ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Za týchto okolností Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Vyjadruje ustanovenie článku 4 ods. 1 smernice [2004/18] alebo obdobné ustanovenie článku 26 ods. 2 smernice [92/50] (pokiaľ by sa za relevantný predpis považovalo toto druhé ustanovenie), podľa ktorého záujemcovia alebo uchádzači, ktorí sú podľa predpisov platných v členskom štáte, v ktorom sú usadení, oprávnení poskytovať príslušné služby, nemôžu byť odmietnutí len na základe toho, že podľa právnych predpisov platných v členskom štáte, v ktorom sa uzatvára zmluva, sa od nich požaduje, aby boli fyzickými alebo právnickými osobami, základnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá má prednosť pred formálnym obmedzením uvedeným v článku 113 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 267/2000 a v článku 2 ods. 6 a článku 15 ods. 1 regionálneho zákona [č. 26] a ktorej uplatnenie musí preto tiež byť zabezpečené tak, že umožní účasť na súťažiach verejného obstarávania aj subjektom, ktoré nemajú právnu formu kapitálových spoločností? 2. V prípade, ak Súdny dvor nepovažuje vyššie uvedenú právnu úpravu za vyjadrenie základnej zásady práva Spoločenstva, je ustanovenie článku 4 ods. 1 smernice [2004/18] alebo obdobné ustanovenie článku 26 ods. 2 smernice [92/51] (pokiaľ by sa za relevantný predpis považovalo toto druhé ustanovenie) implicitným dôsledkom alebo „zásadou odvodenou“ zo zásady hospodárskej súťaže posudzovanej spoločne so zásadou administratívnej transparentnosti a zásadou zákazu diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, a má preto ako také priamu uplatniteľnosť a prednosť pred prípadne odlišnými vnútroštátnymi normami prijatými členskými štátmi na úpravu verejného obstarávania prác, na ktoré sa nevzťahuje priama pôsobnosť práva Spoločenstva? 3. Sú ustanovenia článku 113 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 267/2000, ako aj v článku 2 ods. 6 a článku 15 ods. 1 regionálneho zákona [č. 26] v súlade so zásadami práva Spoločenstva ustanovenými v článku 39 [ES] (zásada voľného pohybu pracovníkov v rámci Spoločenstva), 43 [ES] (sloboda usadiť sa), 48 [ES] a 81 [ES] (dohody obmedzujúce hospodársku súťaž)…, a teda, v prípade, ak sa zistí rozpor, musia sa uvedené vnútroštátne ustanovenia prestať uplatňovať z dôvodu, že sú v rozpore s právnymi predpismi Spoločenstva, ktoré majú priamu uplatniteľnosť a prednosť pred vnútroštátnymi právnymi predpismi? 4. Sú ustanovenia článku 113 ods. 5 legislatívneho dekrétu č. 267/2000, ako aj článku 2 ods. 6 a článku 15 ods. 1 regionálneho zákona [č. 26] v súlade s ustanovením článku 9 ods. 1 smernice [75/442] alebo obdobnými ustanoveniami článku 7 ods. 2 smernice [2006/12] (pokiaľ by sa za relevantný predpis považovalo toto druhé ustanovenie), ktoré v uvedenom poradí ustanovujú, že ‚,… každé zariadenie alebo podnik, ktorý vykonáva činnosti uvedené v prílohe II A [smernice 75/442], musí získať povolenie od príslušného orgánu uvedeného v článku 6 [tejto smernice]‘ a že ‚plány podľa odseku 1 [smernice 2006/12] (odpadové hospodárstvo) môžu napríklad zahŕňať: a) fyzické osoby alebo právnické osoby, ktoré sú oprávnené nakladať s odpadmi…‘?“
37

Toto konštatovanie nemôže byť spochybnené iba samotnou okolnosťou, že tento projekt, ako to v podstate zdôraznilo Španielske kráľovstvo, je mimoriadne dôležitý pre ekonomický a sociálny rozvoj územia, ktorého sa týka. Možnosť členských štátov podstatným spôsobom zasiahnuť do území, ktoré mali byť klasifikované ako OCHÚ a ktoré, ako uvádzajú body 27 a 28 tohto rozsudku, patria do režimu upraveného v prvej vete článku 4 ods. 4 smernice o vtáctve, nemôže byť v žiadnom prípade odôvodnená hospodárskymi a sociálnymi požiadavkami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. februára 1991, Komisia/Nemecko, C-57/89, Zb. s. I-883, body 21 a 22).
44

Rovnako by bolo v rozpore s cieľmi Európskeho spoločenstva v oblasti odborného vzdelávania, ak by sa odmietlo priznať vyučujúcemu vykonávajúcemu túto činnosť vo vedľajšom pracovnom pomere daňové výhody, ktoré by podporili jeho disponibilitu. Podľa článku 149 ES sa má totiž podporovať spolupráca medzi členskými štátmi v oblasti vzdelávania a mobility študentov a učiteľov. Odmietnutie priznania daňového oslobodenia vo veci samej by nepriamo viedlo vyučujúceho vykonávajúceho činnosť vo vedľajšom pracovnom pomere vyučovať iba na vnútroštátnych univerzitách.
36

Deutsche Post a nemecká vláda však tvrdia, že umožniť subjektom, ktoré zhromažďujú listové zásielky, mať prístup do poštových stredísk a k rabatom zodpovedajúcim za čiastkové poskytovanie služby, pokiaľ ide o poštové zásielky, ktoré vzhľadom na svoju váhu a cenu patria do výlučnej licencie tejto spoločnosti, by ohrozovalo jej finančnú rovnováhu. Tieto subjekty, ktoré zhromažďujú listové zásielky, by mohli totiž takto ponúknuť zisk prinášajúcej klientele, podnikom, ktoré predstavujú 80 % všetkých zásielok, celý reťazec poštového doručovania, a to za nižšie sadzby ako má Deutsche Post. Pokiaľ ide o nákladnejšie poskytovanie služieb, najmä doručovanie vo vidieckych oblastiach, uvedené subjekty, ktoré zhromažďujú listové zásielky, by sa teda mohli obrátiť na služby poskytovateľa univerzálnej poštovej služby, ktorý by konal ako poddodávateľ, ktorý by bol povinný zachovať v celom rozsahu svoju štruktúru z hľadiska investičného majetku a personálneho hľadiska.
49

Finanzamt a nemecká vláda sa tiež domnievajú, že daňový režim v prejednávanej veci má za cieľ vyhnúť sa dvojitému zohľadneniu strát tým, že sa odpočítajú náklady vynaložené na dosiahnutie príjmov v zahraničí, keďže sú podľa zmluvy oslobodené od dane. Keby sa kurzová strata zohľadnila v Nemecku ako prevádzkový výdavok, spoločnosti Deutsche Shell by tak vznikla dvojitá daňová výhoda, keďže kladný výsledok stálej prevádzkarne je v Nemecku podľa zmluvy oslobodený od dane bez toho, aby mohla byť kurzová strata zohľadnená pri zdanení v Taliansku. Inak povedané, jeden a ten istý hospodársky postup by bol umelo rozdelený v prospech spoločnosti Deutsche Shell, keďže príjmy stálej prevádzkarne by sa podľa zmluvy oslobodili od dane a kurzová strata by sa považovala za prevádzkový výdavok oddelený od ostatných výdavkov spoločnosti.
7

Colný kódex Spoločenstva vo svojich článkoch 28 až 31 stanovuje: „Článok 28 Ustanovenia tejto kapitoly určujú colnú hodnotu pre účely uplatňovania Colného sadzobníka Európskych spoločenstiev a iných ako sadzobných opatrení ustanovených zvláštnymi predpismi spoločenstva upravujúcimi určité oblasti týkajúce sa pohybu tovaru. Článok 29 1. Colnou hodnotou dovážaného tovaru je jeho prevodná hodnota, t. j. cena skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za tovar predávaný na vývoz na colné územie spoločenstva, podľa potreby upravená podľa článku 32 a 33, a to za podmienky že: … d) kupujúci a predávajúci nie sú v spojení alebo, ak sú v spojení, je prevodná hodnota prijateľná pre colné účely podľa odseku 2. a) Pri určovaní, či je prevodná hodnota prijateľná na účely odseku 1, nie je skutočnosť, že kupujúci a predávajúci sú v spojení, sama o sebe dostatočným dôvodom na to, aby prevodná hodnota bola považovaná na neprijateľnú. Pokiaľ je to potrebné, budú preskúmané okolnosti predaja a prevodná hodnota bude prijatá, ak spojenie neovplyvnilo cenu. Ak na základe informácií poskytnutých deklarantom alebo iným spôsobom majú colné orgány dôvody na to, aby považovali cenu za ovplyvnenú spojením, oznámia svoje dôvody deklarantovi a poskytnú mu primeranú možnosť na vyjadrenie. Ak o to požiada deklarant, budú mu tieto dôvody oznámené písomnou formou. … Článok 30 1. Ak nemôže byť colná hodnota určená podľa článku 29, určí sa postupne podľa odseku 2 písmeno a), b), c) a d)… 2. Colnou hodnotou podľa tohto článku je: a) prevodná hodnota rovnakého tovaru,… b) prevodná hodnota podobného tovaru,… c) hodnota založená na jednotkovej cene, za ktorú sa dovážaný tovar alebo rovnaký alebo podobný tovar predáva v spoločenstve v najväčšom úhrnnom množstve osobám, ktoré nie sú s predávajúcim v spojení; d) hodnota vypočítaná,… Článok 31 1. Ak nemôže byť colná hodnota dovážaného tovaru určená podľa článkov 29 alebo 30, určí sa na základe údajov dostupných v spoločenstve s použitím vhodných prostriedkov zlúčiteľných so zásadami a všeobecnými pravidlami: — dohody o vykonaní článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode, — článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode, a — ustanovení tejto kapitoly. Colná hodnota podľa odseku 1 sa nemôže zakladať na: … b) postupe, ktorý stanoví prijímanie vyššie uvedených dvoch alternatívnych hodnôt [prijímanie vyššej hodnoty z dvoch alternatívnych hodnôt — neoficiálny preklad] pre colné účely; … g) ľubovoľných alebo fiktívnych hodnotách.“
Z pripomienok predložených Súdnemu dvoru a z bodov 43 až 45 návrhov generálneho advokáta totiž vyplýva, že v niektorých členských štátoch je možné takéto vajíčka pred prenesením do maternice ženy uskladniť na kratší alebo dlhší čas, pričom dotknutá vnútroštátna právna úprava v spore vo veci samej v tomto smere stanovuje možnosť uskladniť oplodnené vajíčka na dobu maximálne desiatich rokov. Uplatnenie ochrany pred prepustením v zmysle článku 10 smernice 92/85 na pracovníčku pred prenesením oplodnených vajíčok by teda mohlo mať za následok, že túto ochranu by žena získala aj v prípade, ak by toto prenesenie bolo z akéhokoľvek dôvodu odložené na niekoľko rokov alebo dokonca ak by sa definitívne neuskutočnilo s tým, že oplodnenie in vitro bolo vykonané iba pre prípad eventuálnej potreby.
26

S cieľom určiť prípadný rozdiel v odmene Súd prvého stupňa najprv v bodoch 61 až 82 napadnutého rozsudku určil obdobie, počas ktorého bolo potrebné vykonávať porovnanie medzi peňažnými podmienkami pracovného miesta, ktoré by pani Girardot požívala, ak by bola zamestnaná Komisiou a jej skutočnými peňažnými podmienkami pracovného miesta. Súd prvého stupňa v tejto súvislosti v bodoch 73 až 77 tohto rozsudku zamietol argument Komisie, podľa ktorého stratená príležitosť pani Girardot by bola napraviteľná iba udelením zodpovedajúcej peňažnej náhrady škody, ktorej výška by bola určená na čistú odmenu za tri mesiace vyplatenú z dôvodu minimálnej výpovednej lehoty stanovenej v článku 47 ods. 2 písm. a) PZOZ. Súd prvého stupňa sa totiž domnieval, že tento argument by viedol k tvrdeniu, že obdobie, počas ktorého by pani Girardot zotrvávala v službách Komisie, ak by ju Komisia zamestnala, je natoľko hypotetické, že má byť prijatý záver, že by Komisia ukončila jej zamestnávanie hneď po tom, ako toto zamestnávanie začalo, čo nie je pravdepodobné. Za týchto okolností Súd prvého stupňa v bode 78 napadnutého rozsudku konštatoval, že s cieľom zohľadniť všetky možnosti ukončenia zamestnávania uvádzané článkami 47 ods. 2 a 48 až 50 PZOZ obdobie, ktoré má byť zohľadnené, malo byť určené ex aequo et bono na päť rokov vrátane výpovednej lehoty, od dátumu účinnosti vymenovania uchádzačov prijatých Komisiou v nadväznosti na výsledky konania na obsadenie voľných pracovných miest, z ktorého bola pani Girardot protiprávne vylúčená. Okrem toho Súd prvého stupňa v bode 80 napadnutého rozsudku odmietol tvrdenia pani Girardot založené na pravdepodobnosti vymenovania, keďže tento prvok bol neistý.
23

To neplatí v prípade, ak daňový systém pripisuje dodávateľovi všetku zodpovednosť za zaplatenie DPH bez ohľadu na to, či sa tento podieľal alebo nepodieľal na podvode, ktorého sa dopustil kupujúci (pozri v tomto zmysle rozsudok Teleos a i., už citovaný, bod 58). Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 45 svojich návrhov, bolo by zjavne neprimerané, ak by bola zdaniteľnej osobe pripísaná zodpovednosť za stratu v daňových príjmoch spôsobenú podvodným správaním tretích osôb, na ktoré nemá daná osoba žiadny vplyv.
11

Od tohto dátumu až do 11. októbra 2006 dostávala pani Klöppel rakúsky príspevok na starostlivosť o dieťa. Rozhodnutím z 3. mája 2006 zamietol Tiroler Gebietskrankenkasse jej žiadosť o predĺženie doby poskytovania príspevku do 10. apríla 2007. Toto zamietnutie vychádzalo z § 5 ods. 2 KBGG, ktorý stanovuje, že ak poberá príspevok na starostlivosť o dieťa len jeden z rodičov, prináleží mu len do dovŕšenia 30. mesiaca veku dotknutého dieťaťa, ale ak poberá (alebo poberal) príspevok aj druhý rodič, možno ho poberať do veku 36 mesiacov, pričom rodičia poberajú príspevok striedavo. Skutočnosť, že pán Kraler poberal príspevok na výchovu v Nemecku od 11. apríla do 11. augusta 2004, však nebola zohľadnená v čase skúmania práva pani Klöppel na príspevok na starostlivosť o dieťa počas obdobia 36 mesiacov.
20

Preto je potrebné chápať položenú otázku tak, že jej cieľom je objasniť, či článkom 6 a 11 smernice 97/13 v spojení s jej článkami 22 a 25 odporuje, aby členský štát požadoval od operátora, bývalého držiteľa výlučného práva na poskytovanie verejných telekomunikačných služieb, ktorý sa stal držiteľom všeobecného oprávnenia, zaplatenie takej peňažnej povinnosti, akou je predmetný poplatok vo veci samej zodpovedajúci sume, ktorej zaplatenie sa v minulosti požadovalo za udelenie uvedeného výlučného práva, a to počas jedného roka po uplynutí lehoty na prebratie tejto smernice do vnútroštátneho práva, konkrétne až do 31. decembra 1998.
28

Holandské kráľovstvo, ktorého návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu Francúzskej republiky predseda Súdneho dvora uznesením z 9. októbra 2006 vyhovel, sa domnieva, že podmienka spoločného pôvodu prípravkov je nevyhnutná a dôvodná, lebo pokiaľ by neexistovala, úroveň ochrany stanovená smernicou 91/414 by sa znížila, právo na ochranu údajov držiteľov PUT referenčného prípravku by bolo porušené a konanie o vzájomnom uznávaní PUT, ktoré upravuje článok 10 tejto smernice, by bolo ohrozené.
14

Činnosť zmierovacích služieb je upravená kráľovským dekrétom 2756/1979 z 23. novembra 1979 (BOE č. 291 z 5. decembra 1979, s. 28015), ktorý upravuje úlohu Instituto de Mediación, Arbitraje y Conciliación (mediačné, rozhodcovské a zmierovacie stredisko). Články 5, 8, 10 a 11 predmetného kráľovského dekrétu stanovujú: „Článok 5 1. Zmierovacie konanie prebieha pred orgánmi mediačného, rozhodcovského a zmierovacieho strediska v mieste plnenia služieb alebo bydliska zainteresovaných osôb, podľa výberu navrhovateľa. 2. Zmierovacie konanie prebieha pred riaditeľom, predsedom rozhodcovského súdu, tajomníkom alebo akýmkoľvek iným úradníkom strediska za podmienky, že sú držiteľmi právnej licencie (‚Licenciatura‘). Účastníci zmierovacieho konania musia mať rovnakú spôsobilosť, aká sa vyžaduje od účastníkov pracovnoprávneho konania. … Článok 8 1. Keď je návrh podaný a zaregistrovaný, skúma sa s cieľom určiť, či sú splnené požadované podmienky. Prípadne sa požadujú potrebné spresnenia, aby zainteresované osoby mohli byť riadne predvolané. Jedna riadne datovaná a kolkom opatrená kópia sa vydá oproti podpisu predvolanej osobe, ktorá bude informovaná o mieste, dni a hodine zmierovania, ktoré sa musí uskutočniť v zákonných lehotách. V prípade, ak predvolaná osoba nie je navrhovateľ a odmieta predvolanie, oznámi sa jej rovnakým spôsobom ako ostatným zainteresovaným účastníkom konania. … Článok 10 Keď sa po predvolaní účastníkov konania, ktorí sa môžu dostaviť s poradcom, začne pojednávanie, zmierovateľ overí ich totožnosť, ich právnu spôsobilosť a ich právomoc zastupovania a po udelení súhlasu navrhovateľa im udelí slovo s cieľom, aby uviedli svoje námietky a návrhy, predloženie dokladov a iných dôkazov je fakultatívne. Potom zmierovateľ vyzve zainteresovaných účastníkov konania na dosiahnutie dohody, prípadne za pomoci poradcov, udeliac im slovo vždy, keď je to potrebné, a prípadne im navrhujúc primerané riešenia. Zmierovateľ udržiava počas diskusie poriadok a má možnosť diskusiu prerušiť, ak diskusia narúša dôstojnosť konania alebo ak sa zdá byť nemožné dospieť k dohode: v oboch prípadoch je konanie považované za ukončené bez dohody. Zmierovateľ vyhotovuje z pojednávania zápisnicu a zachytáva čo možno najpresnejšie obsah dohôd uzavretých zainteresovanými účastníkmi konania. Ak nie je uzavretá žiadna dohoda, výslovne to konštatuje. Zápisnica je podpisovaná zainteresovanými účastníkmi konania a zmierovateľom, a ak jeden z nich nevie alebo nemôže podpisovať, spresní sa to. Poradca môže byť poverený vykonať to v jeho mene. Rovnako sa výslovne poznamená odmietnutie podpisu, ako aj dôvody odmietnutia, ak sú známe, a konanie je považované za ukončené bez dohody. Bezodkladne po zmierovacom konaní zmierovateľ vydá zainteresovaným účastníkom konania overenú kópiu zápisnice. Článok 11 To, čo sa rozhodne počas zmierovania pred mediačným, rozhodcovským a zmierovacím strediskom, je vykonateľné a záväzné pre pracovnoprávne súdy. …“
54

Pokiaľ ide o samotnú pomoc, je potrebné dodať, že opatrenie, ktoré pozostáva výlučne z povinnosti vrátenia pomoci bez zaplatenia úrokov, by v podstate nebolo vhodné na nápravu účinkov nezákonnosti za predpokladu, že po prijatí konečného pozitívneho rozhodnutia Komisie by členský štát uvedenú pomoc znovu poskytol. Pokiaľ by obdobie, ktoré uplynulo medzi vrátením pomoci a jej novým poskytnutím, bolo kratšie ako obdobie, ktoré uplynulo medzi jej prvým poskytnutím a konečným rozhodnutím, príjemca pomoci by v prípade, ak by znovu prijímal vrátenú sumu, znášal úroky z vyššej sumy, ako tie, ktoré by zaplatil, ak by od začiatku musel prevziať sumu zodpovedajúcu nezákonne priznanej pomoci.
41

V prípade takej žaloby by bol odporcom verejný obstarávateľ a hospodársky subjekt, ktorého záujmy by mohli byť ohrozené, by nemusel byť nevyhnutne účastníkom konania a nemusel by byť prizvaný, aby bránil svoje záujmy. Preto je o to dôležitejšie zaviesť mechanizmy, ktoré poskytnú primeranú ochranu záujmom hospodárskych subjektov.
12

Spor vo veci samej sa týka dovozu touto spoločnosťou zo Spojeného kráľovstva do Nemecka japonských animovaných filmov nazvaných „animes“ v ich verzii na DVD alebo na videokazete. Pred ich dovozom boli tieto programy predmetom kontroly zo strany British Board of Film Classification (britská komisia pre klasifikáciu filmov, ďalej len „BBFC“). Táto organizácia preskúmala podľa ustanovení o ochrane maloletých platných v Spojenom kráľovstve, akej verejnosti sú tieto filmy určené a zatriedila ich do kategórie „zakázané pre maloletých do 15 rokov“. Tieto videonosiče obsahujú označenie BBFC uvádzajúce, že sú prístupné mladistvým od 15 rokov.
11

Kempter proti tomuto rozhodnutiu podal žalobu, avšak bez toho, aby sa dovolávala porušení práva Spoločenstva. Rozsudkom zo 16. júna 1999 Finanzgericht Hamburg túto žalobu zamietol, a to z dôvodu, že žalobkyňa nepredložila dôkaz o tom, že zvieratá boli dovezené do tretej krajiny 12 mesiacov po dátume prijatia vývozného colného vyhlásenia, ako to vyžaduje článok 5 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 3665/87 na účely platby náhrad. Uznesením z 11. mája 2000 zamietol Bundesfinanzhof v poslednom stupni odvolanie, ktoré proti tomuto rozsudku podal Kempter.
44

Z vnútroštátneho uznesenia, ktorým bol podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, vyplýva, že spoločnosť Fernwärme Wien má de facto v tomto odvetví skoro monopolné postavenie vzhľadom na to, že ďalšie dve spoločnosti, ktoré pôsobia v tomto odvetví, majú zanedbateľný rozmer, a teda nepredstavujú skutočných konkurentov. Ďalej, toto odvetvie má značnú autonómiu v tom zmysle, že mestský vykurovací systém by mohol byť len ťažko nahradený inými energiami, pretože by si to vyžadovalo významné transformačné práce. Nakoniec mesto Viedeň priznáva tomuto vykurovaciemu systému značný význam aj z dôvodu ochrany životného prostredia. Vzhľadom na tlak verejnej mienky by mestský úrad nepripustil zrušenie tohto systému, a to aj keby mala byť jeho prevádzka stratová.
7

Smernica 1999/31 v článkoch 7 až 9 stanovuje postup povolenia nových skládok. Rovnako podriaďuje existujúce skládky osobitným opatreniam. V tejto súvislosti článok 14 tejto smernice stanovuje: „Členské štáty prijmú opatrenia na zabezpečenie toho, aby skládky, ktorým bolo vydané povolenie alebo ktoré už boli v prevádzke v čase transpozície tejto smernice, nemohli pokračovať v prevádzke, pokiaľ nebudú podľa možnosti čo najskôr uskutočnené nižšie uvedené kroky, najneskôr však do ôsmich rokov odo dňa ustanoveného v článku 18 ods. 1: a) do jedného roka odo dňa stanoveného v článku 18 ods. 1 prevádzkovateľ pripraví a predloží príslušnému orgánu na schválenie plán úpravy skládky, vrátane podrobných údajov uvedených v článku 8, a všetky nápravné opatrenia, ktoré bude potrebné podľa prevádzkovateľa vykonať pre splnenie požiadaviek tejto smernice s výnimkou požiadaviek v bode 1 prílohy I; b) po predložení plánu úpravy skládky príslušné orgány prijmú na základe zmieneného plánu a tejto smernice konečné rozhodnutie o tom, či prevádzka skládky môže pokračovať. Členské štáty prijmú v súlade s článkom 7 písm. g) a 13 potrebné opatrenia na čo najrýchlejšie zatvorenie tých skládok, ktorým nebolo podľa článku 8 vydané povolenie pokračovať v prevádzke; c) na základe schváleného plánu úpravy skládky povolí príslušný orgán potrebné práce a ustanoví prechodné obdobie na dokončenie plánu. Každá existujúca skládka musí do ôsmich rokov odo dňa stanoveného v článku 18 ods. 1 spĺňať požiadavky tejto smernice, s výnimkou požiadaviek uvedených v bode 1 prílohy I; d) i) do jedného roka odo dňa stanoveného v článku 18 ods. 1 sa budú články 4, 5 a 11 a príloha II vzťahovať na skládky nebezpečného odpadu; ii) do troch rokov odo dňa ustanoveného v článku 18 ods. 1 sa na skládky nebezpečného odpadu začne uplatňovať článok 6.“
14

Za týchto okolností sa Cour d’arbitrage rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Je systém poistenia sociálnej starostlivosti, ktorý: a) zaviedlo autonómne spoločenstvo federálneho štátu, ktorý je členom Európskeho spoločenstva; b) sa vzťahuje na osoby s bydliskom v časti územia tohto federálneho štátu patriaceho do právomoci uvedeného autonómneho spoločenstva; c) na základe tohto systému poskytuje právo na preplatenie nákladov vynaložených za poskytnutie inej než zdravotnej pomoci a služieb osobám s dlhodobou a vážnou zníženou sebestačnosťou poisteným v rámci tohto systému, a to formou paušálnych príspevkov na súvisiace náklady; d) je na jednej strane financovaný z ročných príspevkov poistencov a na strane druhej zo subvencie v rámci rozpočtových výdavkov príslušného autonómneho spoločenstva, systémom patriacim do vecnej pôsobnosti nariadenia… č. 1408/71…, ktorá je vymedzená článkom 4 tohto nariadenia? 2. V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku: Má sa citované nariadenie a najmä jeho články 2, 3 a 13, a ak sa použijú, jeho články 18, 19, 20, 25 a 28 vykladať v tom zmysle, že tieto ustanovenia odporujú tomu, aby autonómne spoločenstvo určitého federálneho štátu, ktorý je členom Európskeho spoločenstva, prijalo pri výkone svojich právomocí ustanovenia, ktoré v zmysle citovaného nariadenia obmedzujú prístup k možnosti poistenia a k výhodám systému sociálneho zabezpečenia v zmysle tohto nariadenia na osoby, ktoré majú svoje bydlisko na území patriacom do právomoci tohto autonómneho spoločenstva, a pokiaľ ide o občanov Európskej únie, na osoby, ktoré sú zamestnané na tomto území a majú svoje bydlisko v inom členskom štáte, s výnimkou osôb, a to bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť, ktoré majú svoje bydlisko v časti územia federálneho štátu patriacej do právomoci iného autonómneho spoločenstva? 3. Majú sa články 18, 39 a 43 Zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že odporujú tomu, aby autonómne spoločenstvo určitého federálneho štátu, ktorý je členom Európskeho spoločenstva, pri výkone svojich právomocí prijalo ustanovenia, ktoré obmedzujú prístup k možnosti poistenia a k výhodám systému sociálneho zabezpečenia v zmysle tohto nariadenia na osoby, ktoré majú svoje bydlisko na území patriacom do právomoci tohto autonómneho spoločenstva, a pokiaľ ide o občanov Európskej únie, na osoby, ktoré sú zamestnané na tomto území a majú bydlisko v inom členskom štáte, s výnimkou osôb, a to bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť, ktoré majú svoje bydlisko v časti územia federálneho štátu patriacej do právomoci iného autonómneho spoločenstva? 4. Majú sa články 18, 39 a 43 Zmluvy ES vykladať v tom zmysle, že odporujú tomu, aby bola pôsobnosť tohto systému obmedzená na osoby, ktoré majú bydlisko v samosprávnych celkoch určitého federálneho štátu, ktorý je členom Európskeho spoločenstva, a na ktoré sa tento systém vzťahuje?“