ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 158/25

Žaloba podaná 14. februára 2008 – Wybranowski/Komisia

(Vec F-17/08)

(2008/C 158/44)

Jazyk konania: poľština

Účastníci konania

Žalobca: Andrzej Wybranowski (Varšava, Poľsko) (v zastúpení: Z. Wybranowski, advokát)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Predmet a opis sporu

Zmeniť rozhodnutie výberovej komisie výberového konania EPSO/AD/60/06 z 15. novembra 2007, ktorým bolo žalobcovi na ústnej skúške pridelených 20 z 50 bodov, v dôsledku čoho nebol zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov, ako aj rozhodnutie tej istej výberovej komisie z 20. decembra 2007 o nezvýšení počtu pridelených bodov, tak aby bol žalobca zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov. Subsidiárne zrušiť uvedené rozhodnutia a zaviazať žalovanú a/alebo výberovú komisiu výberového konania na prijatie nového rozhodnutia, ktorým bude žalobca zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov

Návrhy žalobcu

— zmeniť rozhodnutie výberovej komisie výberového konania EPSO/AD/60/06 z 15. novembra 2007, ktorým bolo žalobcovi na ústnej skúške pridelených 20 z 50 bodov, v dôsledku čoho nebol zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov, ako aj rozhodnutie tej istej výberovej komisie z 20. decembra 2007 o nezvýšení počtu pridelených bodov, tak aby bol žalobca zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov,

— alternatívne zrušiť uvedené rozhodnutia a zaviazať žalovanú a/alebo výberovú komisiu výberového konania na prijatie nového rozhodnutia, ktorým bude žalobca zapísaný do zoznamu úspešných uchádzačov,
—

oznámiť menovaciemu orgánu účinky uvedeného zrušenia, konkrétne so spätnou účinnosťou ku dňu ich prechodu z kategórie C do kategórie B: 1. menovať žalobcov do platovej triedy B*5/B*6 podľa článku 2 prílohy XIII služobného poriadku; 2. priznať im základný plat, na ktorý majú nárok na základe článku 2 ods. 2 prílohy XIII služobného poriadku bez násobného koeficientu; 3. zachovať po prechode do kategórie B body za zásluhy a body za prechod, ktoré nazbierali v priebehu služby v kategórii C,
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU

EURÓPSKEJ ÚNIE (tretia komora)

z 15. júna 2016

Gabrio Marinozzi

proti

Európskej komisii

„Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Dôchodky — Prevod vnútroštátnych práv na dôchodok — Návrhy na započítanie odpracovaných rokov — Akt nespôsobujúci ujmu — Zamietnutie odvolania ako neprípustného — Žiadosť o vydanie rozhodnutia pred prejednaním veci samej — Článok 83 rokovacieho poriadku“

Predmet:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, uplatniteľného na Zmluvu o ESAE na základe jej článku 106a, ktorou Gabrio Marinozzi navrhol zrušenie „rozhodnutia z 15. októbra 2014 týkajúceho sa započítania [do dôchodkového systému Európskej únie] jeho práv na dôchodok nadobudnutých pred vstupom do služby“ v rámci iného systému dôchodkového zabezpečenia, a pokiaľ je to potrebné, rozhodnutia menovacieho orgánu Európskej komisie z 29. januára 2015, ktorým sa zamieta jeho sťažnosť podaná proti „rozhodnutiu“ o stanovení uvedeného započítania

Rozhodnutie:

Žaloba sa zamieta. Gabrio Marinozzi znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

Abstrakt

Žaloby úradníkov – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Návrh na započítanie odpracovaných rokov na účely prevodu práv na dôchodok do dôchodkového systému Únie nadobudnutých pred vstupom do služieb Únie – Vylúčenie

(Služobný poriadok úradníkov, článok 1, a príloha VIII článok 11 ods. 2)

Návrh na započítanie odpracovaných rokov predložený úradníkovi na účely prevodu práv na dôchodok do dôchodkového systému Európskej únie nadobudnutých v rámci iného systému, nemá záväzné právne účinky zasahujúce priamo a bezprostredne do právnej situácie príjemcu tým, že podstatným spôsobom mení jeho právne postavenie. Nie je teda aktom spôsobujúcim ujmu v zmysle článku 91 ods. 1 služobného poriadku.

(pozri bod 16)

Odkaz:

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudky z 13. októbra 2015, Komisia/Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 62, a Teughels/Komisia, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, bod 58
Aby úradník alebo bývalý úradník mohol podľa článkov 90 a 91 služobného poriadku podať žalobu smerujúcu k zrušeniu rozhodnutia menovacieho orgánu o vymenovaní, treba, aby mal osobný záujem na zrušení napadnutého aktu, pričom takýto záujem predpokladá, že rozhodnutie o návrhu mu môže byť na prospech. Záujem žalobcu na konaní ako podmienka prípustnosti sa musí posudzovať v čase podania žaloby.

Bývalý úradník, ktorý je v čase podania svojej žaloby na dôchodku a ktorý tak už nepatrí do verejnej služby Európskej únie, sa totiž už nemôže v prípade zrušenia rozhodnutia o vymenovaní Súdom pre verejnú službu uchádzať o sporné pracovné miesto, keďže už viac nespĺňa jednu z podmienok spôsobilosti upravených v oznámení o voľnom pracovnom mieste, konkrétne podmienku, aby bol úradníkom. V dôsledku toho, keďže bývalý úradník v čase podania svojej žaloby už nemôže požadovať sporné pracovné miesto, nemá žiadny osobný záujem na tom, aby bolo zrušené rozhodnutie o vymenovaní, pretože takéto zrušenie mu nemôže byť na prospech.

Okolnosť, že bývalý úradník odišiel do dôchodku na svoju žiadosť pred dosiahnutím veku automatického odchodu do dôchodku, nespochybňuje tento záver. Zo znenia článku 47 písm. f) v spojení s článkom 52 písm. b) služobného poriadku totiž vyplýva, že odchod do predčasného dôchodku na žiadosť podanú v tomto zmysle dotknutou osobou, má za následok definitívne skončenie služobného pomeru. Dôsledky takéhoto odchodu do dôchodku sú teda rovnaké ako dôsledky odstúpenia z funkcie.

Hoci bývalý úradník už nemá žiadny oprávnený záujem na zrušení rozhodnutia o vymenovaní, stále si zachováva záujem žiadať, aby sa o tomto vymenovaní rozhodlo v rámci návrhu na náhradu ujmy, tak majetkovej, ako aj nemajetkovej, ktorú podľa svojho názoru utrpel v dôsledku rôznych pochybení, ktorých sa dopustila jeho administratíva.

(pozri body 17 – 19, 22 a 25)

Súdny dvor: rozsudok Del Plato/Komisia, 126/87, EU:C:1989:115, body 18 až 20

Súd prvého stupňa: rozsudky Marcato/Komisia, T‑82/89, EU:T:1990:77, bod 54; Moritz/Komisia, T‑20/89, EU:T:1990:80, bod 15; Latham/Komisia, T‑82/91, EU:T:1994:14, body 24 až 26; Moat/Komisia, T‑41/95, EU:T:1996:87, bod 26; Contargyris/Rada, T‑6/96, EU:T:1997:76, bod 32, a Combescot/Komisia, T‑250/04, EU:T:2007:262, bod 28

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok Komisia/Q, T‑80/09 P, EU:T:2011:347, bod 156, a tam citovaná judikatúra, a uznesenie Attey a i./Rada, T‑118/11, T‑123/11 a T‑124/11, EU:T:2012:270, bod 28
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU

EURÓPSKEJ ÚNIE (druhá komora)

z 24. júna 2016

Erik Simpson

proti

Rade Európskej únie

„Verejná služba — Vrátenie veci Súdu pre verejnú službu po zrušení — Úradníci — Postup do vyššej platovej triedy — Rozhodnutie o nezaradení žalobcu do platovej triedy AD 9 po úspešnom absolvovaní verejného výberového konania do platovej triedy AD 9 — Povinnosť odôvodnenia — Rovnosť zaobchádzania — Zjavne nesprávne posúdenie — Článok 81 rokovacieho poriadku — Zjavne nedôvodná žaloba“

Predmet:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, uplatniteľného na Zmluvu o ESAE na základe jej článku 106a, ktorou Erik Simpson navrhuje jednak zrušiť rozhodnutie z 9. decembra 2010, ktorým Rada Európskej únie zamietla jeho žiadosť o postup do platovej triedy AD 9 v dôsledku úspešného absolvovania verejného výberového konania EPSO/AD/113/07 organizovaného na účely výberu vedúcich sekcie v platovej triede AD 9, najmä pre estónsky jazyk v oblasti prekladov, a rozhodnutie zo 7. októbra 2011, ktorým sa zamietla jeho sťažnosť, a jednak uložiť Rade povinnosť nahradiť škodu, ktorá mu vznikla, ako aj trovy konania

Rozhodnutie:

Žaloba sa zamieta. Erik Simpson znáša vlastné trovy konania vynaložené vo veciach F‑142/11, T‑130/14 P a F‑142/11 RENV a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Rada Európskej únie vo veci F‑142/11. Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania vynaložené vo veciach T‑130/14 P a F‑142/11 RENV.

Abstrakt

Úradníci – Rovnosť zaobchádzania – Pojem – Hranice

Rozdiely v zaobchádzaní, odôvodnené na základe objektívneho a primeraného kritéria, ktoré sú primerané cieľu sledovanému daným rozlišovaním, nepredstavujú porušenie zásady rovnosti zaobchádzania. Medzi objektívne a primerané kritériá, ktoré môžu odôvodňovať rozdielne zaobchádzanie s úradníkmi, patrí záujem služby. Pri rozhodovaní o opatreniach, ktoré treba prijať v záujme služby, disponuje administratíva širokou mierou voľnej úvahy, takže súd Únie sa vo svojom preskúmaní rešpektovania zásady zákazu diskriminácie musí obmedziť na to, že overí, či daná inštitúcia nepristúpila k rozlišovaniu, ktoré by bolo svojvoľné alebo zjavne v rozpore so záujmom služby.

(pozri body 46 a 47)

Odkaz:

Súd prvého stupňa: rozsudok zo 16. marca 2004, Afari/ECB, T‑11/03, EU:T:2004:77, bod 65

Súd pre verejnú službu: rozsudky z 19. októbra 2006, De Smedt/Komisia, F‑59/05, EU:F:2006:105, bod 76; z 23. januára 2007, Chassagne/Komisia, F‑43/05, EU:F:2007:14, bod 91, a z 25. februára 2010, Pleijte/Komisia, F‑91/08, EU:F:2010:13, bod 58 a tam citovaná judikatúra
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)

z 30. novembra 2009

Vec F‑54/09

Giorgio Lebedef

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Verejná služba – Úradníci – Riadna dovolenka – Preloženie na polovičný úväzok na účely odborového zastupovania – Nepovolená neprítomnosť – Odpočítanie z nároku na riadnu dovolenku – Článok 60 služobného poriadku – Zjavne nedôvodná žaloba“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou G. Lebedef navrhuje zrušenie rozhodnutí z 15. februára, 1. apríla, 10. apríla, 20. mája a 14. júla 2008 týkajúcich sa odpočítania celkovo 39 dní z jeho nároku na dovolenku pre rok 2008

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta ako zjavne bez právneho základu. Žalobca znáša všetky trovy konania.

Abstrakt

1. Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 76)

2. Úradníci – Zastúpenie – Ochrana zástupcov zamestnancov

(Služobný poriadok úradníkov, príloha II článok 1 šiesty odsek)

1. Súd je oprávnený posúdiť podľa okolností každého prípadu, či riadny výkon spravodlivosti odôvodňuje odmietnutie zjavne nedôvodnej žaloby podľa článku 76 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu bez toho, aby predtým rozhodol o námietke neprípustnosti podanej žalovanou. Tak je to v prípade, v akom riešenie prijaté Súdom pre verejnú službu v skoršom rozsudku týkajúcom sa žalobcu je mutatis mutandis, servatis servandis uplatniteľné na prejednávanú vec.

(pozri body 45 a 46)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: 20. januára 2009, Klein/Komisia, F‑32/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, bod 20, a tam citovaná judikatúra; 7. júla 2009, Lebedef/Komisia, F‑39/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000

2. Článok 10 rámcovej dohody z 27. januára 2006 o vzťahoch medzi Komisiou a odborovými a profesijnými organizáciami a článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku majú v zásade ten istý obsah a účel, a to ochranu zástupcov zamestnancov a odlišujú sa v podstate len svojou osobnou pôsobnosťou. Článok 1 šiesty odsek prílohy II služobného poriadku sa totiž vzťahuje na zástupcov stanovených služobným poriadkom a to členov výboru zamestnancov a úradníkov menovaných výborom do orgánov zriadených na základe služobného poriadku, zatiaľ čo článok 10 rámcovej dohody sa týka zástupcov a splnomocnencov odborov.

(pozri bod 49)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: Lebedef/Komisia, už citovaný
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :106 1UZNESENIE PR EDSEDU PR VEJ KOMORY S ÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU
zo 16. septembra 2010
Vec F-90/09
F rédéric E r notte
proti
Európskej komisii
„Urovnanie sporu zmierom na podnet Súdu pre verejnú službu — Výmaz“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou F. Ernotte navrhuje 
v prvom rad e zaviazanie Komisie na náhradu m ajetkovej škody a nemajetkovej ujmy 
spôsobenej žalobcovi neprimerane dlhou dobou kon ania týkajúceho sa uznania, že 
infarkt, kt orý prekonal 28. augusta 2002 , mal charakter úrazu
Roz hodnutie:Vec F-90/09, Ernotte/Parlament, sa vymaže z registra Sú du pre verejnú službu. Komisia 
zaplatí žalobcovi paušálnu sumu vo výške 10 000  eur, v tejto sume s ú zahrnuté aj 
výdavky n a advokáta, ktoré žalobca znášal.
Abstrakt
Úradníci — Žaloba — Urovnanie sporu zm ierom n a Súde p re verejnú službu — Výmaz z registra
(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 69)
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)

z 12. júla 2007

Vec F‑143/06

Donato Continolo

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Verejná služba – Úradníci – Dôchodky – Prevod práv na dôchodok – Zjavná neprípustnosť“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou D. Continolo navrhuje zrušenie rozhodnutia Komisie z 3. januára 2006 týkajúce sa priznania a vysporiadania jeho práv na dôchodok v rozsahu, v akom je pre ich výpočet zohľadnené obdobie od 11. júna 1981 do 1. marca 1983, keď mal pracovné voľno z osobných dôvodov, iba v trvaní jedného roka piatich mesiacov a šiestich dní namiesto jedného roka ôsmich mesiacov a dvadsiatich dní, spolu s rozhodnutím menovacieho orgánu z 5. septembra 2006, ktorým sa zamieta jeho sťažnosť podaná proti vyššie uvedenému rozhodnutiu z 3. januára 2006

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta ako zjavne neprípustná. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Zhoda v predmete a dôvode

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

V zmysle článku 91 ods. 2 služobného poriadku je žaloba prípustná len vtedy, ak bola predtým na menovací orgán podaná sťažnosť v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku proti aktu spôsobujúcemu ujmu, v lehote troch mesiacov stanovenej v tomto článku.

Žaloba úradníka smerujúca proti rozhodnutiu administratívy, ktoré stanovuje jeho práva na dôchodok, zatiaľ čo predchádzajúca sťažnosť smerovala proti neskoršiemu rozhodnutiu administratívy, ktoré zamietlo jeho žiadosť o príspevok do dôchodkového systému Spoločenstva so spätnou účinnosťou, je neprípustná. Žalobe v rozsahu, v akom smeruje proti prvému rozhodnutiu, totiž nepredchádzala predošlá sťažnosť s tým istým predmetom a táto žaloba teda nesplnila požiadavku stanovenú ustanovením článku 91 ods. 2 služobného poriadku. Okrem toho za predpokladu, že by sa sťažnosť v rozsahu, v akom sa vzťahuje na výpočet práva na dôchodok žalobcu, ktorý vykonala administratíva, mohla považovať za sťažnosť, ktorá taktiež spochybňuje legalitu prvého rozhodnutia, a v dôsledku toho za sťažnosť, ktorá akcesoricky smeruje proti tomuto rozhodnutiu, musí sa podať v lehote stanovenej služobným poriadkom.

(pozri body 18 a 22 – 24)
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Zhoda v predmete a dôvode

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

V zmysle článku 91 ods. 2 služobného poriadku je žaloba prípustná len vtedy, ak bola predtým na menovací orgán podaná sťažnosť v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku proti aktu spôsobujúcemu ujmu, v lehote troch mesiacov stanovenej v tomto článku.

Žaloba úradníka smerujúca proti rozhodnutiu administratívy, ktoré stanovuje jeho práva na dôchodok, zatiaľ čo predchádzajúca sťažnosť smerovala proti neskoršiemu rozhodnutiu administratívy, ktoré zamietlo jeho žiadosť o príspevok do dôchodkového systému Spoločenstva so spätnou účinnosťou, je neprípustná. Žalobe v rozsahu, v akom smeruje proti prvému rozhodnutiu, totiž nepredchádzala predošlá sťažnosť s tým istým predmetom a táto žaloba teda nesplnila požiadavku stanovenú ustanovením článku 91 ods. 2 služobného poriadku. Okrem toho za predpokladu, že by sa sťažnosť v rozsahu, v akom sa vzťahuje na výpočet práva na dôchodok žalobcu, ktorý vykonala administratíva, mohla považovať za sťažnosť, ktorá taktiež spochybňuje legalitu prvého rozhodnutia, a v dôsledku toho za sťažnosť, ktorá akcesoricky smeruje proti tomuto rozhodnutiu, musí sa podať v lehote stanovenej služobným poriadkom.

(pozri body 18 a 22 – 24)
Doplňujúci príspevok podľa článku 14 skorších pravidiel poistenia totiž nekompenzoval čiastočnú trvalú invaliditu, ktorou je postihnutý úradník a ktorá bola predmetom platby stanovenej v článku 73 ods. 2 písm. c) služobného poriadku, ale podľa ustanovení tohto článku 14 každé zranenie alebo trvalé znetvorene, ktoré hoci neovplyvňuje jeho pracovnú schopnosť, je zásahom do telesnej integrity osoby a spôsobuje skutočnú škodu v oblasti jej spoločenského uplatnenia. Vzhľadom na to, že takto zaplatená suma za iné zranenia, než sú tie, za ktoré sa vypláca suma stanovená v článku 12 skorších pravidiel poistenia pre prípad trvalej čiastočnej invalidity, je rozhodnutie určujúce mieru tejto invalidity podľa uvedeného článku 12 nezávislé od rozhodnutia, ktorým sa stanovuje miera trvalej čiastočnej invalidity podľa článku 14 tých istých pravidiel.

Pri neexistencii súdneho preskúmania samotného lekárskeho posúdenia, kritika založená na zjavne nesprávnom posúdení, ktoré sa týka lekárskeho posudku uvedeného v stanovisku lekárskej komisie, nemôže mať úspech.

V tejto súvislosti preskúmanie žalobného dôvodu založeného na zjavne nesprávnom posúdení hluchoty úradníka lekárskou komisiou, ktoré by vykonal súd Únie, by viedlo k tomu, že by vopred rozhodol o novom posúdení, ktorým by uvedená komisia bola viazaná na účely vykonania rozsudku, aby sa zrušili účinky konštatovanej protiprávnosti, čo by viedlo k porušeniu článku 266 ZFEÚ.

Naopak, posúdenie, ktoré nie je samotným lekárskym posúdením, podlieha súdnemu preskúmaniu, pokiaľ ide o jeho rozsah z administratívneho hľadiska.

V tejto súvislosti je súd oprávnený v rámci posúdenia straty sluchu dotknutej osoby preskúmať dodržanie uplatnenia vnútroštátneho ustanovenia, pokiaľ jeho cieľom je podrobiť dotknutú osobu doplňujúcim vyšetreniam k tým, ktoré podstúpila podľa iného vnútroštátneho ustanovenia na posúdenie jej celkovej sluchovej kapacity.

(pozri body 163, 170 a 173)

Odkaz:

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok zo 6. februára 2015, BQ/Dvor audítorov,T‑7/14 P, EU:T:2015:79, bod 45

Súd pre verejnú službu: rozsudky zo 14. septembra 2011, Hecq/Komisia,F‑47/10, EU:F:2011:137, bod 45; zo 7. mája 2013, McCoy/Výbor pre regióny,F‑86/11, EU:F:2013:56, bod 105, a z 26. marca 2014, CP/Parlament,F‑8/13, EU:F:2014:44, body 91 a 92
64

Okrem toho za okolností medziinštitucionálneho verejného výberového konania, aké existujú v tomto prípade, by sa k nedodržaniu zásady právnej istoty pripájalo aj nedodržanie zásady rovnosti zaobchádzania. MO každej z inštitúcií prípadne dotknutých výberovým konaním by sa totiž mohol v štádiu prijímania do zamestnania domnievať, že má legitímne právomoc nezávisle posúdiť podmienku účasti týkajúcu sa požadovanej odbornej praxe a že stále, keď výberová komisia použila spôsob výpočtu minimálnej dĺžky požadovanej odbornej praxe, ktorý nezodpovedá jeho vlastnému spôsobu, dopustila sa nevyhnutne zjavne nesprávneho posúdenia, ktoré je dôvodom na to, aby MO mohol prehodnotiť posúdenie výberovej komisie. Ak by mala platiť táto úvaha, potom by bol každý MO oprávnený nahradiť spôsob výpočtu, ktorý výberová komisia bez rozdielu použila na všetkých uchádzačov pri výpočte požadovanej dĺžky odbornej praxe podľa svojho vlastného spôsobu výpočtu. Celistvosť práce, ktorú výberová komisia vykonala v rámci svojich povinností a v záujme všetkých inštitúcií dotknutých výberovým konaním, by tak mohla byť v konečnom dôsledku spochybnená v závislosti od líšiacich sa požiadaviek jednotlivých inštitúcií, alebo dokonca v závislosti od určitej tendencie služieb jednotlivých inštitúcií zodpovedných za prijímanie zamestnancov nahrádzať svojim vlastným posúdením posúdenie výberovej komisie.
Článok 45 ods. 1 služobného poriadku vyžaduje od menovacieho orgánu, aby pred každým povýšením vykonal porovnávacie hodnotenie zásluh všetkých úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie. Presnejšie povedané, pri svojom hodnotení si menovací orgán môže nechať pomáhať administratívnymi službami na rôznych stupňoch hierarchie, v súlade so zásadami, ktoré sú vlastné fungovaniu každého hierarchicky usporiadaného administratívneho systému a ktoré boli vyjadrené v článku 21 prvom odseku služobného poriadku. Predchádzajúce hodnotenie spisov úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie na každom generálnom riaditeľstve však nenahrádza porovnávacie hodnotenie, ktoré má následne vykonať výbor pre povýšenie, keď je to stanovené, a potom menovací orgán. Predovšetkým, ak nemá byť porovnávacie hodnotenie zásluh všetkých úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie bezpredmetné, nemožno pripustiť, aby sa uvedený orgán uspokojil s tým, že preskúma zásluhy úradníkov, ktorí sú v zoznamoch zostavených jednotlivými službami alebo generálnymi riaditeľstvami zaradení najlepšie.

Ak teda neexistuje postup alebo metóda objektivizácie, ako sú napríklad štatistické priemery, priznanie bodov hodnotenia upravených opravnými koeficientmi, ktoré majú neutralizovať rozdiely v spôsobe hodnotenia každého generálneho riaditeľstva alebo nezávislej služby, prideľovanie bodov za zásluhy alebo usmernenia stanovujúce spoločné objektívne kritériá týkajúce sa profilu služobného postupu kategórií úradníkov, tento systém nezabezpečuje objektívne porovnanie úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie v rôznych platových triedach na úrovni všetkých zamestnancov, a na tejto úrovni je dokonca faktorom rozdeľovania porovnania zásluh, ktorý zdôrazňuje význam subjektivity hodnotiacich správ.

Okrem toho okolnosť, že spoločný výbor pre povýšenie potvrdil existenciu zjavne nesprávneho posúdenia zásluh úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie neumožňuje dospieť k záveru, že boli skutočne porovnané zásluhy všetkých uvedených úradníkov.

(pozri body 54, 62 a 80)

Súd prvého stupňa: rozsudky Tsirimokos/Parlament, T-76/92, EU:T:1993:106, bod 17; Allo/Komisia, T-386/94, EU:T:1996:123, bod 31 a nasl.; Séché/Komisia, T-112/96 a T-115/96, EU:T:1999:134, bod 61; Cubero Vermurie/Komisia, T-187/98, EU:T:2000:225, bod 85; Caravelis/Parlament, T-182/99, EU:T:2001:131, body 33 a 34; Tsarnavas/Komisia, T-188/01 až T-190/01, EU:T:2003:77, bod 121; Heurtaux/Komisia, T-172/03, EU:T:2005:34, bod 40, a Nielsen/Rada, T-353/03, EU:T:2005:127, bod 63 a nasl.

Súd pre verejnú službu: uznesenie Debaty/Rada, F-47/13, EU:F:2013:215, bod 31