Vec C‑273/16

Agenzia delle Entrate

proti

Federal Express Europe Inc.

(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Corte suprema di cassazione)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Šiesta smernica 77/388/EHS – Smernica 2006/112/ES – Oslobodenie od DPH – Článok 86 ods. 1 písm. b) a článok 144 – Oslobodenie tovaru nepatrnej hodnoty alebo neobchodného charakteru od dovozného cla – Oslobodenie od dane v prípade poskytovania služieb súvisiacich s dovozom tovaru – Vnútroštátna právna úprava, ktorá zdaňuje DPH náklady na prepravu dokumentov a tovaru nepatrnej hodnoty napriek ich vedľajšej povahe k nezdaniteľnému tovaru“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 4. októbra 2017

Harmonizácia daňových právnych predpisov – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Oslobodenia od daní – Oslobodenia od dovozného cla – Oslobodenie poskytovania služieb súvisiacich s dovozom od dane – Vnútroštátna právna úprava, ktorá zdaňuje daňou z pridanej hodnoty náklady na prepravu dokumentov a tovaru nepatrnej hodnoty napriek ich vedľajšej povahe k nezdaniteľnému tovaru – Neprípustnosť

[Smernica Rady 2006/112, článok 144 a článok 86 ods. 1 písm. b)]

Článok 144 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty v spojení s článkom 86 ods. 1 písm. b) tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že bráni takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá na účely uplatnenia oslobodenia od dane z pridanej hodnoty v prípade vedľajších služieb, vrátane prepravných služieb, stanovuje nielen to, aby bola do základu dane započítaná hodnota týchto služieb, ale aj to, aby tieto služby pri dovoze skutočne podliehali dani z pridanej hodnoty na colné účely.

V tejto súvislosti treba uviesť, že článok 86 ods. 1 písm. b) smernice o DPH zabezpečuje, aby zdanenie vedľajšej služby nasledovalo po zdanení hlavnej služby. Podľa článku 144 tejto smernice totiž jednak hlavné plnenie oslobodené od dane zodpovedá plneniu spočívajúcemu v dovoze tovaru, a jednak za vedľajšie služby sa považujú služby uvedené v článku 86 ods. 1 písm. b) uvedenej smernice, pričom tieto služby musia ako také podliehať daňovému režimu, ktorý sa vzťahuje na hlavné plnenie pod podmienkou, že hodnota týchto služieb bude zahrnutá do základu dane.

Zo znenia článku 86 ods. 1 písm. b) v spojení s článkom 144 smernice o DPH teda vyplýva, že ak sú náklady na prepravu zahrnuté do základu dane plnenia spočívajúceho v dovoze oslobodeného od cla, poskytovanie vedľajších služieb musí byť tiež oslobodené od DPH.

Požadovať, aby toto poskytovanie služieb skutočne podliehalo DPH na colné účely, ako to stanovuje dotknutá právna úprava vo veci samej, by zbavilo oslobodenie od dane uvedené v článku 144 smernice o DPH účinnosti, pretože takáto požiadavka by mala za účinok, že uvedené oslobodenie od dane by sa nikdy neuplatnilo v prípade dovozu zásielok tovaru nepatrnej hodnoty alebo neobchodného charakteru, i keď tento tovar musí byť podľa článku 143 písm. b) tejto smernice oslobodený od DPH.

Súdny dvor, pokiaľ ide o oslobodenie tovaru nepatrnej hodnoty od dovozného cla, už pripustil, že cieľom tohto oslobodenia je zjednodušiť administratívne postupy colných úradov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. júla 2009, Har Vaessen Douane Service,C‑7/08, EU:C:2009:417, bod 33).

Z toho vyplýva, že náklady na prepravu súvisiace s finálnym dovozom tovaru musia byť oslobodené od DPH, ak je ich hodnota zahrnutá do základu dane, hoci pri dovoze nepodliehali DPH na colné účely.

(pozri body 39 – 41, 44, 46, 47 a výrok)