ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Procesné predpisy sa v zásade vzťahujú na všetky spory prejednávané v okamihu nadobudnutia účinnosti týchto predpisov. Niečo iné platí len vtedy, ak je nové pravidlo sprevádzané osobitnými ustanoveniami, ktoré konkrétne vymedzujú jeho podmienky uplatňovania z hľadiska času alebo podľa stupňa pokročilosti konkrétnych konaní. V každom prípade, v prvom prípade uplatnenie nového procesného pravidla na už začaté konanie za účinnosti skoršieho procesného pravidla, a fortiori na skončené konanie, môže viesť, ak musí byť toto konanie opätovne obnovené, k retroaktívnemu účinku nového procesného pravidla, a nielen k uplatneniu na prebiehajúcu situáciu alebo na budúce účinky situácie vzniknutej za účinnosti skoršieho pravidla. V takej situácii totiž uplatnenie nového procesného pravidla vedie k zrušeniu a posteriori konaní alebo štádií konania, ktoré boli v súlade s účinným pravidlom, ak už boli skončené.

Pokiaľ ide o nariadenie 2015/1929, na základe ktorého bolo nariadenie č. 966/2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, zmenené od 1. januára 2016, neobsahuje žiadne osobitné prechodné ustanovenia, ktoré by stanovili tento dátum všeobecného uplatňovania. V tejto súvislosti, v prípade námietkového konania, ktoré predchádza uloženiu sankcie, ktoré začala Komisia na základe článku 131 ods. 5 nariadenia č. 966/2012 v spojení s článkom 109 ods. 1 tohto nariadenia v jeho znení uplatniteľnom do 31. decembra 2015, a ktoré sa skončilo v októbri 2015, bolo pred 1. januárom 2016 riadne vedené a skončené celé konanie, ktoré predchádzalo prijatiu napadnutého rozhodnutia, vzhľadom na pravidlá, ktoré sa na neho vzťahovali. Skutočnosť, že rozhodnutie o uložení sankcie bolo prijaté po začatí uplatňovania nového znenia nariadenia č. 966/2012, ktorým bol zriadený nový výbor vedúci námietkové konanie, nemôže spochybniť toto posúdenie. Cieľom zriadenia tohto výboru totiž bolo posilniť práva na obhajobu zmluvných partnerov Únie, ktorým by mohla byť uložená sankcia podľa uvedeného nariadenia, pričom žiadne výslovné alebo implicitné ustanovenie nariadenia 2015/1929 alebo nariadenia 2015/2462, ktoré mení nariadenie č. 1268/2012, nie je možné vykladať tak, že by priznávalo článku 105a ods. 2 a článku 106 ods. 2 nariadenia č. 966/2012 v znení uplatniteľnom od 1. januára 2016, ktoré v určitých prípadoch stanovujú zapojenie uvedeného výboru, retroaktívnu pôsobnosť, v dôsledku ktorej by museli byť opätovne obnovené konania, ktoré predchádzali prijatiu rozhodnutia, riadne skončené pred týmto dátumom, najmä z pohľadu dodržania kontradiktórnosti.

(pozri body 36 – 38, 40, 42, 43)
Na základe článku 21 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 177 ods. 1 písm. d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu musí každá žaloba obsahovať uvedenie predmetu konania a zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená. Toto zhrnutie musí byť dostatočne jasné a presné, aby umožňovalo žalovanému pripraviť svoju obranu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe prípadne bez inej podpornej informácie.

Ak text žaloby môže byť podporený odkazmi na označené pasáže dokumentov, ktoré sú k nej pripojené, Všeobecnému súdu neprináleží vyhľadávať a identifikovať v prílohách dôvody a tvrdenia, ktoré by mohli byť považované za základ žaloby, keďže prílohy majú čisto dôkaznú a inštrumentálnu funkciu. Z toho vyplýva, že žaloba, pokiaľ odkazuje na písomnosti predložené Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo, je neprípustná v časti, v ktorej sa v nej obsiahnutý všeobecný odkaz netýka žalobných dôvodov a tvrdení uvedených v samotnej žalobe.

To isté platí v prípade, keď sa odkaz týka dokumentu uvedeného v hlavnej časti žaloby bez uvedenia konkrétnych bodov opisu žalobných dôvodov, ktoré chce žalobca doplniť, alebo výňatkov z predmetného dokumentu, v ktorých môžu byť uvedené prípadné dôkazy, ktoré podporujú alebo dopĺňajú žalobné dôvody, ak sa takéto zahrnutie v tomto prípade vôbec nelíši od všeobecného odkazu na prílohu žaloby. Ak by to neplatilo, žalobcovia by mohli prostredníctvom jednoduchej reprodukcie príloh v hlavnej časti žaloby obísť judikatúru týkajúcu sa nesúladu všeobecných odkazov na prílohy s formálnymi náležitosťami stanovenými ustanoveniami Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu.

Hoci v prejednávanej veci vyjadrenie predložené odvolaciemu senátu je v celom rozsahu zopakované v opise okolností predchádzajúcich sporu v žalobe, Všeobecnému súdu neprináleží, aby vyhľadával, a to ani v tomto vyjadrení a ani vo výňatkoch zo žaloby, ktoré reprodukujú toto vyjadrenie, tvrdenia, na ktoré by žalobca mohol odkazovať, a aby ich preskúmal, pretože takéto tvrdenia sú neprípustné.

(pozri body 11 – 14)
Zo všeobecných zásad práva Únie vyplýva, že správny orgán má v zásade právomoc so spätným účinkom zrušiť zvýhodňujúci správny akt, ktorý bol prijatý nezákonne, ale zrušenie určitého aktu so spätným účinkom, ktorý jeho adresátovi priznával práva, vo všeobecnosti podlieha striktným podmienkam. Každej inštitúcii Únie, ktorá konštatuje, že akt, ktorý prijala, je nezákonný, treba totiž priznať právo zrušiť tento akt so spätným účinkom v primeranej lehote, pričom toto právo môže byť obmedzené nevyhnutnosťou rešpektovať legitímnu dôveru adresáta aktu, ktorý môže spochybniť jeho zákonnosť. Takéto rozhodnutie tiež podlieha podmienke, že nemôže byť v rozpore so zásadou právnej istoty.

Striktné podmienky, na základe ktorých možno zrušiť so spätným účinkom správny akt priznávajúci subjektívne práva, však nie sú relevantné za predpokladu, že dotknutý akt vo vzťahu k svojmu adresátovi nepredstavuje akt priznávajúci práva, ale akt, ktorý mu spôsobuje ujmu.

Z toho vyplýva, že nič nebráni tomu, aby mohol byť nezákonný alebo zákonný správny akt, ktorý vo vzťahu k svojmu adresátovi predstavuje akt, ktorý mu najmä spôsobuje ujmu a ktorý mu subsidiárne priznáva práva, zrušený, ak nedochádza k narušeniu legitímnej dôvery uvedeného adresáta a nie je porušená zásada právnej istoty.

(pozri body 27 – 29)
Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 26. septembra 2017 – La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After)

(vec T‑755/16)

„Ochranná známka Európskej únie – Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie Take your time Pay After – Nedostatok rozlišovacej spôsobilosti – Článok 7 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 – Povinnosť odôvodnenia – Článok 75 prvá veta nariadenia č. 207/2009“

1. Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť – Pojem [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 písm. b)] (pozri body 12 – 15)

2. Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť – Posúdenie rozlišovacej spôsobilosti – Kritériá [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 písm. b)] (pozri body 16, 19, 25)

3. Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť – Ochranné známky zložené z reklamných sloganov – Rozlišovacia spôsobilosť – Uplatnenie osobitných kritérií posúdenia – Neprípustnosť [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 písm. b)] (pozri body 17, 18)

4. Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky, ktoré nemajú rozlišovaciu spôsobilosť – Obrazová ochranná známka Take your time Pay After [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 písm. b)] (pozri body 21, 23, 26 – 32)

5. Ochranná známka Európskej únie – Procesné ustanovenia – Odôvodnenie rozhodnutí – Cieľ (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 75 prvá veta) (pozri bod 37)

6. Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Absolútne dôvody zamietnutia – Samostatné preskúmanie dôvodov zamietnutia každého tovaru alebo služby uvedených v prihláške – Povinnosť odôvodniť zamietnutie zápisu – Rozsah (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 a článok 75 prvá veta) (pozri body 39 – 41)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu EUIPO zo 4. augusta 2016 (vec R 406/2016‑1) týkajúcemu sa prihlášky obrazového označenia Take your time Pay After ako ochrannej známky Európskej únie

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
4.

Ochranná známka Európskej únie–Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie–Relatívne dôvody zamietnutia–Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej staršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby–Pravdepodobnosť zámeny so staršou ochrannou známkou–Obrazová ochranná známka #hello digitalmente diferentes–Obrazová a slovná ochranná známka HELLO! [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 31 – 33, 53, 61, 82, 84, 85)
4.

Ochranná známka Európskej únie–Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie–Prihláška označenia pre všetky výrobky alebo služby patriace do rovnakej kategórie–Neexistencia rozlišovacej spôsobilosti len vo vzťahu k určitým výrobkom patriacim do tejto kategórie, ktorá nebráni uznaniu nedostatku rozlišovacej spôsobilosti označenia v porovnaní so všetkými výrobkami tejto kategórie [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 7 ods. 1 písm. b)] (pozri bod 35)
Z toho vyplýva, že na to, aby označenie spadalo pod zákaz uvedený v článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, musí byť medzi ním a predmetnými výrobkami alebo službami dostatočne priama a konkrétna spojitosť, ktorá dotknutej verejnosti umožňuje okamžite a bez ďalšieho rozmýšľania vnímať opis dotknutých výrobkov alebo služieb alebo niektorej ich vlastnosti.

Označenia alebo údaje, ktoré môžu v oblasti obchodu slúžiť na označenie vlastností výrobku alebo služby, o ktorých zápis sa žiada, sú na základe článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie považované za nespôsobilé plniť základnú funkciu ochrannej známky, čiže identifikovať obchodný pôvod výrobku alebo služby, aby tak spotrebiteľovi, ktorý získa výrobok alebo službu označené ochrannou známkou, umožnili pri ich ďalšom získaní uskutočniť rovnakú voľbu, ak sa jeho skúsenosť ukázala ako pozitívna, alebo inú voľbu, ak sa jeho skúsenosť ukázala ako negatívna.

Podľa článku 7 ods. 1 písm. g) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie sa nezapíšu do registra také ochranné známky, ktoré môžu klamať verejnosť, napríklad pokiaľ ide o povahu, kvalitu alebo zemepisný pôvod tovaru alebo služieb.

Rozhodnutia, ktoré podľa nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie prijímajú odvolacie senáty Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo v súvislosti so zápisom označenia ako ochrannej známky Európskej únie, patria do výkonu vymedzenej právomoci, a nie do rámca diskrečnej právomoci. Legalita týchto rozhodnutí sa musí teda posudzovať výlučne na základe tohto nariadenia, ako ho vykladá súd Únie, a nie na základe skoršej rozhodovacej praxe Úradu. Okrem toho už bolo rozhodnuté, že hoci s prihliadnutím na zásady rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných je Úrad povinný zohľadňovať už prijaté rozhodnutia a s mimoriadnou pozornosťou skúmať, či je, alebo nie je potrebné rozhodnúť v rovnakom zmysle, uplatňovanie týchto zásad musí byť v súlade s dodržiavaním zásady zákonnosti.

(pozri bod 51)
Článok 17a ods. 1 služobného poriadku, podľa ktorého má úradník právo na slobodu vyjadrovania sa pri riadnom rešpektovaní zásad lojálnosti a nestrannosti, predstavuje, tak ako aj články 11, 12 a 12b služobného poriadku, osobitný výraz povinnosti lojality, ktorú je povinný zachovať každý úradník. V zmysle tejto povinnosti sa musí úradník zdržať najmä konania spôsobilého narušiť dôstojnosť inštitúcií a jej orgánov a úctu voči nim.

Okrem toho by úradník nemal verbálnym alebo písomným vyjadrením či akýmkoľvek iným konaním konať v rozpore so svojimi služobnými povinnosťami, ktoré mu vyplývajú najmä z článkov 11, 12, 12b a 17a služobného poriadku voči Únii, ktorej má slúžiť, čím by narušil vzťah dôvery, ktorý existuje medzi ním a Úniou, a v konečnom dôsledku sťažil, ba priam znemožnil, splnenie úloh, ktorými je Únia poverená v spolupráci s ním. Okrem toho ako vyplýva najmä z odkazov článku 11 prvého odseku služobného poriadku na „svoje povinnosti“ a na „svoje správanie“, článku 12 služobného poriadku na „každé konanie“ a článku 12b na „externú činnosť“, že zachovanie vzťahu dôvery sa netýka iba realizácie osobitných úloh zverených úradníkovi, ale sa rozširuje aj na všetky oblasti vzťahov existujúcich medzi úradníkmi a Úniou.

V tejto súvislosti znevažujúce tvrdenia, poškodzujúce česť všetkých osôb, ktoré sú zamestnané v hierarchickom postavení v európskych inštitúciách, a teda aj samotných inštitúcií, obsiahnuté v článku, ktorý má úradník uverejniť, naznačujúce jednak zavrhnutiahodné konania zo strany hierarchie európskych inštitúcií, ako je obťažovanie, a jednak absenciu vhodných opatrení inštitúcií na nápravu, sú spôsobilé ovplyvniť vnímanie, česť a požadovaný rešpekt voči všetkým osobám, ktoré zastávajú hierarchickú pozíciu v inštitúciách, a teda samotným inštitúciám. Tieto tvrdenia preto predstavujú porušenie povinnosti lojality.

(pozri body 54 – 56, 58, 59)
4.

Ochranná známka Európskej únie–Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie–Relatívne dôvody zamietnutia–Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej staršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby–Pravdepodobnosť zámeny so staršou ochrannou známkou–Obrazová ochranná známka #hello media group–Obrazová a slovná ochranná známka HELLO! [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 27 – 29, 46, 54, 77, 78)
Z ustanovenia článku 3 všeobecných vykonávacích ustanovení k článku 45 Služobného poriadku, prijatých Komisiou, vyplýva, že úradník, ktorý spĺňa prvé štyri podmienky podľa uvedeného článku, ale ktorého hodnotiaca správa nenadobudla právoplatnosť, sa napriek tomu považuje za spôsobilého na povýšenie, pokiaľ sa uvedená správa nemohla dokončiť z dôvodu omeškania, ktoré mu nemožno pripísať. Dotknutý úradník sa v tomto prípade zúčastní postupu povýšenia na základe iných platných informácií nahrádzajúcich chýbajúcu hodnotiacu správu.

Menovací orgán preto tým, že odmietol uznať žalobcovi právo zúčastniť sa na postupe povyšovania v roku 2015 z dôvodu, že jeho ospravedlnená neprítomnosť pre práceneschopnosť neumožnila vypracovanie niektorých z jeho hodnotiacich správ, porušil uvedené ustanovenie a vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia.

V tejto súvislosti výklad tohto ustanovenia, na základe ktorého menovací orgán odmieta účasť dotknutého úradníka na príslušnom postupe povyšovania na základe informácií nahrádzajúcich jeho hodnotiace správy a podmieňuje ho jeho opätovným nástupom do práce, totiž nezohľadňuje situácie, keď tento úradník nenastúpi do práce v potrebnom čase, prípadne už nikdy nenastúpi do práce.

Menovací orgán je navyše povinný uskutočniť každoročný postup povyšovania a v zmysle všeobecných vykonávacích ustanovení k uvedenému článku 45 nemôže odložiť o niekoľko rokov účasť úradníka na povyšovaní v rámci tohto postupu, ak je tento úradník spôsobilý na povýšenie.

(pozri body 24, 27, 31, 32)
Majiteľka skorších ochranných známok, medzi ktoré patrí slovná ochranná známka BURLINGTON, ako aj slovná a obrazová ochranná známka BURLINGTON ARCADE skôr zapísané v Spojenom kráľovstve pre služby patriace do tried 35, 36 a 41 v zmysle Niceskej dohody, ako aj ďalej obrazová ochranná známka Európskej únie BURLINGTON ARCADE zapísaná pre rovnaké služby, nepredložila pred odvolacím senátom alebo Všeobecným súdom koherentné dôkazy, z ktorých by vyplývalo, že používanie obrazovej ochrannej známky Burlington, ktorej zápis ako ochrannej známky Európskej únie sa požaduje pre tovary patriace do tried 3, 14, 18 a 25, neoprávnene získava prospech z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena skorších ochranných známok.

Hoci majiteľka skorších ochranných známok zdôrazňuje „skoro jedinečnú“ povahu svojich skorších ochranných známok, ako aj ich „významné a exkluzívne“ dobré meno, treba uviesť, že nepredložila konkrétne dôkazy, ktoré by mohli potvrdiť skutočnosť, že používanie prihlasovanej ochrannej známky by znižovalo atraktívnosť jej skorších ochranných známok, najmä so zreteľom na kritériá, podľa ktorých musí takáto dedukcia vyplývať „z preskúmania pravdepodobností a zohľadnenia bežných praktík v predmetnom obchodnom odvetví, ako aj zo všetkých ostatných okolností daného prípadu“.

Skutočnosť, že iný hospodársky subjekt bude môcť používať ochrannú známku zahŕňajúcu pojem „burlington“ pre tovary podobné tým, aké sa ponúkajú na predaj v londýnskej galérii majiteľky skorších ochranných známok, nemá takú povahu, že by mohla sama osebe ovplyvniť z pohľadu priemerného spotrebiteľa komerčnú príťažlivosť tohto miesta. Takáto charakteristika je úzko spätá s „rôznymi plneniami“ vykonávanými nájomníkmi predajní nachádzajúcich sa v tejto galérii, a nie výlučne v mene tejto galérie, pričom tento názov tiež zodpovedá, ako správne poznamenal odvolací senát v napadnutom rozhodnutí, aj názvom ďalších veľmi známych miest nachádzajúcich sa v blízkosti tejto galérie, ako napríklad Burlington Gardens alebo Burlington House.

(pozri body 43 – 45)
Z článku 7 ods. 1 všeobecných vykonávacích ustanovení k článkom 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku prijatého Komisiou vyplýva, že pokiaľ ide o prevod dôchodkových práv do dôchodkového systému Únie, nadobudnutých vo vnútroštátnom alebo medzinárodnom dôchodkovom systéme, rozhodnutia o uznaní započítania odpracovaných rokov sú založené na výške prevoditeľného kapitálu ku dňu zaevidovania žiadosti, tak ako ju oznámia menovaciemu orgánu (MO) príslušné vnútroštátne alebo medzinárodné orgány po prípadnom odpočítaní sumy predstavujúcej zhodnotenie kapitálu medzi dňom zaevidovania žiadosti a skutočným dňom prevodu. Ďalej z toho vyplýva, že iba v prípade, že príslušná vnútroštátna alebo medzinárodná inštitúcia nie je schopná oznámiť hodnotu práv na dôchodok ku dňu zaevidovania žiadosti o prevod, odpočíta sa jednoduchý úrok od skutočne prevedenej aktualizovanej kapitálovej hodnoty. Teda v prípade, že príslušné vnútroštátne alebo medzinárodné orgány oznámili menovaciemu orgánu hodnotu práv na dôchodok ku dňu zaevidovania žiadosti, ten nemôže vykonať žiadne odpočítanie z tejto sumy a výpočet odpracovaných rokov na účely dôchodku podľa služobného poriadku tak musí byť založený na základe celkovej uvedenej sumy.

Pokiaľ ide o určenie hodnoty práv na dôchodok nadobudnutých ku dňu zaevidovania žiadosti zo strany príslušných vnútroštátnych alebo medzinárodných orgánov, z ustálenej judikatúry vyplýva, že tento úkon patrí výlučne do právomoci vnútroštátnych orgánov spravujúcich dôchodkový systém, do ktorého patrila dotknutá osoba pred vstupom do služieb Únie, pričom prostredníctvom tohto úkonu sa na základe príslušných právnych predpisov dotknutého členského štátu stanovuje kapitálová hodnota práv na dôchodok nadobudnutých vo vnútroštátnom dôchodkovom systéme. Okrem toho z judikatúry tiež vyplýva, že členské štáty majú pri prijímaní vnútroštátnych právnych predpisov na vykonanie článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku širokú mieru voľnej úvahy.

(pozri bod 24)
V súlade s článkom 55 ods. 1 nariadenia č. 2100/94 o právach spoločenstva k odrodám rastlín a článkom 13 ods. 1 nariadenia č. 874/2009, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá uplatňovania nariadenia č. 2100/94, pokiaľ ide o konanie pred Úradom spoločenstva pre odrody rastlín (CPVO), správna rada CPVO je oprávnená zveriť jednému alebo viacerým príslušným úradom v členskom štáte zodpovednosť za odborné preskúmanie odrôd dotknutého druhu.

Jednoznačné a predchádzajúce určenie skúšobného úradu zodpovedného za odborné preskúmanie každého druhu alebo odrody patriacich do tej istej skupiny mutácie je v súlade so všeobecnou štruktúrou systému práv Spoločenstva k odrodám rastlín zavedeného nariadením č. 2100/94, ako aj so zásadami rovnosti zaobchádzania, právnej istoty a transparentnosti, z ktorých toto nariadenie vychádza. Uvedená všeobecná štruktúra a uvedené zásady si totiž vyžadujú, aby boli všetky prihlasované odrody patriace do tej istej skupiny mutácie rastlín daného druhu hodnotené za rovnakých podmienok.

(pozri body 48, 52, 53)
Rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 26. januára 2018 –

Centro Clinico e Diagnostico G. B. Morgagni/Komisia

(vec T‑172/16)

„Štátna pomoc – Zníženie dane z príjmov a odvodov platených podnikmi so sídlom v oblastiach postihnutých prírodnými katastrofami, ku ktorým došlo v Taliansku – Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú s vnútorným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie – Žaloba o neplatnosť – Potenciálny príjemca, ktorý je držiteľom nadobudnutého práva – Priama a osobná dotknutosť – Prípustnosť – Rovnosť zaobchádzania – Legitímna dôvera“

1. Žaloba o neplatnosť–Právomoc súdu Únie–Návrhy smerujúce k tomu, aby bol prijatý zosúlaďujúci výklad aktu Únie–Neprípustnosť (článok 256 ods. 1 a 3 ZFEÚ; rozhodnutie Komisie 2016/195, článok 4 ods. 5) (pozri body 37 – 39)

2. Žaloba o neplatnosť–Fyzické alebo právnické osoby–Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú–Priama dotknutosť–Kritériá (článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ) (pozri bod 57)

3. Žaloba o neplatnosť–Fyzické alebo právnické osoby–Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú–Osobná dotknutosť všeobecným aktom–Podmienky–Rozhodnutie Komisie zakazujúce odvetvovú schému pomoci–Žaloba podniku, ktorý nebol príjemcom individuálnej pomoci poskytnutej na základe tejto schémy, ale ktorý mal nárok mať z dotknutého opatrenia prospech–Prípustnosť (článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ) (pozri body 62 – 66, 71, 74 – 79)

4. Právo Európskej únie–Zásady–Rovnosť zaobchádzania–Pojem–Hranice (pozri bod 106)

Predmet

V prvom rade návrh na „zosúlaďujúci výklad“ rozhodnutia Komisie (EÚ) č. 2016/195 zo 14. augusta 2015 týkajúceho sa opatrenia SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) uplatneného Talianskom a týkajúceho sa zníženia daní a odvodov súvisiacich s prírodnými katastrofami (všetky odvetvia okrem poľnohospodárstva) a opatrenia SA.35083 (12/C) (ex 12/NN) uplatneného Talianskom v súvislosti so znížením daní a odvodov v súvislosti so zemetrasením v regióne Abruzzo v roku 2009 (všetky odvetvia okrem poľnohospodárstva) (Ú. v. EÚ L 43, 2016, s. 1), a subsidiárne návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie tohto rozhodnutia

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.