ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7.

Smernica o návrate má pôvod v dvoch Európskych radách. Prvá z nich, ktorá zasadala v Tampere 15. a 16. októbra 1999, zaviedla jednotný prístup v oblasti prisťahovaleckej a azylovej politiky. ( 18 ) Európska rada na zasadnutí 4. a 5. novembra 2004 v Bruseli vyzvala na zavedenie účinnej politiky odsunu a repatriácie založenej na spoločných normách pre osoby, ktoré majú byť vrátené humánnym spôsobom pri úplnom rešpektovaní ich základných práv a dôstojnosti. ( 19 ) Najdôležitejším cieľom smernice je stanoviť jasné, transparentné a spravodlivé pravidlá na zabezpečenie efektívnej politiky návratu osôb, ktorá je nevyhnutným prvkom dobre riadenej migračnej politiky. ( 20 ) Smernica o návrate tak stanovuje pravidlá uplatniteľné na všetkých štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nespĺňajú alebo prestali spĺňať podmienky vstupu alebo pobytu v členskom štáte. ( 21 ) Vyhostenie štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov, sa musí uskutočniť prostredníctvom spravodlivého a transparentného postupu. V súlade so všeobecnými zásadami práva EÚ by sa mali rozhodnutia prijaté podľa smernice o návrate prijímať na individuálnom základe a na základe objektívnych kritérií, čo znamená, že by sa malo brať do úvahy viac než len samotná skutočnosť nelegálneho pobytu. ( 22 ) Pre členské štáty je však vracanie neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín legitímne pod podmienkou, že existujú spravodlivé a efektívne azylové systémy, v ktorých sa plne rešpektuje zásada zákazu vyhostenia alebo vrátenia („non‑refoulement“). ( 23 ) Ak neexistujú dôvody domnievať sa, že dobrovoľný návrat oslabí účel konania o návrate, dobrovoľný návrat by mal mať prednosť pred núteným návratom a mala by byť poskytnutá lehota na dobrovoľný odchod. Malo by sa stanoviť predĺženie lehoty na dobrovoľný odchod, ak sa to považuje za potrebné z dôvodu osobitných okolností jednotlivého prípadu. ( 24 ) Ďalej by sa mala riešiť situácia štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členského štátu, ale ešte nemôžu byť odsunutí. Zavedením zákazu vstupu, ktorým sa zakáže vstup na územie všetkých členských štátov a pobyt na tomto území, by mali navyše účinky vnútroštátnych opatrení návratu získať rozmer EÚ. ( 25 ) Členské štáty by mali mať rýchly prístup k informáciám o zákaze vstupu, ktorý vydali iné členské štáty v súlade nariadením o SIS II. ( 26 )
57.

Ak by členské štáty mali také oprávnenie, vyplývalo by z neho, že osoby, ktoré patria do oblasti pôsobnosti nariadenia č. 1408/71, by boli zbavené ochrany v oblasti sociálneho zabezpečenia, keďže by neexistovali právne predpisy, ktoré by sa na ne vzťahovali. ( 14 ) Situácia E. Fischer‑Lintjens je dokonalým príkladom tohto rizika, lebo zdravotné poistenie, ktoré jej poskytovali príslušné nemecké inštitúcie, bolo prerušené s retroaktívnym účinkom od 1. mája 2006, zatiaľ čo zdravotné poistenie v Holandsku mohla uzavrieť v najlepšom prípade až od júla 2007, hoci tento členský štát sa od 1. mája 2006 stal príslušným na vyplácanie dôchodku E. Fischer‑Lintjens a zároveň na poskytovanie sociálnych dávok, na ktoré má nárok na základe nariadenia č. 1408/71.
27.

Predseda Súdneho dvora povolil vstup Nemecka a uzneseniami z 3. marca 2015 aj vstup European Crop Protection Association, CropLife International, CropLife America, Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America a American Chemistry Council, Inc., European Chemical Industry Council a European Crop Care Association do konania v postavení vedľajších účastníkov konania na podporu Komisie. Títo vedľajší účastníci predložili svoje písomné pripomienky a s výnimkou Nemecka sa zúčastnili aj na ústnom pojednávaní.
34.

Takúto definíciu súdneho orgánu v zmysle článku 267 ZFEÚ by v praxi nebolo možné uplatniť, pretože by Súdnemu dvoru priniesla problém spočívajúci v tom, že by musel overovať svoju vlastnú príslušnosť. Túto príslušnosť je totiž možné overiť iba na základe vyčerpávajúcich informácií vnútroštátneho súdu o procesnom práve, ktorým sa riadi. Pritom však pri podaní návrhu na začatí prejudiciálneho konania nie sú Súdnemu dvoru nevyhnutne oznámené všetky vnútroštátne procesné podmienky. Navyše nepríslušnosť Súdneho dvora by závisela od účinného uplatňovania procesných noriem, ktoré sú sporné v prípade veci samej, ktorý viedol k podaniu návrhu na začatie prejudiciálneho konania. Ak sa totiž vrátim k predpokladu uvedenému v talianskom správnom poriadku, senát Consiglio di Stato sa nevyhnutne neobracia na Súdny dvor s návrhom na začatie prejudiciálneho konania iba preto, že sa domnieva, že právna zásada stanovená plénom je v rozpore s právom Únie. Súdny dvor by bol pritom nepríslušný iba v takomto prípade.
32.

Súd prvého stupňa (daňové oddelenie) položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 2 ods. 7 písm. b) a článok 9 ods. 5 základného antidumpingového nariadenia vzhľadom na to, že Komisia neposúdila žiadosti o THP a individuálny prístup podané vyvážajúcimi výrobcami v Číne a vo Vietname, ktorí neboli zaradení do vzorky v súlade s článkom 17 základného antidumpingového nariadenia? 2. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 2 ods. 7 písm. c) základného antidumpingového nariadenia vzhľadom na to, že Komisia nerozhodla do troch mesiacov po začatí prešetrovania žiadostí o THP predložených vyvážajúcimi výrobcami v Číne a vo Vietname, ktorí neboli zaradení do vzorky v súlade s článkom 17 základného antidumpingového nariadenia? 3. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 2 ods. 7 písm. c) základného antidumpingového nariadenia vzhľadom na to, že Komisia nerozhodla do troch mesiacov po začatí prešetrovania žiadostí o THP predložených vyvážajúcimi výrobcami v Číne a vo Vietname, ktorí boli zaradení do vzorky v súlade s článkom 17 základného nariadenia? 4. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 3, článok 4 ods. 1, článok 5 ods. 4 a článok 17 základného antidumpingového nariadenia vzhľadom na to, že na účely platného posúdenia ujmy a následne aj príčinnej súvislosti zo strany Komisie bola spolupráca výrobcov výrobného odvetvia Spoločenstva nedostatočná? 5. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 3 ods. 2 základného antidumpingového nariadenia a článok 253 ES vzhľadom na to, že podľa spisu týkajúceho sa zisťovania bola ujma výrobného odvetvia Spoločenstva posúdená na základe vecne chybných údajov, a vzhľadom na to, že sporné nariadenie neobsahuje vysvetlenie, prečo sa na tento dôkaz neprihliadalo? 6. Je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom porušuje článok 3 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia vzhľadom na to, že dôkladne neoddelilo a neodlíšilo vplyv iných faktorov, o ktorých je známe, že spôsobujú ujmu, od vplyvu údajných dumpingových dovozov? 7. V akom rozsahu sa môžu súdy členských štátov dovolávať výkladu sporného nariadenia uskutočneného Súdnym dvorom v rozsudkoch Brosmann Footwear (HK) a i./Rada (C‑249/10 P, EU:C:2012:5), ako aj Zhejiang Aokang Shoes/Rada (C‑247/10 P, EU:C:2012:710) na účely rozhodnutia, že clo nebolo podľa článku 236 colného kódexu dlžné na základe právnych predpisov, a to vo vzťahu k spoločnostiam, ktoré tak ako odvolatelia vo veciach, v ktorých boli vydané tieto rozsudky, neboli zaradené do vzorky, ale predložili žiadosti o THP a individuálny prístup, ktoré neboli preskúmané?“
65.

V tejto súvislosti treba uviesť, že to, ako členské štáty zamýšľajú naložiť s príjmami z tohto poplatku, nie je podstatné. ( 24 ) Rovnako, aby nebol ohrozený potrebný účinok smernice o povolení, nemali by byť rozhodujúce ani dôvody sledované zavedením určitých poplatkov. V opačnom prípade by vznikol priestor pre obavy, že by sa členské štáty mohli vyhnúť uplatneniu noriem stanovených v smernici o povolení, s poukázaním na ciele založené na rozpočtových dôvodoch alebo dôvodoch súvisiacich so životným prostredím, ktoré zamýšľajú sledovať.
8.

Sumy paušálnej odmeny a pomernej odmeny sú stanovené v článkoch 2, 4, 8 a 9 kráľovského nariadenia z 30. októbra 1997 o odmeňovaní autorov a vydavateľov za rozmnožovanie diel zachytených na grafickom alebo podobnom nosiči na súkromné alebo vzdelávacie účely (arrêté royal du 30 octobre 1997 relatif à la rémunération des auteurs et des éditeurs pour la copie dans un but privé ou didactique des œuvres fixées sur un support graphique ou analogue) ( 5 ). Tieto články stanovujú ( 6 ): „Článok 2 1. Výška paušálnej odmeny uplatniteľnej na kopírky je stanovená na: 1° [5,01] eura za kopírku, ktorá zhotoví menej ako 6 kópií za minútu, 2° [18,39] eura za kopírku, ktorá zhotoví od 6 do 9 kópií za minútu, 3° [60,19] eura za kopírku, ktorá zhotoví od 10 do 19 kópií za minútu, 4° [195,60] eura za kopírku, ktorá zhotoví od 20 do 39 kópií za minútu, 5° [324,33] eura za kopírku, ktorá zhotoví od 40 do 59 kópií za minútu, 6° [810,33] eura za kopírku, ktorá zhotoví od 60 do 89 kópií za minútu, 7° [1838,98] eura za kopírku, ktorá zhotoví viac ako 89 kópií za minútu. Pri určovaní výšky paušálnej odmeny sa berie do úvahy rýchlosť zhotovovania čiernobielych kópií, a to aj v prípade prístrojov, ktoré zhotovujú farebné kópie. 2. Výška paušálnej odmeny uplatniteľnej na cyklostyly a kancelárske ofsetové prístroje je stanovená na: 1° [324,33] eura za cyklostyl, 2° [810,33] eura za kancelársky ofsetový prístroj. … Článok 4 V prípade prístrojov, ktoré plnia viaceré funkcie zodpovedajúce funkciám prístrojov uvedených v článkoch 2 a 3, sa výška paušálnej odmeny rovná najvyššej sume spomedzi tých, ktoré sú stanovené v článkoch 2 a 3 a ktoré sa môžu uplatniť na viacúčelový prístroj. … Článok 8 Pokiaľ povinný nespolupracuje spôsobom opísaným v článkoch 10 až 12, výška pomernej odmeny sa stanoví na: 1° [0,0334] eura za kópiu chráneného diela, 2° [0,0251] eura za kópiu chráneného diela zhotovenú prostredníctvom prístrojov používaných vzdelávacím zariadením alebo zariadením verejného vypožičiavania. Sumy uvedené v bode 1 sa v prípade farebných kópií farebných chránených diel vynásobia dvoma. Článok 9 Pokiaľ povinný spolupracoval pri výbere pomernej odmeny spoločnosťou spravujúcou práva, jej výška sa stanoví na: 1° [0,0201] eura za kópiu chráneného diela, 2° [0,0151] eura za kópiu chráneného diela zhotovenú prostredníctvom prístrojov používaných vzdelávacím zariadením alebo zariadením verejného vypožičiavania. Sumy uvedené v bode 1 sa v prípade farebných kópií farebných chránených diel vynásobia dvoma.“
63.

Rovnako nepovažujem za presvedčivé ani tvrdenie Departamento de Sanidad, že ak by sa konania o zadaní verejných zákaziek rozšírili na zariadenia nachádzajúce sa v iných obciach, nebolo by potrebné uzavrieť zmluvy so súkromnými hospodárskymi subjektmi, pretože príslušné zákroky by sa mohli vykonávať vo verejnej nemocnici patriacej do iného zdravotného obvodu, ktorého sa sporné konania netýkajú, napr. v nemocnici Cruces.
Za týchto okolností sa domnievam, že by mali byť zachované účinky napadnutého nariadenia. Existuje tu určitý odkaz na návrh Komisie zachovať účinky napadnutého nariadenia pre celý kalendárny rok nasledujúci po vynesení rozsudku. Zabezpečilo by to väčšiu právnu istotu najmä z pohľadu rybárov, vzhľadom na to, že rybolovné možnosti sú vo všeobecnosti nastavené na ročnom základe pre konkrétny kalendárny rok. V každom prípade a akokoľvek sa to môže zdať praktické je dôležité, aby účinky protiprávnych aktov neboli platné dlhšie, než je to nevyhnutné. S cieľom podporiť inštitúcie EÚ, aby čo najskôr prijali nové nariadenie na správnom právnom základe, zastávam názor, že účinky napadnutého nariadenia by mali byť zachované v lehote nepresahujúcej šesť mesiacov odo dňa vyhlásenia rozsudku v prejednávaných veciach.
88.

Po druhé inštitúcie starostlivo preskúmali tvrdenia spoločnosti Bricmate týkajúce sa rozdielov vo výrobných postupoch a uvedenej spoločnosti, ako aj v oboch nariadeniach objasnili dôvody, pre ktoré tieto tvrdenia považujú za nedôvodné. Komisia odpovedala na všetky tvrdenia spoločnosti Bricmate v rozsahu, v akom boli relevantné pre prešetrovanie. Právo spoločnosti Bricmate na obhajobu by bolo porušené len vtedy, ak by po prvé došlo k procesnej nezrovnalosti a po druhé by existovala možnosť, že správne konanie by na základe tejto nezrovnalosti viedlo k inému výsledku. ( 23 )
37.

Vnútroštátny súd má však pochybnosti, či cieľ oslobodenia od dane formulovaný Súdnym dvorom možno splniť v prípade nehnuteľností. Priame investovanie do nehnuteľností totiž všeobecne podlieha dani z pridanej hodnoty. Táto námietka pravdepodobne vychádza z myšlienky, že na rozdiel od toho priame investovanie do cenných papierov podľa článku 13 B písm. d) bodu 5 šiestej smernice je spravidla oslobodené od dane. Ak priame investovanie do nehnuteľností tak či tak nie je oslobodené od dane – čo je zrejme názor vnútroštátneho súdu –, potom ani správa investičného fondu nehnuteľností nemusí byť oslobodená od dane z pridanej hodnoty, aby sa s priamou investíciou a s investíciou fondov do nehnuteľností zaobchádzalo daňovo neutrálne.
83.

Toto riešenie sa v tomto prípade ponúka o to viac, že dotknuté ustanovenie ukladá Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione siciliana povinnosť postúpiť vec v prospech pléna Consiglio di Stato, a to na rozdiel od prioritnej otázky ústavnosti dotknutej vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Melki a Abdeli (C‑188/10 a C‑189/10, EU:C:2010:363). Podľa článku 99 ods. 4 správneho poriadku totiž, ak je vec predložená plénu Consiglio di Stato, toto plénum „rozhodne o celom spore, pokiaľ sa nerozhodne stanoviť len právnu zásadu a vrátiť rozhodnutie vo veci v zostávajúcej časti pôvodnému senátu“.
81.

Druhý dôvod je praktický. Ak by sa konštatovalo, že súd, ktorý koná na základe článku 5 bodu 1 nariadenia č. 44/2001, by mal v prípade neplatnosti len vyhlásiť, že nemá právomoc rozhodnúť o veci samej, znamenalo by to, že žalobca by musel podať žalobu na iný súd, aby bolo možné vyvodiť praktické následky z tohto konštatovania. Rozdelenie sporu medzi dva súdy, z ktorých by jeden určil neplatnosť, zatiaľ čo druhý by z nej vyvodil následky, by nezodpovedalo záujmu riadneho výkonu spravodlivosti ani záujmu osôb podliehajúcich súdnej právomoci.
54.

V dôsledku toho by sa predplatenie internetu zahrnulo do pojmu „univerzálnej služby“ stanoveného smernicou, a tak by sa naň uplatňovala „sociálna tarifa“ (článok 9), ktorá podlieha kompenzácii podľa mechanizmu stanoveného v článku 13 smernice. Malo by tak byť ale zjavne iba v súvislosti s predplatením internetu na pevnom mieste, pričom sa vylučuje predplatenie internetu prostredníctvom mobilnej telekomunikácie. Uvedené predplatenie internetu prostredníctvom mobilnej telekomunikácie, ako to je v prípade mobilnej telekomunikácie vo všeobecnosti, je možné uložiť členskými štátmi ako „povinné doplnkové služby“, ale nie je možné ich zahrnúť do kategórie „univerzálnej služby“. Nakoniec jeho odškodnenie nie je možné stanoviť prostredníctvom mechanizmu stanoveného v smernici pre služby, ktoré tvoria „univerzálnu službu“.
87.

Zastávam teda názor, že Všeobecný súd v bode 74 napadnutého rozsudku bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, uviedol, že „skutočnosť, že sadzby určené na jednotlivé roky platnosti uvedenej dohody sú výsledkom rokovania, nepostačuje na to, aby zakladala selektívnu povahu tejto dohody“, a že „by to bolo inak iba vtedy, ak by maďarské orgány vykonali mieru svojej voľnej úvahy… takým spôsobom, že by zvýhodnili žalobkyňu tým, že by súhlasili s nízkou úrovňou poplatku bez objektívneho dôvodu vzhľadom na účel zvýšenia poplatkov v prípade predĺženia povolenia a na úkor každého iného subjektu, ktorý sa usiloval o predĺženie svojich ťažobných práv, alebo ak by takého subjektu síce nebolo, ale existovali by konkrétne čiastkové dôkazy o neodôvodnenom zvýhodnenom zaobchádzaní vyhradenom pre žalobkyňu“.
42.

Chcela by som dodať, že výsledok by bol iný, ak by Ch. Rosselle bola zaradená mimo činnej služby z osobných dôvodov 1. septembra 2009bez toho, aby nastúpila do nového zamestnania. Ako som uviedla, účelom smernice o materstve je chrániť ženy, ktoré sú v pracovnoprávnom vzťahu. Predpokladom minimálnej ochrany poskytovanej článkom 11 ods. 4 druhým pododsekom teda je, že žena, ktorá chce poberať materský príspevok, je v čase uplatnenia nároku na takú dávku „pracovníčkou“. ( 27 ) Toto ustanovenie samozrejme upravuje len minimálnu ochranu. Nič nebráni členskému štátu v tom, aby stanovil, že prerušenie zamestnania (napríklad do určitej maximálnej doby) nemá vplyv na nárok na dávku v materstve. ( 28 )
6.

Článok 14 tohto nariadenia s názvom „Vymáhanie pomoci“ uvádza: „1. Kde sa prijímajú záporné rozhodnutia v prípadoch protiprávnej pomoci, Komisia rozhodne, že daný členský štát podnikne všetky potrebné opatrenia, aby vymohol pomoc od príjemcu (ďalej sa označuje len ako ‚rozhodnutie o vymáhaní‘). Komisia nebude vyžadovať vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva spoločenstva. 2. Pomoc, ktorá sa má vymáhať podľa rozhodnutia o vymáhaní, bude zahŕňať úrok s príslušnou sadzbou stanovenou Komisiou. Úrok bude splatný od dátumu, kedy protiprávna pomoc bola k dispozícii príjemcovi, do dátumu jej vymáhania. 3. Bez toho, aby bolo dotknuté akékoľvek nariadenie Súdneho dvora Európskych spoločenstiev podľa článku [278 ZFEÚ], vymáhanie sa bude realizovať bez meškania a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva daného členského štátu za predpokladu, že umožnia okamžité a účinné vykonanie rozhodnutia Komisie. Na tento účel a v prípade konania na národných súdoch dané členské štáty podniknú všetky potrebné kroky, ktoré sú k dispozícii v ich príslušných právnych systémoch, vrátane predbežných opatrení, bez dopadu na právo spoločenstva.“
14.

Na základe vyššie uvedených skutočností Komisia sporným rozhodnutím rozhodla takto: „Článok 1 Náhrada uhradená spoločnosti SNCM a spoločnosti CMN v rámci [dohody] zo 7. júna 2007 predstavuje štátnu pomoc podľa článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Táto štátna pomoc sa poskytla v rozpore so záväzkami stanovenými v článku 108 ods. 3 ZFEÚ. Článok 2 1. Náhrada uhradená spoločnosti SNCM v súvislosti so zavedením dodatočných kapacít stanovených v oddiele I písm. a) ods. 2, oddiele I písm. b) ods. 2 a v oddiele I písm. d) ods. 1.4 technickej špecifikácie [dohody] nie je zlučiteľná s vnútorným trhom. 2. Náhrada uhradená spoločnosti SNCM a spoločnosti CMN za výkon ostatných služieb stanovených v [dohode] je zlučiteľná s vnútorným trhom. Článok 3 1. Francúzsko vymôže od príjemcu pomoc uvedenú v článku 2 ods. 1. 2. Sumy, ktoré sa majú vrátiť, zahŕňajú úroky plynúce odo dňa, kedy boli poskytnuté príjemcovi, až do ich skutočného vrátenia. 3. Úrok sa vypočíta ako zložený úrok v súlade s kapitolou V nariadenia (ES) č. 794/2004 a s nariadením (ES) č. 271/2008, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 794/2004. 4. Francúzsko zruší všetky úhrady vymedzené v článku 2 ods. 1, ktoré by sa mohli uskutočniť odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia. Článok 4 1. Vrátenie pomoci uvedenej v článku 2 ods. 1 je bezodkladné a účinné. 2. Francúzsko zabezpečí, aby sa toto rozhodnutie vykonalo do štyroch mesiacov po dátume oznámenia tohto rozhodnutia. Článok 5 Francúzsko do dvoch mesiacov odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia predloží Komisii tieto informácie: a) celkovú výšku pomoci (istinu a úrok), ktorú má príjemca vrátiť; b) podrobný opis už prijatých alebo plánovaných opatrení na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím; c) dokumenty, ktoré dokazujú, že príjemcovi bolo nariadené pomoc vrátiť; d) dátum a presnú výšku mesačných splátok a ročných úprav, ktoré sa vykonali od vstúpenia dohody do platnosti do dňa prijatia tohto rozhodnutia. 2. Francúzsko bude informovať Komisiu o pokroku dosiahnutom v súvislosti s vnútroštátnymi opatreniami, ktoré sa prijali na vykonanie tohto rozhodnutia, až do úplného vrátenia celkovej sumy pomoci uvedenej v článku 2 ods. 1. Na požiadanie Komisie bezodkladne poskytne informácie o opatreniach, ktoré sa už prijali a ktoré sa plánujú prijať na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím. Takisto poskytne podrobné informácie o sumách pomoci a úrokov, ktoré príjemca už vrátil. Článok 6 Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.“
48.

Hoci vnútroštátne rozhodnutie obsahuje len obmedzené množstvo informácií, ktoré by mi umožnili poskytnúť podrobnejšie pripomienky k veci, ktorú vnútroštátny súd prejednáva, nevylúčil by som na začiatku možnosť, že by uvádzanie tovaru a služieb označených neskoršou národnou ochrannou známkou mohlo byť vďaka skoršej ochrannej známke Unilever jednoduchšie. Pri posudzovaní, či existuje vážne riziko neoprávneného prospechu, by mal vnútroštátny súd prihliadať najmä na to, ako široko je ochranná známka Unilever známa a aký obraz vytvára, ( 42 ) a či z toho má (alebo bude mať) výhodu neskoršia ochranná známka. V prípade zhodného alebo podobného tovaru sa získanie výhody zdá takmer samozrejmé. ( 43 ) Naopak v prípade rozdielnych výrobkov a služieb môže byť preukázanie tohto typu „krížového účinku“ ( 44 ) vo všeobecnosti ťažšie.
54.

Úzka spojitosť medzi týmito dvomi aspektmi činnosti NCHD je správne zdôraznená v dokumente s názvom „Training principles to be incorporated into new working arrangements for doctors in training“ („Zásady v oblasti odbornej prípravy, ktoré treba začleniť do novej úpravy pracovných podmienok lekárov v odbornej príprave“) ( 28 ). Uvádza sa v ňom, že medzi všeobecnými pravidlami, ktorými sa musí riadiť odborná príprava NCHD, sa nachádza pravidlo, podľa ktorého „možnosti vzdelávania a odbornej prípravy na pracovisku by sa mali využívať a rozvíjať v maximálnej miere“, a pravidlo, podľa ktorého „nesmie sa vytvoriť umelá prekážka medzi službou a odbornou prípravou“ ( 29 ).
37.

Ak sa pritom zohľadní to, že pri zlúčení z tretej krajiny do Únie ide o radikálne osobné rozhodnutie, je tiež logické požadovať od osoby, ktorá chce nasledovať rodinného príslušníka, aby sa už predtým oboznámila so základnými charakteristikami štátu prijatia a jeho pravidlami, najmä keď to nie je len v záujme štátu prijatia, ale aj v záujme samotného prisťahovalca.
14.

Uplatnenie sporného ustanovenia zahŕňa najprv používanie zdrojov spolkového štátu, keďže výnos z privatizácie pôdy a budov, ktoré boli predtým vo vlastníctve štátu, sa prevádza do spolkového rozpočtu. Preto akékoľvek odmietnutie predaja pozemkov za najvyššiu ponúknutú cenu v rámci verejného obstarávania by spôsobilo stratu príjmov spolkového štátu, pričom by to vyvolalo všeobecnejší účinok zníženia cien. Jeho uplatnenie by inak zvýhodnilo profesionálnych poľnohospodárov, ktorí by mali možnosť nadobudnúť pozemky, ktoré sú predmetom verejného obstarávania, za cenu nižšiu ako je cena najlepšej ponuky.
49.

Zo odôvodnenia 16 smernice 94/19, uvedeného v bode 6 týchto návrhov, ďalej vyplýva, že normotvorca v roku 1994 vychádzal z predpokladu, že minimálna úroveň ochrany predpísaná v smernici by nemala vnucovať takú úroveň ochrany, ktorá by mohla podnietiť nespoľahlivé spravovanie úverových inštitúcií. Ako upozornila Komisia, týmto odôvodnením sa zdôrazňuje, že prípadné vylúčenie určitých kategórií osôb, a najmä vrcholového manažmentu úverových inštitúcií, súvisí v kontexte smernice 94/19 s cieľom vyhnúť sa konfliktom morálneho charakteru. Základnou myšlienkou bolo, že členovia správnej rady a riaditelia úverových inštitúcií, ktorí by sa mohli spoľahnúť na fakt, že ich vklady by boli v prípade problémov týkajúcich sa činnosti banky v každom prípade chránené, aj keď iba v obmedzenom množstve, by mohli prijímať riskantnejšie rozhodnutia, ktoré by mohli danú úverovú inštitúciu poškodiť. ( 22 )