Predbežné znenie

NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

MANUEAL CAMPOS SÁNCHEZ‑BORDONA

prednesené 24. novembra 2022( )

Vec C‑234/21

Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL,

NG,

WL

proti

Conseil des ministres

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Cour constitutionnelle (Ústavný súd, Belgicko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Aproximácia právnych predpisov – Kontrola získavania a vlastnenia strelných zbraní – Zakázané strelné zbrane – Smernica 91/477/EHS – Článok 7 ods. 4a – Prechodný režim pre určité poloautomatické strelné zbrane – Neexistencia právomoci štátov stanoviť prechodný režim pre zbrane na streľbu nábojkami – Článok 1 ods. 1 bod 1 – Pojem strelná zbraň – Potreba povolenia na držbu zbraní na streľbu nábojkami – Platnosť – Rovnosť pred zákonom – Právo vlastniť majetok“





1. V rámci žaloby podanej proti reforme zákona o zbraniach( ) má Cour constitutionnelle (Ústavný súd, Belgicko) pochybnosti o platnosti článku 7 ods. 4a smernice 91/477/EHS( ) zavedeného smernicou (EÚ) 2017/853( ), ktorú táto reforma prebrala do belgického právneho poriadku.

2. Na základe tejto legislatívnej reformy boli v roku 2019 v Belgicku zakázané určité typy poloautomatických zbraní, ktorých nadobudnutie a držba boli dovtedy povolené. Naopak, tie isté zbrane, ak boli zákonným spôsobom nadobudnuté a zaevidované pred 13. júnom 2017, boli naďalej prechodne a za určitých podmienok povolené na základe možnosti, ktorú členským štátom poskytuje nový článok 7 ods. 4a smernice 91/477.

3. Prechodný režim stanovený v tomto článku sa však nevzťahuje na držiteľov poloautomatických zbraní, ktoré sú upravené na strieľanie nábojok, dráždivých látok, iných účinných látok alebo pyrotechnického streliva alebo na salutku alebo akustickú zbraň.

4. Cour constitutionnelle (Ústavný súd) sa obracia na Súdny dvor so žiadosťou, aby rozhodol o platnosti článku 7 ods. 4a smernice 91/477. Domnieva sa, že by mohol byť v rozpore s právami na rovnosť pred zákonom, zákaz diskriminácie a právom vlastniť majetok, ktoré sú stanovené v článkoch 20, 21 a 17 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“), ako aj so zásadou ochrany legitímnej dôvery.

I. Právny rámec

A. Právo Únie. Smernica 91/477

5. Článok 1 definuje:

„1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

1. ‚strelná zbraň‘ je akákoľvek prenosná zbraň s hlavňou, v ktorej sa strela, náboj alebo projektil uvádza do pohybu okamžitým uvoľnením nahromadenej energie, alebo zbraň, ktorá je na tento účel vyrobená alebo ktorú je možné na tento účel upraviť, okrem prípadov, keď je vylúčená z tejto definície na základe jedného z dôvodov uvedených v prílohe I časti III. Strelné zbrane sú rozdelené do kategórií v prílohe I časti II.

Predmet sa považuje za schopný úpravy na uvedenie strely, náboja alebo projektilu do pohybu okamžitým uvoľnením nahromadenej energie, ak:

a) má vzhľad strelnej zbrane a

b) v dôsledku jeho konštrukcie alebo materiálu, z ktorého je vyrobený, môže byť takto upravený;

2. ‚hlavná časť‘ je hlaveň, rám, telo, prípadne vrátane hornej i dolnej časti, puzdro záveru, komora, zámok alebo uzáver, ktoré sú ako oddelené predmety zahrnuté do kategórie strelných zbraní, na ktoré sú alebo majú byť namontované;

…

4. ‚poplašné a signálne zbrane‘ sú zariadenia s držiakom zásobníka, ktoré sú navrhnuté iba na streľbu s použitím nábojok, dráždivých látok, iných účinných látok alebo pyrotechnického signálneho streliva a ktoré nie je možné upraviť na uvedenie strely, náboja alebo projektilu do pohybu uvoľnením nahromadenej energie;

5. ‚salutky a akustické zbrane‘ sú strelné zbrane osobitne upravené výlučne na streľbu nábojkami napríklad na použitie pri divadelných predstaveniach, fotografovaní, filmovej a televíznej tvorbe, rekonštrukciách historických udalostí, prehliadkach, športových podujatiach a výcviku;

6. ‚deaktivované strelné zbrane‘ sú strelné zbrane, ktoré boli deaktivované tak, aby boli trvale nepoužiteľné, pričom je zaistené, že všetky hlavné časti predmetnej strelnej zbrane sú trvalo nepoužiteľné a nie je možné ich odstrániť, nahradiť alebo upraviť spôsobom, ktorý by umožnil, aby sa mohla strelná zbraň akýmkoľvek spôsobom reaktivovať;

…“

6. Článok 3 uvádza:

„… členské štáty môžu prijať do svojich právnych predpisov prísnejšie ustanovenia, ako sú tie, ktoré sú stanovené v tejto smernici.“

7. Článok 6 stanovuje:

„1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 2 ods. 2, členské štáty prijmú príslušné opatrenia, aby zakázali nadobúdanie a držbu strelných zbraní, hlavných častí a streliva zaradených do kategórie A. Zabezpečia, aby sa tieto strelné zbrane, hlavné časti a strelivo, ktoré sú nezákonne držané v rozpore s týmto zákazom, zabavili.

2. V záujme ochrany bezpečnosti kritickej infraštruktúry, obchodnej prepravy, konvojov vysokej hodnoty a citlivých priestorov, ako aj v záujme národnej obrany a na vzdelávacie, kultúrne, výskumné a historické účely a bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, môžu príslušné vnútroštátne orgány v jednotlivých prípadoch, výnimočne a riadne opodstatneným spôsobom vydať oprávnenia na strelné zbrane, hlavné časti a strelivo zaradené do kategórie A, ak to nie je v rozpore s verejnou bezpečnosťou alebo verejným poriadkom.

…

6. Členské štáty môžu povoliť športovým strelcom nadobúdanie a držbu poloautomatických strelných zbraní zaradených do bodu 6 alebo 7 kategórie A za týchto podmienok:

…“

8. Článok 7 ods. 4a znie:

„Členské štáty môžu rozhodnúť, že sa potvrdia, obnovia alebo predĺžia povolenia na poloautomatické strelné zbrane zaradené do bodu 6, 7 alebo 8 kategórie A v prípade strelnej zbrane, ktorá bola zaradená do kategórie B a bola zákonným spôsobom nadobudnutá a zaevidovaná pred 13. júnom 2017, ak sú splnené ďalšie podmienky stanovené v tejto smernici….

…“

9. Príloha I časť II uvádza:

„II. Na účely tejto smernice sa strelné zbrane zaraďujú do týchto kategórií:





Kategória A – Zakázané strelné zbrane

1. Výbušné vojenské strely a odpaľovacie zariadenia.

2. Automatické strelné zbrane.

3. Strelné zbrane zamaskované ako iné predmety.

4. Strelivo s trhacími, výbušnými alebo zápalnými projektilmi, ako aj projektily pre takéto strelivo.

5. Strelivo pre pištole a revolvery s expanzívnymi projektilmi a projektilmi pre takéto strelivo, okrem prípadov, ak ide o lovecké zbrane alebo zbrane pre športovú streľbu pre osoby oprávnené ich používať.

6. Automatické strelné zbrane, ktoré boli upravené na poloautomatické strelné zbrane bez toho, aby bol dotknutý článok 7 ods. 4a.

7. Akákoľvek z týchto poloautomatických strelných zbraní so stredovým zápalom:

a) krátke strelné zbrane, ktoré umožňujú vystrelenie viac ako 21 nábojov bez dobíjania, ak:

i) je nabíjacie zariadenie s kapacitou presahujúcou 20 nábojov súčasťou strelnej zbrane, alebo

ii) je do nej vložené odnímateľné nabíjacie zariadenie s kapacitou presahujúcou 20 nábojov;

b) dlhé strelné zbrane, ktoré umožňujú vystrelenie viac ako 11 nábojov bez dobíjania, ak:

i) je nabíjacie zariadenie s kapacitou presahujúcou 10 nábojov súčasťou strelnej zbrane, alebo

ii) je do nej vložené odnímateľné nabíjacie zariadenie s kapacitou presahujúcou 10 nábojov;

8. Poloautomatické dlhé strelné zbrane (napr. strelné zbrane pôvodne navrhnuté na strieľanie z ramena), ktoré možno bez straty funkčnosti skrátiť na dĺžku menej ako 60 cm prostredníctvom sklopnej alebo teleskopickej pažby alebo pažby, ktorú možno odstrániť bez použitia nástrojov.

9. Každá strelná zbraň v tejto kategórii, ktorá bola upravená na strieľanie nábojok, dráždivých látok, iných účinných látok alebo pyrotechnického streliva alebo na salutku alebo akustickú zbraň.

…“

B. Belgické právo. Zákon o zbraniach( )

10. Článok 3 ods. 1 uvádza:

„Za zakázané sa považujú tieto zbrane:

…

19° automatické strelné zbrane, ktoré boli upravené na poloautomatické strelné zbrane;

20° poloautomatické dlhé strelné zbrane, ktoré možno bez straty funkčnosti skrátiť na dĺžku menej ako 60 cm prostredníctvom sklopnej alebo teleskopickej pažby alebo pažby, ktorú možno odstrániť bez použitia nástrojov.“

11. Článok 3 ods. 4 stanovuje:

„Strelné zbrane, ktoré boli upravené na strieľanie nábojok, dráždivých látok, iných účinných látok alebo pyrotechnického streliva, prípadne na salutku alebo akustickú zbraň, a strelné zbrane, ktoré na tento účel neboli upravené a slúžia len na strieľanie nábojov alebo uvedených látok, zostávajú v kategórii, do ktorej boli zaradené na základe odsekov 1 a 3.“

12. Podľa článku 45/2:

„Osoby, ktoré v súlade so zákonom nadobudli a zaevidovali pred 13. júnom 2017 zbraň uvedenú v článku 3 ods. 1 bodoch 19 a 20 buď na základe oprávnenia, alebo zaevidovaním na základe poľovníckeho preukazu, osobitného osvedčenia o držbe alebo licencie športového strelca, alebo zaevidovaním do registra akreditovanej osoby, môžu mať túto zbraň naďalej v držbe, pokiaľ sú splnené ďalšie zákonom stanovené podmienky držby zbraní. Túto zbraň možno postúpiť len športovým strelcom uvedeným v článku 27 ods. 3 bode 4 a podnikateľom v oblasti zbraní, zberateľom alebo na tento účel akreditovaným múzeám. Strelná zbraň môže byť aj deaktivovaná v súlade s článkom 3 ods. 2 bodom 3 alebo sa jej držiteľ môže vzdať.“

II. Skutkové okolnosti, konanie a prejudiciálna otázka

13. Dňa 22. novembra 2019 združenie Défense Active des Amateurs d'Armes ASBL a dvaja jednotlivci podali na Cour constitutionnelle (Ústavný súd) žalobu proti viacerým článkom zákona z 5. mája 2019,( ) ktorým sa mení a dopĺňa zákon o zbraniach a ktorým bola do belgického práva prebratá smernica 2017/853.

14. Podľa vnútroštátneho súdu boli v Belgicku poloautomatické zbrane, ktoré boli upravené na strieľanie nábojok, voľnopredajné. Od nadobudnutia účinnosti článku 153 ods. 5 a článku 163 zákona z 5. mája 2019( ) sa osoby, ktoré nadobudli tento druh zbraní, stali majiteľmi buď zakázanej zbrane alebo zbrane, ktorú ak k nej nemajú požadované oprávnenie, nemožno legalizovať, keďže toto oprávnenie bolo v zásade potrebné získať pred nadobudnutím zbrane.

15. Naproti tomu na držiteľov pôvodných (neupravených) poloautomatických strelných zbraní, ktorí ich zákonným spôsobom nadobudli a zaevidovali pred 13. júnom 2017, sa vzťahuje prechodný režim, ktorý im umožňuje ich držbu.( )

16. Cour constitutionnelle (Ústavný súd) vysvetľuje, ako smernica 2017/853 z dôvodov ochrany verejnej bezpečnosti zmenila smernicu 91/477 a zaradila poloautomatické zbrane do zoznamu zakázaných strelných zbraní (kategória A body 6 až 8). Z podobných dôvodov boli do toho istého zoznamu v kategórii A bode 9 pridané zbrane upravené na streľbu nábojkami.( )

17. Táto zmena:

– umožnila členským štátom stanoviť prechodný režim len pre držiteľov poloautomatických zbraní zaradených do kategórie A bodov 6 až 8, pokiaľ ich nadobudli zákonným spôsobom a zaevidovali pred 13. júnom 2017,

– neumožnila členským štátom zaviesť tento prechodný režim pre držiteľov, ktorí nadobudli tie isté zbrane, ale ktoré boli upravené tak, že môžu slúžiť na strieľanie nábojok.

18. V dôsledku toho ak boli zbrane, či už poloautomatické (kategória A body 6 až 8) alebo upravené na strieľanie nábojok (kategória A bod 9), nadobudnuté po 13. júni 2017, s ich držiteľmi sa zaobchádza rovnako nepriaznivo, keďže sa na nich nevzťahuje žiadny prechodný režim.( )

19. Na druhej strane existuje nerovnaké zaobchádzanie s držiteľmi poloautomatických zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8 v porovnaní s držiteľmi zbraní uvedených v kategórii A bode 9, ak ich títo držitelia nadobudli pred 13. júnom 2017. Prví uvedení držitelia môžu využívať prechodný režim; druhí nemôžu.

20. Podľa názoru vnútroštátneho súdu rozsudok Česká republika/Parlament a Rada neumožňuje určiť, či je toto rozdielne zaobchádzanie v súlade so zásadami rovnosti, zákazu diskriminácie, ochrany legitímnej dôvery a s právom vlastniť majetok.( )

21. Za týchto okolností Cour constitutionnelle (Ústavný súd) kladie Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:

„Porušuje článok 7 ods. 4a smernice 91/477/EHS v spojení s časťou II kategóriou A bodmi 6 až 9 prílohy I tej istej smernice, článok 17 ods. 1 a články 20 a 21 Charty… a zásadu ochrany legitímnej dôvery v rozsahu, v akom členským štátom neumožňuje stanoviť prechodný režim pre strelné zbrane uvedené v kategórii A9, ktoré boli v súlade so zákonom nadobudnuté a zaevidované pred 13. júnom 2017, umožňuje však stanoviť prechodný režim pre strelné zbrane uvedené v kategóriách A6 až A8, ktoré boli v súlade so zákonom nadobudnuté a zaevidované pred 13. júnom 2017?“

III. Konanie na Súdnom dvore

22. Návrh na začatie prejudiciálneho konania bol doručený do kancelárie Súdneho dvora 12. apríla 2021.

23. Písomné pripomienky predložili žalujúce združenie, NG a WL, belgická vláda, Rada, Parlament, ako aj Európska komisia. Tieto tri inštitúcie sa okrem belgickej vlády zúčastnili na pojednávaní, ktoré sa konalo 19. septembra 2022.

IV. Posúdenie

A. Úvodné poznámky

1. Vymedzenie sporu

24. Smernica 91/477 vo svojom pôvodnom znení rozlišovala niekoľko kategórií strelných zbraní: A („zakázané strelné zbrane“); B („strelné zbrane podliehajúce oprávneniu“); C („strelné zbrane podliehajúce ohláseniu“); a D („iné strelné zbrane“).( )

25. Smernica 2017/853 zmenila klasifikáciu tak, že zakázala niektoré poloautomatické zbrane, ktoré boli dovtedy skôr všeobecne zaradené do kategórie B bodov 1 a 4 (podľa toho, či išlo o krátke alebo dlhé zbrane), ako zbrane podliehajúce oprávneniu.

26. V dôsledku tejto reformy bolo niekoľko poloautomatických strelných zbraní, ktoré boli predtým zaradené do kategórie B (podliehajúce oprávneniu), zaradených do kategórie A (zakázané zbrane).

27. Konkrétne v prílohe I časti II kategória A zahŕňa okrem iného tri podkategórie:( )

– automatické strelné zbrane, ktoré boli upravené na poloautomatické strelné zbrane (bod 6),

– poloautomatické krátke a dlhé strelné zbrane so stredovým zápalom s možnosťou vystrelenia nábojov a nabíjania presahujúcou určitý počet (bod 7),

– poloautomatické dlhé strelné zbrane so zasúvateľnou pažbou (bod 8).

28. Okrem toho bola v kategórii A vytvorená podkategória (bod 9), ktorá zahŕňa „každ[ú] streln[ú] zbraň [zaradenú do kategórie A], ktorá bola upravená na strieľanie nábojok…“.

29. Normotvorca Únie zohľadnil skutočnosť, že preradenie týchto zbraní z kategórie B do kategórie A povedie k tomu, že veľký počet majiteľov, ktorí zákonným spôsobom nadobudli poloautomatické zbrane, bude zbavený ich vlastníctva (zákaz ich nadobúdania a držby znamená ich zabavenie).( )

30. Z tohto dôvodu v novom článku 7 ods. 4a smernice 91/477 stanovil možnosť členských štátov potvrdiť, obnoviť alebo predĺžiť povolenia na poloautomatické strelné zbrane zaradené do bodu 6 až 8 kategórie A v prípade strelných zbraní, ktoré boli zaradené do kategórie B a boli zákonným spôsobom nadobudnuté a zaevidované pred 13. júnom 2017 (dátum nadobudnutia účinnosti smernice 2017/853).

31. Tento prechodný režim však neuvádza zbrane uvedené v kategórii A bode 9, teda zbrane, ktoré boli upravené na streľbu nábojkami. Absencia zmienky týchto zbraní v tomto ustanovení( ) spolu s výslovným uvedením zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8 vedie k výkladu ustanovenia v jeho vlastnom znení: len na držiteľov týchto zbraní (neupravených), a nie na držiteľov prvých uvedených zbraní (upravených), sa vzťahuje prechodný režim.

32. Nemyslím si, že by bol možný výklad článku 7 ods. 4a, ktorý rozširuje rozsah jeho pôsobnosti okrem neupravených poloautomatických strelných zbraní zaradených do kategórie A bodov 6 až 8 aj na tie isté zbrane upravené na strieľanie nábojok, ktoré sú zaradené do kategórie A bodu 9 smernice 91/477 po reforme smernice 2017/853.( )

33. Tento výklad by bol v rozpore so znením článku 7 ods. 4a smernice 91/477, ktorý, ako zdôrazňujem, neuvádza strelné zbrane uvedené v kategórii A bode 9, ktoré vznikli úpravou (na strieľanie nábojok) strelných zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8.

34. Uznávam, že pre Súdny dvor by bolo jednoduchšie podať výklad v súlade s článkom 7 ods. 4a smernice 91/477,( ) ktorý by zabránil dôsledkom spojeným s prípadným vyhlásením neplatnosti tohto článku. Podľa tejto tézy by stačilo rozhodnúť, že prechodný režim sa vzťahuje aj na poloautomatické strelné zbrane uvedené v kategórii A bode 9, hoci nie sú v ustanovení doslovne zahrnuté.

35. Domnievam sa však, že nie je možné nahradiť vôľu normotvorcu alebo ju nesprávne interpretovať, keď sa normotvorca sám rozhodol pre prechodný režim, ktorý sa expressis verbis vzťahuje len na určité kategórie zbraní a na iné nie. Platí to o to menej, ako bolo uvedené na pojednávaní, že toto opatrenie bolo prijaté vedome a úmyselne.

36. Ako zdôraznil Súdny dvor, „výklad ustanovenia práva Únie nemôže mať za následok odstránenie akéhokoľvek potrebného účinku jasného a presného znenia tohto ustanovenia. Ak teda význam ustanovenia práva Únie jednoznačne vyplýva zo znenia samotného ustanovenia, Súdny dvor sa nemôže od tohto výkladu odchýliť“( ).

37. Pochybnosti o platnosti článku 7 ods. 4a smernice 91/477 (v znení zmien) teda vychádzajú zo skutočnosti, že majitelia poloautomatických zbraní na streľbu nábojkami boli zaradení do kategórie A,( ) a preto nemajú možnosť si tieto zbrane ponechať. O tom, či toto ustanovenie porušuje práva zdôraznené vnútroštátnym súdom, ako aj zásadu ochrany legitímnej dôvery, môže rozhodnúť výlučne Súdny dvor.

2. Prípustnosť prejudiciálnej otázky

38. Podľa Komisie je návrh na začatie prejudiciálneho konania neprípustný, pretože je hypotetický. Podľa jej názoru:

– článok 7 ods. 4a smernice 91/477 stanovuje prísne podmienky pre prechodný režim: držba dotknutých strelných zbraní musí podliehať predchádzajúcemu povoleniu a registrácii do 13. júna 2017,

– keďže v Belgicku sa na poloautomatické strelné zbrane upravené na zbrane na streľbu nábojkami až do prebratia smernice 2017/853 nevzťahoval zákon o zbraniach (boli voľnopredajné), nevyžadovali si predchádzajúce povolenie ani registráciu,

– za týchto podmienok, aj keby článok 7 ods. 4a smernice 91/477 zahrnul do prechodného režimu zbrane uvedené v kategórii A bode 9, Belgicko by nemohlo využiť možnosť, ktorú toto ustanovenie poskytuje.

39. Nesúhlasím s námietkou Komisie, pretože podľa môjho názoru ustanovenia týkajúce sa (predchádzajúceho) povolenia a registrácie sporných zbraní nepripúšťajú len výklad podaný touto inštitúciou. Takýto výklad by okrem toho, ako uznáva samotná Komisia, závisel od posúdenia vnútroštátneho súdu, na ktorého rozhodnutie sa vzťahuje domnienka relevantnosti.

40. V každom prípade uvedené pochybnosti nemajú hypotetický charakter a ich riešenie si vyžaduje výklad smernice 91/477:

– na jednej strane nemožno vylúčiť, že aj keby predchádzajúce povolenie a registrácia tohto typu zbraní v Belgicku neexistovali, treba posúdiť, do akej miery boli nevyhnutné na zavedenie prechodného režimu,

– na druhej strane pri skúmaní platnosti článku 7 ods. 4a smernice 91/477 jedným z aspektov, ktorý bude musieť Súdny dvor objasniť, je, či v súlade s touto smernicou v znení pred reformou z roku 2017, strelné zbrane na streľbu nábojkami, ktoré neskôr zodpovedali kategórii A bodom 6 až 8, podliehali tak povoleniu, ako aj registrácii, bez ohľadu na uplatniteľný vnútroštátny režim.

B. Platnosť článku 7 ods. 4a smernice 91/477 s ohľadom na články 20 a 21 Charty

41. Pri analýze prechodného režimu zavedeného článkom 7 ods. 4a smernice 91/477 sa vnútroštátny súd odvoláva na možné porušenie základných práv, na rovnosť pred zákonom a zákaz diskriminácie (články 20 a 21 Charty).

42. Diskriminácia zakázaná v článku 21 Charty sa týka osobných okolností( )subjektívnej povahy, na ktorých sa zakladá rozdielne zaobchádzanie, ktoré je neodôvodnené a poškodzuje osobu, ktorá je ním dotknutá.

43. Rozhodnutie vnútroštátneho súdu nespresňuje, prečo by v prejednávanej veci malo ísť o diskrimináciu podobnej povahy. Naopak, z jeho argumentácie vyplýva, že prípadné rozdielne zaobchádzanie sa týka objektívneho prvku, a to vlastníctva určitých zbraní (kategória A body 6 až 8) alebo iných zbraní (kategórie A bod 9), vo vzťahu k časovému faktoru, teda dátumu ich nadobudnutia.

44. Zameriam preto pozornosť na článok 20 Charty, podľa ktorého právo na rovnosť „vyžaduje, aby sa s porovnateľnými situáciami nezaobchádzalo rozdielne a aby sa s rozdielnymi situáciami nezaobchádzalo rovnako, ibaže by takéto zaobchádzanie bolo objektívne“( ).

45. Na objasnenie toho, či došlo k porušeniu tohto práva, treba v prvom rade posúdiť, či sa držitelia zbraní, ktoré sú v smernici 91/477 (v znení zmien) zahrnuté do kategórie A bodov 6 až 8, nachádzali v porovnateľnej situácii ako držitelia zbraní, ktoré boli zaradené do kategórie A bodu 9.

46. Na tento účel je potrebné overiť, či podľa smernice 91/477, pred jej zmenou zavedenou smernicou 2017/853, podliehalo nadobúdanie a držba poloautomatických zbraní požiadavkám na povolenie a registráciu.

1. Zbrane na streľbu nábojkami pred smernicou 2017/853

47. Pripomienky vedľajších účastníkov konania sa nezhodujú v otázke režimu poloautomatických zbraní na streľbu nábojkami pred smernicou 2017/853:

– belgická vláda( ) a Rada( ) tvrdia, že obchod s týmito zbraňami nebol obmedzený, a preto nebolo potrebné povolenie ani registrácia,

– Komisia a Parlament tvrdia, že boli zahrnuté do pojmu strelná zbraň, a teda podliehali úprave vlastnej pre zbrane tohto druhu.( )

48. Tento posledný uvedený názor je podľa môjho názoru konzistentnejší, keďže je v súlade s pojmom „strelná zbraň“ uvedeným v článku 1 ods. 1 bode 1 smernice 91/477, a to tak pred ako aj po jej zmene zavedenej smernicou 2017/853. Tento pojem sa vzťahuje na „ak[ú]koľvek prenosn[ú] zbraň s hlavňou, v ktorej sa strela, náboj alebo projektil uvádza do pohybu okamžitým uvoľnením nahromadenej energie, alebo zbraň, ktorá je na tento účel vyrobená alebo ktorú je možné na tento účel [ľahko] upraviť…“( ).

49. Spomedzi pripomienok vedľajších účastníkov konania k tomuto bodu považujem za najpresvedčivejšie tie predložené Parlamentom, s ktorého argumentmi sa stotožňujem. Táto inštitúcia tvrdí, že pridanie bodu 9 do kategórie A vedie skôr k objasneniu už platného pravidla než k zavedeniu podstatnej zmeny.( )

50. Dodáva, že zbrane uvedené v kategórii A bode 9 boli pôvodne určené na uvedenie do pohybu striel, nábojov alebo projektilov a v súlade s článkom 1 ods. 1 bodom 1 smernice 91/477 pred zmenou z roku 2017 mohli byť vylúčené z pojmu strelná zbraň len na základe jednej z okolností uvedených v prílohe I časti III písm. a), b) a c),( ) pričom žiadna z nich nenastala.

51. V tejto súvislosti tvrdí, že:

– pokiaľ ide o písmeno a), zbrane zaradené do kategórie A bodu 9 prešli menej radikálnou úpravou ako tá, ktorá vedie k ich deaktivácii, čo umožňuje ich fungovanie, hoci len na streľbu nábojkami. Rozdiel je jasný, keďže deaktivované zbrane uvedené v kategórii A patria do kategórie C bodu 6, ako zbrane podliehajúce ohláseniu, teda ďaleko od zakázaných strelných zbraní,

– pokiaľ ide o písmená b) a c), zbrane, ktoré sú v nich uvedené (s výnimkou reprodukcií starožitných zbraní)( ), sa reformou z roku 2017 nemenia, z čoho vyplýva, že nejde o zbrane uvedené v kategórii A bode 9.

52. Úprava strelnej zbrane na zbraň na streľbu nábojkami preto nezmenila jej pôvodný status (strelnej zbrane podliehajúcej harmonizovanému režimu smernice 91/477) v súlade s článkom 1 ods. 1 bodom 1 tejto smernice pred jej zmenou zavedenou smernicou 2017/853.

53. Ako som už uviedol, súhlasím s podstatou týchto argumentov, ktoré možno ešte posilniť.

54. Poloautomatické zbrane upravené na zbrane na streľbu nábojkami sú vybavené mechanizmami, ktoré boli pôvodne navrhnuté tak, aby zvládali streľbu ostrou muníciou. V tomto rozsahu jednoznačne spadajú pod pojem uvedený v článku 1 ods. 1 bode 1 druhom pododseku smernice 91/477 pred jej zmenou zavedenou smernicou 2017/853.( )

55. Tento typ „predmetu“ je totiž schopný úpravy na uvedenie strely, náboja alebo projektilu do pohybu okamžitým uvoľnením nahromadenej energie. Ak navyše „má vzhľad strelnej zbrane“ a „v dôsledku jeho konštrukcie alebo materiálu, z ktorého je vyrobený, môže byť takto upravený“, čo je viac vhodné na tento účel ako pôvodná upravená strelná zbraň?

56. K rovnakému výsledku sa dospeje z pohľadu kontrastu s deaktivovanými zbraňami. V inom prejudiciálnom konaní( ) nastala pochybnosť, či sa na tieto zbrane vzťahuje pojem strelná zbraň. Prikloním sa ku kladnej odpovedi po uvedení, že:

– každá zbraň obsahuje určité „hlavné časti“. Účelom deaktivácie je zabezpečiť, „že všetky hlavné časti strelnej zbrane sú trvale nepoužiteľné a nemožno ich odstrániť, obnoviť ani upraviť“( ),

– tieto hlavné časti predstavujú samy osebe strelnú zbraň, ako je definovaná v článku 1 ods. 1b smernice 91/477 pred jej zmenou zavedenou smernicou 2017/853.( )

57. Ak to platí pre deaktivované zbrane, musí to platiť o to viac pre zbrane, ktoré prešli úpravou, ktorá im umožňuje strieľať nábojkami. V poloautomatických zbraniach upravených na tento druh streľby zostávajú hlavné časti nedotknuté a funkčné, s výnimkou hlavne.( ) Toto tvrdenie potvrdzuje zmena zavedená smernicou 2017/853, ktorou sa rozšíril katalóg hlavných častí (odvtedy uvedených v článku 1 ods. 2).( )

58. Stručne povedané, poloautomatické zbrane existujúce v čase nadobudnutia účinnosti reformy smernice 91/477, ktoré zodpovedali kategórii B a po reforme patrili do kategórie A bodov 6 až 8, vyžadovali povolenie a registráciu bez ohľadu na to, či boli alebo neboli prispôsobené na streľbu nábojkami.

59. Inou otázkou je, či členské štáty pri zavádzaní svojich vnútroštátnych právnych úprav dodržiavali alebo nedodržiavali toto kritérium. Z poskytnutých informácií vyplýva, že v niektorých členských štátoch (šesť vrátane Belgicka) to tak nebolo.( ) Táto skutková okolnosť však nič nemení na tom, čo bolo doteraz uvedené.

2. Rozdielne zaobchádzanie a rovnosť pred zákonom

60. S držiteľmi poloautomatických zbraní zaradených do kategórie A bodov 6 až 8, hoci sa nachádzajú v porovnateľnej situácii (pokiaľ ide o ich právne postavenie), sa preto zaobchádza rozdielne: ak vlastnili neupravené zbrane, prechodný režim podľa článku 7 ods. 4a smernice 91/477 sa na nich vzťahuje po reforme smernice 2017/853; ak tie isté zbrane boli prispôsobené na streľbu nábojkami, prechodný režim sa na nich nevzťahuje.

61. Rozdiel v zaobchádzaní s porovnateľnými situáciami je „odôvodnený, ak je založený na objektívnom a primeranom kritériu, to znamená ak je v súlade s právne prípustným cieľom sledovaným predmetnou právnou úpravou a tento rozdiel je primeraný cieľu, ktorý príslušné zaobchádzanie sleduje“( ).

62. Keďže v tomto prípade sa pochybnosť o platnosti vzťahuje na legislatívny akt Únie, „prináleží normotvorcovi Únie preukázať existenciu objektívnych kritérií predložených ako odôvodnenie a poskytnúť Súdnemu dvoru dôkazy nevyhnutné na preverenie existencie uvedených kritérií“( ).

63. Písomné pripomienky zúčastnených inštitúcií sa odlišujú, pokiaľ ide o porovnateľnosť situácie držiteľov zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8, so situáciou držiteľov zbraní uvedených v kategórii A bode 9:

– Parlament napriek tomu, že podporoval potrebu povolenia pre zbrane na streľbu nábojkami pred reformou smernice 2017/853, tvrdí, že ich držitelia sa nenachádzali v porovnateľnej situácii ako držitelia zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8,( )

– podľa Rady keďže zbrane na streľbu nábojkami nevyžadovali povolenie a registráciu, ich držitelia sa nenachádzali v porovnateľnej situácii ako držitelia zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8. Pripúšťa však, že podľa článku 3 smernice 91/477 členské štáty mohli stanoviť prísnejší režim a vyžadovať povolenie,

– Komisia tvrdí, že nič nebránilo členským štátom, aby uplatňovali podobné zaobchádzanie so zbraňami uvedenými v kategórie A bodoch 6 až 8, a s tými istými zbraňami, ak sú z dôvodu ich úpravy na streľbu nábojkami zaradené do kategórie A bodu 9. Samotná smernica by nevytvárala povinnosť, ktorá by mohla porušiť právo na rovnaké zaobchádzanie.

64. Vzhľadom na rôznorodosť názorov inštitúcií sa na pojednávaní diskutovalo o tom, či by rozšírenie prechodného režimu podľa článku 7 ods. 4a smernice 91/477, zmenenej smernicou 2017/853, na zbrane na streľbu nábojkami ohrozilo cieľ ochrany verejnej bezpečnosti sledovaný smernicou 2017/853.

65. Inštitúcie sa s rôznymi odchýlkami zhodli na tom, že prechodný režim bol navrhnutý tak, aby zohľadňoval rôzne modely, ktoré doteraz existovali v členských štátoch. V prípade zbraní na streľbu nábojkami sa použilo iné kritérium, než je kritérium uvedené v článku 7 ods. 4a smernice 91/477: namiesto zamerania sa na povolenie podľa kategórií zbraní (ako to robí tento článok) sa uprednostnilo zameranie sa na možnosti výnimky podľa článku 6, ktorý umožňuje skúmať ad casum okolnosti držiteľa zbrane upravenej na streľbu nábojkami.

66. Toto vysvetlenie má podľa môjho názoru minimálne tri slabé stránky z hľadiska práva na rovnosť držiteľov poloautomatických zbraní, či už upravených alebo neupravených, ktorí ich nadobudli zákonným spôsobom, v oboch prípadoch pred 13. júnom 2017.

67. Po prvé legislatívne rozdiely na vnútroštátnej úrovni neodôvodňujú prijatie riešení, ktoré nezohľadňujú existenciu (jednotného) rozsahu pôsobnosti smernice 91/477 pred jej zmenou zavedenou smernicou 2017/853.

68. Po druhé nič by nebránilo tomu, aby pri náležitých opatreniach bol uznaný prechodný režim pre držiteľov poloautomatických zbraní upravených na streľbu nábojkami pod podmienkou, že (v členských štátoch, v ktorých nepodliehajú oprávneniu) ich držitelia riadne zaregistrujú. Toto riešenie, o ktorom sa zmienim neskôr, by zabránilo tomu, aby držitelia týchto zbraní boli náhle zbavení ich držby v členských štátoch (väčšina), ktoré majú systém predchádzajúceho povolenia.

69. Po tretie uplatnenie režimu podľa článku 6 smernice 91/477 nenapraví nerovnosť. Je pravda, že táto smernica, zmenená smernicou 2017/853, po zavedení zákazu zbraní kategórie A upravila (článok 6 ods. 2 až 7) režim výnimiek. Podľa tohto článku:

– všeobecným pravidlom (odsek 1) je zákaz „nadobúdani[a] a držb[y] strelných zbraní, hlavných častí a streliva zaradených do kategórie A“, pričom členské štáty musia zabezpečiť, aby sa zbrane, „ktoré sú nezákonne držané v rozpore s týmto zákazom, zabavili“,

– na základe výnimiek možno v určitých prípadoch udeliť povolenie pre strelné zbrane, hlavné časti a strelivo zaradené do kategórie A.( ) Ponúka sa teda priestor na zníženie dopadu zákazu na niektorých držiteľov týchto zbraní, aby sa zaručila proporcionalita uvedeného zákazu.

70. Aj napriek tomu sa na všetky poloautomatické zbrane upravené na streľbu nábojkami nevzťahujú výnimky uvedené v článku 6 smernice 91/477 v znení smernice 2017/853. Konkrétne:

– účel ich použitia na sebaobranu nepostačuje na to, aby sa zákaz ich držby zrušil, dokonca ani dočasne,

– výnimka sa nevzťahuje ani na športových strelcov, ktorí si chcú ponechať zbrane uvedené v kategórii A bode 9, pretože článok 6 ods. 6 obmedzuje výnimku na zbrane uvedené v kategórii A bodoch 6 a 7.

71. Z tohto dôvodu napriek tomu, že článok 6 túto anomáliu do určitej miery zmierňuje, úplne ju nerieši, čo potvrdzuje, že diskusia patrí do rámca samotného prechodného režimu uvedeného v článku 7 ods. 4a smernice 91/477.

72. Pre vyriešenie problému je podľa môjho názoru rozhodujúce porovnanie zbraní. Zatiaľ čo niektoré zbrane (zaradené do kategórie A bodov 6, 7 alebo 8) sú plne funkčné a schopné strieľať náboje alebo projektily, iné zbrane (zaradené do kategórie A bodu 9) iba detonujú a vytláčajú plyny. Prvé predstavujú aktuálne nebezpečenstvo, druhé predstavujú potenciálne riziko v prípade reverzie.

73. Z hľadiska bezpečnosti by teda bolo objektívne rozumné a primerané, aby sa so zbraňami uvedenými v kategórii A bode 9 zaobchádzalo menej prísne ako so zbraňami uvedenými v kategórii A bodoch 6 až 8. Namiesto toho je právne riešenie úplne opačné.

74. Nepochybne existuje riziko, že poloautomatické zbrane na streľbu nábojkami sa upravia na streľbu nábojmi alebo projektilmi prostredníctvom okamžitého uvoľnenia nahromadenej energie. Preto je ich zaradenie do kategórie A (teda ich zákaz) opodstatnené. Cieľ ochrany verejnej bezpečnosti bol podľa odôvodnenia 20 smernice 2017/853 rozhodujúcim na zavedenie bodu 9 kategórie A.

75. Poloautomatické zbrane uvedené v kategórii A bodoch 6, 7 alebo 8 však predstavujú, ako som práve uviedol, prinajmenšom rovnaké riziko: bez potreby úpravy sú samy osebe schopné strieľať náboje alebo projektily (v obmedzenom počte). Preto bolo tiež opodstatnené zaradiť ich do kategórie A zakázaných zbraní.

76. Z hľadiska verejnej bezpečnosti je menej logické, opakujem, že pre najnebezpečnejšie zbrane (neupravené poloautomatické zbrane) je ich držba prechodne povolená, zatiaľ čo rovnaký prechodný režim nie je povolený pre teoreticky menej nebezpečné zbrane z dôvodu ich úpravy na zbrane na streľbu nábojkami.

77. Zúčastnené inštitúcie vo svojich písomných pripomienkach tvrdia, že neexistencia predchádzajúcej registrácie zbraní na streľbu nábojkami by bránila kontrole existujúcich zbraní. Nemyslím si však, že toto vysvetlenie je uspokojivé:

– v prvom rade preto, že smernica 91/477 od začiatku stanovuje registráciu zbraní, ktoré neboli ohlásené. Jej článok 8 ods. 1 druhý pododsek ukladá členským štátom povinnosť stanoviť „povinné prihlásenie všetkých strelných zbraní zaradených do kategórie C, ktoré sú v súčasnosti v držbe na ich území, a to do jedného roka od nadobudnutia účinnosti vnútroštátnych ustanovení transponujúcich túto smernicu“. Rovnaký mechanizmus by sa mohol rozšíriť na zbrane iných kategórií, najmä na zbrane uvedené v kategórii A bode 9,

– v druhom rade preto, že toto vysvetlenie neplatí pre členské štáty (väčšinu), ktoré mali pre tento typ zbraní zavedené režimy udeľovania povolení a registrácie,

– v treťom rade preto, že nie sú zdôvodnené prekážky, ktoré by vznikli zavedením prechodného obdobia pre ohlásenie a registráciu ako menej obmedzujúcej alternatívy k absencii akéhokoľvek prechodnému režimu.( )

78. V konečnom dôsledku zastávam názor, že článok 7 ods. 4a smernice 91/477 je v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania pred zákonom, keďže bez primeraného odôvodnenia zaobchádza s porovnateľnými situáciami rozdielne.

79. Ak sa Súdny dvor stotožní s mojím posúdením, nebude potrebné skúmať súlad tohto ustanovenia s článkom 17 ods. 1 Charty, ani so zásadou ochrany legitímnej dôvery. V prípade, že to tak nie je, stručne ich analyzujem.

C. Platnosť článku 7 ods. 4a smernice 91/477 s ohľadom na článok 17 ods. 1 Charty

80. Predpoklad je, že nadobúdateľom zbraní uvedených v kategórii A bodoch 6 až 8, ktoré boli upravené na zbrane na streľbu nábojkami pred 13. júnom 2017, je zakázané mať ich v držbe, a to aj prechodne. Otázkou je, či je tento zásah do vlastníckeho práva primerane odôvodnený, alebo je naopak neprimeraný.( )

81. Rovnaký problém nastal v prípade, ktorý bol vyriešený rozsudkom Česká republika/Parlament a Rada. V tomto rozsudku Súdny dvor po tom, čo zopakoval svoju judikatúru týkajúcu sa článku 17 ods. 1 Charty( ), uviedol, že zákaz poloautomatických strelných zbraní uvedených v prílohe I časti II kategórii A bodoch 6 až 8 smernice 91/477, zmenenej smernicou 2017/853, nepredstavuje neprimeraný zásah do vlastníckeho práva ich majiteľov.

82. Dôvody, ktoré viedli k tomuto vyhláseniu, boli v podstate tieto:

– v článku 7 ods. 4a smernice 91/477, zmenenej smernicou 2017/853, bol zavedený prechodný režim, v dôsledku čoho táto smernica „nestanovuje vyvlastnenie držiteľov takýchto zbraní, ktoré boli nadobudnuté pred nadobudnutím jej účinnosti“( ),

– zákaz „… sa na jednej strane v zásade obmedzuje na predchádzanie nadobúdaniu vlastníckeho práva k majetku, a na druhej strane je sprevádzaný všetkými výnimkami uvedenými v článku 6 ods. 2 až 6 smernice 91/477…“( ).

83. Prvý z týchto dôvodov sa nevzťahuje na poloautomatické zbrane uvedené v kategórii A bodoch 6 až 8, ktoré sú upravené na streľbu nábojkami a ktoré sú zaradené do kategórie A bodu 9. Neexistencia akéhokoľvek prechodného režimu pre tieto zbrane znamená, že zbrane nadobudnuté pred 13. júnom 2017 zákonným spôsobom sa bez ďalšieho považujú za zakázané a musia byť zabavené.

84. Pokiaľ ide o druhý dôvod, už som uviedol, že článok 6 smernice 91/477, zmenenej smernicou 2017/853, neodstraňuje nedostatky, pretože ponecháva bez možnosti legalizácie dôležité kategórie zbraní na streľbu nábojkami v legálnej držbe, ktoré sú v ňom uvedené. V týchto prípadoch sú držitelia zbraní na streľbu nábojkami, ktoré boli predtým a zákonným spôsobom nadobudnuté pred 13. júnom 2017, okamžite zbavení držby bez prechodného režimu, ktorý nie je sprevádzaný žiadnym ustanovením o náhrade.

85. Samozrejme normotvorca Únie môže vylúčiť možnosť ponechať si vlastníctvo predtým a riadne nadobudnutých strelných zbraní na základe „užívania majetku vo všeobecnom záujme v zmysle článku 17 ods. 1 tretej vety Charty“( ).

86. Ak sa však rozhodne tak urobiť v prípade zbraní, ktoré boli predtým a riadne nadobudnuté a v súvislosti s ktorými je bez možnosti uplatnenia všeobecných výnimiek jedinou možnosťou vzdanie sa ich alebo deaktivácia, záruka vlastníckeho práva nie je dodržaná.

87. Túto záruku možno zachovať len prostredníctvom odškodnenia vyvlastneného držiteľa, pričom ide o ustanovenie, ktoré nie je uvedené v smernici 91/477, zmenenej smernicou 2017/853.

88. Niektoré zo zúčastnených inštitúcií obhajujú prenesenie zodpovednosti na členské štáty a tvrdia, že práve ich úlohou je zabezpečiť správne prebratie smerníc a že prebratím smernice 91/477, zmenenej smernicou 2017/853, mohli zaviesť kompenzácie.( )

89. Táto téza by mohla byť platná, ak by norma Únie priznávala členským štátom mieru voľnej úvahy, ale nie vtedy, ako je to v tomto prípade, keď znenie článku 6 a článku 7 ods. 4a smernice 91/477 neumožňuje, aby určité kategórie poloautomatických zbraní upravených na streľbu nábojkami, ktoré boli svojho času nadobudnuté zákonným spôsobom, boli naďalej v legálnej držbe.

D. Zásada ochrany legitímnej dôvery

90. „V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora právo domáhať sa uplatnenia legitímnej dôvery predpokladá poskytnutie presných, bezpodmienečných a zhodujúcich sa záruk pochádzajúcich z oprávnených a spoľahlivých zdrojov dotknutým subjektom zo strany príslušných orgánov Únie. Toto právo sa totiž vzťahuje na každú osobu podliehajúcu súdnej právomoci v situácii, keď orgán alebo organizácia Únie spôsobila vznik dôvodných očakávaní tým, že tejto osobe poskytla konkrétne záruky. Bez ohľadu na formu oznámenia sú takýmito uisteniami tie informácie, ktoré sú presné, zhodujúce sa, neviažuce sa na splnenie žiadnej podmienky“.( )

91. Rovnako ako tri inštitúcie zúčastnené na tomto procese (Parlament, Rada a Komisia) sa domnievam, že v rozhodnutí vnútroštátneho súdu nebola identifikovaná žiadna záruka, ktorú by normotvorca alebo iné orgány Únie poskytli držiteľom zbraní zaradených do kategórie A bodu 9 smernice 91/477, ktorá by odôvodnila očakávanie, že si tieto zbrane nadobudnuté pred 13. júnom 2017 môžu ponechať prostredníctvom prechodného režimu.

92. Naopak štúdie, ktoré predchádzali reforme smernice 2017/853, zdôraznili rozdiely medzi právnymi úpravami členských štátov, pokiaľ ide o uplatňovanie smernice 91/477, a navrhli definovať jednotné kritériá pre klasifikáciu poplašných alebo predvádzacích zbraní, aby sa zabránilo ich úprave na skutočné strelné zbrane.( )

93. Ak sa vzhľadom na článok 3 smernice 91/477 dalo vo všeobecnosti očakávať sprísnenie podmienok držby strelných zbraní, bezprostredné okolnosti reformy naznačovali tento vývoj osobitným spôsobom.

V. Návrh

94. Vzhľadom na vyššie uvedené navrhujem, aby Súdny dvor odpovedal Cour constitutionnelle (Ústavný súd, Belgicko), takto:

Článok 7 ods. 4a smernice Rady 91/477/EHS z 18. júna 1991 o kontrole získavania a vlastnenia zbraní, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/853 zo 17. mája 2017, tým, že:

neumožňuje členským štátom rozšíriť prechodný režim, ktorý stanovuje pre poloautomatické strelné zbrane zaradené do kategórie A bodov 6 až 8 prílohy I časti II, na tie isté zbrane, ktoré z dôvodu ich úpravy na streľbu nábojkami patria do kategórie A bodu 9 prílohy I časti II tej istej smernice, ani zaviesť podobný režim pre tieto zbrane,

nestanovuje náhradu v prípadoch zbavenia práva vlastníctva a používania zákonným spôsobom nadobudnutých zbraní, ak držitelia týchto zbraní nemôžu využiť výnimočnú možnosť povolenia upravenú v článku 6 smernice 91/477,

porušuje články 17 a 20 Charty základných práv Európskej únie.