Vec C‑237/15 PPU

Minister for Justice and Equality

proti

Francisovi Laniganovi

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Charta základných práv Európskej únie — Článok 6 — Právo na slobodu a bezpečnosť — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Povinnosť vykonať európsky zatykač — Článok 12 — Ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe — Článok 15 — Rozhodnutie o odovzdaní — Článok 17 — Lehoty a pravidlá týkajúce sa rozhodnutia o vykonaní — Dôsledky nedodržania lehôt“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2015

Policajná spolupráca — Justičná spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi — Vykonanie členskými štátmi — Povinnosť prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača — Uplynutie lehôt stanovených v rámcovom rozhodnutí — Neexistencia vplyvu — Ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe aj v prípade, že celková dĺžka väzby prekračuje uvedené lehoty — Prípustnosť — Podmienka

(Charta základných práv Európskej únie, článok 6; rámcové rozhodnutie Rady 2002/584, zmenené a doplnené rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299, článok 12, článok 15 ods. 1 a článok 17)

Článok 15 ods. 1 a článok 17 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299, sa majú vykladať v tom zmysle, že vykonávajúci súdny orgán je povinný prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača aj po uplynutí lehôt stanovených v tomto článku 17.

Jednak vzhľadom na ústrednú povahu povinnosti vykonať európsky zatykač v systéme vytvorenom rámcovým rozhodnutím a jednak vzhľadom na to, že v tomto rozhodnutí sa nenachádza nijaké ustanovenie, ktoré by výslovne obmedzovalo časovú platnosť tejto povinnosti, pravidlo stanovené v článku 15 ods. 1 rámcového rozhodnutia totiž nemožno vykladať tak, že znamená, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia vykonávajúci súdny orgán už nemôže prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača alebo že vykonávajúci členský štát už nie je povinný uskutočniť postup vykonávania tohto zatykača. Iný výklad by navyše mohol ohroziť cieľ zrýchlenia a zjednodušenia súdnej spolupráce sledovaný rámcovým rozhodnutím, keďže tento výklad môže najmä nútiť členský štát, ktorý vydal zatykač, aby vydal druhý európsky zatykač s cieľom umožniť uskutočnenie nového postupu odovzdávania v lehotách stanovených rámcovým rozhodnutím.

Okrem toho článok 12 uvedeného rámcového rozhodnutia v spojení s článkom 17 tohto rozhodnutia a so zreteľom na článok 6 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že v takej situácii nebráni ponechaniu vyžiadanej osoby vo väzbe v súlade s právnymi predpismi vykonávajúceho členského štátu, aj keď celková dĺžka väzby tejto osoby prekročí tieto lehoty, pokiaľ táto dĺžka nie je neprimeraná so zreteľom na znaky konania vedeného vo veci samej.

Článok 12 rámcového rozhodnutia totiž všeobecne nestanovuje, že ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe prichádza do úvahy len v rámci stanovených časových obmedzení, a najmä nestanovuje, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia je to vylúčené. Hoci článok 12 rámcového rozhodnutia pripúšťa za určitých podmienok možnosť dočasne prepustiť osobu zatknutú na základe európskeho zatykača, tiež nestanovuje, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia je vykonávajúci súdny orgán povinný dočasne prepustiť túto osobu alebo, a fortiori, prepustiť ju bez obmedzení.

Okrem toho, keďže postup vykonávania európskeho zatykača musí pokračovať aj po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia, všeobecná a bezpodmienečná povinnosť dočasne prepustiť túto osobu alebo, a fortiori, prepustiť ju bez obmedzení po uplynutí týchto lehôt alebo vtedy, ak celková dĺžka väzby vyžiadanej osoby prekročí uvedené lehoty, by mohla obmedziť účinnosť systému odovzdávania zavedeného rámcovým rozhodnutím, a tak brániť v dosiahnutí cieľov sledovaných rámcovým rozhodnutím.

Keďže však samotné vydanie európskeho zatykača nemôže odôvodniť väzbu vyžiadanej osoby počas obdobia, ktorého celková dĺžka prekračuje čas nevyhnutný na vykonanie tohto zatykača, vykonávajúci súdny orgán môže rozhodnúť, že v súlade s článkom 6 Charty základných práv Európskej únie ponechá túto osobu vo väzbe, len pokiaľ konanie o výkone európskeho zatykača bolo vedené s dostatočne náležitou starostlivosťou, a teda pokiaľ dĺžka väzby nie je neprimeraná. S cieľom zistiť, či skutočne ide o taký prípad, musí vykonávajúci súdny orgán konkrétne preskúmať predmetnú situáciu s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti, aby mohol posúdiť odôvodnenosť dĺžky konania, najmä prípadnú nečinnosť orgánov dotknutých členských štátov a prípadne aj to, do akej miery vyžiadaná osoba prispela k dĺžke konania. Treba teda vziať do úvahy aj trest, ktorý tejto osobe hrozí alebo jej bol uložený v súvislosti so skutkami, ktoré odôvodnili vydanie európskeho zatykača, ktorý sa týka vyžiadanej osoby, ako aj existenciu rizika úteku. Za týchto okolností je skutočnosť, že celková dĺžka väzby vyžiadanej osoby značne prekračuje lehoty stanovené v článku 17 rámcového rozhodnutia, tiež relevantná, keďže tieto lehoty sú v zásade postačujúce, najmä vzhľadom na rozhodujúci význam zásady vzájomného uznávania v systéme zavedenom rámcovým rozhodnutím, na to, aby vykonávajúci súdny orgán uskutočnil preskúmanie pred vykonaním európskeho zatykača a prijal rozhodnutie o vykonaní takého zatykača.

Napokon ak vykonávajúci súdny orgán rozhodne, že väzbu tejto osoby ukončí, je povinný prijať v súvislosti s jej dočasným prepustením všetky potrebné opatrenia na zabránenie jej úteku a zabezpečiť, aby materiálne podmienky potrebné na jej účinné odovzdanie boli splnené, kým sa neprijme konečné rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača.

(pozri body 37, 40, 44, 45, 50, 52, 58 – 63 a výrok)

Vec C‑237/15 PPU

Minister for Justice and Equality

proti

Francisovi Laniganovi

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania — Naliehavé prejudiciálne konanie — Charta základných práv Európskej únie — Článok 6 — Právo na slobodu a bezpečnosť — Policajná a súdna spolupráca v trestných veciach — Rámcové rozhodnutie 2002/584/SVV — Európsky zatykač — Povinnosť vykonať európsky zatykač — Článok 12 — Ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe — Článok 15 — Rozhodnutie o odovzdaní — Článok 17 — Lehoty a pravidlá týkajúce sa rozhodnutia o vykonaní — Dôsledky nedodržania lehôt“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 16. júla 2015

Policajná spolupráca – Justičná spolupráca v trestných veciach – Rámcové rozhodnutie o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi – Vykonanie členskými štátmi – Povinnosť prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača – Uplynutie lehôt stanovených v rámcovom rozhodnutí – Neexistencia vplyvu – Ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe aj v prípade, že celková dĺžka väzby prekračuje uvedené lehoty – Prípustnosť – Podmienka

(Charta základných práv Európskej únie, článok 6; rámcové rozhodnutie Rady 2002/584, zmenené a doplnené rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299, článok 12, článok 15 ods. 1 a článok 17)

Článok 15 ods. 1 a článok 17 rámcového rozhodnutia Rady 2002/584 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi, zmeneného a doplneného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/299, sa majú vykladať v tom zmysle, že vykonávajúci súdny orgán je povinný prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača aj po uplynutí lehôt stanovených v tomto článku 17.

Jednak vzhľadom na ústrednú povahu povinnosti vykonať európsky zatykač v systéme vytvorenom rámcovým rozhodnutím a jednak vzhľadom na to, že v tomto rozhodnutí sa nenachádza nijaké ustanovenie, ktoré by výslovne obmedzovalo časovú platnosť tejto povinnosti, pravidlo stanovené v článku 15 ods. 1 rámcového rozhodnutia totiž nemožno vykladať tak, že znamená, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia vykonávajúci súdny orgán už nemôže prijať rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača alebo že vykonávajúci členský štát už nie je povinný uskutočniť postup vykonávania tohto zatykača. Iný výklad by navyše mohol ohroziť cieľ zrýchlenia a zjednodušenia súdnej spolupráce sledovaný rámcovým rozhodnutím, keďže tento výklad môže najmä nútiť členský štát, ktorý vydal zatykač, aby vydal druhý európsky zatykač s cieľom umožniť uskutočnenie nového postupu odovzdávania v lehotách stanovených rámcovým rozhodnutím.

Okrem toho článok 12 uvedeného rámcového rozhodnutia v spojení s článkom 17 tohto rozhodnutia a so zreteľom na článok 6 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že v takej situácii nebráni ponechaniu vyžiadanej osoby vo väzbe v súlade s právnymi predpismi vykonávajúceho členského štátu, aj keď celková dĺžka väzby tejto osoby prekročí tieto lehoty, pokiaľ táto dĺžka nie je neprimeraná so zreteľom na znaky konania vedeného vo veci samej.

Článok 12 rámcového rozhodnutia totiž všeobecne nestanovuje, že ponechanie vyžiadanej osoby vo väzbe prichádza do úvahy len v rámci stanovených časových obmedzení, a najmä nestanovuje, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia je to vylúčené. Hoci článok 12 rámcového rozhodnutia pripúšťa za určitých podmienok možnosť dočasne prepustiť osobu zatknutú na základe európskeho zatykača, tiež nestanovuje, že po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia je vykonávajúci súdny orgán povinný dočasne prepustiť túto osobu alebo, a fortiori, prepustiť ju bez obmedzení.

Okrem toho, keďže postup vykonávania európskeho zatykača musí pokračovať aj po uplynutí lehôt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutia, všeobecná a bezpodmienečná povinnosť dočasne prepustiť túto osobu alebo, a fortiori, prepustiť ju bez obmedzení po uplynutí týchto lehôt alebo vtedy, ak celková dĺžka väzby vyžiadanej osoby prekročí uvedené lehoty, by mohla obmedziť účinnosť systému odovzdávania zavedeného rámcovým rozhodnutím, a tak brániť v dosiahnutí cieľov sledovaných rámcovým rozhodnutím.

Keďže však samotné vydanie európskeho zatykača nemôže odôvodniť väzbu vyžiadanej osoby počas obdobia, ktorého celková dĺžka prekračuje čas nevyhnutný na vykonanie tohto zatykača, vykonávajúci súdny orgán môže rozhodnúť, že v súlade s článkom 6 Charty základných práv Európskej únie ponechá túto osobu vo väzbe, len pokiaľ konanie o výkone európskeho zatykača bolo vedené s dostatočne náležitou starostlivosťou, a teda pokiaľ dĺžka väzby nie je neprimeraná. S cieľom zistiť, či skutočne ide o taký prípad, musí vykonávajúci súdny orgán konkrétne preskúmať predmetnú situáciu s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti, aby mohol posúdiť odôvodnenosť dĺžky konania, najmä prípadnú nečinnosť orgánov dotknutých členských štátov a prípadne aj to, do akej miery vyžiadaná osoba prispela k dĺžke konania. Treba teda vziať do úvahy aj trest, ktorý tejto osobe hrozí alebo jej bol uložený v súvislosti so skutkami, ktoré odôvodnili vydanie európskeho zatykača, ktorý sa týka vyžiadanej osoby, ako aj existenciu rizika úteku. Za týchto okolností je skutočnosť, že celková dĺžka väzby vyžiadanej osoby značne prekračuje lehoty stanovené v článku 17 rámcového rozhodnutia, tiež relevantná, keďže tieto lehoty sú v zásade postačujúce, najmä vzhľadom na rozhodujúci význam zásady vzájomného uznávania v systéme zavedenom rámcovým rozhodnutím, na to, aby vykonávajúci súdny orgán uskutočnil preskúmanie pred vykonaním európskeho zatykača a prijal rozhodnutie o vykonaní takého zatykača.

Napokon ak vykonávajúci súdny orgán rozhodne, že väzbu tejto osoby ukončí, je povinný prijať v súvislosti s jej dočasným prepustením všetky potrebné opatrenia na zabránenie jej úteku a zabezpečiť, aby materiálne podmienky potrebné na jej účinné odovzdanie boli splnené, kým sa neprijme konečné rozhodnutie o vykonaní európskeho zatykača.

(pozri body 37, 40, 44, 45, 50, 52, 58 – 63 a výrok)