Vec T‑10/13

Bank of Industry and Mine

proti

Rade Európskej únie

„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní — Zmrazenie finančných prostriedkov — Žaloba o neplatnosť — Lehota na podanie žaloby — Prípustnosť — Námietka nezákonnosti — Nesprávne právne posúdenie — Proporcionalita — Právo vlastniť majetok — Právomoc Rady — Povinnosť odôvodnenia — Právo na obhajobu — Preskúmanie prijatých reštriktívnych opatrení — Právo na účinnú súdnu ochranu — Nesprávne posúdenie skutkového stavu“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (prvá komora) z 29. apríla 2015

Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Opatrenia prijaté v rámci boja proti šíreniu jadrových zbraní – Konanie o zápise do zoznamu osôb a subjektov, ktorým boli zmrazené finančné prostriedky a ekonomické zdroje – Voľba právneho základu – Nariadenie č. 267/2012 – Dodržanie podmienok stanovených v článku 291 ZFEÚ

[Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP, článok 20 ods. 1 písm. c); rozhodnutie Rady 2012/35/SZBP, odôvodnenie 13 a rozhodnutie Rady 2012/635/SZBP, článok 1 ods. 8; nariadenie Rady č. 267/2012, článok 23 ods. 2 písm. d)]

[Rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP, článok 20 ods. 1 písm. c) a rozhodnutie Rady 2012/35/SZBP, odôvodnenie 13; nariadenie Rady č. 267/2012, článok 23 ods. 2 písm. d)]

[Článok 29 ZEÚ; článok 215 ods. 2 ZFEÚ a článok 275 druhý odsek ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47; rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP, článok 20 ods. 1 písm. c); nariadenie Rady č. 267/2012, článok 23 ods. 2 písm. d)]

Žaloba o neplatnosť – Podmienky prípustnosti – Záujem na konaní – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Žaloba proti aktu zavádzajúcemu reštriktívne opatrenia voči žalobkyni – Verejný subjekt dovolávajúci sa ochrany a záruk spojených so základnými právami – Otázka, ktorá sa netýka prípustnosti dôvodu, ale jeho dôvodnosti

[Článok 29 ZEÚ; článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ a článok 275 druhý odsek ZFEÚ; rozhodnutie Rady 2010/413/SZBP, článok 20 ods. 1 písm. c) a rozhodnutie Rady 2012/635/SZBP, článok 1 ods. 8]

Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia voči Iránu – Rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov – Súdne preskúmanie zákonnosti – Rozsah – Článok 20 ods. 1 písm. c) rozhodnutia 2010/413 a článok 1 ods. 8 rozhodnutia 2012/635 – Vylúčenie

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 27 – 30)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 48, 49)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 53, 55, 57, 58)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 74, 75, 170 – 173)

Rada pri všeobecnom a abstraktnom vymedzovaní právnych kritérií a podmienok pre prijatie reštriktívnych opatrení disponuje širokou mierou voľnej úvahy. V tejto súvislosti kritérium podpory irackej vláde priznáva Rade svojou veľmi širokou formuláciou diskrečnú právomoc. Po prvé zásada právnej istoty, ktorá je súčasťou všeobecných zásad práva Únie a ktorá najmä vyžaduje, aby boli právne pravidlá jasné, presné a predvídateľné, pokiaľ ide o ich účinky, zvlášť, keď môžu mať nepriaznivé dôsledky pre jednotlivcov a podniky, je totiž v každom prípade uplatniteľná na také reštriktívne opatrenia, ktoré sa do veľkej miery dotýkajú práv a slobôd dotknutých osôb a subjektov. Po druhé kritérium podpory irackej vláde je súčasťou právneho rámca, ktorý je jasne vymedzený cieľmi sledovanými právnymi predpismi upravujúcimi reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránu, najmä odôvodnenie 13 rozhodnutia 2012/35, ktorým bolo toto kritérium vložené do článku 20 ods. 1 rozhodnutia 2010/413 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu. Ako vyplýva z tohto odôvodnenia 13 rozhodnutia 2012/35, toto kritérium sa cielene a selektívne vzťahuje na samotné činnosti dotknutej osoby alebo dotknutého subjektu, ktoré ako také síce nemajú priamu alebo nepriamu súvislosť so šírením jadrových zbraní, môžu však napomáhať podporovať ich poskytovaním zdrojov alebo nástrojov materiálneho, finančného alebo logistického charakteru iránskej vláde, ktoré jej umožní šíriť jadrové zbrane. Uvedené kritérium sa teda netýka akejkoľvek formy podpory iránskej vláde, ale foriem podpory, ktoré svojím kvantitatívnym alebo kvalitatívnym významom prispievajú k šíreniu iránskych jadrových aktivít. Definuje tak objektívne vymedzenú kategóriu osôb a subjektov, ktorých finančné prostriedky môžu byť zmrazené. Následne sa môže použiť na každý subjekt poskytujúci podporu najmä vo forme finančnej pomoci iránskej vláde. Toto kritérium sa naopak nevzťahuje na akékoľvek subjekty vo vlastníctve iránskej vlády alebo vo vlastníctve subjektov, ktoré s ňou udržiavajú vzťahy, či dokonca na akýkoľvek iránskych daňových poplatníkov. (pozri body 75 – 80, 83, 84, 88)

Vzhľadom na prvotný význam zachovania mieru a medzinárodnej bezpečnosti mohla Rada bez toho aby tým prekročila medze svojej diskrečnej právomoci, dospieť k záveru, že zásahy do práva vlastniť majetok, ktoré vyplývajú z uplatnenia kritéria podpory irackej vláde – stanoveného v odôvodnení 13 rozhodnutia 2012/35, ktoré zmenilo a doplnilo rozhodnutie 2010/413, a v článku 20 ods. 1 rozhodnutia 2010/413 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, s cieľom uložiť určitým osobám a verejným subjektom, ktoré takúto podporu poskytujú, zmrazenie ich finančných prostriedkov – sú primerané a nevyhnutné na vyvinutie tlaku na iránsku vládu s cieľom prinútiť ju ukončiť jej činnosti spočívajúce v šírení jadrových zbraní. Toto kritérium je teda zlučiteľné so zásadou proporcionality a nepriznáva Rade mimoriadne širokú právomoc. (pozri body 78, 91, 92, 195 – 199)

Predchádzajúce prijatie rozhodnutia podľa kapitoly 2 hlavy V Zmluvy o EÚ predstavuje nevyhnutnú podmienku na to, aby Rada mohla prijať reštriktívne opatrenia na základe právomocí, ktoré sú jej zverené ustanovením článku 215 ods. 2 ZFEÚ. Toto konštatovanie však neznamená, že by prijatie rozhodnutia podľa kapitoly 2 hlavy V Zmluvy o EÚ podliehalo procesným požiadavkám podľa článku 215 ods. 2 ZFEÚ, a nie požiadavkám, ktoré sú zakotvené v samotnom článku 29 ZEÚ. Článok 29 ZEÚ totiž oprávňuje Radu na to, aby sama prijala rozhodnutia, ktoré sú v ňom uvedené. (pozri body 99, 101)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 105 – 107)

Také nariadenia, akým je nariadenie č. 267/2012, ktoré zmenilo a doplnilo rozhodnutie 2010/413 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu, ktoré upravujú opatrenia na základe článku 215 ZFEÚ, majú v oblasti pôsobnosti Zmluvy o FEÚ vykonať v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) rozhodnutia prijaté podľa článku 29 ZEÚ. Reštriktívne opatrenia prijaté na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 267/2012, ktorých cieľom je vyvinúť tlak na Iránsku islamskú republiku, aby ukončila šírenie jadrových zbraní, sú z dôvodu ich účelu, povahy a predmetu úzko spojené skôr s vykonávaním SZBP než s výkonom právomocí zverených Únii Zmluvou o FEÚ. V rámci Zmluvy o EÚ pritom z článku 24 ods. 1 druhého pododseku ZEÚ v spojení s článkom 29 ZEÚ a článkom 31 ods. 1 ZEÚ vyplýva, že všeobecnou úlohou Rady je vykonávať rozhodovaciu právomoc v oblasti SZBP, a to na základe jednomyseľného rozhodovania. Predovšetkým je to Rada, ktorá koná samostatne a ktorá rozhoduje o zápise mien, osôb alebo subjektov do prílohy II rozhodnutia 2010/413. Práve tento zápis je pritom v rámci pôsobnosti Zmluvy o FEÚ vykonaný prijatím opatrenia spočívajúceho v zmrazení finančných prostriedkov na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 267/2012. Za týchto okolností vzhľadom na osobitosti opatrení prijatých na základe článku 23 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 nevyhnutnosť zabezpečiť súlad medzi zoznamom obsiahnutým v prílohe II rozhodnutia 2010/413 a zoznamom v prílohe IX nariadenia č. 267/2012, ako aj vzhľadom na skutočnosť, že Komisia nemá prístup k údajom informačných služieb členských štátov, ktoré sa môžu javiť ako nevyhnutné na realizáciu uvedených opatrení, mohla Rada oprávnene dospieť k záveru, že vykonanie článku 23 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 týkajúceho sa zmrazenia finančných prostriedkov predstavuje osobitný prípad v zmysle článku 291 ods. 2 ZFEÚ, a bola teda oprávnená vyhradiť si v článku 46 ods. 2 uvedeného nariadenia právomoc na jeho vykonanie. Pokiaľ ide o otázku, či bola náležite odôvodnená existencia osobitného prípadu, odôvodnenie, že si Rada v článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 vyhradila vykonávaciu právomoc, vyplýva z výkladu odôvodnení a ustanovení uvedeného nariadenia v spojení s relevantnými ustanoveniami Zmluvy o EÚ a Zmluvy o FEÚ upravujúcimi zmrazenie finančných prostriedkov. Požiadavky stanovené v článku 291 ods. 2 ZFEÚ na to, aby vykonávacie právomoci mohli byť zverené Rade, tak boli v prípade článku 46 ods. 2 nariadenia č. 267/2012 splnené. (pozri body 109 – 114, 119)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 122 – 127, 133 – 139)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 144)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 149, 151)