohol odôvodnene predvídať a bol pripravený podstúpiť riziko, ktoré predstavovalo.

63 V bode 136 rozsudku AC‑Treuhand/Komisia, už citovaného v bode 48 vyššie, sa Súd prvého stupňa domnieval, že zásady vysvetlené v bodoch 57 až 62 sa uplatňujú mutatis mutandis na účasť podniku, ktorého hospodárska činnosť a profesionálna odbornosť mu nedovoľujú nepoznať protisúťažný charakter predmetných konaní a spáchaniu porušenia tak poskytnúť nezanedbateľnú podporu.

64 Z uvedeného vyplýva, že druhú časť prvého žalobného dôvodu treba tiež zamietnuť ako nedôvodnú.

O tretej časti založenej na tom, že Komisia nesprávne kvalifikovala spoločnosť Deltafina ako vodcu kartelu spracovateľov

– Tvrdenia účastníkov konania

65 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že ju Komisia nesprávne kvalifikovala ako vodcu kartelu spracovateľov.

66 Na podporu svojho tvrdenia uvádza nasledujúce skutočnosti, ktorými sa jej situácia líši od situácie iných podnikov, ktoré boli označené za vodcov kartelu v iných prípadoch:

– nezohrávala rolu iniciátora konaní vytýkaných spracovateľom,

– nepodnecovala – a ani nenútila – akýkoľvek podnik, aby sa pripojil ku kartelu spracovateľov,

– na nikoho nevyvíjala nátlak a v žiadnom prípade nemala právomoc tak urobiť,

– nemala žiadnu úlohu v riadení alebo kontrole kartelu spracovateľov, ktorý okrem toho nedisponoval „riadiacimi inštitucionálnymi orgánmi“,

– jej predseda, pán M, sa zúčastnil len na štyroch stretnutiach kartelu spracovateľov a nemohol teda „organizovať jeho stratégie“,

– nemohla sa chovať ako „cenový vodca“ (price leader) na strane dopytu, lebo keďže nepôsobila v rovnakom štádiu reťazca ako španielski spracovatelia, nenakupovala surový tabak od výrobcov,

– nikdy nedisponovala právnou alebo faktickou mocou uložiť sankcie alebo zaviesť odvetné opatrenia proti členom kartelu spracovateľov, ktorí sa nepodriadili spoločným postupom.

67 Okrem toho spoločnosť Deltafina nesúhlasí s tvrdeniami Komisie, podľa ktorých úloha vodcu, ktorá sa jej pripisuje, nebola v napadnutom rozhodnutí považovaná za priťažujúcu okolnosť. Tvrdí, že táto úloha je v skutočnosti jedinou výhradou, ktorá jej bola adresovaná.

68 Komisia v prvom rade namieta, že ak by aj nesprávne kvalifikovala spoločnosť Deltafina ako vodcu kartelu spracovateľov, nezbavovalo by to túto spoločnosť zodpovednosti za porušenia, ktoré sú jej vytýkané, ale mohlo by to maximálne viesť k zníženiu výšky pokuty. Skutočnosť, že spoločnosť Deltafina bola vodcom kartelu, nebola v skutočnosti v napadnutom rozhodnutí zohľadnená ako priťažujúca okolnosť pri výpočte pokuty.

69 Ďalej sa Komisia domnieva, že táto časť musí byť v každom prípade zamietnutá ako nedôvodná. V tejto súvislosti po prvé pripomína, že podľa judikatúry jej skoršia rozhodovacia prax neslúži sama osebe ako právny rámec pre ukladanie pokút vo veciach hospodárskej súťaže. Po druhé odkazuje na odôvodnenie č. 435 napadnutého rozhodnutia, ktoré podľa nej dostatočne jasným a presným spôsobom uvádza dôvody, na základe ktorých bola spoločnosť Deltafina považovaná za vodcu kartelu spracovateľov.

– Posúdenie Všeobecným súdom

70 Treba uviesť, že túto časť uvádza spoločnosť Deltafina na podporu svojich návrhov smerujúcich k zrušeniu napadnutého rozhodnutia a podobne ako v dvoch prvých častiach sa snaží preukázať, že Komisia ju nemohla považovať za zodpovednú za kartel spracovateľov.

71 Ako však správne uvádza Komisia, postavenie vodcu kartelu pripísané spoločnosti Deltafina bolo v napadnutom rozhodnutí zohľadnené len pri stanovení výšky pokuty, a to ako priťažujúca okolnosť (pozri odôvodnenia č. 435 a 436 napadnutého rozhodnutia). Na rozdiel od toho, čo tvrdí spoločnosť Deltafina, Komisia sa rozhodla označiť ju za zodpovednú za porušenie nie na základe konštatovania, že zohrávala úlohu vodcu kartelu spracovateľov, ale konštatovania, založeného najmä na rôznych skutočnostiach zhrnutých v odôvodneniach č. 359 až 369 napadnutého rozhodnutia, že sa priamo a aktívne zúčastnila na uvedenom karteli. Inými slovami, postavenie vodcu kartelu pripísané spoločnosti Deltafina nemalo vplyv na vznik zodpovednosti spoločnosti Deltafina za spáchanie tohto porušenia.

72 Je pravda, že konania spoločnosti Deltafina, o ktoré sa Komisia opierala, aby ju kvalifikovala ako vodcu kartelu spracovateľov, sú v podstate rovnaké ako konania, na základe ktorých rozhodla o jej účasti na uvedenom karteli. Nič to nemení na tom, ako uvádza Komisia vo svojich písomnostiach, že na otázku, či sa podnik zúčastnil na karteli a prípadne na otázku rozsahu a intenzity tejto účasti, sa vzťahujú dve rôzne posúdenia, pričom prvé sa týka určenia existencie porušenia článku 81 ods. 1 ES a druhé stanovenia úrovne sankcie.

73 Z uvedených úvah vyplýva, ak by aj že tretia časť prvého žalobného dôvodu bola dôvodná, nemôže viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia. Preto ju treba v rámci tohto dôvodu zamietnuť ako neúčinnú. Táto tretia časť však bude zohľadnená v rámci posúdenia šiesteho žalobného dôvodu, ktorý je čiastočne založený na rovnakých tvrdeniach.

O štvrtej časti založenej na tom, že Komisia v napadnutom rozhodnutí nedefinovala relevantný trh

– Tvrdenia účastníkov konania

74 Spoločnosť Deltafina vytýka Komisii, že v napadnutom rozhodnutí nedefinovala relevantný trh s výrobkami a geografický trh.

75 V tejto súvislosti odkazuje spoločnosť Deltafina najskôr na body 27 a nasl. rozsudku Súdu prvého stupňa z 11. decembra 2003, Adriatica di Navigazione/Komisia (T‑61/99, Zb. s. II‑5349). Tvrdí, že podľa bodu 30 tohto rozsudku výhrady proti definícii relevantného trhu použitej Komisiou sa môžu týkať iných skutočností súvisiacich s uplatnením článku 81 ods. 1 ES, než existencie „dohody“ medzi podnikmi, „vplyvu na obchod medzi členskými štátmi“ a „narušenia hospodárskej súťaže“, a to najmä dosahu predmetného kartelu, jeho jedinečného a globálneho charakteru, ako aj dosahu individuálnej účasti každého z dotknutých podnikov. Tieto prvky uvedené ako posledné sú tesne spojené so zásadou osobnej zodpovednosti za spáchanie kolektívnych porušení, ako aj so všeobecnými zásadami práva, ako sú zásady právnej istoty a proporcionality. Spoločnosť Deltafina tiež uvádza, že podľa bodu 32 tohto rozsudku „ je teda žiadúce, aby Komisia, ak prijíma rozhodnutie, v ktorom konštatuje účasť podniku na zložitom, kolektívnom a nepretržitom porušení, akým je často kartel, nad rámec overenia podmienok uplatnenia [článku 81 ods. 1 ES], zohľadnila aj skutočnosť, že ak má toto rozhodnutie založiť osobnú zodpovednosť každého z podnikov, ktorým je určené, je to výlučne pre ich dokázanú účasť na sankcionovanom a správne vymedzenom kolektívnom správaní“. Dodáva, že podľa rovnakého bodu „keďže takéto rozhodnutie môže mať významný dosah na vzťahy dotknutých podnikov nielen so správnymi orgánmi, ale aj s tretími osobami, je potrebné, aby Komisia preskúmala relevantný trh alebo trhy a označila ich v odôvodnení rozhodnutia, ktorým trestá porušenie [článku 81 ods. 1 ES] dostatočne presným spôsobom, aby bolo možné identifikovať podmienky fungovania trhu, na ktorom došlo k skresleniu hospodárskej súťaže, a boli tak splnené základné požiadavky právnej istoty“.

76 Ďalej spoločnosť Deltafina tvrdí, že keďže nebola aktívna na trhu, na ktorom došlo k postupom obmedzujúcim hospodársku súťaž, Komisia ju nemôže označiť za zodpovednú za tieto postupy a uložiť jej sankciu bez toho, aby tým neporušila zásadu osobnej zodpovednosti.

77 Napokon spoločnosť Deltafina, uvádzajúc rovnaký dôvod tvrdí, že v napadnutom rozhodnutí Komisia nepreukázala „súvislosť medzi [uvedenými] postupmi a účinkami na trh, ktoré sa musí aj v prípade, že ide o porušenie, prejaviť nepriaznivými následkami pre hospodársku súťaž“. Domnieva sa, že odkaz, ktorý Komisia urobila v odôvodnení napadnutého rozhodnutie na bod 136 rozsudku Súdu prvého stupňa z 15. septembra 1998, European Night Services a i./Komisia (T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 a T‑388/94, Zb. s. II‑3141) nie je relevantný.

78 V odpovedi na tvrdenia spoločnosti Deltafina Komisia najprv uplatňuje, že v napadnutom rozhodnutí definovala dostatočne jasným a detailným spôsobom ekonomický a právny kontext trhu, na ktorom boli vykonané predmetné obmedzujúce postupy.

79 Ďalej Komisia odmieta tvrdenie spoločnosti Deltafina, podľa ktorého porušila zásadu osobnej zodpovednosti tým, že ju považovala za zodpovednú za predmetné postupy obmedzujúce hospodársku súťaž, hoci táto spoločnosť nebola aktívna na trhu, na ktorom boli tieto postupy odhalené.

80 Napokon Komisia považuje za „úplne nezmyselné“ tvrdenie spoločnosti Deltafina, podľa ktorého keďže táto spoločnosť nepôsobila na predmetnom trhu, neexistuje súvislosť medzi predmetnými nezákonnými postupmi a ich účinkami na tento trh. Tvrdí, že skutočnosť, že spoločnosť Deltafina nebola priamo aktívna na trhu, na ktorom sa zistili postupy obmedzujúce hospodársku súťaž, ju nezbavuje zodpovednosti za vykonanie týchto postupov a ani nemusí viesť k záveru, že tieto postupy nemali účinok na uvedený trh. V tejto súvislosti s odkazom najmä na bod 136 rozsudku European Night Services a i./Komisia, už citovaného v bode 77 vyššie, tvrdí, že podľa ustálenej judikatúry nie je nutné posúdiť konkrétne účinky kartelových dohôd, ktoré ako v predmetnej veci zjavne obmedzujú hospodársku súťaž, na trh.

– Posúdenie Všeobecným súdom

81 Treba konštatovať, že na rozdiel od toho, čo tvrdí spoločnosť Deltafina, Komisia neopomenula definovať relevantný trh s výrobkami a geografický trh v napadnutom rozhodnutí.

82 Z tohto rozhodnutia vlastne dostatočne jasne a presne vyplýva, že relevantný trh je španielsky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku. Osobitne v odôvodneniach č. 19 až 65 napadnutého rozhodnutia Komisia detailne opisuje podniky zaoberajúce sa prvým spracovaním surového tabaku v Španielsku – a uvádza najmä spresnenia, pokiaľ ide o ich činnosti nákupu a spracovania surového tabaku, ako aj o obchodné vzťahy, ktoré medzi sebou udržujú – výrobcov surového tabaku, zástupcov výrobcov, rôzne aspekty sektora surového tabaku v Španielsku, ako oblasti výroby, objem a hodnotu výroby, hodnoty predajov, rôzne odrody surového tabaku a priemerné (maximálne) ceny dodávky pre každú odrodu, ako aj regulačný rámec Spoločenstva a španielsky regulačný rámec uplatniteľný na surový tabak.

83 Okrem toho analýza, ku ktorej Komisia takto dospela v napadnutom rozhodnutí, umožňuje plne sa oboznámiť s podmienkami fungovania trhu, na ktorom došlo k skresleniu hospodárskej súťaže, v rozpore s tým, čo tvrdí spoločnosť Deltafina, keď cituje poslednú vetu bodu 32 rozsudku Adriatica di Navigazione/Komisia, už citovaného v bode 75 vyššie.

84 Ešte menej je odôvodnené tvrdenie spoločnosti Deltafina, že Komisia neurčila v napadnutom rozhodnutí relevantný trh, lebo z mnohých častí jej písomností vyplýva, že veľmi dobre pochopila, že relevantný trh bol španielsky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku. Stačí teda uviesť len jeden príklad a síce, že celá argumentácia, ktorú rozvinula na podporu prvej časti tohto žalobného dôvodu, je založená práve na tejto definícii.

85 Štvrtá časť prvého žalobného dôvodu je teda úplne skutkovo nepodložená.

86 Čo sa týka tvrdenia spoločnosti Deltafina, podľa ktorého Komisia porušila zásadu osobnej zodpovednosti tým, že ju považovala za zodpovednú za kartel vykonaný na trhu, na ktorom nebola aktívna, toto tvrdenie nemožno prijať. Ako už bolo vysvetlené v bodoch 48 a 49 vyššie, podnik môže porušiť zákaz stanovený v článku 81 ods. 1 ES, ak má jeho správanie koordinované so správaním ostatných podnikov za cieľ obmedziť hospodársku súťaž na konkrétnom relevantnom trhu vnútri spoločného trhu, pričom sa nevyhnutne nepredpokladá, že bude sám aktívny na uvedenom relevantnom trhu. Aby bolo pripísanie celého porušenia spoločnosti v súlade s požiadavkami zásady osobnej zodpovednosti, je v skutočnosti potrebné, aby uvedený podnik spĺňal dve podmienky, subjektívnu a objektívnu, pripomenuté v bodoch 57 až 63 vyššie, čo je v prípade spoločnosti Deltafina splnené, ako bude vysvetlené v bodoch 122 až 133 nižšie.

87 Napokon v rozpore s tým, čo zjavne tvrdí spoločnosť Deltafina (pozri bod 77 vyššie), len z toho, že táto spoločnosť nebola aktívna na relevantnom trhu, nemožno odvodiť, že kartelová dohoda spracovateľov nemala nepriaznivé účinky na hospodársku súťaž na tomto trhu.

88 Vzhľadom na uvedené úvahy treba štvrtú časť prvého žalobného dôvodu zamietnuť ako nedôvodnú.

89 Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že prvý žalobný dôvod nemožno v žiadnej z jeho častí prijať.

O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 27 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1/2003, práva na obhajobu a práva na spravodlivý proces, podstatných formálnych náležitostí a zásad zákonnosti, právnej istoty a proporcionality, ako aj nedostatku odôvodnenia

90 Druhý žalobný dôvod uplatnený spoločnosťou Deltafina sa člení na štyri časti. V rámci prvej časti kritizuje skutočnosť, že úloha, ktorú jej Komisia pripísala v napadnutom rozhodnutí, bola odlišná od úlohy, ktorú jej vytýkala v oznámení o výhradách. V rámci druhej časti tvrdí, že konania, ktoré sú jej vytýkané, treba v skutočnosti vytýkať jej predsedovi. V rámci tretej časti tvrdí, že jej odmietla sprístupniť určité dokumenty svedčiace v jej neprospech. Napokon v rámci štvrtej časti tvrdí, že Komisia v oznámení o výhradách neurčila dostatočne jasným spôsobom relevantný trh výrobkov a geografický trh.

91 Čo sa týka výhrady založenej na porušení povinnosti odôvodnenia, ktorú spoločnosť Deltafina uvádza v rámci druhého žalobného dôvodu bez toho, aby ju výslovne spojila s ktoroukoľvek z jeho štyroch častí, treba konštatovať, že nepredložila nič, čo by ju vysvetľovalo. S ohľadom na článok 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku ju teda treba zamietnuť ako nedôvodnú (pozri bod 35 vyššie).

O prvej časti založenej na tom, že v napadnutom rozhodnutí jej Komisia prisúdila odlišnú úlohu, ako jej vytýkala v oznámení o výhradách

– Tvrdenia účastníkov konania

92 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že Komisia jej prisúdila inú úlohu – závažnejšiu – ako v oznámení o výhradách, keď ju v napadnutom rozhodnutí považovala za „páchateľa“ alebo „spolupáchateľa“ porušenia a označila ju za vodcu kartelu spracovateľov.

93 Na podporu svojich tvrdení spoločnosť Deltafina uvádza celý rad rozdielov medzi textom oznámenia o výhradách a textom napadnutého rozhodnutia. Uplatňuje najmä, že zatiaľ čo nikde v oznámení o výhradách sa jej nevytýka, že sa zúčastnila na sporných dohodách a postupoch – takáto výhrada je v ňom formulovaná len voči španielskym spracovateľom – v napadnutom rozhodnutí je uvedené, že sa priamo a aktívne zúčastnila na týchto dohodách a postupoch. V oznámení o výhradách tiež nie je žiadna zmienka o tom, že spoločnosť Deltafina môže byť považovaná za vodcu kartelu spracovateľov. Okrem toho spoločnosť Deltafina kritizuje celý rad konštatovaní uvedených v napadnutom rozhodnutí.

94 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že Komisia tým, že takto postupovala, nielenže uviedla tvrdenie, ktoré nie je podporené skutočnosťami uvedenými v spise, ale tiež porušila jej právo na obhajobu. Pokiaľ ide o tento bod uvedený ako posledný, Komisii konkrétnejšie vytýka, že jej neumožnila vyjadriť sa ku kvalifikáciám „páchateľa“ alebo „spolupáchateľa“ porušenia a vodcu kartelu spracovateľov, ktoré proti nej boli vznesené v napadnutom rozhodnutí.

95 Komisia tvrdí, že nikdy nekvalifikovala spoločnosť Deltafina ako „páchateľa“ alebo „spolupáchateľa“ protiprávnych obmedzujúcich postupov, pričom uvádza, že tieto kvalifikácie nemajú aj tak v práve hospodárskej súťaže „právny význam“. S odkazom na skutkové okolnosti uvedené v odôvodneniach č. 362 až 366 napadnutého rozhodnutia spresňuje, že v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že spoločnosť Deltafina sa naplno „zúčastnila“ na uvedených postupoch, a treba ju teda považovať za spoluzodpovednú „v plnom rozsahu“.

96 Komisia tvrdí, že v oznámení o výhradách sa opierala o rovnaké skutkové okolnosti, aby konštatovala účasť spoločnosti Deltafina na karteli spracovateľov a z tohto dôvodu ju považovala za spoluzodpovednú za porušenie článku 81 ES. Uvádza, že vo svojej odpovedi na toto oznámenie o výhradách sa spoločnosť Deltafina navyše podrobne obhajovala, pokiaľ ide o úlohu, ktorá jej bola prisúdená v karteli spracovateľov. Domnieva sa, že žiaden z „redakčných rozdielov“ medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím uvedený spoločnosťou Deltafina teda nemá takú povahu, aby preukazoval porušenie práva na obhajobu tejto spoločnosti.

97 Okrem toho Komisia odmieta kritiky, ktoré spoločnosť Deltafina uplatňuje voči určitým úvahám uvedeným v napadnutom rozhodnutí.

98 Napokon sa Komisia s odkazom na konania opísané v odôvodneniach č. 363 až 365 napadnutého rozhodnutia domnieva, že jej tvrdenie, uvedené v odôvodnení č. 361 napadnutého rozhodnutia, že spoločnosť Deltafina zohrávala v karteli spracovateľov „osobitne aktívnu“ úlohu, nie je vôbec „bezdôvodné“.

99 Podľa Komisie z uvedených skutočností vyplýva, že sa tým, že považovala spoločnosť Deltafina za stranu obmedzujúcich postupov uvedených v článku 1 napadnutého rozhodnutia a označila ju za spoluzodpovednú za tieto postupy, nedopustila ani nesprávneho posúdenia, ani neporušila právo spoločnosti Deltafina na obhajobu.

100 Pokiaľ ide o kritiku, ktorú spoločnosť Deltafina uvádza, pokiaľ ide o skutočnosť, že v napadnutom rozhodnutí bola označená za vodcu kartelu spracovateľov, Komisia najskôr uplatňuje, že aj za predpokladu, že by bola dôvodná, mohla by viesť nanajvýš k zníženiu výšky pokuty.

101 Ďalej Komisia pripomína, že podľa ustálenej judikatúry ak v oznámení o výhradách výslovne uvedie, že bude skúmať, či je potrebné udeliť dotknutým podnikom pokutu, a ak označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, ako napríklad závažnosť a dĺžku trvania predpokladaného porušenia a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, splní si povinnosť dodržať právo podnikov byť vypočutý (rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, LR AF 1998/Komisia, T‑23/99, Zb. s. II‑1705, bod 199). Okolnosti, ktoré požaduje judikatúra, sa teda v oznámení o výhradách nachádzali.

102 Napokon Komisia uplatňuje, že v každom prípade skutočnosť, že v oznámení o výhradách výslovne neuviedla svoj zámer použiť ako priťažujúcu okolnosť osobitnú úlohu, ktorú zohrávala spoločnosť Deltafina v rámci kartelu spracovateľov, nemá vplyv na obhajobu tohto podniku. Táto spoločnosť na stranách 31 až 37 svojej odpovede na oznámenie o výhradách výslovne uviedla tvrdenia smerujúce k minimalizovaniu jej úlohy.

– Posúdenie Všeobecným súdom

103 Táto časť sa skladá z dvoch hlavných zložiek. Jednak spoločnosť Deltafina uvádza existenciu rozdielov medzi oznámením o výhradách a napadnutým rozhodnutím, pokiaľ ide o posúdenie jej úlohy v karteli spracovateľov. Ďalej nesúhlasí s dôvodnosťou tohto posúdenia vykonaného v napadnutom rozhodnutí.

104 V rámci každej z týchto dvoch zložiek spoločnosť Deltafina najmä kritizuje postavenie vodcu kartelu spracovateľov, ktoré jej bolo pripísané. V rámci prvého tak vytýka Komisii, že v oznámení o výhradách neuviedla okolnosť, že je možné, že bude považovaná za vodcu kartelu spracovateľov, a tým porušila jej právo na obhajobu. V rámci druhého tvrdí, že záver Komisie v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorého zohrávala takúto úlohu v karteli spracovateľov, nie je dostatočne podložený.

105 Ako už bolo konštatované v bode 71 vyššie a ako správne uvádza Komisia, postavenie vodcu kartelu spracovateľov pripísané spoločnosti Deltafina bolo v napadnutom rozhodnutí zohľadnené len v kontexte výpočtu výšky pokuty, a to ako priťažujúca okolnosť. Preto hoci by bolo preukázané porušenie práva na obhajobu v súvislosti s týmto postavením alebo by sa ukázalo, že toto postavenie nebolo dostatočne preukázané z právneho hľadiska, nemôže to viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, ako to požaduje spoločnosť Deltafina, keď uvádza túto časť, ale nanajvýš k zníženiu výšky pokuty, ktorá jej bola uložená. Preto treba kritiku uvedenú v rámci tejto časti zamietnuť ako neúčinnú. Bude preskúmaná ďalej v rámci šiesteho žalobného dôvodu, ktorý spoločnosť Deltafina uvádza na podporu návrhov smerujúcich k zníženiu výšky jej pokuty a je založený v zásade na rovnakých úvahách.

106 Čo sa týka ďalšej kritiky, ktorú spoločnosť Deltafina uvádza na podporu tejto časti, táto kritika poukazuje na tri samostatné otázky, a síce, po prvé, na otázku, na základe čoho dospela Komisia v napadnutom rozhodnutí k tomu, že táto spoločnosť porušila článok 81 ES, po druhé, na otázku, či v tejto súvislosti existujú rozdiely medzi týmto rozhodnutím a oznámením o výhradách a, po tretie, na otázku dostatočného právneho odôvodnenia vyššie uvedeného záveru Komisie.

107 Čo sa týka prvej otázky, treba pripomenúť, ako už bolo vysvetlené v bodoch 15 až 21 vyššie, že napadnuté rozhodnutie sa týka dvoch horizontálnych kartelov uzavretých a vykonaných na španielskom trhu surového tabaku, pričom do prvého boli zapojení španielski spracovatelia a spoločnosť Deltafina a do druhého zástupcovia výrobcov. Podľa napadnutého rozhodnutia sa každý z týchto kartelov vyznačuje dohodami a zosúladenými postupmi a je jediným a nepretržitým porušením článku 81 ods. 1 ES (pozri najmä odôvodnenia č. 275 až 277 a 296 až 298 napadnutého rozhodnutia).

108 Voči španielskym spracovateľom a spoločnosti Deltafina je vyvodená zodpovednosť za celé prvé porušenie a voči zástupcom výrobcov za celé druhé porušenie (pozri najmä prvý článok a odôvodnenia č. 358, 359 a 366 napadnutého rozhodnutia).

109 Konkrétnejšie, z viacerých odôvodnení napadnutého rozhodnutia vyplýva, že sa odvodzuje, že z rovnakého dôvodu ako španielski spracovatelia uzavrela spoločnosť Deltafina dohody a/alebo sa zúčastnila na zosúladených postupoch, ktoré určovali každoročne na obdobie rokov 1996 – 2001 (maximálnu) priemernú dodaciu cenu pre každú odrodu surového tabaku bez ohľadu na kvalitu, ako aj podiel množstiev každej odrody surového tabaku, ktorý mohol každý spracovateľ vykúpiť od výrobcu (pozri najmä odôvodnenia č. 88, 112, 144, 274, 276, 278, 279, 281 až 283, 285 až 287, 301, 303, 305 a 357 napadnutého rozhodnutia). Okrem toho vyplýva, že spoločnosť Deltafina z rovnakého dôvodu ako španielski spracovatelia v období od roku 1999 do roku 2001 uzavrela dohody a/alebo sa zúčastnila na zosúladených postupoch, ktoré určovali cenové rozpätia podľa stupňa kvality každej odrody surového tabaku, ktoré sú uvedené v tabuľkách, ktoré tvoria prílohu k pestovateľským zmluvám, ako aj ďalšie podmienky (pozri najmä odôvodnenia č. 85, 274, 276, 290 a 357 napadnutého rozhodnutia).

110 Inými slovami, v napadnutom rozhodnutí sa spoločnosti Deltafina vytýka, že sa priamo a aktívne zúčastňovala na karteli spracovateľov (pozri najmä odôvodnenia č. 357, 361, 366 a 369 napadnutého rozhodnutia). V tejto súvislosti treba uviesť, že Komisia spresňuje najmä v odôvodnení č. 369 napadnutého rozhodnutia, že „sa treba domnievať, že úloha spoločnosti Deltafina v predmetnej veci bola priama a hlavná a neobmedzovala sa na úlohu externého koordinátora alebo facilitátora“.

111 V odôvodneniach č. 359 až 366 napadnutého rozhodnutia Komisia s odkazom na ostatné odôvodnenia tohto rozhodnutia vysvetľuje dôvody a osobitné skutočnosti, na základe ktorých dospela k záverom uvedeným v bodoch 109 až 110 vyššie.

112 Tieto dôvody a skutočnosti sú nasledujúce:

– Spoločnosť Deltafina sa prostredníctvom svojho predsedu a – niekedy – ostatných zástupcov zúčastnila na niektorých stretnutiach kartelu spracovateľov (odôvodnenia č. 67, 112 a 363 napadnutého rozhodnutia), v predmetnej veci na stretnutiach 13. marca 1996 v Madride (Španielsko) (odôvodnenia č. 88 a 92 napadnutého rozhodnutia), 17. decembra 1996 (odôvodnenie č. 117 napadnutého rozhodnutia), 30. januára 1997 v Ríme (Taliansko) (odôvodnenie č. 118 napadnutého rozhodnutia) a v marci 1999 (odôvodnenie č. 186 napadnutého rozhodnutia),

– keď sa spoločnosť Deltafina nezúčastnila na niektorých stretnutiach kartelu spracovateľov, títo spracovatelia ju pravidelne informovali o situácii na španielskom trhu so surovým tabakom a postupoch, ktoré vykonali (odôvodnenia č. 112, 133 až 136, 140 až 143, 145, 149 a 364 napadnutého rozhodnutia),

– v roku 1997 bol predseda spoločnosti Deltafina depozitárom vyhlásenia, ktoré pripravili a podpísali španielski spracovatelia na jednom zo svojich stretnutí a ktoré obsahovalo podrobnosti rôznych dohôd, ku ktorým dospeli (odôvodnenia č. 122 a 364 napadnutého rozhodnutia),

– spoločnosť Deltafina pôsobila v karteli spracovateľov najmä tým, že im zasielala písomnosti, aby dosiahla riadne vykonávanie protiprávnych dohôd, a konala tak ako mediátor v ich nezhodách (odôvodnenia č. 140 a 365 napadnutého rozhodnutia),

– spoločnosť Deltafina zohrávala ústrednú úlohu v rámci vyjednávaní medzi španielskymi spracovateľmi a zástupcami výrobcov týkajúcich sa cenových rozpätí nadbytočného tabaku zo zberu v roku 1999 (odôvodnenia č. 207, 221 a 365 napadnutého rozhodnutia).

113 Čo sa týka druhej otázky, je potrebné najprv pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry dodržanie práva na obhajobu v každom konaní, ktoré môže viesť k uloženiu sankcií, najmä pokút alebo penále, predstavuje základnú zásadu práva Spoločenstva, ktorú treba dodržať aj v prípade, že ide o správne konanie (rozsudky Súdneho dvora z 13. februára 1979, Hoffmann‑Laroche/Komisia, 85/76, Zb. s. 461, bod 9, a z 2. októbra 2003, ARBED/Komisia, C‑176/99 P, Zb. s. I‑10687, bod 19).

114 Táto zásada predovšetkým vyžaduje, aby oznámenie o výhradách určené podniku, ktorému Komisia zvažuje uložiť sankciu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, obsahovalo podstatné skutočnosti svedčiace proti tomuto podniku, akými sú vytýkané skutočnosti, ich kvalifikácia a dôkazy, o ktoré sa Komisia opiera, aby tento podnik mohol účinne uplatniť svoje tvrdenia v rámci správneho konania, ktoré voči nemu bolo začaté (pozri rozsudok ARBED/Komisia, už citovaný v bode 113 vyššie, bod 20 a tam citovanú judikatúru).

115 Okrem toho porušenie práva na obhajobu počas správneho konania treba posudzovať s prihliadnutím na výhrady, ktoré Komisia uviedla v oznámení o výhradách a v rozhodnutí, ktorým toto konanie ukončila (rozsudky Súdu prvého stupňa z 29. júna 1995, Solvay/Komisia, T‑30/91, Zb. s. II‑1775, bod 60, a ICI/Komisia, T‑36/91, Zb. s. II‑1847, bod 70). Za týchto podmienok konštatovanie porušenia práva na obhajobu predpokladá, že výhradu, o ktorej podnik tvrdí, že mu nebola vytýkaná v oznámení o výhradách, Komisia uviedla v konečnom rozhodnutí.

116 V predmetnej veci tak v oznámení o výhradách, ako aj v napadnutom rozhodnutí Komisia rozlišuje medzi dvoma horizontálnymi kartelmi, ktoré sa vyznačujú dohodami a/alebo zosúladenými postupmi na španielskom trhu so surovým tabakom, pričom prvý zahŕňal sektor prvého spracovania a druhý sektor výroby, a kvalifikuje každý z týchto kartelov ako jediné a nepretržité porušenie článku 81 ods. 1 ES (pozri najmä body 1, 316 až 318 a 338 až 340 oznámenia o výhradách). Rovnako ako v napadnutom rozhodnutí sú v ňom španielski spracovatelia a spoločnosť Deltafina zodpovední za celé prvé porušenie a zástupcovia výrobcov za celé druhé porušenie (pozri najmä body 411, 412 a 420 oznámenia o výhradách).

117 Pokiaľ ide konkrétnejšie o spoločnosť Deltafina, z oznámenia o výhradách jasne vyplýva, že rovnako ako v napadnutom rozhodnutí sa tejto spoločnosti pripisuje zodpovednosť za porušenie z dôvodu jej priameho a aktívneho zapojenia do činností kartelu spracovateľov. V prvej vete bodu 415 oznámenia o výhradách, ktorá je takmer totožná s prvou vetou odôvodnenia č. 361 napadnutého rozhodnutia, Komisia vysvetľuje, že „ Deltafina zohrávala v karteli španielskych spracovateľov surového tabaku osobitne aktívnu rolu“. Taktiež v bode 420 oznámenia o výhradách, ktorý je formulovaný podobne ako odôvodnenie č. 366 napadnutého rozhodnutia, Komisia najmä rozhodla, že je potrebné „domnievať sa, že spoločnosť Deltafina sa aktívne zúčastnila na príprave a vykonaní dohody o priemerných cenách a množstvách uzavretých medzi spracovateľmi od roku 1996, ako aj na vyjednávaní o tabuľkách cien nadbytočného tabaku v roku 2000“.

118 Okrem toho dôvody a skutočnosti, o ktoré sa Komisia opiera, aby preukázala výhradu založenú na priamom a aktívnom zapojení spoločnosti Deltafina do príslušného porušenia, v podstate súhlasia s tým, ktoré uvádza v napadnutom rozhodnutí a ktoré sú vysvetlené v bode 112 vyššie (pozri najmä body 412 až 420 oznámenia o výhradách a ďalšie body tohto oznámenia, na ktoré odkazujú).

119 Treba teda konštatovať, že v rozpore s tým, čo uvádza spoločnosť Deltafina, napadnuté rozhodnutie sa nelíši od oznámenia o výhradách, pokiaľ ide o dôvody, na základe ktorých jej bola prisúdená zodpovednosť za porušenie. Z oznámenia o výhradách musela spoločnosť Deltafina jednoznačne pochopiť, tak ako to pochopila z napadnutého rozhodnutia, že Komisia mala v úmysle opierať sa o jej priame a aktívne zapojenie sa do činností kartelu spracovateľov. Keďže oznámenie o výhradách umožnilo spoločnosti Deltafina oboznámiť sa nielen s výhradou založenou na jej priamom a aktívnom zapojení do porušenia, ale tiež so skutočnosťami, ktoré Komisia použila v napadnutom rozhodnutí na podporu tejto výhrady, bola žalobkyňa v plnom rozsahu schopná zabezpečiť svoju obhajobu v správnom konaní.

120 Je pravda, že na viacerých miestach napadnutého rozhodnutia je výslovne uvedené, že spoločnosť Deltafina sa spoločne so španielskymi spracovateľmi zúčastnila na sporných dohodách a/alebo zosúladených postupoch (pozri bod 109 vyššie), zatiaľ čo na príslušných miestach oznámenia o výhradách to uvedené nie je. Ide však len o jednoduchý rozdiel v prezentácii skutočností, ktorý má za cieľ len konkrétnejším spôsobom na ne upozorniť v napadnutom rozhodnutí, a nepredstavuje vecnú zmenu výhrad, ako sú uvedené v oznámení o výhradách. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry nemusí byť nevyhnutne konečné rozhodnutie kópiou oznámenia o výhradách (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1970, ACF Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 91, a zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 14; rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. októbra 1996, Compagnie maritime belge de transports a i./Komisia, T‑24/93 až T‑26/93 a T‑28/93, Zb. s. II‑1201, bod 113).

121 Rovnako v bode 413 oznámenia o výhradách Komisia, ktorá cituje svoje rozhodnutie 80/1334/EHS zo 17. decembra 1980, o konaní o uplatnení článku [81] ES (IV/29.869 – Liatinové sklo v Taliansku) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 383, s. 9), ďalej len „rozhodnutie liatinové sklo“) uvádza, že podľa jej rozhodovacej praxe „keď nejaký podnik umožní a ‚vedome‘ napomáha vykonaniu obmedzení hospodárskej súťaže, ktoré sú vlastne cieľom dotknutých dohôd, možno ho považovať za ‚spoluzodpovedný‘ za obmedzujúce účinky, ktoré z toho vyplývajú“. Táto poznámka, ktorá nemá paralelu v napadnutom rozhodnutí a ktorá sa nachádza v časti oznámenia o výhradách, ktorá je venovaná osobám, ktorým je toto oznámenie určené, najmä spoločnosti Deltafina, by sa na prvý pohľad dala interpretovať tak, že Komisia spoločnosti Deltafina nevytýka, že sa priamo a aktívne zúčastnila na karteli spracovateľov, ale len že uľahčila toto porušenie. Takýto výklad však nemožno prijať, lebo nezohľadňuje body oznámenia o výhradách, ktoré nasledujú za uvedenou poznámkou, konkrétne body 415 a 420, v ktorých sa spoločnosti Deltafina jasne vytýka, že sa aktívne zúčastnila na karteli spracovateľov (pozri bod 117 vyššie). V skutočnosti Komisia tým, že v bode 413 oznámenia o výhradách uviedla túto poznámku – hoci je škoda, že nepoužila v tejto súvislosti konkrétnejšie slová – mala v úmysle uviesť, že podnik môže porušiť zákaz stanovený v článku 81 ods. 1 ES, ak má jeho správanie koordinované so správaním ostatných podnikov za cieľ obmedziť hospodársku súťaž na konkrétnom relevantnom trhu vnútri spoločného trhu, pričom sa nevyhnutne nepredpokladá, že bude sám aktívny na uvedenom relevantnom trhu. Jasne sa to ukáže, keď sa uvedená poznámka vykladá v spojení s časťou rozhodnutia liatinové sklo, z ktorého pochádza.

122 Pokiaľ ide o tretiu otázku, treba konštatovať, že spoločnosť Deltafina nespochybňuje, že okolnosti, o ktoré sa Komisia opierala v odôvodneniach č. 359 až 366 napadnutého rozhodnutia, aby ju považovala za zodpovednú za porušenie článku 81 ods. 1 ES, ako sú pripomenuté v bode 112 vyššie, sú podporené dôkazmi uvedenými v spise. V skutočnosti v rámci tejto časti spoločnosť Deltafina spochybňuje záver Komisie, podľa ktorého uvedené skutočnosti odôvodňujú, že prvé porušenie jej bolo pripísané v plnom rozsahu.

123 V tejto súvislosti treba pripomenúť, že na pripísanie celého porušenia podniku, ktorý sa zúčastnil na karteli, treba, aby boli splnené dve podmienky – objektívna a subjektívna (pozri body 57 až 63 vyššie). Pokiaľ ide o prvú podmienku, dotknutý podnik musí prispieť k vykonaniu kartelovej dohody, hoci aj podriadeným, vedľajším alebo pasívnym spôsobom. Pokiaľ ide o druhú podmienku, uvedený podnik musí prejaviť svoju vlastnú vôľu, z ktorej vyplýva, že súhlasí, hoci aj mlčky, s cieľmi kartelu.

124 V predmetnej veci sa najprv ukázalo, že spoločnosť Deltafina sa aktívne a priamo podieľala na vytvorení kartelu spracovateľov počas trvania porušenia.

125 Skutočnosti zo spisu tak preukazujú, že dvaja zástupcovia spoločnosti Deltafina, v danom prípade pán M., jej predseda, a pán C., riaditeľ zodpovedný za nákup, sa zúčastnili na prvom stretnutí kartelu spracovateľov, a to na stretnutí 13. marca 1996 v Madride, v priebehu ktorého sa rokovalo o cenách a objemoch nákupu surového tabaku na hospodársky rok 1996/1997 a bola uzavretá dohoda o cenách. Z faxu, ktorý adresovala spoločnosť WWTE spoločnosti Deltafina 10. apríla 1996, uvedeného v odôvodnení č. 95 napadnutého rozhodnutia, vyplýva, že spoločnosť Deltafina sa aktívne podieľala na uzavretí tejto dohody a pripravila zápisnicu, ktorá ju obsahovala. Z tohto faxu, ako aj z ďalšieho faxu, ktorý adresovala spoločnosť Agroexpansión spoločnosti Deltafina 22. apríla 1996, tiež vyplýva, že spoločnosť WWTE a spoločnosť Agroexpansión sa sťažovali spoločnosti Deltafina, že spoločnosť Cetarsa dohodu nedodržiava.

126 Ďalšie stretnutie kartelu spracovateľov bolo stanovené na 17. decembra 1996, za prítomnosti pána M. Pán M., ako aj pán C. sa zúčastnili tiež na stretnutí kartelu spracovateľov 30. januára 1997 v Ríme, na ktorom boli uzavreté dohody týkajúce sa cien a množstva odberu surového tabaku v hospodárskom roku 1997/1998. Zo spisu vyplýva, že pán M. uschoval poznámky, vyhotovené a podpísané španielskymi spracovateľmi na tomto poslednom stretnutí, ktoré obsahovali podrobnosti o rôznych dohodách a ktoré na žiadosť týchto spracovateľov neskôr zničil.

127 Ďalej spoločnosti WWTE a Agroexpansión niekoľkokrát informovali spoločnosť Deltafina o situácii na španielskom trhu so surovým tabakom a sťažovali sa jej na nedodržiavanie dohôd uvedených v bode 126 vyššie, ako aj ďalších dohôd, ktoré boli uzavreté v priebehu prvých mesiacov roku 1997. Dňa 29. apríla 1997 spoločnosť WWTE zaslala pánovi M. fax, v ktorom mu oznamovala, že minimálna priemerná cena, s ktorou spoločnosť Cetarsa súhlasila, že bude platiť výrobcom, porušovala dohodu uzavretú medzi spracovateľmi za prítomnosti pána M., a že preto nebude možné dodržať záväzok zaplatiť priemernú cenu 50/60 španielskych pesiet (ESP) za kilo. V odpovedi na tento fax pán M. faxom z toho istého dňa s hlavičkou spoločnosti Deltafina vyzval spoločnosť WWTE, aby „zachovala pokoj“ a uviedol, že „platiť stále viac nikomu nepomôže“. Dňa 30. apríla 1997 zaslala spoločnosť Agroexpansión fax pánovi M., v ktorom najmä uvádzala, že „dohody a stretnutia s ostatnými spracovateľmi [boli] opäť sterilné a smiešne“ a že „[rešpektovala] kompromis a nakúpila 5 miliónov kíl, ale zaplatila o 30 ESP viac než minulý rok“. Faxom z 9. júla 1997 sa spoločnosť WWTE opäť sťažovala spoločnosti Deltafina na správanie spoločnosti Cetarsa a zdôraznila najmä potrebu „dosiahnuť upokojenie v sektore“ a „dohody bez dohody“. Vo faxe WWTE tiež uvádza, že: „Ako si už veľakrát povedal, dohoda o cenách nie je možná bez dohody o množstvách. Dohoda o množstvách nemôže byť len na jeden rok… bolo by potrebné dohodnúť sa prípadne na [obdobie] päť rokov, [alebo] minimálne na tri roky.“

128 Dňa 1. októbra 1997 zaslala spoločnosť Agroexpansión fax spoločnosti Deltafina, aby ju informovala, že spoločnosť WWTE súhlasila platiť vyššie ceny, ako boli dohodnuté. V reakcii na tento fax pán M. v ten istý deň na papier s hlavičkou spoločnosti Deltafina napísal spoločnosti WWTE, aby jej oznámil, že ak sa táto informácia ukáže správna, nastane vážny problém a že jej konanie možno interpretovať ako „surový útok“ proti spoločnosti Agroexpansión. Faxom z 2. októbra 1997 spoločnosti Deltafina WWTE vysvetlila svoj názor na túto otázku.

129 Dňa 6. novembra 1997 spoločnosť WWTE zaslala fax spoločnosti Deltafina, v ktorom najmä uvádzala, že sa pokúsila „všetkými prostriedkami“ dosiahnuť dohodu o množstvách a že na stretnutí, ktorého sa zúčastnili ostatní spracovatelia 20. novembra 1997, navrhla „zaručenie dohôd prostredníctvom zloženia významných peňažných súm, ktoré umožnia zabezpečiť vykonávanie dohôd“. K tomuto faxu bola pripojená tabuľka, ktorá obsahovala informácie o niektorých cenách, ktoré platil každý zo španielskych spracovateľov.

130 Spoločnosť Deltafina bola informovaná spoločnosťou Taes o rámcovej dohode o podmienkach nákupu pre hospodársky rok 1998/1999 uzavretej spracovateľmi na stretnutí v Madride 20. januára 998 nasledujúci deň po tomto stretnutí.

131 Zo správy o činnosti spoločnosti Agroexpansión zo 6. apríla 1999 vyplýva, že pán M. sa zúčastnil v marci 1999 na stretnutí španielskych spracovateľov a Anetab‑u, počas ktorého boli diskutované ceny surového tabaku a rozdelenie objemov nákupov surového tabaku pre hospodársky rok 1999/2000.

132 Napokon v roku 2000 sa spoločnosť Deltafina zúčastnila na vyjednávaniach medzi spracovateľmi a zástupcami výrobcov týkajúcich sa cenových rozpätí nadbytočného surového tabaku v roku 1999. Konkrétnejšie v súvislosti so stretnutím Anetab‑u, ktoré sa malo konať koncom februára 2000, zaslal pán M. 15. februára 2000 fax na papieri s hlavičkou spoločnosti Deltafina spoločnostiam Cetarsa, Agroexpansión a WWTE, aby ich oboznámil so svojimi postrehmi, radami a návrhmi v tejto súvislosti.

133 Ďalej s ohľadom na všetky objektívne okolnosti charakterizujúce účasť spoločnosti Deltafina treba konštatovať, že spoločnosť Deltafina sa podieľala na karteli spracovateľov vedome a úmyselne. Spoločnosť Deltafina mohla vedieť alebo vedela o protisúťažnom a nezákonnom cieli tohto kartelu, ktorý sa prejavil najmä konaním stretnutí s protisúťažným cieľom, výmenou citlivých informácií, na ktorej sa aktívne zúčastňovala počas celého trvania porušenia, a vyhlásením, ktoré obsahovalo podrobnosti o určitých dohodách týkajúcich sa cien a množstiev nákupu surového tabaku, ktorého sa stala depozitárom. V tomto kontexte treba dodať, že spoločnosť Deltafina mala záujem vzhľadom na významné postavenie, ktoré mala na trhu španielskeho spracovaného tabaku a svoje postavenie orgánu zodpovedného za koordináciu a dohľad nad obchodnými činnosťami skupiny Universal v Európe (pozri body 142 a 268 až 272 ďalej), aby boli predmetné obmedzujúce postupy vykonané.

134 S ohľadom na uvedené treba konštatovať, že Komisia správne a bez toho, aby porušila práva spoločnosti Deltafina na obhajobu, dospela v napadnutom rozhodnutí k záveru, že žalobkyňa zodpovedala za porušenie, ktoré predstavuje kartel spracovateľov.

135 Z toho vyplýva, že prvú časť treba zamietnuť ako nedôvodnú.

O druhej časti založenej na tom, že konania, ktoré sa jej vytýkajú, treba v skutočnosti vytýkať jej predsedovi

– Tvrdenia účastníkov konania

136 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že konania, ktoré sa jej vytýkajú, treba v skutočnosti vytýkať len jej predsedovi, pánovi M., ktorý vždy konal v rámci kartelu spracovateľov vo vlastnom mene a nie ako zástupca alebo orgán spoločnosti.

137 Spresňuje, že španielski spracovatelia si zvolili pána M. ako „strážcu svojich dohôd“ z dôvodu záruky jeho nestrannosti, ktorú ponúkal, a autority, ktorú požíval v tabakovom priemysle, tak v Španielsku a Taliansku, ako aj vo zvyšku sveta.

138 Komisia sa rozhodla tvrdenia spoločnosti Deltafina zamietnuť.

– Posúdenie Všeobecným súdom

139 Treba konštatovať, že z viacerých skutočností v spise vyplýva, že pán M. sa zúčastnil na karteli spracovateľov nie vo vlastnom mene, ale ako zástupca spoločnosti Deltafina.

140 V tejto súvislosti treba najskôr pripomenúť, že pán M. je predseda tejto spoločnosti.

141 Potom treba uviesť, že na niektorých stretnutiach kartelu sprevádzal pána M. ďalší zástupca spoločnosti Deltafina, ktorý v rámci tejto spoločnosti vykonával dôležité úlohy (pozri body 125 a 126 vyššie). Okrem toho treba konštatovať, že stretnutie v Ríme 30. januára 1997 (pozri bod 126 vyššie) sa konalo v kanceláriách spoločnosti Deltafina a že rôzna korešpondencia adresovaná pánom M. spracovateľom bola na papieri s hlavičkou spoločnosti. Navyše vo faxe z 29. apríla 1997 adresovanom spoločnosti WWTE uviedol pán M. vedľa svojho mena meno spoločnosti (pozri bod 127 vyššie).

142 Napokon je jasné, že účasť pána M. na činnosti kartelu spracovateľov mala za cieľ chrániť obchodné záujmy spoločnosti Deltafina na španielskom trhu. Treba preto najskôr uviesť, že spoločnosť Deltafina je zodpovedná za koordináciu a kontrolu obchodných činností skupiny Universal v Európe a že ju preto priamo zaujímajú činnosti nákupu surového tabaku jej sesterskou spoločnosťou Taes v Španielsku. Ďalej okrem toho, že bola odberateľom skoro celej výroby spracovaného tabaku spoločnosti Taes (odôvodnenie č. 27 napadnutého rozhodnutia), uzavrela významné dohody o nákupe spracovaného tabaku so spoločnosťou Cetarsa (odôvodnenia č. 20 a 29 napadnutého rozhodnutia) a spoločnosťou Cetarsa Agroexpansión (odôvodnenia č. 21 a 29 napadnutého rozhodnutia). Takže ako vyplýva z niektorých dokumentov v spise a čo je medzi účastníkmi konania nesporné, ceny zaplatené španielskymi spracovateľmi za surový tabak priamo ovplyvňovali cenu platenú spoločnosťou Deltafina za nákup spracovaného tabaku (pozri tiež odôvodnenie č. 32 napadnutého rozhodnutia).

143 Treba tiež viesť, že spoločnosť Taes vo svojom vyjadrení z 18. februára 2002 (pozri bod 9 vyššie) uvádza, že spoločnosť Deltafina mala záujem na uzavretí zmluvy týkajúcej sa ceny nadbytočného surového tabaku v roku 1999, lebo chcela získať dodatočné množstvá spracovaného tabaku. Preto treba doplniť, že vo viacerých písomnostiach, ktoré si vymenila spoločnosť Deltafina so španielskymi spracovateľmi v rámci kartelu spracovateľov, sa výslovne odkazuje na situáciu žalobkyne.

144 Vzhľadom na uvedené úvahy treba zamietnuť druhú časť ako nedôvodnú.

O tretej časti založenej na tom, že Komisia odmietla sprístupniť spoločnosti Deltafina niektoré dokumenty svedčiace v jej neprospech

– Tvrdenia účastníkov konania

145 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že Komisia tým, že jej odmietla sprístupniť dokumenty konštatujúce, že zohrávala úlohu vodcu kartelu spracovateľov, porušila jej právo na obhajobu a právo na spravodlivý proces.

146 V tejto súvislosti uvádza, že Komisia nereagovala na žiadosť o prístup k vyjadreniam, ktoré predložili ďalšie podniky, ktorým bolo určené oznámenie o výhradách ako odpoveď na toto oznámenie, ktorú uviedla vo faxe z 23. marca 2004 a pripomenula vo faxe z 24. novembra 2004. Hlavné skutočnosti, o ktoré sa Komisia opierala v napadnutom rozhodnutí, aby jej pripísala úlohu vodcu, tvorili určité pasáže odpovedí spoločnosti Agroexpansión a spoločnosti WWTE na oznámenie o výhradách.

147 Komisia popiera, že sa opierala o skutočnosti uvedené v odpovediach spoločnosti Agroexpansión a spoločnosti WWTE na oznámenie o výhradách, aby určila, že Deltafina zohrávala úlohu vodcu v rámci kartelu spracovateľov. Ako vyplýva z odôvodnenia č. 436 napadnutého rozhodnutia, spoločnosti Agroexpansión a WWTE vo svojich odpovediach len potvrdili túto úlohu alebo konkrétnejšie „skutočnosti, z ktorých vyplýva táto úloha“. Neuviedli žiadnu skutkovú okolnosť, ktorá by už nebola použitá proti spoločnosti Deltafina v oznámení o výhradách, a proti ktorej by sa teda spoločnosť Deltafina nemohla brániť.

– Posúdenie Všeobecným súdom

148 Z rovnakých dôvodov, ako sú uvedené v bodoch 70 až 73 a 105 vyššie, treba tvrdenia, ktoré spoločnosť Deltafina uvádza na podporu tejto časti, zamietnuť ako neúčinné. Budú preskúmané ďalej v rámci šiesteho žalobného dôvodu, ktorý spoločnosť Deltafina uvádza na podporu svojho dôvodu smerujúceho k zníženiu výšky jej pokuty.

O štvrtej časti založenej na tom, že Komisia dostatočne jasným spôsobom nedefinovala relevantný trh s výrobkami a geografický trh v oznámení o výhradách

– Tvrdenia účastníkov konania

149 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že Komisia dostatočne jasným spôsobom nedefinovala relevantný trh s výrobkami a geografický trh v oznámení o výhradách, a tým výrazne poškodila jej právo na obhajobu.

150 Podľa spoločnosti Deltafina, ak by tento trh bol určený v oznámení o výhradách „dostatočne jasne“, mohla by Komisii predložiť skutkové a právne tvrdenia, aby Komisia dospela k iným záverom, než k tým, ktoré uviedla v napadnutom rozhodnutí. Konkrétnejšie, toto by jej umožnilo uplatniť tvrdenia, pokiaľ ide o jej pôsobenie alebo nepôsobenie na relevantnom trhu a o jej úlohe na tomto trhu.

151 Komisia odmieta tvrdenia spoločnosti Deltafina.

– Posúdenie Všeobecným súdom

152 Najprv treba konštatovať, že z oznámenia o výhradách dostatočne jasne a presne vyplýva, že relevantný trh je španielsky trh nákupu a prvého spracovania surového tabaku. V oznámení o výhradách, ako aj v napadnutom rozhodnutí (pozri body 82 a 83 vyššie) Komisia detailne opisuje podniky zaoberajúce sa prvým spracovaním surového tabaku v Španielsku, spresňujúc najmä ich činnosti nákupu a spracovania surového tabaku, ako aj obchodné vzťahy, ktoré medzi sebou udržujú, výrobcov surového tabaku a ich zástupcov, rôzne aspekty sektoru surového tabaku v Španielsku, a síce oblasti výroby, objem a hodnotu výroby, objem predajov, odrody surového tabaku a priemerné (maximálne) ceny dodávky pre každú odrodu, ako aj regulačný rámec Spoločenstva a španielsky regulačný rámec uplatniteľný na surový tabak (pozri body 15 až 81 oznámenia o výhradách). Analýza, ku ktorej Komisia takto dospela v oznámení o výhradách, umožňuje plne sa oboznámiť s podmienkami fungovania trhu, na ktorom došlo k skresleniu hospodárskej súťaže.

153 Ďalej treba konštatovať, že z odpovede spoločnosti Deltafina na oznámenie o výhradách vyplýva, že nielenže výborne pochopila spôsob, akým Komisia určila relevantný trh v predmetnej veci, ale tiež vyjadrila svoj názor na svoju úlohu na tomto trhu.

154 Za týchto podmienok treba štvrtú časť druhého žalobného dôvodu zamietnuť ako nedôvodnú.

155 S ohľadom na všetky uvedené úvahy nemožno druhý žalobný dôvod prijať.

O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 81 ods. 1 ES, článku 2 nariadenia č. 1/2003 a bodu 43 usmernení týkajúcich sa pojmu vplyv na obchod uvedenom v článkoch 81 [ES] a 82 [ES], ako aj nedostatku odôvodnenia

Tvrdenia účastníkov konania

156 Spoločnosť Deltafina tvrdí, že Komisia dostatočne nepreukázala, že predmetné obmedzujúce postupy mali vplyv na obchod medzi členskými štátmi.

157 Na podporu tohto tvrdenia najprv uvádza, že Komisia si protirečí, keď v odôvodnení č. 316 napadnutého rozhodnutia tvrdí, že „kartel medzi spracovateľmi a spoločnosťou Deltafina… môže mať [priamy či nepriamy, súčasný či potenciálny] vplyv na obchod medzi Španielskom a ostatnými členskými štátmi v rozsahu, v akom mal za cieľ zaručiť vývoz španielskeho spracovaného tabaku“ a jednak v odôvodnení č. 412 napadnutého rozhodnutia, že „nemá k dispozícii dôkazy poukazujúce na skutočný vplyv porušení spáchaných výrobcami a spracovateľmi na trh“.

158 Ďalej spoločnosť Deltafina kritizuje skutočnosť, že Komisia predpokladala existenciu vplyvu na obchod medzi členskými štátmi v predmetnej veci „na základe jediného objektívneho dôvodu, že odlišný výrobok od výrobku na pravdepodobnom relevantnom trhu môže byť občas vyvezený na iné trhy“. Komisia tak vzala do úvahy nadväzujúci trh vo vzťahu k relevantnému trhu, pričom tento nadväzujúci trh bol trh so spracovaným tabakom. Okrem toho Komisia neopisuje „existujúce sily“ na uvedenom nadväzujúcom trhu, ani nevysvetľuje, ako môže byť tento trh ovplyvnený „v protisúťažnom zmysle a významným spôsobom“ konaniami, ku ktorým došlo na relevantnom trhu. Spoločnosť Deltafina tiež vytýka Komisii, že nezohľadnila skutočnosť, že trh so surovým tabakom je „výhradne národný“, lebo iné ako španielske podniky nie sú považované za spracovateľov v Španielsku a nemôžu nakupovať surový tabak od španielskych výrobcov. Dodáva, že surový tabak pochádzajúci zo Španielska sa nedováža, ani neexistuje vývoz do tejto krajiny.

159 Spoločnosť Deltafina tiež vytýka Komisii, že porušila bod 43 usmernení týkajúcich sa pojmu vplyv na obchod uvedenom v článkoch 81 [ES] a 82 [ES], ktorý najmä stanovuje, že „pravdepodobnosť, že konkrétna dohoda bude mať nepriamy alebo potenciálny vplyv, musí vysvetliť orgán…, ktor[ý] tvrdí, že obchod možno významným spôsobom ovplyvniť“, a že „hypotetický alebo špekulatívny vplyv nepostačuje na uplatnenie práva Spoločenstva“.

160 Napokon Deltafina tvrdí, že predmetný kartel sa javí ako „[kartel] vzťahujúci sa len na jeden členský štát“ v zmysle bodov 78 až 82 usmernení týkajúcich sa pojmu vplyv na obchod uvedeného v článkoch 81 [ES] a 82 [ES]. Dodáva, že podľa týchto usmernení „spočíva spôsobilosť týchto kartelových dohôd narušiť hospodársku súťaž hlavne vo význame vylúčenia konkurentov z ostatných členských štátov“. V napadnutom rozhodnutí však neexistovala žiadna skutočnosť, ktorá by umožnila určiť takéto účinky vylúčenia v predmetnej veci. Podľa spoločnosti Deltafina v skutočnosti regulačné bariéry, ktoré bránili založeniu cudzích spracovateľských podnikov v Španielsku, a inherentné vlastností surového tabaku, ktoré vyžadujú, aby bol tento výrobok hneď po zbere spracovaný v blízkosti miesta svojho zberu „pôsobia tak, že je málo pravdepodobné, že by nastali také nepriame vplyvy, ktorých uskutočnenie by mohlo zmeniť čisto hypotetický nepriamy vplyv na potenciálny vplyv“.

161 Komisia sa domnieva, že tretí žalobný dôvod tre