Keywords

Summary



Keywords

1. Odvolanie – Dôvody – Zopakovanie dôvodov a tvrdení predložených Súdu prvého stupňa – Neprípustnosť – Spochybnenie výkladu alebo uplatnenia práva Spoločenstva Súdom prvého stupňa – Prípustnosť

[Článok 225 ES; Štatút Súdneho dvora, článok 58 prvý odsek; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 112 ods. 1 písm. c)]

2. Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Vyhlásenie predsedníčky Európskeho parlamentu o zobratí na vedomie uprázdneného miesta po uplatnení vnútroštátnych ustanovení vnútroštátnymi orgánmi – Vylúčenie

(Článok 230 ES; Akt o priamych a všeobecných voľbách poslancov Zhromaždenia, článok 12 ods. 2)

Summary

1. Podľa článku 225 ES, článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora a článku 112 ods. 1 písm. c) jeho rokovacieho poriadku odvolanie musí presne označovať napádané prvky rozsudku, ktorého zrušenia sa domáha, ako aj právne tvrdenia, o ktoré sa osobitne opiera tento návrh. Tejto požiadavke nezodpovedá odvolanie, ktoré bez toho, aby obsahovalo argumentáciu osobitne smerujúcu k vymedzeniu nesprávneho právneho posúdenia, ktorým je napadnutý rozsudok dotknutý, sa obmedzuje na zopakovanie alebo doslovné reprodukovanie žalobných dôvodov alebo tvrdení uvedených v konaní na Súde prvého stupňa. Pokiaľ však odvolateľ napáda výklad alebo uplatňovanie práva Spoločenstva uskutočnené Súdom prvého stupňa, právne body skúmané v prvostupňovom konaní môžu byť znova prerokované v priebehu odvolacieho konania. Ak by totiž odvolateľ nemohol svojím spôsobom založiť odvolanie na dôvodoch a tvrdeniach už použitých na Súde prvého stupňa, bolo by odvolacie konanie zbavené časti svojho zmyslu.

(pozri body 39 – 40)

2. Pri určení, či akty môžu byť napadnuté žalobou o neplatnosť podľa článku 230 ES, je potrebné sa pridŕžať ich obsahu, ako aj zámeru ich autora, forma, v ktorej je akt alebo rozhodnutie vydané, je v zásade bezvýznamná. Nemožno vylúčiť, že by písomné oznámenie, ba dokonca samotné ústne vyhlásenie boli predmetom preskúmania Súdnym dvorom podľa článku 230 ES.

Posúdenie vyhlásenia predsedníčky Parlamentu počas plenárneho zasadnutia o uprázdnenom mieste člena však nemôže porušovať pravidlá a procesné normy vzťahujúce sa na voľby členov Parlamentu. V čase rozhodnom pre skutkový stav sporu nebol prijatý žiadny jednotný volebný postup pre voľby členov tejto inštitúcie, tento postup sa podľa článku 7 ods. 2 aktu z roku 1976 o priamych a všeobecných voľbách poslancov Zhromaždenia stále spravoval úpravou platnou v každom členskom štáte. Keďže podľa ustanovení právnej úpravy členského štátu má nevoliteľnosť za následok zánik mandátu člena Parlamentu, Parlament nemal inú možnosť, ako zobrať bezodkladne na vedomie vyhlásenie urobené vnútroštátnymi orgánmi, že miesto sa uprázdnilo, toto vyhlásenie sa týka skôr existujúcej právnej situácie, ktorá vyplynula výlučne z rozhodnutia týchto orgánov.

Zo znenia samotného článku 12 ods. 2 aktu z roku 1976, podľa ktorého prináleží Parlamentu „zobrať na vedomie“ uprázdnenie miesta v dôsledku uplatnenia vnútroštátnych predpisov platných v členskom štáte, totiž vyplýva, že Parlament nedisponuje žiadnou mierou voľnej úvahy v tejto veci V tejto osobitnej situácii rola Parlamentu nespočíva vo vyhlásení, že miesto sa uprázdnilo, ale len v zobratí na vedomie, že miesto sa uprázdnilo, čo už vyhlásili vnútroštátne orgány, zatiaľ čo v iných situáciách týkajúcich sa najmä vzdania sa mandátu alebo smrti niektorého z členov má táto inštitúcia aktívnejšiu rolu, keďže sama vyhlasuje, že miesto sa uprázdnilo a informuje o tom dotknutý členský štát. Okrem toho Parlamentu vôbec neprináleží – ale príslušným vnútroštátnym súdom alebo prípadne Európskemu súdu pre ľudské práva – overovať, či sa dodržal procesný postup ustanovený uplatniteľným vnútroštátnym právom alebo zachovali základné práva dotknutej osoby.

(pozri body 46 – 50, 56)