Keywords

Summary



Keywords

1. Životné prostredie – Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie – Smernica 85/337 – Povinnosť príslušného orgánu vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie – Rozsah

(Smernica Rady 85/337, zmenená a doplnená smernicou 97/11 a smernicou 2003/35, článok 3)

2. Životné prostredie – Posudzovanie určitých projektov na životné prostredie – Smernica 85/337 – Viacero príslušných orgánov – Podmienka – Právomoci a pravidlá, ktorými sa riadi ich vykonávanie zaručujúce úplné posúdenie pred vydaním povolenia

(Smernica Rady 85/337, zmenená a doplnená smernicami 97/11 a 2003/35, články 2, 3 a 4)

3. Životné prostredie – Posudzovanie vplyvov určitých projektov na životné prostredie – Smernica 85/337 – Pôsobnosť – Asanačné práce – Zahrnutie

(Smernica Rady 85/337, zmenená a doplnená smernicou 97/11 a smernicou 2003/35, článok 1 ods. 2)

Summary

1. Článok 3 smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicami 97/11 a 2003/35, kladie príslušnému orgánu životného prostredia povinnosť vykonať posúdenie vplyvov na životné prostredie, ktoré musí zahŕňať opis priamych a nepriamych účinkov projektu na faktory uvedené v prvých troch zarážkach tohto článku a vzťah medzi nimi. Táto povinnosť posudzovania sa líši od povinností uvedených v článkoch 4 až 7, 10 a 11 smernice 85/337, ktoré sú v podstate povinnosťami zhromaždenia a výmeny informácií, konzultácie, verejnosti a záruky existencie opravného prostriedku na súde. V danom prípade ide o ustanovenia procesného charakteru, ktoré sa týkajú len vykonania samotnej povinnosti stanovenej v článku 3 tejto smernice.

Hoci článok 8 tejto smernice stanovuje, že výsledok konzultácií a informácií zhromaždených podľa článkov 5 až 7 tejto smernice sa musí zohľadniť v rámci povoľovacieho konania, táto povinnosť zohľadniť na konci rozhodovacieho postupu informácie zhromaždené príslušným orgánom životného prostredia sa však nesmie zamieňať s povinnosťou posudzovania uvedenou v článku 3 smernice 85/337. Toto posudzovanie, ktoré sa musí vykonať na začiatku rozhodovacieho procesu, totiž implikuje skúmanie zhromaždených informácií z vecnoprávneho hľadiska, ako aj zváženie, či ich prípadne netreba doplniť ďalšími údajmi. Tento príslušný orgán životného prostredia teda musí vykonať tak vyšetrovaciu, ako aj analytickú činnosť, aby mohol dospieť k čo najúplnejšiemu posúdeniu priamych a nepriamych účinkov dotknutého projektu na faktory stanovené v prvých troch zarážkach uvedeného článku 3 a vzťahu medzi nimi.

Tak zo znenia dotknutých ustanovení uvedenej smernice, ako aj z jej všeobecného systému teda vyplýva, že článok 3 tejto smernice predstavuje podstatné ustanovenie. Jednoduché prebratie článkov 4 až 11 tejto smernice nemožno považovať za automatické prebratie uvedeného článku 3. V dôsledku toho členský štát, ktorý neprebral tento článok 3, si nesplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 85/337 v znení zmien a doplnení.

V tejto súvislosti, hoci je pravda, že prebratie smernice do vnútroštátneho práva si nevyžaduje nevyhnutne formálne a doslovné prebratie jej ustanovení do výslovnej a špecifickej právnej normy a môže sa obmedziť na všeobecný právny kontext, pokiaľ tento kontext skutočne zabezpečí plné uplatnenie smernice dostatočne jasným a presným spôsobom, nič to nemení na skutočnosti, že na to, aby mohla byť splnená požiadavka právnej istoty, ktorá v prípade, že cieľom smernice je vytvoriť práva jednotlivcov, vyžaduje, aby nositelia práv mohli v plnom rozsahu tieto práva poznať, musia byť ustanovenia smernice vykonané dostatočne špecificky, presne a jasne a tak, aby mali nespochybniteľnú záväznosť.

(pozri body 36, 38 – 41, 46, 107 a výrok)

2. Článok 2 ods. 1 smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicami 97/11 a 2003/35 uvádza, že posudzovanie vplyvov na životné prostredie sa má vykonať „pred vydaním povolenia“. To implikuje, že skúmanie priamych a nepriamych účinkov projektu na faktory uvedené v článku 3 tejto smernice a na vzťah medzi týmito faktormi sa musí vykonať v plnej miere pred vydaním daného povolenia.

Za týchto okolností, hoci nič nebráni tomu, aby členský štát v rámci svojho výberu zveril vykonanie cieľov uvedenej smernice dvom odlišným orgánom, vzťahuje sa na to podmienka, aby príslušné právomoci týchto orgánov a pravidlá upravujúce ich vykonávanie zaručovali v plnej miere a potrebnom čase vykonanie posúdenia vplyvov na životné prostredie, teda pred vydaním povolenia v zmysle tejto smernice.

Členský štát, ktorý nezabezpečí, aby v prípade, že rozhodovacia právomoc týkajúca sa projektu prináleží viacerým orgánom, sa podmienky stanovené v článkoch 2 až 4 tejto smernice v plnom rozsahu dodržali, si nespĺňa povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice.

(pozri body 76, 77, 107 a výrok)

3. Asanačné práce patria do pôsobnosti smernice 85/337 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie, zmenenej a doplnenej smernicami 97/11 a 2003/35, a preto môžu predstavovať „projekt“ v zmysle jej článku 1 ods. 2.

Z definície pojmu „projekt“ uvedenej v článku 1 ods. 2 tejto smernice totiž nie je možné vyvodiť, že by asanačné práce nemohli spĺňať kritériá tejto definície. Takéto práce teda môžu byť považované za „iné zásahy do prírodného prostredia a krajiny“. Tento výklad potvrdzuje aj skutočnosť, že keby boli asanačné práce vylúčené z pôsobnosti uvedenej smernice, odkazy na „kultúrne dedičstvo“ v článku 3 tejto smernice, na „krajiny s historickým, kultúrnym, alebo archeologickým významom“ v prílohe III bode 2 písm. h) tejto smernice a na „architektonick[é] a archeologick[é] pamiat[ky]“ v prílohe IV bode 3 tejto smernice by boli bezpredmetné.

(pozri body 97, 98, 101)