ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Článok 56 tejto smernice, nazvaný „Funkcie regulačného orgánu“, stanovuje: „1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 46 ods. 6, má žiadateľ právo odvolať sa na regulačný orgán, ak sa domnieva, že sa s ním zaobchádzalo nespravodlivo, že bol diskriminovaný alebo akýmkoľvek iným spôsobom poškodený, a najmä právo odvolať sa proti rozhodnutiam prijatým manažérom infraštruktúry alebo prípadne železničným podnikom alebo prevádzkovateľom servisného zariadenia, ktoré sa týkajú: a) podmienok používania siete v ich predbežnej i konečnej verzii; … d) režimu spoplatňovania; e) úrovne alebo štruktúry poplatkov za infraštruktúru, ktoré sa zaplatili alebo majú zaplatiť [ktoré je alebo môže byť povinný zaplatiť – neoficiálny preklad]; … g) prístupu k službám a ich spoplatňovania v súlade s článkom 13. 2. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž týkajúce sa zabezpečenia hospodárskej súťaže na trhoch so železničnými dopravnými službami, má regulačný orgán právomoc monitorovať situáciu hospodárskej súťaže na trhoch so železničnými dopravnými službami a z vlastnej iniciatívy kontroluje najmä odsek 1 písm. a) až g) s cieľom predísť diskriminácii žiadateľov. Kontroluje najmä to, či podmienky používania siete neobsahujú diskriminačné ustanovenia alebo či neposkytujú manažérovi infraštruktúry diskrečné právomoci, ktoré by mohol využiť na diskrimináciu žiadateľov. … 6. Regulačný orgán zabezpečí, aby poplatky stanovené manažérom infraštruktúry spĺňali požiadavky kapitoly IV oddielu 2 a aby boli nediskriminačné. … … 9. Regulačný orgán posúdi všetky sťažnosti a v prípade potreby požiada o relevantné informácie a začne konzultácie so všetkými príslušnými stranami, a to do jedného mesiaca od prijatia sťažnosti. O všetkých sťažnostiach, nápravných opatreniach a informovaní príslušných strán o svojom odôvodnenom rozhodnutí rozhodne vo vopred určenej primeranej lehote, a v každom prípade do šiestich týždňov od prijatia všetkých relevantných informácií. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž týkajúce sa zabezpečenia hospodárskej súťaže na trhoch so službami železničnej dopravy, regulačný orgán v príslušných prípadoch rozhoduje z vlastnej iniciatívy o primeraných opatreniach na nápravu diskriminácie žiadateľov, narušenia trhu a každého iného nežiaduceho vývoja na týchto trhoch, najmä v súvislosti s odsekom 1 písm. a) až g). Rozhodnutie regulačného orgánu je záväzné pre všetky strany, na ktoré sa rozhodnutie vzťahuje, a nepodlieha kontrole inej administratívnej inštancie. Regulačný orgán musí mať právomoc vynútiť si plnenie svojich rozhodnutí prostredníctvom primeraných sankcií vrátane pokút. …“
3

Odôvodnenia 3, 4, 15, 58, 59, 61 a 69 smernice 2009/65 stanovujú: „(3) Vnútroštátne právo, ktoré upravuje kolektívne investovanie, by malo byť koordinované so zámerom zbližovať podmienky súťaže takýchto podnikov na úrovni Spoločenstva za súčasného zaistenia účinnejšej a jednotnejšej ochrany pre držiteľa podielových listov. Takáto koordinácia uľahčí odstraňovanie obmedzení pri voľnom pohybe podielových listov PKIPCP v Spoločenstve. (4) So zreteľom na uvedené ciele je žiaduce, aby boli stanovené spoločné všeobecné pravidlá povolenia, dohľadu, štruktúry a činností PKIPCP, ktoré sú usadené v členských štátoch[,] a informácií, ktoré sa musia zverejňovať. … (15) Domovský členský štát by mal mať v zásade možnosť stanoviť pravidlá prísnejšie než sú tie, ktoré sú uvedené v tejto smernici, najmä pokiaľ ide o podmienky povolenia, požiadavky obozretného podnikania a informačné povinnosti a o prospekty. … (58) Členské štáty by mali jasne rozlišovať medzi marketingovými oznámeniami a povinným zverejňovaním údajov pre investorov ustanoveným touto smernicou. Povinné zverejňovanie informácií pre investorov zahŕňa kľúčové informácie pre investorov, prospekty a ročné a polročné správy. (59) Kľúčové informácie pre investorov by mali byť investorom poskytnuté ako osobitné dokumenty bezplatne a s dostatočným časovým predstihom pred upísaním PKIPCP s cieľom pomôcť im správne sa rozhodnúť o tom, kam investujú. Také kľúčové informácie pre investorov by mali obsahovať iba základné prvky pre takéto rozhodovanie. Charakter informácií, ktoré by mali byť obsiahnuté v kľúčových informáciách pre investorov, by mal byť v plnej miere harmonizovaný, aby sa zabezpečila primeraná ochrana investorov a porovnateľnosť. Kľúčové informácie pre investorov by mali byť stručné. Najvhodnejší spôsob, ako dosiahnuť jasnú a jednoduchú prezentáciu, ktorú požadujú retailoví investori a ktorá by mala umožniť užitočné porovnanie, najmä nákladov a rizikového profilu, ktoré súvisia s investičným rozhodnutím, je jeden dokument obmedzenej dĺžky, ktorý poskytne informácie v určenom poradí. … (61) Kľúčové informácie pre investorov by mali byť k dispozícii pre všetky PKIPCP. Správcovské spoločnosti alebo, ak je to vhodné, investičné spoločnosti by mali v súlade s použitou distribučnou metódou (priame predaje alebo sprostredkované predaje) poskytovať príslušným subjektom kľúčové informácie pre investorov. … … (69) Je potrebné posilniť zosúlaď ovanie právomocí, ktoré majú k dispozícii príslušné orgány, aby sa táto smernica rovnako presadzovala vo všetkých členských štátoch. Efektívnosť dohľadu by mal zaručiť spoločný minimálny súbor právomocí konzistentný s právomocami, ktoré sa príslušným orgánom udeľujú inými právnymi predpismi Spoločenstva v oblasti finančných služieb. Členské štáty by navyše mali ustanoviť pravidlá týkajúce sa sankcií, ktoré môžu zahŕňať trestnoprávne alebo občianskoprávne sankcie a správne opatrenia, ako aj správnych opatrení vzťahujúcich sa na porušenia tejto smernice. Členské štáty by mali tiež prijať opatrenia potrebné na zabezpečenie vynucovania týchto sankcií.“
35

V rámci tohto posúdenia sú predovšetkým relevantné skutočnosti, za ktorých došlo k uzatvoreniu dohody o ručení medzi FD a spoločnosťou ROI Land a k uzatvoreniu predmetnej pracovnej zmluvy medzi FD a spoločnosťou R Swiss, ako napríklad skutočnosť, že pred uzatvorením predmetnej pracovnej zmluvy bol FD viazaný inou pracovnou zmluvou so spoločnosťou ROI Land a že k uzatvoreniu predmetnej pracovnej zmluvy by neprišlo, ak by sa ROI Land nezaviazala voči FD dohodou o ručení, alebo aj skutočnosti, že táto dohoda sa práve týka záruky vyplatenia mzdových pohľadávok FD. Platí to aj na okolnosť, podľa ktorej uzatvorenie týchto zmlúv nemalo vplyv na povahu činností vykonávaných FD najprv v spoločnosti ROI Land a následne v spoločnosti R Swiss v úplnom vlastníctve prvej uvedenej spoločnosti.
19

Žalobkyne vo veci samej neúspešne spochybnili tak v prvostupňovom konaní, ako aj v odvolacom konaní pravidlá dohody o účasti na riadení týkajúce sa menovania zástupcov zamestnancov do dozornej rady s obmedzeným počtom členov. V nadväznosti na to podali kasačný opravný prostriedok na Bundesarbeitsgericht (Spolkový pracovný súd, Nemecko), v ktorom tvrdili, že uvedené pravidlá sú v rozpore s § 21 ods. 6 SEBG, a musia byť preto zrušené z dôvodu, že nestanovujú výlučné právo odborových zväzov, ktoré je zaručené oddeleným hlasovaním, navrhovať určitý počet zástupcov zamestnancov do dozornej rady s obmedzeným počtom členov.
43

Sąd Najwyższy (Najvyšší súd) zastáva názor, že prípadná nemožnosť vymáhania predmetných súm by predstavovala porušenie článkov 57 a 80 nariadenia č. 1083/2006. Takáto nemožnosť by totiž neumožnila dosiahnuť cieľ sledovaný zmluvami o poskytnutí dotácie, a to spolufinancovať, a tým umožniť realizáciu konkrétnych investičných projektov. Okrem toho, ak by sa tieto sumy nepoužili na účely stanovené v týchto dohodách, porušili by sa tým dohody a príjemca týchto súm by ich musel vrátiť.
13

Na základe tejto zmluvy vykonávala X viacero pridelení dočasnej agentúrnej práce, ktoré boli rozdelené na obdobia, najdlhšie od 19. októbra 2013 do 30. marca 2014, a najkratšie od 20. do 25. septembra 2014 a od 23. do 28. januára 2015.
22

Vnútroštátny súd sa okrem toho pýta, či Súdny dvor v rozsudkoch zo 14. marca 2017, G4S Secure Solutions (C‑157/15, EU:C:2017:203), ako aj zo 14. marca 2017, Bougnaoui a ADDH (C‑188/15, EU:C:2017:204), zamýšľal vytvoriť z náboženského presvedčenia, filozofického presvedčenia a politického presvedčenia jedno chránené kritérium, takže nie je potrebné rozlišovať medzi týmito kritériami. To by viedlo k výkladu článku 1 smernice 2000/78 v tom zmysle, že „náboženstvo alebo viera“ v zmysle tohto článku sú dve strany jedného a toho istého chráneného kritéria. Ak by sa však náboženstvo malo dostať na rovnakú úroveň ako iné presvedčenie ako náboženské, výrazne by sa tým zmenšil priestor pre hľadanie referenčnej osoby na účely preskúmania porovnateľnosti situácií v rámci posúdenia existencie priamej diskriminácie. To by znamenalo, že pri existencii takého vnútorného pravidla, o aké ide vo veci samej, pracovníka, ktorý tvrdí, že má náboženské presvedčenie, nemožno porovnávať s pracovníkom s filozofickým alebo politickým presvedčením. Takáto otázka by vyvolala ďalšiu otázku, a to, či vnútroštátna právna úprava, ktorá poskytuje oddelenú ochranu náboženskému, filozofickému a politickému presvedčeniu, a teda má za cieľ posilniť stupeň tejto ochrany tým, že označí osobitosti každého z nich a zviditeľní ich, môže byť považovaná za vnútroštátne ustanovenie, ktoré je „pre ochranu zásady rovnakého zaobchádzania výhodnejšie než ustanovenia [smernice 2000/78]“ v zmysle článku 8 ods. 1 tejto smernice. Napokon vnútroštátny súd uvádza určitý počet skutkových kritérií, ktoré považuje za relevantné na určenie, či rozdielne zaobchádzanie predstavuje priamu diskrimináciu.
36

Nemožno však pripustiť, aby sa podmienky stanovené v smernici 2001/83 a najmä povinnosť predložiť štúdie týkajúce sa vlastností lieku pred akýmkoľvek uvedením na trh obchádzali, napríklad prezentovaním tohto výrobku ako „kozmetický výrobok“ v zmysle článku 2 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1223/2009. Bolo by to totiž v rozpore tak s cieľom sledovaným touto smernicou, ako aj so znením jej článku 2 ods. 2, podľa ktorého v prípade pochybností, ak výrobok vzhľadom na všetky svoje vlastnosti môže zodpovedať definícii „lieku“, ako aj definícii výrobku podliehajúcej iným právnym predpisom Únie, uplatnia sa ustanovenia tejto smernice.
(16)

Táto smernica by mala zabezpečiť uplatňovanie rovnakej úrovne ochrany spotrebiteľa a to, aby všetci spotrebitelia mohli využívať porovnateľné normy. Táto smernica by mala podporovať rovnosť podmienok a hospodársku súťaž sprostredkovateľov za rovnakých podmienok bez ohľadu na to, či sú, alebo nie sú viazaní na poisťovňu. Pre spotrebiteľov je prínosné, ak sa poistné produkty distribuujú cez rôzne kanály a prostredníctvom sprostredkovateľov s rozličnými formami spolupráce s poisťovňami pod podmienkou, že sa od nich vyžaduje uplatňovanie podobných pravidiel v oblasti ochrany spotrebiteľa. Takéto záujmy by mali členské štáty pri vykonávaní tejto smernice zohľadniť.“
3

V odôvodneniach 1, 2, 4, 21 a 22 nariadenia č. 261/2004 sa uvádza: „(1) Konanie Spoločenstva v oblasti leteckej dopravy by sa malo, okrem iných vecí, zamerať na zabezpečenie vysokej úrovne ochrany cestujúcich; okrem toho by sa mal vo všeobecnosti brať plný zreteľ na požiadavky ochrany spotrebiteľa; (2) Odmietnutie nástupu do lietadla a zrušenie alebo veľké meškanie letov spôsobuje cestujúcim vážne problémy a nepohodlie; … (4) Spoločenstvo by preto malo zvýšiť štandardy ochrany ustanovené uvedeným nariadením tým, že posilní práva cestujúcich a zabezpečí, aby leteckí dopravcovia pôsobili na liberalizovanom trhu za harmonizovaných podmienok; … (21) Členské štáty by mali stanoviť pravidlá pre sankcie uplatniteľné pri porušení ustanovení tohto nariadenia a zabezpečiť, aby boli tieto sankcie uplatňované; sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce; (22) Členské štáty by mali zabezpečiť a dohliadať nad všeobecným dodržiavaním ustanovení tohto nariadenia zo strany svojich leteckých dopravcov a mali by určiť orgán, ktorý by plnil také vynucovacie úlohy; dohľad by nemal mať vplyv na práva cestujúcich a leteckých dopravcov, ktorí žiadajú zákonné odškodnenie pred súdmi podľa vnútroštátnych právnych postupov.“
104

Žaloba o neplatnosť podaná proti opatreniu vyjadrujúcemu predbežné stanovisko by totiž mohla viesť súd Únie k posudzovaniu otázok, ku ktorým ešte príslušná inštitúcia, orgán, úrad alebo agentúra Únie nemala príležitosť vysloviť sa, čo by bolo nezlučiteľné so systémom rozdelenia právomocí i so systémom prostriedkov nápravy, ktoré stanovuje ZEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. októbra 2011, Deutsche Post a Nemecko/Komisia, C‑463/10 P a C‑475/10 P, EU:C:2011:656, bod 51, ako aj z 15. marca 2017, Stichting Woonlinie a i./Komisia, C‑414/15 P, EU:C:2017:215EU:C:2017:215, bod 45).
4

§ 7 Bundesurlaubsgesetz (spolkový zákon o dovolenke) z 8. januára 1963 (BGBl. 1963, s. 2) v znení uplatniteľnom na spory vo veciach samých (ďalej len „BUrlG“) stanovuje: „1. Pri určovaní dátumu dovolenky je potrebné zohľadniť želanie pracovníka v tomto smere, pokiaľ toto zohľadnenie nie je v rozpore s naliehavými záujmami podniku alebo so želaniami iných pracovníkov, ktorí si vzhľadom na sociálne úvahy zaslúžia prednosť. Dovolenku je potrebné poskytnúť, keď o ňu pracovník žiada v nadväznosti na preventívne alebo rehabilitačné lekárske opatrenie. 2. Dovolenka musí byť poskytnutá vcelku, pokiaľ naliehavé dôvody súvisiace s podnikom alebo dôvody súvisiace s osobou pracovníka nespôsobujú, že je nevyhnutné dovolenku rozdeliť na časti. Ak z takých dôvodov dovolenku nemožno poskytnúť vcelku a ak má pracovník nárok na dovolenku dlhšiu ako dvanásť pracovných dní, jedna časť dovolenky musí trvať najmenej dvanásť po sebe idúcich pracovných dní. 3. Dovolenka musí byť poskytnutá a vyčerpaná počas prebiehajúceho kalendárneho roka. Prenesenie dovolenky do nasledujúceho kalendárneho roka je možné len vtedy, ak to odôvodňujú naliehavé dôvody súvisiace s podnikom alebo dôvody súvisiace s osobou pracovníka. V prípade prenesenia musí byť dovolenka poskytnutá a vyčerpaná počas prvých troch mesiacov nasledujúceho kalendárneho roka. Na žiadosť pracovníka je však čiastočná dovolenka nadobudnutá v súlade s § 5 ods. 1 písm. a) prenesená do nasledujúceho kalendárneho roka. 4. Ak z dôvodu ukončenia pracovného pomeru už nie je možné poskytnúť celú dovolenku alebo jej časť, vzniká nárok na peňažnú náhradu.“
10

Tento súd uvádza, že hoci W podlieha v Nemecku dani z príjmov právnických osôb v súvislosti so všetkými svojimi príjmami v súlade s § 1 ods. 1 a 2 KStG, straty, ktoré vznikli jej stálej prevádzkarni v Spojenom kráľovstve, sú vylúčené zo základu výpočtu jej dane z príjmov právnických osôb podľa článku XVIII ods. 2 DBA, ktorý od dane z príjmov právnických osôb oslobodzuje zahraničné výsledky. Poukazuje na to, že to isté platí, aj pokiaľ ide o daň z podnikania, keďže ustanovenia Gewerbesteuergesetz (zákon o dani z podnikania) na účely výpočtu základu tejto dane odkazujú na určenie zisku podliehajúceho dani z príjmov právnických osôb. Tieto skutočnosti by mali viesť k tomu, že sa opravnému prostriedku vyhovie.
6

Režim dane z tonáže bol schválený v roku 2002 ako štátna pomoc zlučiteľná s vnútorným trhom na základe usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci pre námornú dopravu z 5. júla 1997 [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 205, 1997, s. 5), zmenených oznámením Komisie C(2004) 43 (Ú. v. ES C 13, 2004, s. 3) (ďalej len „usmernenia pre námornú dopravu“), rozhodnutím Komisie K(2002) 582 v konečnom znení z 27. februára 2002 o štátnej pomoci N 736/2001 poskytnutej Španielskom – Režim zdanenia námorných prepravných spoločností podľa tonáže (Ú. v. ES C 38, 2004, s. 4, ďalej len „rozhodnutie Komisie z 27. februára 2002 o dani z tonáže“). V rámci tohto režimu podniky zapísané v niektorom z registrov námorných spoločností, ktoré na tento účel získali povolenie od daňovej správy, nie sú zdaňované na základe svojich ziskov a strát, ale na základe ich tonáže. Španielska právna úprava umožňuje HZZ zapísať sa do jedného z týchto registrov, hoci nie sú námornými spoločnosťami.
56

Pokiaľ ide o analýzu rovnako efektívneho konkurenta, na ktorú vnútroštátny súd vo svojom návrhu výslovne odkázal, je potrebné pripomenúť, že tento pojem odkazuje na rozličné testy, ktoré majú spoločné to, že sa zameriavajú na posúdenie spôsobilosti praktiky vyvolať protisúťažné účinky vylúčenia tým, že sa odvolávajú na schopnosť hypotetického konkurenta podniku s dominantným postavením, rovnako efektívneho ako on sám z hľadiska štruktúry nákladov, ponúknuť zákazníkom dostatočne výhodnú sadzbu na to, aby ich podnietili k zmene dodávateľa, a to napriek vzniknutým nevýhodám, bez toho, aby to viedlo ku stratám tohto konkurenta. Táto spôsobilosť je vo všeobecnosti určená vzhľadom na štruktúru nákladov samotného podniku s dominantným postavením.
27

Žalobkyne vo veciach samých požadovali od regulačného orgánu zaplatenie „náhrady škody“ za straty vzniknuté z dôvodu neurčenia predmetnej tarify od 8. júna 2005. Uvádzaná škoda zodpovedá rozdielu medzi cenou, ktorú verejný prevádzkovateľ zaplatil žalobkyniam vo veciach samých, a cenou, za ktorú by tento verejný prevádzkovateľ musel od nich elektrickú energiu kúpiť, ak by priemerná tarifa za predaj elektrickej energie bola správne stanovená, a to za obdobie od 1. marca 2006 do 30. novembra 2007, pokiaľ ide o spoločnosť DOBELES HES, a za obdobie od 1. marca 2006 do 30. septembra 2008, pokiaľ ide o spoločnosť GM.
16

Tento súd v prvom rade zdôrazňuje, že podľa judikatúry Súdneho dvora sa má pojem „reklama liekov“ uvedený v článku 86 ods. 1 smernice 2001/83 vykladať veľmi široko so zameraním na propagačný zámer predmetného oznamu. Zo znenia článku 89 ods. 1 písm. b) prvej zarážky tejto smernice, podľa ktorého každá reklama lieku musí obsahovať jeho názov, však môže vyplývať, že iba reklama na určité identifikovateľné lieky je „reklama liekov“ v zmysle uvedenej smernice. Ak by to tak bolo, činnosti uvedené v bode 18.12 nariadenia č. 378 by nemuseli patriť pod tento pojem, keďže toto posledné uvedené ustanovenie sa netýka informácií o špecifických liekoch, ako je ich názov, ale vylučuje z reklamy liekov určité informácie, akými sú tie, ktoré nabádajú k nákupu liekov tým, že odôvodňujú potrebu takéhoto nákupu prostredníctvom ceny.
5

Rozhodnutím z 28. októbra 2014 o schéme pomoci v prospech elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov a účinnej kogenerácie (štátna pomoc SA.36023) (Ú. v. EÚ C 44, 2015, s. 2, ďalej len „rozhodnutie z roku 2014“) Komisia konštatovala, že hoci estónska schéma pomoci porušuje povinnosť stanovenú v článku 108 ods. 3 ZFEÚ, spĺňa podmienky stanovené v Rámcových pravidlách Spoločenstva pre štátnu pomoc na ochranu životného prostredia [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 37, 2001, s. 3), v Usmerneniach Spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia (Ú. v. EÚ C 82, 2008, s. 1), ako aj v usmernení z roku 2014, takže uvedená schéma je zlučiteľná s článkom 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.
107

Naopak, ak by sa žiadosti o odstránenie odkazu na článok zo 4. júna 2015 malo vyhovieť, zobrazovanie fotografií obsiahnutých v tomto článku vo forme miniatúr by sa malo odstrániť. V prípade ponechania tohto zobrazovania by bol totiž ohrozený potrebný účinok odstránenia odkazu na článok, keďže používatelia internetu by prostredníctvom odkazu, ktorý obsahujú miniatúry, na internetovú stránku, na ktorej je uverejnený článok, z ktorého pochádzajú, aj naďalej mali prístup k celému tomuto článku.
31

Spresňuje, že ak by sa na prvú otázku odpovedalo návrhom odpovede A, a tým by sa § 2 ods. 2 bod 2 UStG mal vykladať v tom zmysle, že je v súlade so šiestou smernicou, malo by to za následok, že U‑GmbH by sa mala v súlade s týmto ustanovením nemeckého práva považovať za osobu, ktorá nevykonáva svoju činnosť nezávisle, a preto by bola jedinou zdaniteľnou osobou s ovládajúcim subjektom S. Nijaké bezplatné poskytovanie služieb v zmysle článku 2 bodu 1 šiestej smernice by nebolo touto spoločnosťou uskutočnené nadácii S, keďže činnosť uvedenej spoločnosti by sa mala považovať za vlastnú činnosť uvedeného ovládajúceho subjektu.
9

NGD mbH je spoločnosť s ručením obmedzeným, ktorá bola založená podľa nemeckého práva zápisom do notárskej zápisnice z 29. augusta 2005, pričom jej spoločníci, a to A, verejnoprávny subjekt, vlastní 51 % obchodný podiel a C e.V., registrované združenie, 49 % obchodný podiel. V roku 2005 bol E ako konateľ tejto spoločnosti súčasne konateľom subjektu A a zároveň predsedom výkonnej rady združenia C e.V.
34

Pokiaľ ide o otázku, či takáto právna úprava môže brániť dotknutému pracovníkovi vo výkone jeho slobody pohybu, ktorá je základnou slobodou zaručenou článkom 45 ZFEÚ, alebo ho urobiť menej atraktívnym, je dôležité poznamenať, ako to v podstate uviedla generálna advokátka v bodoch 49 a 50 svojich návrhov, že ak by tento pracovník chcel vykonávať túto slobodu, poskytnutie finančnej pomoci na pomaturitné štúdium v zahraničí by záviselo nielen od jeho rozhodnutia, ale aj od rozhodnutia jeho budúceho dieťaťa a od celého radu hypotetických a neistých budúcich skutočností, najmä od toho, či sa pracovníkovi v budúcnosti skutočne narodí dieťa, či sa jeho dieťa rozhodne zostať v hostiteľskom členskom štáte aj v prípade, že sa jeho rodič vráti do svojho členského štátu pôvodu, či sa jeho dieťa nezačlení do tohto členského štátu a či sa jeho dieťa v určitom okamihu rozhodne začať pomaturitné štúdium.
69

Rada tak zostala v medziach deklarovaného cieľa návrhu Komisie. Podľa Rady pritom, ak by tento návrh nebol zmenený, neumožnil by dosiahnuť tento cieľ v dvoch ohľadoch: na jednej strane Únia by nemala hlasovacie práva v Zhromaždení Osobitnej únie a na druhej strane by právo prednosti zemepisných označení zapísaných na základe Lisabonskej dohody siedmimi členskými štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami tejto dohody, zaniklo v dôsledku zápisu ex novo Úniou ako novej zmluvnej strany v Osobitnej Únii zemepisných označení na základe Ženevského aktu.
–

že nezabezpečila, aby neboli systematicky a neustále prekračované denné limitné hodnoty suspendovaných častíc (PM10), a to od 1. januára 2005 do roku 2019 vrátane v aglomerácii a zóne kvality Paríž (FR04A/FR11ZAG) a od 1. januára 2005 do roku 2016 vrátane, s výnimkou roku 2008, v aglomerácii a zóne kvality Martinik/Fort‑de‑France (FR39N10/FR02ZAR01), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe v spojení s prílohou XI uvedenej smernice a
13

Článok 2 tohto zákona stanovuje: „1. Verejné zákazky sa zadávajú v súlade so zásadami Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), a najmä so zásadami voľného pohybu tovaru, slobody usadiť sa, slobodného poskytovania služieb a vzájomného uznávania, ako aj so zásadami, ktoré z nich vyplývajú: (1) zásada rovnosti a zákazu akejkoľvek diskriminácie; (2) zásada voľnej hospodárskej súťaže; (3) zásada proporcionality; (4) zásada publicity a transparentnosti. 2. Pri zadávaní verejných zákaziek obstarávatelia nemôžu obmedziť hospodársku súťaž stanovením podmienok alebo požiadaviek, ktoré vedú z neprípustnej výhode alebo neodôvodneným spôsobom obmedzujú prístup hospodárskych subjektov k verejným zákazkám a ktoré nie sú podmienené predmetom, hodnotou, zložitosťou, množstvom alebo rozsahom verejnej zákazky. …“
(49)

Pre zmluvy uzavreté na diaľku a zmluvy uzavreté mimo prevádzkových priestorov by mali existovať určité výnimky z práva na odstúpenie od zmluvy. … Poskytnutie práva na odstúpenie od zmluvy spotrebiteľovi by tiež mohlo byť nevhodné v prípade niektorých služieb, pri ktorých uzatvorenie zmluvy vedie k rezervácii určitej kapacity, v prípade ktorej by pri uplatnení práva na odstúpenie od zmluvy mohol mať obchodník problémy s jej naplnením. To by sa mohlo stať napríklad v prípade rezervácií v hoteloch alebo pokiaľ ide o rekreačné chaty alebo kultúrne alebo športové podujatia.“