28

Za týchto podmienok Verwaltungsgericht Berlin rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru vo veciach C‑501/12, C‑503/12 a C‑505/12, ktoré preberajú takisto všetky otázky položené vo veciach C‑502/12, C‑504/12, C‑506/12, C‑540/12 a C‑541/12, nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. Má sa primárne a/alebo sekundárne právo Únie, v prejednávanej veci najmä smernica [2000/78], vykladať v zmysle úplného zákazu neodôvodnenej diskriminácie na základe veku tak, že sa vzťahuje aj na vnútroštátne normy o odmeňovaní úradníkov…? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: vyplýva z výkladu tohto primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, že vnútroštátny právny predpis, podľa ktorého výška základného platu úradníka pri nástupe do verejnej služby rozhodujúcim spôsobom závisí od jeho veku a následne stúpa najmä v závislosti od odpracovaných rokov vo verejnej službe, predstavuje priamu alebo nepriamu diskrimináciu na základe veku? 3. V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: bráni takýto výklad primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie tomu, aby sa takýto vnútroštátny právny predpis odôvodňoval legislatívnym cieľom odmeňovať odbornú prax? 4. V prípade kladnej odpovede na tretiu otázku: pripúšťa takýto výklad primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, pokiaľ ešte neprebehla implementácia nediskriminačného práva o odmeňovaní úradníkov, iný právny dôsledok ako to, že diskriminovaným osobám sa so spätnou účinnosťou musí poskytnúť odmena zodpovedajúca najvyššiemu platovému stupňu ich platovej triedy? Vyplýva pritom právny dôsledok porušenia zákazu diskriminácie zo samotného primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, v prejednávanej veci najmä zo smernice [2000/78], alebo nárok diskriminovanej osoby vyplýva iba z uplatnenia zásady zodpovednosti členských štátov v prípade nesprávneho prebratia ustanovení práva Únie, uznanej v práve Únie? 5. Bráni tento výklad primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie vnútroštátnemu opatreniu, na základe ktorého sa nárok na zaplatenie (dodatočné vo forme doplatku) alebo náhradu škody podmieňuje tým, že úradníci ho musia uplatniť v relatívne krátkej lehote? 6. V prípade kladnej odpovede na prvé tri otázky: vyplýva z tohto výkladu primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, že zákon, ktorým sa zavádza prechodný režim, ktorý upravuje podmienky preradenia úradníkov [už vymenovaných do stálej služby] do nového systému, ktorý stanovuje, že platový stupeň nového systému odmeňovania, do ktorého budú títo úradníci zaradení, sa určí len na základe výšky základného platu poberaného podľa skoršieho (diskriminačného) systému odmeňovania k rozhodujúcemu dňu stanovenému pre prechod na nový systém a že ďalší postup do vyšších platových stupňov sa určuje bez ohľadu na celkovú dĺžku odbornej praxe získanej úradníkom len podľa dĺžky odbornej praxe získanej po nadobudnutí účinnosti tohto zákona, predlžuje existujúcu diskrimináciu na základe veku až dovtedy, kým úradník dosiahne najvyšší platový stupeň? 7. V prípade kladnej odpovede na šiestu otázku: bráni výklad primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie tomu, aby sa toto zachovanie pôvodného rozdielneho zaobchádzania odôvodnilo legislatívnym cieľom spočívajúcim (nielen) v ochrane práv nadobudnutých k dátumu rozhodujúcemu pre prechod na nový systém, ale (aj) v ochrane očakávaní úradníkov [už vymenovaných do stálej služby] týkajúcich sa vývoja príjmu v ich platovej triede, ktorý im zaručoval skorší systém? Možno odôvodniť zachovanie diskriminácie úradníkov [už vymenovaných do stálej služby] tým, že možné alternatívne riešenie (individuálne preradenie už zamestnaných úradníkov podľa ich odbornej praxe) by bolo spojené so zvýšeným administratívnym zaťažením? 8. V prípade, že Súdny dvor neuzná odôvodnenia uvedené v siedmej otázke, pripúšťa tento výklad primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, pokiaľ sa ešte neuskutočnila implementácia nediskriminačného práva o odmeňovaní aj pre úradníkov [už vymenovaných do stálej služby], iný právny dôsledok ako to, že úradníkom [už vymenovaným do stálej služby] sa so spätnou účinnosťou a bez prerušenia musí poskytnúť odmena zodpovedajúca najvyššiemu platovému stupňu ich platovej triedy? Vyplýva pritom právny dôsledok porušenia zásady zákazu diskriminácie priamo zo samotného primárneho a/alebo sekundárneho práva Únie, v prejednávanej veci najmä zo smernice [2000/78], alebo nárok diskriminovanej osoby vyplýva iba z uplatnenia zásady zodpovednosti členských štátov v prípade nesprávneho prebratia ustanovení práva [Únie], uznanej v práve Únie?“