Žaloba podaná 10. decembra 2020 – Far Polymers a i./Komisia

(Vec T-722/20)

(2021/C 35/78)

Jazyk konania: taliančina

Účastníci konania

Žalobkyne: Far Polymers Srl (Filago, Taliansko), Gamma Chimica SpA (Miláno, Taliansko), Carbochem Srl (Castiglione Olona, Taliansko), Jeniuschem Srl (Gallarate, Taliansko) (v zastúpení: G. Abbatescianni a E. Patti, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd vyhlásil túto žalobu za prípustnú a zrušil vykonávacie nariadenie Komisie 2020/1336 uverejnené v Úradnom vestníku [Európskej únie] L 315 z 29. 2020, ktorým sa ukladá clo na dovoz určitých polyvinylalkoholov (PVA) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú osem žalobných dôvodov.

Prvý žalobný dôvod je založený na porušení právnych noriem a zjavne nesprávnom vymedzení PVA v Únii, do ktorého Komisia zahrnula okrem subjektov na voľnom trhu aj subjekty na trhu vlastnej spotreby, ako aj výrobcov, ktorí sú súčasne dovozcami. Toto pochybenie a) znemožnilo zistenie ujmy spôsobenej výrobnému odvetviu Únie, ktoré sa v skutočnosti zhoduje so samotným sťažovateľom, b) viedlo k uloženiu ciel, ktoré nezvýhodňujú voľnú hospodársku súťaž na trhu Únie, ale iba sťažovateľa alebo tretie štáty, c) viedlo k tomu, že neboli primerane zohľadnené záujmy všetkých ostatných subjektov výrobného odvetvia Únie (výrobcov, dovozcov a používateľov), ktorým tieto clá odporujú, d) spôsobilo, že nariadenie je v otvorenom rozpore s predchádzajúcimi nariadeniami, ktoré považovali výrobnú kapacitu výrobného odvetvia Únie za nedostatočnú, a to do tej miery, že upravovali kvóty oslobodenia od cla. Z rovnakých dôvodov je napadnuté nariadenie poznačené aj zneužitím právomoci.

V druhom žalobnom dôvode sa tvrdí, že napadnuté opatrenie je v rozpore so zásadami stanovenými v článku 102 ZFEÚ, a subsidiárne, že je poznačené zjavne nesprávnym posúdením a zneužitím právomocí, keďže bude mať za následok vytvorenie dominantného postavenia sťažovateľa na trhu PVA, ako jediného výrobcu pôsobiaceho na voľnom trhu Únie, ktorý má ďalšiu výrobnú kapacitu. Toto nariadenie nezohľadňuje listinné dôkazy týkajúce sa protisúťažného správania, ktorého sa už sťažovateľ dopustil, keď odmietol predať PVA nízkej kvality za ceny, ktoré zohľadňujú nižšie výrobné náklady.

Tretím žalobným dôvodom sa napáda odôvodnenie opatrenia, ktorým sa ukladá clo, z dôvodu porušenia článku 296 ZFEÚ, ako aj zjavne nesprávneho posúdenia, keďže Komisia odmietla pristúpiť rozdeleniu trhu Únie na segmenty s vysokou a nízkou kvalitou tovaru, napriek tomu, že pripustila, že PVA sa predáva v dvoch rôznych kvalitách a s jasne oddelenými odlišnými výrobnými nákladmi, príjemcami aj cenami. Ide o vlastnosti, ktoré nie sú nahraditeľné ani zameniteľné. V dôsledku rozdelenia trhu na segmenty mala Komisia oslobodiť od cla PVA nízkej kvality.

Štvrtý žalobný dôvod sa týka monoméru vinylacetátu (VAM), hlavnej suroviny pri výrobe PVA. Komisia pri stanovení bežnej hodnoty na účely stanovenia dumpingového rozpätia nezohľadnila skutočnosť, že pri čínskom VAM neexistuje cenové narušenie, lebo ceny sú súlade s cenami na medzinárodnom trhu. Komisia pri určovaní rozsahu ujmy rovnako nezohľadnila nižšie náklady vzniknuté čínskym vývozcom, ktorí majú ako vertikálne integrovaní nižšie náklady na VAM.

V piatom žalobnom dôvode sa tvrdí, že Komisia nesprávne a rozporuplne odôvodnila napadnuté opatrenie v rozpore s článkom 296 ZFEÚ, pričom nezohľadnila vplyv metanolu na určenie nákladov čínskych výrobcov, v dôsledku čoho pri stanovení rozsahu ujmy neuznala relatívnu úpravu vývozných cien z hľadiska tohto nákladového faktoru.

Šiestym žalobným dôvodom sa napáda časť opatrenia, v ktorom Komisia poskytla na základe článku 254 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 výnimku na dovoz PVA určeného pre papierenský priemysel, keďže túto výnimku a) nerozšírila na iné konečné použitia, ktoré sú v úplne rovnakej situácii ako papierenský priemysel, a b) uplatnila na jedinú zmes PVA okrem jednoduchého dovozu.

Predmetom siedmeho žalobného dôvodu je porušenie článku 296 ZFEÚ, ako aj odôvodnenia 12 a článok článku 6 ods. 8 základného nariadenia, keďže Komisia rozhodla nezohľadniť určité tvrdenia iba preto, že ich predložili dotknuté osoby, a nie čínski vývozcovia. Týmto spôsobom Komisia svojvoľne zaviedla zásadu, že iba niektoré kategórie subjektov môžu namietať proti prijatiu opatrenia európskymi inštitúciami.

Posledný a ôsmy žalobný dôvod sa týka porušenia článku 296 ZFEÚ a článku 19 základného nariadenia v súvislosti s prístupom k informáciám. Komisia zhromaždila celý rad nedôverných údajov, ale nesprístupnila ich dotknutým osobám. Dotknuté osoby tak neboli schopné pochopiť odôvodnenie Komisie pri prijatí napadnutého opatrenia.