Hoci normotvorca Spoločenstva zahrnul do indikatívneho zoznamu uvedeného v odôvodnení č. 14 uvedeného nariadenia „neočakávané nedostatky, ktoré sa týkajú bezpečnosti letu“ a technická porucha lietadla môže byť zahrnutá medzi takéto nedostatky, nič to nemení na skutočnosti, že okolnosti zahŕňajúce takúto udalosť môžu byť posúdené ako „mimoriadne“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 iba vtedy, ak sa vzťahujú na udalosť, ktorá sa podľa vzoru tých, ktoré sú uvedené v odôvodnení č. 14 tohto nariadenia, netýka bežnej aktivity dotknutého leteckého dopravcu a nepatrí do jeho účinnej kontroly z dôvodu jej povahy alebo jej pôvodu. Leteckí dopravcovia sú bežne konfrontovaní pri výkone svojich aktivít s rôznymi technickými poruchami, ktoré sa nevyhnutne objavujú pri činnosti týchto prístrojov. Vyriešenie technickej poruchy vyplývajúcej z nedostatku údržby prístroja treba preto považovať za patriace do bežnej aktivity leteckého dopravcu.

Dohovor o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu (Montrealský dohovor) nie je rozhodný na účely výkladu okolností vylučujúcich zodpovednosť uvedených v článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov. Tento článok totiž odkazuje na pojem „mimoriadne okolnosti“, zatiaľ čo tento pojem sa nenachádza ani v článku 19 uvedeného dohovoru, ani v inom jeho ustanovení. Okrem toho, článok 19 Montrealského dohovoru sa vzťahuje na omeškanie, zatiaľ čo článok 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 sa zaoberá prípadmi zrušenia letu. Ďalej, článok 19 a nasl. tohto dohovoru upravujú podmienky, za ktorých môžu dotknutí cestujúci po zmeškaní letu podať žaloby smerujúce k získaniu náhrady z dôvodu individualizovanej nápravy. Naopak, článok 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004 upravuje štandardné a okamžité nápravné opatrenia. Tieto opatrenia, nezávislé na tých, ktorých podmienky uskutočnenia upravuje Montrealský dohovor, sú teda navyše. Z toho vyplýva, že okolnosti vylučujúce zodpovednosť dopravcu upravené v článku 19 tohto dohovoru nemôžu byť bez rozdielu prebraté do článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004.

Skutočnosť, že letecký dopravca dodržal minimálne pravidlá údržby lietadla, nemôže sama osebe stačiť na preukázanie, že tento dopravca prijal „všetky primerané opatrenia“ v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 261/2004, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov, a v dôsledku toho na oslobodenie tohto dopravcu od jeho povinnosti náhrady upravenej v článku 5 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 1 tohto nariadenia.

Normotvorca Spoločenstva totiž nezamýšľal priznať charakter oslobodzujúci od povinnosti náhrady pre cestujúcich v prípade zrušenia letu všetkým mimoriadnym okolnostiam, ale iba tým, ktorým by sa nebolo možné vyhnúť, hoci by boli prijaté všetky primerané opatrenia. Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že všetky mimoriadne okolnosti nie sú oslobodzujúce, je úlohou toho, kto má v úmysle sa ich dovolávať, okrem iného preukázať, že by sa im v každom prípade nedalo vyhnúť opatreniami prispôsobenými situácii, to znamená takými, ktoré v čase, keď tieto mimoriadne okolnosti nastanú, zodpovedajú najmä podmienkam technicky a hospodársky znesiteľným pre dotknutého leteckého dopravcu. Tento musí totiž preukázať, že sa zjavne nemohol, s výnimkou pripustenia neprimeraných strát vzhľadom na kapacity jeho podniku v rozhodnom čase, vyhnúť tomu, že mimoriadne okolnosti, ktorým čelil, viedli k zrušeniu letu.

(pozri body 39 — 41, 43, bod 3 výroku)