Keywords

Summary



Keywords

1. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana súdnych konaní

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2)

2. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana účelu inšpekcií, vyšetrovania a kontroly

(Články 226 ES a 228 ES; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2)

3. Európska únia – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom – Ochrana súdnych konaní

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2)

Summary

1. Vyjadrenia predložené pred Súdnym dvorom v rámci súdneho konania majú veľmi osobitné vlastnosti v rozsahu, v akom sa podieľajú skôr na súdnej činnosti Súdneho dvora, než správnej činnosti Komisie, pričom správna činnosť ani nevyžaduje rovnaký rozsah prístupu k dokumentom ako normotvorná činnosť inštitúcie Spoločenstva. Tieto vyjadrenia sú totiž vlastne vypracované len na účely uvedeného súdneho konania a tvoria jeho podstatný prvok.

Zo znenia príslušných ustanovení Zmlúv, štruktúry nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie a z cieľov sledovaných právnou úpravou Únie v tejto oblasti pritom vyplýva, že súdna činnosť je ako taká vylúčená z pôsobnosti práva na prístup k dokumentom stanoveného touto právnou úpravou.

Ochrana súdnych konaní najmä znamená, že sa musí zaistiť dodržiavanie zásad rovnosti zbraní, ako aj riadneho výkonu spravodlivosti.

Na jednej strane, pokiaľ ide teda o rovnosť zbraní, keby obsah vyjadrení predložených Komisiou mal byť predmetom verejnej diskusie, mohla by kritika vznesená nad rámec ich skutočného právneho dosahu ovplyvniť postoj obhajovaný inštitúciou pred súdmi Únie. Takáto situácia by mohla narušiť nevyhnutnú rovnováhu medzi účastníkmi sporu pred uvedenými súdmi – rovnováhu, ktorá je základom zásady rovnosti zbraní –, pretože povinnosť sprístupnenia by mala len inštitúcia, ktorá bola požiadaná o sprístupnenie svojich dokumentov, a nie všetci účastníci konania. Ďalej zásada rovnosti zbraní, rovnako ako najmä zásada kontradiktórnosti, sú len logickým dôsledkom samotného pojmu spravodlivý proces a z týchto zásad musí mať prospech každý účastník konania pred súdom Únie bez ohľadu na svoje právne postavenie. Okolnosť, že povinnosti transparentnosti sú uložené nariadením č. 1049/2001 len v ňom vymenovaným inštitúciám, nemôže mať v rámci prebiehajúcich súdnych konaní za následok ohrozenie ich procesného postavenia z hľadiska zásady rovnosti zbraní.

Čo sa týka na druhej strane riadneho výkonu spravodlivosti, vylúčenie súdnej činnosti z oblasti pôsobnosti práva na prístup k dokumentom bez rozlišovania medzi jednotlivými štádiami konania je odôvodnené nutnosťou zaistiť, aby sa v priebehu celého súdneho konania diskusia účastníkov konania, ako aj porada dotknutého súdu o veci, ktorá je predmetom prebiehajúceho konania, viedli nerušene. Sprístupnenie predmetných vyjadrení by pritom umožnilo, aj keď len v očiach verejnosti, vyvíjať vonkajší nátlak na súdnu činnosť a zasahovať do nerušeného priebehu diskusií.

V dôsledku toho treba uznať existenciu všeobecnej domnienky, podľa ktorej sprístupnenie vyjadrení predložených inštitúciou v rámci súdneho konania porušuje ochranu tohto konania v zmysle článku 4 ods. 2 druhej zarážky nariadenia č. 1049/2001, pokiaľ uvedené konanie ešte prebieha. Ak by totiž tieto tretie osoby mohli na základe nariadenia č. 1049/2001 získať prístup k uvedeným vyjadreniam, bol by spochybnený systém procesných pravidiel upravujúci súdne konanie pred súdmi Únie.

Táto všeobecná domnienka nevylučuje právo dotknutej osoby preukázať, že na daný dokument, ktorého sprístupnenie sa požaduje, sa uvedená domnienka nevzťahuje.

(pozri body 77 – 79, 85 – 89, 91 – 94, 100, 103)

2. Nemožno prijať domnienku, že sprístupnenie vyjadrení predložených Komisiou v konaní, v ktorom bol vydaný rozsudok podľa článku 226 ES, ohrozuje vyšetrovanie, ktoré môže viesť k začatiu konania podľa článku 228 ES.

Cieľom konania zakotveného v článku 226 ES je totiž určiť, že konanie členského štátu je v rozpore s právom Únie, a prinútiť tento členský štát, aby toto konanie ukončil, zatiaľ čo predmet konania stanoveného v článku 228 ES je omnoho obmedzenejší, lebo smeruje len k tomu, aby podnietil členský štát, ktorý nesplnil povinnosť, aby vykonal rozsudok o nesplnení povinnosti. Z toho vyplýva, že len čo Súdny dvor rozsudkom vydaným podľa článku 226 ES určí, že členský štát nesplnil svoje povinnosti, predmetom ďalších rokovaní medzi týmto členským štátom a Komisiou už nie je nesplnenie povinnosti – ktoré Súdny dvor už určil –, ale otázka, či sú splnené podmienky potrebné na podanie žaloby podľa článku 228 ES. Okrem toho, pokiaľ ide o možnosť, že žaloba o nesplnenie povinnosti povedie k zmierlivému riešeniu, treba uviesť, že len čo bolo nesplnenie povinnosti určené rozsudkom Súdneho dvora vydaným podľa článku 226 ES, nie je už takéto riešenie, pokiaľ ide o toto nesplnenie povinnosti, možné.

(pozri body 119 – 122)

3. Nie je odôvodnené predpokladať, že sprístupnenie vyjadrenia zasahuje do súdnej činnosti Súdneho dvora, lebo táto činnosť je po uzavretí tohto konania už ukončená. Nemožno s istotou vylúčiť, že sprístupnenie vyjadrení vzťahujúcich sa k ukončenému súdnemu konaniu, ale súvisiacich s iným stále prebiehajúcim konaním by mohlo viesť k riziku zasahovania do tohto konania uvedeného ako posledné, najmä v prípade, keď účastníci tohto konania nie sú zhodní s účastníkmi ukončeného konania. Keby totiž v takejto situácii Komisia v prípade oboch konaní uplatnila rovnaké tvrdenia na podporu svojho právneho názoru, mohlo by sprístupnenie jej tvrdení v rámci prebiehajúceho konania prinášať riziko zasahovania do tohto konania. Takéto riziko však závisí od viacerých faktorov, vrátane napríklad miery podobnosti tvrdení uplatnených v oboch konaniach. Pokiaľ sa totiž vyjadrenia predložené Komisiou opakujú len čiastočne, mohlo by byť čiastočné sprístupnenie dostatočné na zamedzenie rizika zasahovania do prebiehajúceho konania. Za týchto okolností pritom len konkrétne preskúmanie dokumentov, ku ktorým sa požaduje prístup, umožňuje Komisii určiť, či je možné ich sprístupnenie zamietnuť podľa článku 4 ods. 2 druhej zarážky nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.

(pozri body 131 – 134)