13

Keďže Rechtbank Amsterdam (Súd prvého stupňa Amsterdam) za týchto okolností nadobudol pochybnosti o súlade § 6 ods. 2 až 4 OLW s článkom 4 bodom 6 rámcového rozhodnutia 2002/584, ktorý umožňuje odmietnuť odovzdanie, len ak sa vykonávajúci členský štát „zaviaže“ vykonať trest v súlade so svojím vnútroštátnym právom, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Môže vykonávajúci členský štát prebrať do svojho vnútroštátneho práva článok 4 bod 6 rámcového rozhodnutia 2002/584 takým spôsobom, že: — jeho vykonávajúce súdne orgány sú bez ďalšieho povinné odmietnuť odovzdanie štátneho príslušníka tohto členského štátu alebo osoby, ktorá má pobyt v tomto štáte, na výkon trestu, — toto odmietnutie ipso iure zakladá pripravenosť uvedeného členského štátu prevziať výkon trestu odňatia slobody uloženého štátnemu príslušníkovi alebo osobe, ktorá má pobyt v tomto štáte, — avšak rozhodnutie o prevzatí výkonu sa prijme až po odmietnutí odovzdania na výkon trestu a kladné rozhodnutie závisí od 1. existencie právneho základu spočívajúceho v platnom dohovore medzi vydávajúcim členským štátom a vykonávajúcim členským štátom,.2. podmienok stanovených týmto dohovorom a 3. spolupráce vydávajúceho členského štátu, napr. podaním príslušnej žiadosti, takže existuje riziko, že vykonávajúci členský štát po odmietnutí odovzdania na výkon trestu nemôže prevziať výkon, pričom toto riziko nemá vplyv na povinnosť odmietnuť odovzdanie na výkon trestu? 2. V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: a) Môže vnútroštátny súd priamo uplatniť ustanovenia rámcového rozhodnutia 2002/584 napriek tomu, že si v zmysle článku 9 Protokolu (č. 36) o prechodných ustanoveniach [Ú. v. EÚ C 326, 2012, s. 322] po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy toto rámcové rozhodnutie zachová právne účinky, pokiaľ nie je zrušené, vyhlásené za neplatné alebo zmenené a doplnené, a b) ak je to tak, je článok 4 bod 6 rámcového rozhodnutia 2002/584 dostatočne jasný a nepodmienený, aby ho mohol vnútroštátny súd uplatniť? 3. V prípade zápornej odpovede na prvú otázku a druhú otázku písm. b): Môže členský štát, ktorého vnútroštátne právo vyžaduje na prevzatie výkonu cudzieho trestu odňatia slobody existenciu právneho základu v príslušnom dohovore upravujúcom túto otázku, prebrať článok 4 bod 6 tohto rámcového rozhodnutia do svojho vnútroštátneho právneho poriadku a vykladať ho tak, že na účely vylúčenia rizika nepotrestania spojeného s vnútroštátnou požiadavkou existencie zmluvného právneho základu predstavuje takýto zmluvný základ uvedený článok 4 bod 6 rámcového rozhodnutia 2002/584? 4. V prípade zápornej odpovede na prvú otázku a druhú otázku písm. b): Môže vykonávajúci členský štát prebrať článok 4 bod 6 uvedeného rámcového rozhodnutia do svojho vnútroštátneho právneho poriadku tak, že na odmietnutie odovzdania na výkon trestu osoby s pobytom vo vykonávajúcom členskom štáte, ktorá je štátnym príslušníkom iného členského štátu, stanovuje podmienku, že vykonávajúci členský štát musí mať súdnu právomoc, pokiaľ ide o skutky uvedené v EZ, a že neexistujú skutočné prekážky prípadného trestného stíhania vo vykonávajúcom členskom štáte osoby s bydliskom v ňom pre tieto skutky, ako napríklad odmietnutie vydávajúceho členského štátu odovzdať trestný spis vykonávajúcemu členskému štátu, zatiaľ čo takáto podmienka nie je stanovená pri odmietnutí odovzdania štátneho príslušníka vykonávajúceho štátu na výkon trestu?“