Vec C‑132/17

Peugeot Deutschland GmbH

proti

Deutsche Umwelthilfe eV

(návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Bundesgerichtshof)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Sloboda poskytovať služby – Smernica 2010/13/EÚ – Vymedzenie pojmov – Pojem ‚audiovizuálna mediálna služba‘ – Pôsobnosť – Kanál propagačných videí modelov nových osobných automobilov na YouTube“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (deviata komora) z 21. februára 2018

Sloboda poskytovať služby – Činnosti televízneho vysielania – Smernica 2010/13 – Pôsobnosť – Audiovizuálna mediálna služba – Pojem – Kanál propagačných videí modelov nových osobných automobilov na YouTube – Jediné propagačné video – Vylúčenie

[Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/13, článok 1 ods. 1 písm. a), b) a h)]

Článok 1 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2010/13/EÚ z 10. marca 2010 o koordinácii niektorých ustanovení upravených zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením v členských štátoch týkajúcich sa poskytovania audiovizuálnych mediálnych služieb (smernica o audiovizuálnych mediálnych službách) sa má vykladať v tom zmysle, že vymedzenie pojmu „audiovizuálna mediálna služba“ sa nevzťahuje na videokanál, ako je ten, o ktorý ide vo veci samej, na ktorom môžu používatelia internetu sledovať krátke propagačné videá modelov nových osobných automobilov, ani na niektoré z týchto videí posudzované samostatne.

V tejto súvislosti v prvom rade vymedzenie „audiovizuálnej mediálnej služby“ uvedené v článku 1 ods. 1 písm. a) bode i) tejto smernice najmä spresňuje, že ide o službu, za ktorú je redakčne zodpovedný poskytovateľ mediálnej služby a ktorej hlavným cieľom je poskytovanie programov s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť.

O kanáli s propagačnými videami na internetovej službe YouTube, ako je ten, ktorý je predmetom sporu vo veci samej, by sa však nemalo usudzovať, že jeho hlavným cieľom je poskytovanie programov s cieľom informovať, zabávať alebo vzdelávať širokú verejnosť.

Bez toho, aby bolo potrebné určiť, či propagačné video predstavuje program, ako sa naňho vzťahuje článok 1 ods. 1 písm. a) bod i) smernice 2010/13 a vymedzuje ho ten istý odsek 1 pod písm. b), je totiž potrebné konštatovať, že cieľom takéhoto videa je propagovať predstavované výrobky alebo služby na čisto komerčné účely.

V druhom rade platí, že audiovizuálna mediálna služba uvedená v článku 1 ods. 1 písm. a) bode ii) smernice 2010/13 spočíva v „audiovizuálnych komerčných oznamoch“. Tieto oznamy sú vymedzené v uvedenom odseku pod písmenom h) ako „obrazy so zvukom alebo bez zvuku, ktoré sú určené na priame alebo nepriame propagovanie tovaru, služieb alebo dobrého mena fyzickej alebo právnickej osoby vykonávajúcej hospodársku činnosť. Takéto obrazy sprevádzajú alebo sú zahrnuté do programu za odplatu alebo za podobnú protihodnotu alebo na účely vlastnej propagácie. Formy audiovizuálneho komerčného oznamu zahŕňajú okrem iného televíznu reklamu, sponzorovanie, telenákup a umiestňovanie produktov“.

Video, ako je to, o ktoré ide vo veci samej, by sa však nemalo považovať za sprevádzajúce program alebo zahrnuté do programu za odplatu alebo za podobnú protihodnotu alebo na účely vlastnej propagácie.

(pozri body 19, 21, 22, 27, 28, 32 a výrok)