Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba o nesplnenie povinnosti – Predmet konania – Určenie počas konania pred podaním žaloby

(Článok 258 ZFEÚ)

2. Voľný pohyb kapitálu – Obmedzenia – Právo obchodných spoločností

(Článok 56 ods. 1 ES, článok 58 ES a článok 86 ods. 2 ES)

Summary

1. Účastník konania nemôže meniť v priebehu konania jeho samotný predmet a dôvodnosť žaloby sa musí skúmať výhradne z hľadiska návrhov obsiahnutých v návrhu na začatie konania. Ďalej na základe článku 21 Štatútu Súdneho dvora a článku 38 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora je Komisia povinná v každej žalobe podanej podľa článku 258 ZFEÚ uviesť presné výhrady, ku ktorým sa má Súdny dvor vyjadriť, ako aj, aspoň zhrnujúco, právne a skutkové okolnosti, na ktorých sú tieto výhrady založené. Skutočnosť, že Komisia v rámci žaloby o nesplnenie povinnosti vo svojej replike podrobnejšie opísala žalobný dôvod, ktorý už predtým uviedla všeobecnejšie v žalobe, tým, že odkázala na ďalšie právo ako dodatočné tvrdenie, ktoré má štát v privatizovanej spoločnosti, smerujúce k dokresleniu dôvodnosti svojho žalobného dôvodu, však nemení predmet uvádzaného nesplnenia povinnosti, a nemá teda žiadny dosah na rozsah sporu.

(pozri body 20, 21, 23)

2. Členský štát si tým, že ponechá v akciovej spoločnosti osobitné práva upravené v jeho prospech a v prospech iných verejnoprávnych subjektov, pričom tieto práva vyplývajú z privilegovaných akcií („golden shares“), ktoré vlastní štát na základnom imaní tejto spoločnosti, a tým, že si ponechá výnimku 5 % hranice hlasov, ktorá je stanovená v prípade vydania hlasov inými akcionármi, právo vymenovať člena riadiaceho orgánu spoločnosti v prípade, keď štát hlasuje proti víťaznému návrhu pri voľbe členov riadiaceho orgánu tejto spoločnosti, a právo veta voči niektorým rozhodnutiam valného zhromaždenia akcionárov týkajúcim sa:

– zmeny stanov vrátane zvýšenia základného imania, zlúčenia, splynutia alebo zrušenia spoločnosti,

– uzavretia zmlúv skupiny o spolupráci alebo podriadenosti,

– zrušenia alebo obmedzenia prednostných práv akcionárov na upísanie akcií v prípade zvýšenia základného imania,

nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú podľa článku 56 ES.

Právo veta v rozsahu, v akom zveruje tomuto štátu vplyv na riadenie a kontrolu spoločnosti, ktorý nezodpovedá rozsahu účasti, ktoré má v tejto spoločnosti, môže totiž odrádzať hospodárske subjekty z iných členských štátov, aby robili priame investície do tejto spoločnosti, keďže nebudú môcť zasahovať do riadenia alebo kontroly tejto spoločnosti v miere zodpovedajúcej hodnote ich akcií. Takisto predmetné právo veta môže mať odradzujúci účinok na portfóliové investície do spoločnosti, keďže prípadné odmietnutie dotknutého štátu schváliť významné rozhodnutie, ktoré bolo predložené orgánmi tejto spoločnosti ako rozhodnutie zodpovedajúce jej záujmu, môže ovplyvniť hodnotu akcií uvedenej spoločnosti, a teda aj atraktivitu investícií do takých akcií.

So zreteľom na obmedzenie na 5 % hranicu výkonu hlasovacieho práva spájajúceho sa s riadnymi akciami každým akcionárom, ktorý ich vlastní, s výnimkou členského štátu, na ktorý sa nevzťahuje toto obmedzenie, sú hlasovacie práva, ktoré sa spájajú s akciami, jedným z hlavných nástrojov akcionára, ktorý zabezpečuje aktívnu účasť na riadení podniku a jeho kontrole. Preto každé opatrenie, ktoré smeruje k zabráneniu výkonu tohto práva alebo viazanie jeho výkonu, môže odradiť investorov iných členských štátov od nadobudnutia účasti v dotknutých podnikoch a je obmedzením slobodného pohybu kapitálu. Okrem toho maximálny počet hlasov je nástrojom, ktorý môže obmedziť možnosť priamych investorov od účasti v spoločnosti s cieľom vytvoriť alebo zachovať trvalé a priame hospodárske väzby s uvedenou spoločnosťou, ktoré umožnia účinnú účasť na jej riadení alebo kontrole, a teda obmedzujú záujem na získaní účasti na základnom imaní spoločnosti.

Pokiaľ ide o právo vymenovať člena riadiaceho orgánu, toto právo je obmedzením voľného pohybu kapitálu, pokiaľ je osobitné právo odchýlkou od všeobecnej úpravy obchodných spoločností stanovené vnútroštátnym zákonným opatrením iba v prospech verejných subjektov. Ak je aj pravda, že táto možnosť môže byť priznaná zákonom ako právo kvalifikovanej menšiny, v tomto prípade musí byť prístupná všetkým akcionárom a nesmie byť vyhradená výlučne pre štát. Obmedzením možnosti ostatných akcionárov iných ako štát účastniť sa na spoločnosti s cieľom vytvoriť alebo udržať s ňou trvalé a priame hospodárske prepojenia a umožniť účinnú účasť na jej riadení alebo na jej kontrole môže právo vymenovať člena riadiaceho orgánu odradiť priamych investorov z iných členských štátov od investovania do kapitálu tejto spoločnosti.

Pokiaľ ide o výnimky povolené článkom 58 ES, potreba zaistiť bezpečnosť dodávok energie dotknutého členského štátu v prípade krízy, vojny alebo terorizmu môže predstavovať dôvod verejnej bezpečnosti v zmysle článku 58 ES. Požiadavky verejnej bezpečnosti však musia byť najmä v prípade výnimky zo základnej zásady voľného pohybu kapitálu chápané striktne v tom zmysle, že ich rozsah nemôže určiť jednostranne každý členský štát bez kontroly zo strany inštitúcií Európskej únie. Je teda možné odvolávať sa na dôvody verejnej bezpečnosti len v prípade skutočnej a dostatočne závažnej hrozby, ktorá sa dotýka základného záujmu spoločnosti. Pokiaľ sa štát obmedzí na odvolávanie sa na dôvod, ktorý sa týka bezpečnosti dodávok energií bez toho, aby spresnil presné dôvody, pre ktoré sa domnieva, že každé z osobitných napádaných práv alebo všetky tieto práva umožnia vyhnúť sa takémuto zásahu do základného záujmu spoločnosti, odôvodnenie požiadavkou verejnej bezpečnosti nie je možné uznať.

Ďalej, pokiaľ ide o proporcionalitu dotknutého obmedzenia, neistota vytvorená skutočnosťou, že výkon osobitných práv, ktoré vyplývajú z toho, že štát má v spoločnosti privilegované akcie, nepodlieha žiadnej špecifickej a objektívnej podmienke alebo okolnosti, predstavuje závažný zásah do slobody pohybu kapitálu, keďže zveruje vnútroštátnym orgánom, pokiaľ ide o použitie takýchto práv, mieru voľnej úvahy, ktorá je tak diskrečná, že ju nemožno považovať za proporcionálnu v porovnaní so sledovanými cieľmi.

Napokon článok 86 ods. 2 ES sa nemá použiť na už citované vnútroštátne ustanovenia, a preto sa na tento článok nemožno odvolať, aby sa odôvodnili tieto ustanovenia, ktoré obmedzujú voľný pohyb kapitálu zaručeného Zmluvou. Článok 86 ods. 2 ES v spojení s odsekom 1 toho istého článku totiž umožňuje členskému štátu odôvodniť priznanie osobitných alebo výlučných práv, ktoré sú v rozpore so Zmluvou, podniku poverenému poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, pokiaľ plnenie osobitných úloh, ktoré mu boli zverené, nemôže byť zabezpečené inak ako priznaním týchto práv a pokiaľ rozvoj obchodu nie je ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie. To však nie je predmetom vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá priznáva členskému štátu osobitné práva v akciovej spoločnosti, súvisiace s privilegovanými akciami („golden shares“), ktoré vlastní tento štát na základnom imaní tejto spoločnosti.

(pozri body 56 – 58, 62 – 64, 84, 85, 87, 90, 92 – 97 a výrok)