Vec C‑628/15

The Trustees of the BT Pension Scheme

proti

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Voľný pohyb kapitálu – Článok 63 ZFEÚ – Pôsobnosť – Daňová právna úprava členského štátu – Daň z príjmov právnických osôb – Daňový úver – Dôchodkový fond – Odmietnutie priznať daňový úver akcionárom, ktorí nepodliehajú dani z príjmov z investícií, v prípade dividend zahraničného pôvodu – Výklad rozsudku z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation (C‑446/04, EU:C:2006:774) – Protiprávne odmietnutý daňový úver – Prostriedky nápravy“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 14. septembra 2017

Článok 63 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že poskytuje za takých okolností, o aké ide vo veci samej, práva akcionárovi, ktorý je príjemcom dividend kvalifikovaných ako „dividendy zo zahraničného výnosu“ (foreign income dividend). V predmetnom prípade Trustees dostali dividendy kvalifikované ako FID bez toho, aby mali nárok na daňový úver týkajúci sa uvedených dividend. Takáto neexistencia daňového úveru v prípade akcionárov, ktorí nepodliehajú dani z príjmov za dividendy, akými sú Trustees, môže odradiť týchto akcionárov od investovania do základného imania spoločností rezidentov v Spojenom kráľovstve, ktoré dostávajú dividendy od spoločností rezidentov mimo Spojeného kráľovstva, a to v prospech investícií do spoločností, ktoré sú rezidentmi v Spojenom kráľovstve, ktoré poberajú dividendy od iných spoločností, ktoré sú rezidentmi v tomto istom členskom štáte (pozri analogicky rozsudok z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑446/04, EU:C:2006:774, bod 166). (pozri body 35, 36, 44, bod 1 výroku)

V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora sa na vnútroštátnu právnu úpravu uplatňujúcu sa bez rozdielu na štátnych príslušníkov všetkých členských štátov môžu všeobecne ustanovenia Zmluvy o FEÚ v oblasti voľného pohybu kapitálu vzťahovať len v prípade, že sa táto úprava uplatňuje na situácie, ktoré súvisia s obchodom medzi členskými štátmi (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. marca 2002, Reisch a i., C‑515/99, C‑519/99 až C‑524/99 a C‑526/99 až C‑540/99, EU:C:2002:135, bod 24). Nezdá sa však, že by sa právna úprava, o ktorú ide vo veci samej, týkala len situácií, ktoré nesúvisia s obchodom medzi členskými štátmi, alebo že relevantné prvky, charakterizujúce vec samú, by sa obmedzovali len na vnútroštátne situácie v Spojenom kráľovstve. Naopak, daňové zaobchádzanie znevýhodňujúce určitých akcionárov poberajúcich dividendy kvalifikované ako FID, teda neexistencia daňového úveru stanoveného v článku 246C ICTA, je práve dôsledkom toho, že tieto dividendy pochádzajú z výnosov, ktoré vyplácajúca spoločnosť dostala od spoločnosti, ktorá nie je rezidentom v Spojenom kráľovstve, kým akcionári prijímajúci dividendy pochádzajúce z výnosov, ktoré dostala spoločnosť rezident v Spojenom kráľovstve, pričom všetky ostatné okolnosti sú rovnaké, mali nárok na takýto daňový úver. (pozri body 39, 41, 42)

Je však treba pripomenúť, že právo na vrátenie v zmysle judikatúry uvedenej v bode 50 tohto rozsudku, sa týka nielen súm zaplatených členskému štátu ako neoprávnené dane, ale takisto akejkoľvek zadržanej sumy, ktorej vrátenie je nevyhnutné na opätovné nastolenie rovnosti zaobchádzania vyžadovanej ustanoveniami Zmluvy o FEÚ týkajúcimi sa slobôd pohybu (pozri analogicky rozsudky z 8. marca 2001, Metallgesellschaft a i., C‑397/98 a C‑410/98, EU:C:2001:134, bod 87; z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑446/04, EU:C:2006:774, bod 205, ako aj z 19. júla 2012, Littlewoods Retail a i., C‑591/10, EU:C:2012:478, bod 25), vrátane, v dôsledku toho, súm, ktoré sú osobám podliehajúcim súdnej právomoci dlžné z titulu daňového úveru, ktorého bola táto osoba pozbavená podľa vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá je v rozpore s právom Únie. Ďalej treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora tak správne orgány, ako aj vnútroštátne súdy, ktoré sú v rámci svojej právomoci poverené uplatňovať právne predpisy Únie, majú povinnosť zabezpečiť plný účinok týchto predpisov, pričom v prípade potreby sú aj bez návrhu povinné neuplatniť akékoľvek odporujúce ustanovenie vnútroštátneho práva, bez toho, aby bolo treba žiadať alebo čakať na predchádzajúce zrušenie tohto ustanovenia zákonodarcom alebo akýmkoľvek iným ústavným postupom (pozri v tomto zmysle, pokiaľ ide o správne orgány, rozsudky z 22. júna 1989, Costanzo, 103/88, EU:C:1989:256, bod 31, a z 29. apríla 1999, Ciola, C‑224/97, EU:C:1999:212, body 26 a 30, ako aj, pokiaľ ide o súdy, rozsudky z 9. marca 1978, Simmenthal, 106/77, EU:C:1978:49, bod 24, a z 5. júla 2016, Ogňanov, C‑614/14, EU:C:2016:514, bod 34). Teda, hoci prináleží v prípade neexistencie právnej úpravy Únie v oblasti vyplatenia daňových úverov, ktorých boli oprávnené osoby neoprávnene pozbavené, vnútornému právnemu poriadku každého členského štátu, aby upravil procesné náležitosti žalôb určených na ochranu práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Únie, tieto náležitosti nesmú v súlade so zásadou ekvivalencie byť menej výhodné ako tie, ktoré platia pre podobné žaloby vnútroštátnej povahy (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. decembra 1976, Rewe‑Zentralfinanz a Rewe‑Zentral, 33/76, EU:C:1976:188, bod 5; z 8. marca 2001, Metallgesellschaft a i., C‑397/98 a C‑410/98, EU:C:2001:134, bod 85; z 12. decembra 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑446/04, EU:C:2006:774, bod 203, ako aj zo 6. októbra 2015, Târșia, C‑69/14, EU:C:2015:662, body 26 a 27). Okrem toho na základe zásady efektivity majú členské štáty zodpovednosť zabezpečiť v každom prípade účinnú ochranu práv priznaných právom Únie a najmä zaručiť dodržiavanie práva na účinný prostriedok nápravy a na spravodlivý proces, zakotveného v článku 47 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. septembra 2016, Star Storage a i., C‑439/14 a C‑488/14, EU:C:2016:688, bod 46; z 8. novembra 2016, Lesoochranárske zoskupenie VLK, C‑243/15, EU:C:2016:838, bod 65, ako aj zo 16. mája 2017, Berlioz Investment Fund, C‑682/15, EU:C:2017:373, bod 44). Právo Únie vyžaduje, aby vnútroštátne právo členského štátu stanovovalo prostriedky nápravy pre akcionárov, ktorí v takej situácii, o akú ide vo veci samej, dostali dividendy kvalifikované ako „dividendy zo zahraničného výnosu“ bez toho, aby získali daňový úver týkajúci sa uvedených dividend, a aby si títo akcionári mohli uplatniť práva, ktoré im článok 63 ZFEÚ poskytuje. V tejto súvislosti musí vnútroštátny súd dbať na to, aby takí akcionári, akými sú The Trustees of the BT Pension Scheme, ktorí nepodliehajú dani z príjmov za dividendy a dostali dividendy pochádzajúce z dividend zahraničného pôvodu, kvalifikované ako „dividendy zo zahraničného výnosu“, mali k dispozícii prostriedok nápravy, ktorý na jednej strane bude takej povahy, aby sa zabezpečilo vyplatenie takého daňového úveru, ktorého boli oprávnené osoby neoprávnene zbavené, a to za podmienok, ktoré nie sú menej výhodné ako tie, ktoré sa týkajú žaloby o vyplatenie daňového úveru alebo porovnateľnej daňovej výhody, v situácii, keď daňová správa neoprávnene zbavila oprávnené osoby tohto daňového úveru alebo tejto daňovej výhody pri rozdeľovaní dividend pochádzajúcich z dividend poberaných od spoločnosti rezidenta v Spojenom kráľovstve a na druhej strane umožní zaručiť účinným spôsobom ochranu práv, ktoré takýmto akcionárom vyplývajú z článku 63 ZFEÚ. (pozri body 52, 54, 58, 59, 61, bod 2 výroku)