Pokiaľ ide o akty prijaté na základe ustanovenia týkajúceho sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky, prináleží Súdnemu dvoru, aby predovšetkým na základe článku 275 druhého odseku prvej časti vety ZFEÚ a článku 40 ZEÚ zabezpečil to, aby uskutočňovaním tejto politiky nebolo dotknuté uplatňovanie postupov a rozsah právomocí inštitúcií ustanovených Zmluvami na výkon právomocí Únie uvedených v Zmluve o FEÚ. Voľba vhodného právneho základu aktu Únie má tak ústavný význam, pričom použitie nesprávneho právneho základu nemôže spôsobiť neplatnosť takého aktu, najmä v prípade, že vhodný právny základ stanovuje iný postup prijatia, než je postup, ktorý sa v skutočnosti uplatnil.

Pokiaľ ide o dohodu medzi Európskou úniou a Tanzánijskou zjednotenou republikou o podmienkach odovzdávania osôb, ktoré sú podozrivé z pirátstva, a súvisiaceho zaisteného majetku námornými silami pod vedením Únie (EUNAVFOR), táto dohoda bola uzavretá na základe článku 12 jednotnej akcie 2008/851 o vojenskej operácii Európskej únie na podporu odradzovania od pirátskych činov a ozbrojených lúpeží pri somálskom pobreží, prevencie pred nimi a ich potláčania, ktorá spadá pod spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku (SZBP), aby sa umožnilo v rámci vojenskej operácie Únie v Somálsku (operácia Atalanta) odovzdávanie osôb, ktoré boli zatknuté a zadržané EUNAVFOR‑om, ako aj zaisteného majetku, do tretieho štátu, ktorá si voči týmto osobám a tomuto majetku želá uplatniť svoju súdnu právomoc. Táto dohoda úzko súvisí s operáciou Atalanta, takže v prípade neexistencie tejto operácie by bola uvedená dohoda bezpredmetná. Keďže dohoda medzi Úniou a Tanzánijskou zjednotenou republikou má vo vzťahu k akcii EUNAVFOR iba doplňujúcu povahu, stane sa táto dohoda bezpredmetnou v okamihu, keď tieto sily ukončia svoju činnosť. V tejto súvislosti akcie podniknuté týmito námornými silami nemožno považovať za akcie súdnych alebo policajných orgánov členských štátov, pretože tieto akcie sú vykonávané výlučne v rámci špecifickej operácie spadajúcej pod SZBP, s ktorej výkonom sú neoddeliteľne spojené. Keďže táto dohoda spadá prevažujúcim spôsobom pod SZBP, a nie pod justičnú spoluprácu v trestných veciach alebo policajnú spoluprácu, mohlo byť rozhodnutie Únie o podpise a uzavretí uvedenej dohody platne založené iba na článku 37 ZEÚ. Toto rozhodnutie bolo totiž správne prijaté v súlade s postupom stanoveným v článku 218 ods. 6 druhom pododseku prvej časti vety ZFEÚ.

Voľba právneho základu aktu Únie, vrátane aktu prijatého s cieľom uzatvoriť medzinárodnú dohodu, musí byť založená na objektívnych prvkoch, ktoré možno preskúmať v rámci súdneho preskúmania, medzi ktoré patria predovšetkým cieľ a obsah tohto aktu. Ak preskúmanie tohto aktu preukáže, že sleduje dvojaký cieľ alebo že obsahuje dve zložky, a ak jeden z týchto cieľov alebo jednu z týchto zložiek možno označiť za hlavný cieľ alebo hlavnú zložku, zatiaľ čo druhý cieľ alebo zložka má doplňujúcu povahu, musí byť akt založený na jedinom právnom základe, a to na tom, ktorý si vyžaduje hlavný alebo prevažujúci cieľ alebo zložka. Ak sa naopak výnimočne preukáže, že akt naraz sleduje viacero cieľov alebo má viac zložiek, ktoré sú nerozlučne spojené, a to bez toho, aby jeden cieľ alebo jedna zložka boli doplňujúcimi oproti ostatným takým spôsobom, že sa tak majú uplatniť rôzne ustanovenia Zmlúv, takéto opatrenie sa musí zakladať na rôznych príslušných právnych základoch.

Cieľom tejto požiadavky informovania je predovšetkým zabezpečiť, aby Parlament mohol sám vykonať demokratickú kontrolu vonkajšej činnosti Únie, a presnejšie, overiť, či pri výbere právneho základu rozhodnutia týkajúceho sa uzavretia dohody boli dodržané jeho právomoci. V tejto súvislosti nie je síce cieľom požiadavky informovania Parlamentu ihneď a v plnom rozsahu to, aby sa mu umožnilo zúčastniť sa dojednávania a uzatvárania medzinárodných dohôd v oblasti SZBP, umožňuje mu však okrem overenia náležitého právneho základu opatrení prijatých v rámci tejto politiky vykonávať vlastné právomoci s plnou znalosťou vonkajšej činnosti Únie ako celku. Vzhľadom na to, že Únia musí v súlade s článkom 21 ods. 3 ZEÚ dbať na vzájomný súlad medzi rôznymi oblasťami svojej vonkajšej činnosti, povinnosť informovania, ktorú majú ostatné inštitúcie voči Parlamentu na základe článku 218 ods. 10 ZFEÚ, totiž prispieva k zaručeniu jednotnosti a vzájomného súladu tejto činnosti.

Je síce pravda, že úloha zverená Parlamentu v oblasti SZBP je aj naďalej obmedzená, keďže táto inštitúcia je vylúčená z konania o dojednávaní a uzatváraní dohody, ktorá sa týka výlučne SZBP, nič to však nemení na tom, že táto inštitúcia nie je v súvislosti s touto politikou Únie zbavená akýchkoľvek práv. V tejto súvislosti účasť Parlamentu na legislatívnom procese je odrazom základnej demokratickej zásady na úrovni Únie, podľa ktorej sa ľudia na výkone moci zúčastňujú prostredníctvom reprezentatívneho zhromaždenia. Pokiaľ ide o postup pri dojednávaní a uzatváraní medzinárodných dohôd, je požiadavka informovania stanovená v článku 218 ods. 10 ZFEÚ výrazom tejto demokratickej zásady, na ktorej je Únia založená.

Povinnosť stanovená v článku 218 ods. 10 ZFEÚ, podľa ktorej je Parlament informovaný ihneď a v plnom rozsahu vo všetkých etapách konania pri dojednávaní a uzatváraní medzinárodných dohôd, sa uplatňuje na všetky konania o uzavretí medzinárodnej dohody, vrátane dohôd týkajúcich sa výlučne spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP). Článok 218 ZFEÚ na účely uspokojenia požiadaviek jasnosti, koherencie a racionalizácie stanovuje do budúcnosti jednotné konanie a všeobecnú pôsobnosť týkajúcu sa dojednávaní a uzatváraní medzinárodných dohôd, ktoré má Únia právomoc uzavrieť v oblastiach svojej činnosti, vrátane SZBP, ktorá na rozdiel od iných oblastí nepodlieha žiadnemu mimoriadnemu postupu.

Rozhodnutie Rady o podpise a uzavretí dohody medzi Úniou a tretím štátom spadajúcej pod spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku (SZBP), ktoré bolo prijaté bez toho, aby bol Parlament ihneď a v plnom rozsahu informovaný vo všetkých etapách konania v súlade s článkom 218 ods. 10 ZFEÚ, a teda nemohol vykonať právo dohľadu, ktoré mu zverili Zmluvy v oblasti SZBP, prípadne uplatniť svoje stanovisko, pokiaľ ide najmä o správny právny základ, na ktorom musí byť dotknutý akt založený, sa musí zrušiť. Nedodržanie tejto požiadavky informovania za týchto okolností zasahuje do podmienok výkonu funkcií Parlamentu v oblasti SZBP a v dôsledku toho predstavuje porušenie podstatnej formálnej náležitosti.

V tejto súvislosti hoci podľa článku 218 ods. 10 ZFEÚ musí byť Parlament informovaný vo všetkých etapách konania upravených v uvedenom článku 218, skutočnosť, že jeho účasť na rokovaní a uzavieraní dohôd spadajúcich výlučne do oblasti SZBP je špecificky vylúčená, znamená, že sa táto požiadavka informovania nevzťahuje na etapy spadajúce pod vnútorný prípravný proces Rady. Požiadavka informovania Parlamentu sa však nemôže obmedziť iba na etapy konania, ale vzťahuje sa aj na čiastočné výsledky, ku ktorým rokovania dospejú. Táto požiadavka informovania tak vyžaduje, aby Rada oznámila Parlamentu znenie návrhu dohody a znenie návrhu rozhodnutia, ktoré finalizovali poradcovia Rady pre vonkajšie vzťahy poverení rokovaniami, keďže znenie týchto návrhov bolo poskytnuté orgánom dotknutého tretieho štátu na účely uzavretia dohody. Napokon vzhľadom na to, že si výkon kontrolných právomocí Parlamentu možno predstaviť až s prihliadnutím na samotný obsah zamýšľanej dohody, a nie na základe obsahu iných dohôd, ktoré majú prípadne podobné vlastnosti, je existencia dohôd uzavretých s inými štátmi, o ktorých by Parlament mohol vedieť, v tejto súvislosti nerelevantná.

(pozri body 77, 78, 84)