Okolnosť, že strany predmetnej pracovnej zmluvy môžu viackrát odložiť dátum skončenia pracovného vzťahu, a to bez ďalších podmienok a neobmedzene z hľadiska času, nemôže spochybniť toto konštatovanie. Naopak, takéto prvky sú takej povahy, že posilňujú priaznivú alebo výhodnú povahu tohto ustanovenia, keďže predstavujú spôsob pokračovania pracovného vzťahu, pričom k tomuto pokračovaniu nemôže v každom prípade dôjsť bez súhlasu oboch zmluvných strán, ktorí strany vyjadria v priebehu pracovného vzťahu.

Tento výklad nevyvracia vnútroštátny súd, podľa ktorého ustanovenie, o ktoré ide vo veci samej, možno vnímať tak, že umožňuje výnimku zo zásady automatického skončenia pracovnej zmluvy, keď pracovník dosiahne obvyklý vek odchodu do dôchodku. Na rozdiel od mladších pracovníkov totiž pracovník, ktorý dosiahol obvyklý vek odchodu do dôchodku, si môže vybrať medzi predĺžením pracovného vzťahu a úplným skončením profesionálnej kariéry.

Podľa nemeckej vlády vnútroštátny zákonodarca tým, že prijal ustanovenie, o ktoré ide vo veci samej, chcel v súlade so želaniami sociálnych partnerov zriadiť flexibilnú a právne istú možnosť zachovať v prípade potreby a za určitých podmienok pracovný vzťah aj po dosiahnutí obvyklého veku odchodu do dôchodku.

Článok 2 ods. 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnemu ustanoveniu, akým je to vo veci samej, v rozsahu, v akom toto ustanovenie podriaďuje súhlasu zamestnávateľa odklad dátumu skončenia činnosti pracovníkov, ktorí dosiahli zákonom stanovený vek na vznik nároku na starobný dôchodok, danému na dobu určitú.

Doložka 5 bod 1 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, uzatvorenej 18. marca 1999, ktorá je prílohou smernice Rady 1999/70/ES z 28. júna 1999 o rámcovej dohode o práci na dobu určitú, ktorú uzavreli ETUC, UNICE a CEEP, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni takému vnútroštátnemu ustanoveniu, o aké ide vo veci samej, v rozsahu, v akom umožňuje stranám pracovnej zmluvy odložiť po spoločnej dohode v priebehu pracovného vzťahu, bez obmedzenia v čase, bez ďalších podmienok a prípadne viackrát, dohodnutý dátum skončenia pracovnej zmluvy súvisiaci s dosiahnutím obvyklého veku odchodu do dôchodku, a to len z toho dôvodu, že pracovníkovi dosiahnutím obvyklého veku odchodu do dôchodku vzniklo právo na starobný dôchodok.

V predmetnom prípade treba poznamenať, že pojem „objektívne dôvody“ v zmysle doložky 5 bodu 1 písm. a) rámcovej dohody musí byť chápaný tak, že označuje presné a konkrétne okolnosti charakterizujúce určenú činnosť, a preto môže v tomto osobitnom kontexte odôvodniť použitie opätovne uzatváraných pracovných zmlúv na dobu určitú. Tieto okolnosti môžu vyplývať najmä z osobitného charakteru úloh, na ktorých plnenie boli takéto zmluvy uzatvorené, a z charakteristických vlastností, ktoré sú s nimi spojené, prípadne zo sledovania legitímneho cieľa sociálnej politiky členského štátu (rozsudok z 26. januára 2012, Kücük,C‑586/10, EU:C:2012:39, bod 27).

V tejto súvislosti treba uviesť, že podľa vnútroštátneho súdu zamestnanec, ktorý dosiahne obvyklý vek na to, aby mu vznikol zákonný nárok na starobný dôchodok, sa odlišuje od iných zamestnancov nielen tým, že je sociálne zabezpečený, ale aj tým, že sa v zásade nachádza na konci svojej profesionálnej kariéry, a teda vzhľadom na to, že jeho zmluva je na dobu určitú, nie je v situácii, že by alternatívou pre neho bola zmluva na dobu neurčitú.

Okrem toho, ako už bolo uvedené v bode 29 tohto rozsudku, ustanovenie, o ktoré ide vo veci samej, možno vnímať ako umožňujúce výnimku zo zásady automatického skončenia pracovnej zmluvy, keď pracovník dosiahne obvyklý vek odchodu do dôchodku.

Okrem toho zo spisu, ktorý má k dispozícii Súdny dvor, vyplýva, že podľa tohto ustanovenia odloženie dátumu skončenia pracovného vzťahu predpokladá účinné uzatvorenie dohody, ku ktorému musí prísť počas tohto pracovného vzťahu, podľa ktorej existujúci pracovný vzťah bude pokračovať bez akéhokoľvek časového prerušenia, a v zmysle ktorej zmluvné podmienky v zostávajúcej časti zostávajú nezmenené. Takéto obmedzenia poskytujú dotknutému pracovníkovi záruku zachovania pôvodných zmluvných podmienok, pričom zostáva zachované aj jeho právo poberať starobný dôchodok.

(pozri body 53 – 57, bod 2 výroku)