Článok 7 písm. a) nariadenia č. 2362/98, ktoré stanovuje podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady č. 404/93, pokiaľ ide o režim dovozu banánov do Spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením č. 1632/2000, v spojení s článkom 11 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že podmienka, podľa ktorej musí hospodársky subjekt vykonávať hospodársku činnosť dovozu na vlastný účet a nezávisle, sa týka nielen registrácie tohto subjektu za „nového“ dovozcu v zmysle tohto ustanovenia, ale aj zachovania jeho postavenia nového dovozcu vzhľadom na dovoz banánov v rámci colných kvót podľa nariadenia č. 404/93 o spoločnej organizácii trhu s banánmi, zmeneného a doplneného nariadením č. 1257/1999.

Článok 21 ods. 2 nariadenia č. 2362/98, ktoré stanovuje podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady č. 404/93, pokiaľ ide o režim dovozu banánov do Spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením č. 1632/2000, sa má vykladať v tom zmysle, že bráni plneniam, v rámci ktorých nový dovozca kúpi prostredníctvom iného dovozcu zaregistrovaného ako nový dovozca tovar od tradičného dovozcu pred jeho dovozom do Únie a následne ho po jeho dovoze do Únie prostredníctvom toho istého sprostredkovateľa predá tomuto tradičnému dovozcovi, ak tieto plnenia predstavujú zneužívajúce konanie, čo prináleží určiť vnútroštátnemu súdu.

Pokiaľ ide o zámer týchto plnení, na to, aby bol poskytnutý dôkaz zneužívajúceho konania, treba preukázať, že hlavným cieľom uvedených plnení je umožniť predmetnému tradičnému dovozcovi dovoz jeho vlastných banánov za zvýhodnenú colnú sadzbu v rámci colných kvót vyhradených pre nových dovozcov. Aby sa v tejto súvislosti tieto plnenia mohli považovať za plnenia, ktorých hlavným cieľom je poskytnúť kupujúcemu v Únii neoprávnenú výhodu, je nevyhnutné, aby dovozcovia mali záujem priznať takúto výhodu uvedenému kupujúcemu a aby plnenia boli pre nich hospodársky a obchodne neodôvodnené. Hoci by takéto plnenia boli odôvodnené vôľou kupujúceho, aby sa uplatnila zvýhodnená colná sadzba, a hoci sú si dotknutí dovozcovia toho vedomí, nemožno ich a priori považovať za hospodársky neodôvodnené pre týchto dovozcov. Nemožno však ani vylúčiť, že za určitých podmienok také plnenia boli vytvorené umelo výlučne s cieľom uplatniť zvýhodnenú colnú sadzbu.

V tejto súvislosti umelý charakter týchto plnení spočívajúcich v kúpe a spätnom predaji možno posúdiť najmä vzhľadom na existenciu nepriamych dôkazov, ktoré preukazujú, že úloha nových dovozcov bola v skutočnosti obmedzená na fiktívneho dovozcu v prospech tradičného dovozcu v zmysle článku 3 nariadenia č. 2362/98. V tejto súvislosti môže vnútroštátny súd prihliadať na všetky právne, hospodárske a/alebo osobné vzťahy medzi predmetnými dovozcami v rámci týchto plnení a zohľadniť najmä skutočnosť, že nový dovozca, ktorý je držiteľom dovozných licencií, neniesol v rámci predmetných plnení v danej veci žiadne obchodné riziko, keďže toto riziko v skutočnosti pokrýval kupujúci v Únii, ktorý bol tiež tradičným dovozcom, alebo skutočnosť, že vzhľadom na predajnú cenu a cenu opätovného odpredaja predmetného tovaru sa zisk nového dovozcu ukázal ako bezvýznamný. Okrem toho umelý charakter predmetných dovozov môže tiež vyplývať zo systematického zaraďovania sprostredkovateľa do týchto plnení, ktorý je zaregistrovaný ako nový dovozca, ak sa ukáže, že jediným cieľom jeho účasti bolo zakryť vzťahy medzi tradičným dovozcom a novými dovozcami v snahe uniknúť uplatneniu článku 21 ods. 2 nariadenia č. 2362/98.

(pozri body 64 – 67, 69, 70, bod 2 výroku)