ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(20)

Je vhodné poskytnúť priestor kódexom správania, ktorý umožní obchodníkom účinne uplatňovať zásady tejto smernice v špecifických oblastiach hospodárstva. V odvetviach, v ktorých existujú osobitné povinné požiadavky upravujúce správanie obchodníkov, je vhodné, aby tieto požiadavky poskytovali tiež dôkaz o požiadavkách odbornej starostlivosti v tomto odvetví. Prostredníctvom kontroly vykonávanej tvorcami kódexu správania na vnútroštátnej úrovni alebo na úrovni Spoločenstva zameranej na odstránenie nekalých obchodných praktík možno predísť správnemu alebo súdnemu konaniu, a preto by mala byť podporovaná. S cieľom dosiahnutia vysokej úrovne ochrany spotrebiteľa by mohli byť organizácie spotrebiteľov informované a zapojené do procesu navrhovania kódexov správania.
17

V prípade pána Bediho by predčasný starobný dôchodok pre osoby s ťažkým zdravotným postihnutím bol vo výške 909,50 eura mesačne, po zohľadnení zníženia vo výške 10,80 % za 36 kalendárnych mesiacov, počas ktorých by poberal tento predčasný dôchodok. Strop dodatočných odmien, ktoré by mohol dostávať spolu s uvedeným dôchodkom bez toho, aby sa výška tohto dôchodku znížila, by bol vo výške 450 eur mesačne v prípade plného starobného dôchodku. Stropy v prípade odmeny spolu s čiastočným starobným dôchodkom, čo je v prípade pána Bediho takisto možné, by dosahovali výšku 2310 eur, 1750 eur a 1200 eur v prípade čiastočných starobných dôchodkov, čo predstavuje jednu tretinu, 50 % a dve tretiny plného dôchodku. V prejednávanej veci by pán Bedi mohol poberať čiastočný dôchodok, čo zodpovedá dvom tretinám takéhoto dôchodku.
57

Aj keď Súdny dvor už z viacerých hľadísk a vzhľadom na požiadavky článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 smernice 93/13 vymedzil spôsob, akým má vnútroštátny súd zabezpečiť ochranu práv, ktoré spotrebiteľom vyplývajú z tejto smernice, nič to nemení na skutočnosti, že právo Únie v zásade neharmonizuje konania uplatniteľné na skúmanie údajne nekalej povahy zmluvnej podmienky, a že tieto konania teda patria do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov, avšak pod podmienkou, že nesmú byť menej priaznivé než pravidlá, ktoré upravujú obdobné situácie podliehajúce vnútroštátnemu právu (zásada ekvivalencie), a že stanovujú právo na účinný prostriedok nápravy, ako vyplýva z článku 47 Charty základných práv Európskej únie (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 14. septembra 2017, The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, body 58 a 59, ako aj citovanú judikatúru, a z 31. mája 2018, Sziber, C‑483/16, EU:C:2018:367, bod 35 a citovanú judikatúru).
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (daňová a colná správa, Spojené kráľovstvo) (ďalej len „daňová správa“) a spoločnosťou Volkswagen Financial Services (UK) Ltd (ďalej len „VWFS“), ktorý sa týka metódy uplatniteľnej na určenie časti dane z pridanej hodnoty (DPH) zaplatenej na vstupe touto spoločnosťou v rámci časti jej činnosti spočívajúcej najmä v ponuke lízingu motorových vozidiel, ktorú jej možno vrátiť.
2.

Bránia právne predpisy Únie v oblasti zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, najmä články 1 a 2 smernice 2004/18 [ako aj] články 49, 56, 105 [a nasledujúce články ZFEÚ] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá tým, že zrovnoprávňuje súkromné „klasifikované“ nemocnice s verejnými nemocnicami prostredníctvom ich začlenenia do vnútroštátneho systému plánovania verejného zdravotníctva, riadeného osobitnými dohodami odlišnými od bežných akreditačných vzťahov s inými súkromnými subjektmi zapojenými do systému poskytovania zdravotnej starostlivosti, a aj napriek tomu, že tieto súkromné ‚klasifikované‘ nemocnice nespĺňajú podmienky na to, aby boli uznané za inštitúcie, ktoré sa spravujú verejným právom, a nespĺňajú ani predpoklady pre priame zadanie zákazky podľa modelu zadávania zákaziek ‚in house providing‘, vylučuje tieto nemocnice z pôsobnosti vnútroštátnych právnych predpisov a právnych predpisov Únie v oblasti zadávania verejných zákaziek, vrátane prípadov, v ktorých sú uvedené subjekty poverené výrobou a bezodplatným dodávaním osobitného tovaru potrebného na poskytovanie zdravotnej starostlivosti verejným zdravotníckym zariadeniam a súčasne získavajú verejné finančné prostriedky na zabezpečenie výroby týchto dodávok?“
53

Bolo by to však inak, keby s cieľom vyhnúť sa zásahu, ktorý by sa považoval za neprípustný zásah do rodinného života, majitelia práv mali k dispozícii iný účinný prostriedok nápravy, umožňujúci im konkrétne v tomto prípade dosiahnuť, aby súd určil občianskoprávnu zodpovednosť majiteľa dotknutého pripojenia na internet.
24

Zásada neutrality DPH, pokiaľ ide o daňové zaťaženie podniku, si vyžaduje, aby investičné náklady vynaložené na potreby a s cieľom podnikať boli považované za vynaložené v rámci podnikateľskej činnosti, pričom platí, že ak by sa podnikateľské činnosti považovali za začaté až v okamihu, keď vzniknú zdaniteľné príjmy, bolo by to v rozpore s touto zásadou. Akýkoľvek iný výklad by znamenal, že náklady na DPH znáša hospodársky subjekt v rámci svojej podnikateľskej činnosti bez toho, aby sa mu dala možnosť odpočítať ju, a viedol by k svojvoľnému rozlišovaniu medzi investičnými nákladmi vynaloženými na potreby podnikania podľa toho, či k nim došlo pred jeho skutočným výkonom alebo počas tohto výkonu (rozsudok z 21. marca 2000, Gabalfrisa a i., C‑110/98 až C‑147/98, EU:C:2000:145, bod 45, ako aj citovaná judikatúra).
70

Výklad spočívajúci v tom, že vzhľadom na úzke prepojenie existujúce medzi rozhodnutím o náhrade trov konania a rozhodnutím, ktorým sa vyčísľuje ich výška, by Agentúra bola oprávnená požadovať náhradu všetkých trov, účelne vynaložených na svoju obranu, by bol navyše v rozpore so zásadou právnej istoty a požiadavkou jasnosti a predvídateľnosti práva Únie. Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 114 svojich návrhov, pán Klohn nemohol pred rozhodnutím Taxing Master, ktoré bolo vydané viac než jeden rok po rozhodnutí o jeho povinnosti nahradiť trovy konania, poznať výšku trov, ktoré by mohol byť povinný nahradiť účastníkom konania, ktorí mali vo veci úspech, a v dôsledku toho ani nemohol napadnúť prvé z uvedených rozhodnutí so znalosťou veci. Keďže výška trov Agentúry, ktorá sa mala nahradiť v súlade s rozhodnutím Taxing Master, dosahovala takmer trojnásobok výšky trov, ktoré vynaložila dotknutá osoba v rámci príslušného konania, bola pre dotknutú osobu o to menej predvídateľná.
12

V tejto súvislosti tento súd najmä uviedol, že samotná skutočnosť, že výrobok „Thunder Chewing Tobacco“ predstavuje novú kategóriu tabakových výrobkov a je odlišný od tradičného žuvacieho tabaku, neodôvodňuje zákaz uvádzania na trh. To, či je výrobok určený na žuvanie, totiž musí vychádzať z objektívneho hľadiska vzťahujúceho sa na daný výrobok a nie z údajov výrobcu alebo názoru spotrebiteľov. Z preskúmania vykonaného samotným vnútroštátnym súdom však vyplýva, že dotknutý tabakový výrobok je výrobkom, ktorý možno žuvať. Aj po vložení výrobku do pohára s vodou ostal až do skončenia pojednávania v jednom kuse v konzistentnom zoskupení, ktorý odolal tlaku a nerozpadol sa. Sypaný „snus“ sa naopak vo vode rýchlo rozpustil a ostal na dne pohára. Výrobok „Thunder Chewing Tobacco“ tak odolal mechanickému pôsobeniu zubov, pričom takéto pôsobenie je v určitom rozsahu potrebné na to, aby sa látky tabaku uvoľnili.
2.

,obchodník’ je akákoľvek fyzická osoba alebo akákoľvek právnická osoba bez ohľadu na to, či je v súkromnom, alebo verejnom vlastníctve, ktorá v súvislosti so zmluvami, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, koná na účely, ktoré sa týkajú jej obchodnej alebo podnikateľskej činnosti, remesla alebo povolania, a to aj prostredníctvom inej osoby konajúcej v jej mene alebo z jej poverenia;
17

Pani Dicu je sudkyňou na Tribunalul Botoșani (Okresný súd Botoșani). V priebehu roka 2014 si najprv zobrala celú svoju platenú dovolenku za kalendárny rok a potom od 1. októbra 2014 do 3. februára 2015 materskú dovolenku. Následne čerpala rodičovskú dovolenku od 4. februára 2015 do 16. septembra 2015, teda v období, v ktorom bol jej pracovnoprávny vzťah prerušený. Napokon si vzala 30 dní platenej dovolenky za kalendárny rok od 17. septembra 2015 do 17. októbra 2015.
60

S výhradou overení, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že konformný výklad vnútroštátneho práva s článkom 9a smernice 1999/62 by mohol pritom viesť k výkladu contra legem, ak by mal tento súd znížiť výšku pokuty uloženej žalobkyni vo veci samej, zatiaľ čo maďarská právna úprava týkajúca sa porušení predpisov cestnej premávky presne uvádza výšku pokút bez toho, aby umožňovala ich zníženie alebo požadovala, aby boli v súlade so zásadou primeranosti.
3

V zmysle odôvodnení 65, 67, 76 a 79 smernice 2009/28: „(65) Výroba biopalív by mala byť trvalo udržateľná. Biopalivá používané na zabezpečenie dodržiavania cieľov stanovených v tejto smernici a biopalivá, na ktoré sa vzťahujú výhody národných systémov podpory, by preto mali spĺňať kritériá trvalej udržateľnosti. … (67) Zavedenie kritérií trvalej udržateľnosti pre biopalivá nedosiahne želaný cieľ, ak povedie k tomu, že produkty, ktoré nespĺňajú kritériá a inak by sa použili ako biopalivá, sa namiesto toho použijú ako biokvapaliny v sektoroch výroby tepla alebo elektriny. Kritériá trvalej udržateľnosti by sa preto mali vzťahovať aj na biokvapaliny vo všeobecnosti. … (76) Kritériá trvalej udržateľnosti budú účinné len vtedy, ak povedú k zmenám v správaní účastníkov trhu. Týchto zmien sa dosiahne len vtedy, ak biopalivá a biokvapaliny spĺňajúce tieto kritériá bude možné, na rozdiel od tých, ktoré ich nespĺňajú, predávať za vyššie ceny. Podľa metódy hmotnostnej bilancie overovania súladu existuje fyzická väzba medzi výrobou biopalív a biokvapalín, ktoré spĺňajú kritériá trvalej udržateľnosti, a spotrebou biopalív a biokvapalín v [Únii], čím sa zabezpečuje vhodná rovnováha medzi ponukou a dopytom a cenová prémia, ktorá je vyššia ako v systémoch bez takejto väzby. Aby sa teda zaručilo, že biopalivá a biokvapaliny, ktoré spĺňajú kritériá trvalej udržateľnosti, je možné predávať za vyššiu cenu, na overenie súladu by sa mala používať metóda hmotnostnej bilancie. Tak by sa zachovala integrita systému a súčasne by sa zabránilo zbytočnému zaťaženiu priemyslu. Mali by sa však preskúmať i ďalšie metódy overovania. … (79) Je v záujme Spoločenstva podporovať rozvoj mnohostranných a dvojstranných dohôd a dobrovoľných medzinárodných a národných systémov, ktorými sa stanovujú normy pre výrobu trvalo udržateľných biopalív a biokvapalín a ktorými sa osvedčuje, že výroba biopalív a biokvapalín spĺňa tieto normy. Z tohto dôvodu by sa mali zaviesť také ustanovenia, aby takéto dohody alebo systémy boli uznané ako dohody alebo systémy poskytujúce spoľahlivé dôkazy a údaje za predpokladu, že spĺňajú primerané normy spoľahlivosti, transparentnosti a nezávislého auditu.“
3

Odôvodnenia 15, 16 a 34 nariadenia č. 1215/2012 znejú: „(15) Normy právomoci by mali byť ľahko predvídateľné a vychádzať zo zásady, že právomoc sa všeobecne zakladá podľa bydliska žalovaného. Právomoc založená na tomto kritériu by mala byť vždy k dispozícii, okrem určitých presne vymedzených situácií, keď predmet sporu alebo zmluvná voľnosť účastníkov odôvodňuje iný hraničný ukazovateľ. Bydlisko právnickej osoby treba definovať osobitne, aby boli spoločné pravidlá prehľadnejšie a vyhlo sa konfliktu právomoci. (16) Okrem bydliska žalovaného musia byť k dispozícii aj alternatívne kritériá právomoci založené na úzkej väzbe medzi súdom a žalobou alebo na účely uľahčenia efektívneho riadneho výkonu súdnictva. Existencia takejto úzkej väzby by mala zaručiť právnu istotu a vylúčiť, že osoba by bola žalovaná na súde členského štátu, s čím [čo – neoficiálny preklad] nemohla rozumne predvídať. Je to dôležité predovšetkým v prípade sporov týkajúcich sa mimozmluvných záväzkov vyplývajúcich z porušenia práva na súkromie a práva na ochranu osobnosti vrátane poškodzovania dobrého mena. … (34) Treba zaručiť kontinuitu medzi Dohovorom <z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a o výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 299, 1972, s. 32)>, nariadením Rady (ES) č. 44/2001 [z 22. decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (Ú. v. ES L 12, 2001, s. 1; Mim. vyd. 19/004, s. 42)] a týmto nariadením a musia sa určiť prechodné ustanovenia na tento účel. Rovnaká potreba kontinuity sa týka aj výkladu Bruselského dohovoru z roku 1968 a nariadení, ktoré ho nahradili, Súdnym dvorom Európskej únie.“
17

Odôvodnenia 4, 5 a 19 nariadenia Dublin III uvádzajú: „(4) V záveroch z [Európskej rady na jej mimoriadnom zasadnutí v] Tampere [15. a 16. októbra 1999] sa konštatuje, [že spoločný európsky azylový systém] by mal zahŕňať z krátkodobého hľadiska jasnú a uplatniteľnú metódu na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl. (5) Takáto metóda by mala byť založená na objektívnych a spravodlivých kritériách ako pre členské štáty, tak aj pre dotknuté osoby. Mala by umožniť najmä rýchle určenie zodpovedného členského štátu, aby bol zaručený efektívny prístup k postupom na udelenie medzinárodnej ochrany a aby nebolo ohrozené rýchle vybavovanie žiadostí o medzinárodnú ochranu. … (19) S cieľom zaručiť účinnú ochranu práv dotknutých osôb by sa mali v súvislosti s rozhodnutiami o odovzdaní do zodpovedného členského štátu stanoviť právne záruky a právo na účinný prostriedok nápravy predovšetkým v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie S cieľom zabezpečiť dodržanie medzinárodného práva by mal účinný prostriedok nápravy voči takýmto rozhodnutiam zahŕňať preskúmanie uplatňovania tohto nariadenia, ako aj právnej a faktickej situácie v členskom štáte, do ktorého sa žiadateľ odovzdáva.“
3.

Zásady ekvivalencie a efektivity nebránia tomu, aby také vrátenie súm, ktoré má zabezpečiť uplatnenie toho istého daňového systému na dividendy vyplácané dcérskou spoločnosťou so sídlom vo Francúzsku a na dividendy vyplácané dcérskou spoločnosťou so sídlom v inom členskom štáte, ktoré majú byť prerozdelené touto materskou spoločnosťou, bolo podmienené tým, že daňovník predloží údaje, ktoré má len on sám a ktoré sa v prípade každej spornej dividendy týkajú najmä skutočne uplatnenej sadzby dane a skutočne zaplatenej dane zo zisku dosiahnutého jeho dcérskymi spoločnosťami so sídlom v iných členských štátoch, zatiaľ čo v prípade dcérskych spoločností so sídlom vo Francúzsku sa tieto dôkazy, ktoré sú správnym orgánom známe, nevyžadujú. Predloženie týchto údajov však možno požadovať len za predpokladu, že nie je prakticky nemožné alebo neprimerane zložité predložiť dôkaz o zaplatení dane dcérskymi spoločnosťami so sídlom v iných členských štátoch, a to najmä vzhľadom na právnu úpravu uvedených členských štátov, ktorá sa týka zamedzenia dvojitého zdanenia a oznamovania splatnej dane z príjmov právnických osôb, ako aj archivácie administratívnych dokladov. Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či sú v konaní vo veci samej tieto podmienky splnené.“
10

Podľa článku 15 nariadenia č. 2201/2003, nazvaného „Postúpenie súdu, ktorý je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci“: „1. Vo výnimočných prípadoch, ak sa súdy členského štátu, ktoré majú právomoc vo veci samej, domnievajú, že súd iného členského štátu, vo vzťahu ku ktorému má dieťa osobitnú väzbu, je vo vhodnejšej situácii na prejednanie veci alebo jej špecifickej časti, a ak je to v najlepšom záujme dieťaťa, môžu: a) prerušiť konanie vo veci alebo jej časti a vyzvať účastníkov, aby podali svoj návrh na súd tohto iného členského štátu podľa odseku 4; alebo b) požiada[ť] súd iného členského štátu, aby prevzal právomoc podľa odseku 5. 2. Odsek 1 sa vzťahuje: a) na návrh účastníka; alebo b) z vlastného podnetu súdu; alebo c) na žiadosť súdu iného členského štátu, vo vzťahu ku ktorému má dieťa osobitnú väzbu podľa odseku 3. S postúpením na základe vlastného podnetu súdu alebo na žiadosť súdu iného členského štátu musí súhlasiť aspoň jeden z účastníkov. 3. Dieťa má osobitnú väzbu k členskému štátu podľa odseku 1, ak tento členský štát: a) sa stal miestom obvyklého pobytu dieťaťa potom, ako sa na súde, ktorý je uvedený v odseku 1, začalo konanie; alebo b) je miestom pôvodného obvyklého pobytu dieťaťa; alebo c) je štátom, ktorého štátnu príslušnosť má dieťa; alebo d) je miestom obvyklého pobytu nositeľa rodičovských práv a povinností; alebo e) je miestom, kde sa nachádza majetok dieťaťa, a vec sa týka opatrení na ochranu dieťaťa vo vzťahu ku správe, udržiavaniu alebo nakladaniu s týmto majetkom. 4. Súd členského štátu, ktorý má právomoc vo veci samej, určí lehotu, v ktorej sa na súde tohto iného členského štátu musí začať konanie podľa odseku 1. Ak v tejto lehote sa na súdoch konanie nezačalo, súd, na ktorom už konanie začalo, pokračuje vo výkone svojej právomoci v súlade s článkami 8 až 14. 5. Súdy tohto iného členského štátu môžu, ak je to s ohľadom na špecifické okolnosti prípadu v najlepšom záujme dieťaťa, prijať právomoc do šiestich týždňov od podania návrhu podľa odseku 1 písm. a) alebo písm. b). V tomto prípade súd, ktorý začal konanie ako prvý, odmietne vykonávať svoju právomoc. Inak súd, ktorý začal konanie ako prvý, pokračuje vo výkone svojej právomoci v súlade s článkami 8 až 14. 6. Na účely tohto článku súdy spolupracujú buď priamo alebo prostredníctvom ústredných orgánov určených podľa článku 53.“
17

Vnútroštátny súd usudzuje, že na jednej strane, z hľadiska právnej techniky, by lehota na výkon rozhodnutia mohla patriť do pôsobnosti vnútroštátneho práva konajúceho súdu bez toho, aby sa na ňu uplatňovalo nariadenie č. 44/2001, ako to vyplýva z judikatúry Súdneho dvora (rozsudky z 3. októbra 1985, Capelloni a Aquilini, 119/84, EU:C:1985:388, bod 16; z 29. apríla 1999, Coursier, C‑267/97, EU:C:1999:213, bod 28, ako aj z 28. apríla 2009, Apostolides, C‑420/07, EU:C:2009:271, bod 69). Na druhej strane by však takáto lehota viedla k tomu, že vykonateľnosť právneho titulu by zanikla uplynutím určitého času. V konečnom dôsledku by sa účinok uplynutia uvedenej lehoty nelíšil od účinku vyhlásenia neplatnosti právneho titulu v konaní o prostriedku nápravy. V dôsledku toho by uplatnenie tejto istej lehoty vo vzťahu k uzneseniu o zabezpečovacom opatrení prijatému v inom členskom štáte mohlo byť nezlučiteľné s judikatúrou Súdneho dvora, podľa ktorej uplatnenie procesných predpisov vykonávajúceho členského štátu nemôže narušiť jeho potrebný účinok nariadenia č. 44/2001 porušením zásad v ňom stanovených (rozsudky z 3. októbra 1985, Capelloni a Aquilini, 119/84, EU:C:1985:388, bod 21, ako aj z 28. apríla 2009, Apostolides, C‑420/07, EU:C:2009:271, bod 69).
6

V zmysle odôvodnenia 12 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/92/EÚ z 23. júla 2014 o porovnateľnosti poplatkov za platobné účty, o presune platobných účtov a o prístupe k platobným účtom so základnými funkciami (Ú. v. EÚ L 257, 2014, s. 214, ďalej len „smernica o platobných účtoch“): „Ustanovenia tejto smernice o porovnateľnosti poplatkov a presune platobných účtov by sa mali uplatňovať na všetkých poskytovateľov platobných služieb, ako sa vymedzujú v smernici [o platobných službách]. … Všetky ustanovenia tejto smernice by sa mali vzťahovať na platobné účty, prostredníctvom ktorých môžu spotrebitelia vykonávať tieto transakcie: vkladať finančné prostriedky, vyberať hotovosť a vykonávať platobné transakcie v prospech tretích strán a prijímať platby od tretích strán vrátane vykonávania úhrad. V dôsledku toho by mali byť z jej pôsobnosti vylúčené účty… ako sporiace účty…. Ak by sa však tieto účty používali na každodenné platobné transakcie a zahŕňali by všetky vyššie uvedené funkcie, táto smernica sa na ne bude vzťahovať…“
26

S prihliadnutím na lehotu štrnástich dní stanovenú v článku 314 ods. 6 ZFEÚ na účely schválenia spoločného návrhu ročného rozpočtu Parlament tvrdí, že na základe uvedeného výkladu by mal Zmierovací výbor povinnosť systematicky prijímať tento návrh do štrnástich dní predo dňom konania plenárneho zasadnutia v Štrasburgu, čím by bola tomuto výboru odňatá možnosť prijať uvedený návrh kedykoľvek v rámci zmierovacieho obdobia dvadsaťjeden dní stanoveného v článku 314 ods. 5 ZFEÚ. Okrem toho ten istý výklad by Parlamentu bránil v uskutočnení rozpravy o ročnom rozpočte Únie a v hlasovaní o ňom po dvanástom riadnom plenárnom zasadnutí v Štrasburgu a neprihliadal by k predpokladu, stanovenému v článku 314 ods. 7 písm. b) a d) ZFEÚ, keď by mal byť rozpočet prijatý v rámci nového rozpočtového postupu alebo na základe hlasovania Parlamentu potvrdzujúceho všetky alebo niektoré jeho zmeny a doplnenia. Neprijatie rozpočtu na konci rozpočtového roku by v tomto prípade viedlo k uplatneniu článku 315 ZFEÚ týkajúceho sa rozpočtového provizória.
15

V nadväznosti na sťažnosť podanú osobou C štátny tajomník rozhodnutím z 24. júla 2015 udelili osobe C samostatné povolenie na pobyt od 16. februára 2015. Toto rozhodnutie bolo odôvodnené stanoviskom Dienst Uitvoering Onderwijs (úrad uplatňovania vzdelávania, Holandsko) z 15. februára 2015, ktoré štátnemu tajomníkovi predložila osoba C a ktorým sa konštatuje, že uvedená osoba je oslobodená od povinnosti občianskej integrácie. Štátny tajomník však ponechal v platnosti zrušenie povolenia na pobyt s retroaktívnym účinkom k 10. februáru 2014, ktoré bolo osobe C udelené na účely pobytu u jej manželského partnera.
75

Napokon Maďarsko zamieta tvrdenie Komisie, podľa ktorého by fragmentované systémy, ktoré existovali predtým, bolo možné integrovať prostredníctvom povinností uložených právnou úpravou týkajúcou sa spolupráce alebo hospodárskej súťaže na trhu, pričom poukazuje na to, že tento predpoklad nie je podložený žiadnym príkladom na medzinárodnej úrovni. V každom prípade tento členský štát zdôrazňuje, že vzhľadom na to, že dotknutá služba patrí do pôsobnosti samosprávnych celkov, bolo potrebné uplatniť postupy zadávania verejných zákaziek. V dôsledku toho by na jednej strane bol systém mobilného platenia za parkovanie zavedený len na miestach, kde by mohol poskytovateľ očakávať značné príjmy, hoci by nemohlo byť zabezpečené pokrytie celého územia štátu, a na druhej strane by rôzni poskytovatelia získali zákazku od rôznych samosprávnych celkov, čo by viedlo k úplnej absencii interoperability.
12

Článok 4 ods. 1 bod 1 Kodeks za socialno osiguriavane (zákon o sociálnom zabezpečení) stanovuje: „Pracovníci a zamestnanci sú podľa tohto zákona poistení pre prípad pracovnej neschopnosti v dôsledku bežných ochorení, tehotenstva a materstva, invalidity z dôvodu bežnej choroby, staroby alebo úmrtia, pracovných úrazov, choroby z povolania a straty zamestnania, bez ohľadu na povahu ich zamestnania, spôsob odmeňovania a zdroj príjmov, s výnimkou osôb uvedených v článku 4a ods. 1; osoby zapojené do programov náhradnej rodičovskej starostlivosti a sprostredkovania zamestnania nepatria do systému poistenia pre prípad nezamestnanosti, ak to relevantný program stanovuje.“
15

Počas obdobia relevantného vo veci samej pán Božičevič Ježovnik doviezol do Slovinska banány pochádzajúce z tretích krajín. Na základe 30 colných vyhlásení podaných na príslušný colný úrad Koper (Slovinsko) v období od 26. augusta 2009 do 26. januára 2011 boli dovezené banány umiestnené do režimu nazývaného „colný režim 42“, ktorý umožňoval ich uvedenie do voľného obehu s oslobodením od DPH pri dovoze. S cieľom preukázať, že uvedené banány boli určené na prepravu do iného členského štátu, pán Božičevič Ježovnik predložil vyhlásenia o použití a konečnom určení opatrené pečiatkami deklarovaných príjemcov tovarov.
45

V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že rozšírenie pôsobnosti tohto nariadenia na takéto látky by v praxi viedlo k tomu, že by bolo možné získať DOO vzťahujúce sa na zdravotnícke pomôcky, ktoré tieto látky obsahujú. Takýto dôsledok by bol pritom v rozpore s cieľom uvedeným v odôvodnení 10 nariadenia č. 469/2009, podľa ktorého musí byť ochrana priznaná DOO prísne obmedzená na výrobok, na ktorý sa vzťahuje OUT ako liek.