151.

Stručne povedané, moje hlavné závery sú teda takéto: 1. Z článku 106a ods. 3 Zmluvy o Euratome jasne vyplýva, že Zmluva o Euratome má v primárnom práve Únie rovnaké postavenie ako ZEÚ a ZFEÚ. 2. Článok 106a ods. 3 Zmluvy o Euratome ďalej stanovuje, že ani ZEÚ, a ani ZFEÚ nemožno uplatniť v oblasti Zmluvy o Euratome, pokiaľ sa tieto ustanovenia odchyľujú od ustanovení samotnej Zmluvy o Euratome. Ak teda Zmluva o Euratome upravuje určitú otázku vyčerpávajúcim alebo osobitným spôsobom, neexistuje priestor pre uplatňovanie ZEÚ alebo ZFEÚ. Na druhej strane ZEÚ a ZFEÚ sa uplatňujú vo všetkých oblastiach práva EÚ, ktoré neboli upravené Zmluvou o Euratome. 3. Nič v Zmluve o Euratome sa netýka otázky štátnej pomoci. Vzhľadom na skutočnosť, že Zmluva o Euratome je jednak len osobitnou zmluvou týkajúcou sa konkrétneho odvetvia a jednak, že ZEÚ a ZFEÚ sledujú širšie ciele (prinajmenšom fungovanie vnútorného trhu), zdá sa vhodné, aby sa na odvetvie jadrovej energie uplatňovali pravidlá ZFEÚ v oblasti hospodárskej súťaže a štátnej pomoci, pokiaľ Zmluva o Euratome neobsahuje osobitné pravidlá. Práve z týchto dôvodov sa na predmetné opatrenie štátnej pomoci uplatňuje článok 107 ZFEÚ. 4. Ustanovenia článku 1 a článku 2 písm. c) Zmluvy o Euratome nevyhnutne predpokladajú rozvoj jadrových elektrární. Členské štáty zjavne mali v úmysle, aby bola Zmluva o Euratome živým dokumentom schopným organického rozvoja a prispôsobenia sa aktuálnym okolnostiam. Z toho vyplýva, že tvrdenie Rakúskej republiky o tom, že tieto ustanovenia Zmluvy o Euratome sa nevzťahujú ani na výstavbu ďalších jadrových elektrární, ani na nahradenie a modernizáciu zastarávajúcich elektrární modernými, už vyvinutými technológiami, nemožno prijať. 5. Hoci je pravda, že prínos jadrovej energie je predmetom búrlivých diskusií vo viacerých členských štátoch, Súdny dvor nemá ani právomoc, a ani demokratickú legitimitu na to, aby rozhodol o takýchto otázkach. Keďže je však zrejmé, že rozvoj jadrovej energie je, ako to vyjadruje Zmluva o Euratome, jasne definovaný cieľom práva EÚ, tento cieľ nemôže byť podriadený iným cieľom práva EÚ (ktoré by zároveň z istého uhla pohľadu bolo možné vnímať v konflikte s uvedeným cieľom), ako je ochrana životného prostredia uvedená v kapitole XX ZFEÚ. Okrem toho jasné znenie článku 194 ods. 2 ZFEÚ zjavne uznáva právo každého členského štátu zvoliť si „medzi rôznymi zdrojmi energie“ a určiť, aká bude „všeobecná štruktúra jeho zásobovania“ energiou, pričom toto právo sa nevyhnutne vzťahuje aj na právo každého členského štátu rozvíjať jadrovú energetiku ako súčasť svojich energetických zdrojov. 6. Na rozdiel od toho, čo konštatoval Všeobecný súd vo viacerých rozsudkoch nadväzujúcich na vec Mediaset/Komisia ( 102 ), podľa ktorých každá štátna pomoc schválená podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ musí slúžiť „spoločnému záujmu“, v skutočnom znení samotného článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ táto požiadavka nie je uvedená, hoci článok 107 ods. 3 písm. b) ZFEÚ („…významný projekt spoločného európskeho záujmu…“) ju uvádza. 7. Z toho teda vyplýva, že sa nevyžaduje, aby pomoc spĺňala ciele, ktoré idú nad rámec cieľov výslovne stanovených v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. Podľa znenia a umiestnenia tohto ustanovenia v rámci ZFEÚ nemusí pomoc na to, aby bola zlučiteľná so Zmluvou, sledovať ani „cieľ spoločného záujmu“, ani „cieľ verejného záujmu“. Musí iba ísť o „pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností“, a to za predpokladu, že „nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom“. Tvrdenie Rakúskej republiky, podľa ktorého sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že pomoc musí slúžiť len „verejnému“, a nie „spoločnému“ záujmu, nemôže uspieť, keďže podľa môjho názoru a na rozdiel od toho, čo uviedol Všeobecný súd v napadnutom rozsudku, v skutočnosti nemusí byť splnené žiadne z týchto dvoch kritérií. 8. V každom prípade a aj keď je toto posúdenie článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ nesprávne, výstavba Hinkley Point C slúži „spoločnému záujmu“ (a ak si niekto praje, tak ide aj o „verejný účel“) v tomto zmysle, pretože rozvoj jadrových elektrární je aj naďalej ústredným cieľom Zmluvy o Euratome, hoci voči konceptu jadrovej energetiky majú námietky jednotlivé členské štáty, ako je Rakúska republika. Všetky členské štáty prijatím cieľov Zmluvy o Euratome jasne vyjadrili bezvýhradné uznanie toho, že iné členské štáty majú v zásade právo rozvíjať na svojich vlastných územiach jadrové elektrárne, ak si to prajú. Cieľ jasne uvedený v Zmluve musí byť takmer zo svojej podstaty spôsobilý predstavovať cieľ spoločného záujmu na účely uplatnenia pravidiel štátnej pomoci. 9. Všeobecný súd bol plne oprávnený konštatovať, že Komisia mala k dispozícii množstvo dôkazov o tom, že trh nebol buď ochotný, alebo dokonca ani schopný, financovať projekt Hinkley Point C bez záruk a iných foriem pomoci poskytnutých Spojeným kráľovstvom. Na tieto účely je irelevantné, že pokiaľ ide o iné formy výroby elektriny, nemuselo existovať zlyhanie trhu. Všeobecný súd sa nedopustil pochybenia, keď dospel k záveru, že výroba jadrovej energie predstavuje relevantnú hospodársku činnosť v zmysle článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ. 10. Ako jasne vyplýva z článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ, úlohou Komisie vo veciach štátnej pomoci je jednoducho posúdenie, či predmetné štátne opatrenie „možno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom“. Táto úloha spočíva v zásade v posúdení zlučiteľnosti dotknutej pomoci s pravidlami hospodárskej súťaže a vnútorného trhu, a nie v posúdení jej zlučiteľnosti ako takej s pravidlami týkajúcimi sa ochrany životného prostredia. Naopak akékoľvek rozhodnutie, pokiaľ ide o otázku, či má byť daný projekt schválený z hľadiska územného plánovania a životného prostredia, patrí v zásade do právomoci príslušných orgánov členských štátov, a nie ako také do právomoci Komisie v rámci uplatňovania pravidiel v oblasti štátnej pomoci. 11. Podstatným prvkom preskúmania zlučiteľnosti pomoci s vnútorným trhom na účely článku 107 ods. 3 ZFEÚ je to, či takáto pomoc vedie k investíciám zameraným na rozvoj určitých hospodárskych činností, ktoré by sa inak neuskutočnili, alebo či takéto investície podporuje. Neexistuje žiadny apriórny rozdiel medzi investičnou pomocou a prevádzkovou pomocou. Takéto rozlišovanie totiž nielenže nie je odôvodnené preskúmaním skutočného znenia samotného článku 107 ZFEÚ, ale bolo by aj nadmerne zjednodušujúce a viedlo by jedine k obchádzaniu použitím pokrivených spôsobov vedenia účtovníctva. 12. Opatrenia pomoci, o ktoré ide v prejednávanej veci, sa síce neobmedzujú len na samotné náklady na výstavbu v pravom zmysle slova, ale zahŕňajú aj osobitné náklady spojené so zásobovaním jadrovou energiou, vrátane nákladov na správu použitého paliva. Tieto náklady sú však napriek tomu investičnými nákladmi, ktoré musia byť nevyhnutne vynaložené na to, aby bolo zariadenie prevádzkyschopné. 13. Všeobecný súd bol za týchto okolností v plnej miere oprávnený zamietnuť napadnutie rozhodnutia Komisie o schválení predmetných opatrení pomoci, ktoré poskytlo Spojené kráľovstvo v súvislosti s výstavbou Hinkley Point C.