Keywords

Summary



Keywords

1. Odvolanie – Dôvody – Dôvod uvedený prvýkrát v konaní o odvolaní – Neprípustnosť

(Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 42 ods. 2 prvý pododsek, článok 113 ods. 2 a článok 118)

2. Odvolanie – Dôvody – Nedostatok odôvodnenia

(Článok 256 ZFEÚ, Štatút Súdneho dvora, články 36 a 53; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 81)

3. Odvolanie – Dôvody – Povinnosť Všeobecného súdu priznať finančné odškodnenie ex offo – Právna otázka – Prípustnosť

4. Úradníci – Žaloba – Neobmedzená právomoc – Spory finančného charakteru v zmysle článku 91 ods. 1 štatútu – Pojem

(Služobný poriadok úradníkov, článok 91 ods. 1)

5. Úradníci – Žaloba – Neobmedzená právomoc – Možnosť zaviazať žalovanú inštitúciu na náhradu škody ex offo

(Služobný poriadok úradníkov, článok 91 ods. 1)

6. Konanie – Dĺžka konania pred Všeobecným súdom – Primeraná lehota – Kritériá posúdenia – Dôsledky

(Článok 268 ZFEÚ a článok 340 ZFEÚ; Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 113 ods. 1)

Summary

1. Ustanovenia článku 42 ods. 2 prvého pododseku v spojení s článkom 118 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, podľa ktorých je uvádzanie nových žalobných dôvodov v štádiu odvolania zakázané, majú v súlade s článkom 113 ods. 2 uvedeného rokovacieho poriadku zabrániť tomu, aby odvolanie zmenilo predmet sporu pred Všeobecným súdom.

(pozri body 23, 24)

2. Povinnosť odôvodnenia, ktorá prináleží Všeobecnému súdu, mu neukladá povinnosť vypracovať odôvodnenie, ktoré by vyčerpávajúcim spôsobom rozoberalo jednotlivo všetky úvahy vyjadrené účastníkmi sporu, odôvodnenie Všeobecného súdu teda môže byť implicitné, avšak pod podmienkou, že umožní zúčastneným osobám oboznámiť sa s dôvodmi, pre ktoré Všeobecný súd neprijal ich tvrdenia, a poskytne Súdnemu dvoru dostatok prostriedkov, aby mohol vykonať svoje preskúmanie.

(pozri bod 30)

3. Otázka, či Súd prvého stupňa bol povinný priznať odvolateľovi finančné odškodnenie ex offo , je právnou otázkou, ktorá môže byť posudzovaná v rámci odvolacieho konania a ktorej prípustnosť nemožno podmieniť tým, že odvolateľ podal návrh na náhradu škody v konaní na prvom stupni. Tvrdenie, ktoré spočíva v podstate v tom, že Súdu prvého stupňa vytýka, že nerozpoznal rozsah svojej právomoci, totiž nemožno z dôvodu jeho samotnej povahy uvádzať v konaní na prvom stupni.

(pozri body 41, 42)

4. Článok 91 ods. 1 druhá veta služobného poriadku priznáva Všeobecnému súdu v sporoch finančného charakteru neobmedzenú právomoc, v rámci ktorej má právo, ak je to potrebné, zaviazať ex offo žalovaného na náhradu škody spôsobenej jeho zavinením a v takom prípade posúdiť, po zohľadnení všetkých okolností veci, utrpenú ujmu ex aequo et bono .

„Spory finančného charakteru“ v zmysle tohto ustanovenia predstavujú najmä žaloby o určenie zodpovednosti podané zamestnancami proti inštitúciám, ako aj všetky žaloby, na základe ktorých má inštitúcia vyplatiť zamestnancovi určitú sumu, na ktorú má podľa svojho názoru nárok podľa služobného poriadku alebo iného aktu, ktorý upravuje ich pracovnoprávny vzťah.

Základom sporu finančného charakteru v zmysle článku 91 ods. 1 služobného poriadku môže byť žaloba, ktorou sa úradník snaží dosiahnuť zrušenie rozhodnutia ovplyvňujúceho jeho služobné postavenie.

Konkrétne, žaloba úradníka, ktorou navrhuje súdne preskúmanie oprávnenosti jeho zaradenia, vedie k sporu finančného charakteru, keďže rozhodnutie menovacieho orgánu o zaradení úradníka má okrem účinkov na jeho kariéru a jeho osobné postavenie v rámci úradníckej hierarchie priame účinky na jeho finančné nároky, najmä na výšku jeho platu podľa služobného poriadku.

(pozri body 44 – 47)

5. Neobmedzená právomoc, ktorú súdu Európskej únie priznáva článok 91 ods. 1 služobného poriadku, zveruje tomuto súdu poslanie rozhodnúť spory, ktoré sú mu predložené, v celom rozsahu. Cieľom tejto právomoci je najmä umožniť súdom Únie zaistiť efektívnu účinnosť nimi prijatých rozsudkov o neplatnosti v sporoch týkajúcich sa verejnej služby tak, aby v prípade, ak zrušenie právne vadného rozhodnutia menovacieho orgánu nepostačuje na vykonanie práv dotknutého úradníka alebo na účinnú ochranu jeho záujmov, môže mu súd Únie priznať náhradu škody ex offo .

Navyše neobmedzená právomoc súdom Únie takisto umožňuje aj v prípadoch, ak nerozhodnú, že napadnuté rozhodnutie sa zruší, zaviazať žalovanú ex offo na náhradu škody spôsobenej služobným pochybením.

(pozri body 49 – 51)

6. Hoci nedodržanie požiadavky prerokovania veci v primeranej lehote zo strany Súdu prvého stupňa môže, pokiaľ sa preukáže, smerovať k žiadosti o náhradu škody na základe žaloby proti Európskej únii podanej žalobcom v rámci článku 268 ZFEÚ v spojení s článkom 340 druhým odsekom ZFEÚ, článok 113 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora stanovuje, že v rámci odvolania musia návrhy odvolateľa smerovať k úplnému alebo čiastočnému zrušeniu rozhodnutia Všeobecného súdu a prípadne k čiastočnému alebo úplnému vyhoveniu návrhov, ktoré boli predložené v prvostupňovom konaní.

V dôsledku toho, ak neexistuje nijaká indícia o tom, že by dĺžka konania mala vplyv na rozhodnutie vo veci, dôvod založený na tom, že dĺžka konania pred Všeobecným súdom prekročila požiadavky spojené s dodržiavaním primeranej lehoty, nemôže vo všeobecnosti viesť k zrušeniu rozsudku vydaného Všeobecným súdom.

(pozri body 56, 57)