ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Odôvodnenie 10 nariadenia č. 1007/2011 spresňuje: „Označenie vláknového zloženia etiketou alebo iným označením by malo byť povinné, aby sa zabezpečilo, aby všetci spotrebitelia v Únii mali k dispozícii správne a jednotné informácie. Toto nariadenie by však nemalo brániť hospodárskym subjektom uvádzať okrem toho aj prítomnosť malých množstiev vlákien, ktoré si vyžadujú osobitnú pozornosť na udržanie pôvodnej kvality textilného výrobku. V prípadoch, keď je technicky náročné uviesť vláknové zloženie textilného výrobku v čase jeho výroby, by malo byť možné uviesť na etikete a na inom označení iba tie vlákna, ktoré sú známe v čase výroby, za predpokladu, že predstavujú určité percento hotového výrobku.“
15

Vo svojej prvej zápisnici z preskúmania vyhotovenej 17. apríla 2015 prieskumný pracovník informoval odvolateľku, že pre dva dizajny, a to „poháre“, pre ktoré sa žiadala ochrana, označenie tovaru nezodpovedalo predloženým vyobrazeniam z dôvodu, že vyobrazovali aj fľaše. Odvolateľke preto navrhol doplniť k dvom dizajnom aj označenie „Fľaše“ v triede 09.01 v zmysle Locarnskej dohody. Prieskumný pracovník doplnil, že v rozsahu, v akom „Poháre“ a „Fľaše“ patrili do rôznych tried, mala byť hromadná prihláška rozdelená. Spresnil, že ak sa nedostatky neodstránia v stanovenej lehote, prihláška sa zamietne.
2

Skutočnosti, ktoré predchádzali sporu, boli opísané v bodoch 1 až 6 napadnutého uznesenia takto: „1 Žalobca, pán Liam Jenkinson, írsky štátny príslušník, bol najprv zamestnaný od 20. augusta 1994 do 5. júna 2002 na základe opätovne uzatváraných pracovných zmlúv na dobu určitú (ZDU) Pozorovateľskou misiou Európskej únie, ktorá bola založená jednotnou akciou Rady 2000/811/SZBP z 22. decembra 2000 o Pozorovateľskej misii Európskej únie [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 328, 2000, s. 53). 2 Následne bol zamestnaný od 17. júna 2002 do 31. decembra 2009, na základe opätovne uzatváraných ZDU, Policajnou misiou Európskej únie, ktorá bola založená jednotnou akciou Rady 2002/210/SZBP z 11. marca 2002 o Policajnej misii Európskej únie (Ú. v. ES L 70, 2002, s. 1; Mim. vyd. 18/001, s. 278). 3 Napokon bol žalobca zamestnaný misiou Eulex Kosovo od 5. apríla 2010 do 14. novembra 2014, a to na základe jedenástich opätovne uzatváraných ZDU. Misia Eulex Kosovo bola založená jednotnou akciou Rady 2008/124/SZBP zo 4. februára 2008 o misii Európskej únie na podporu právneho štátu v Kosove, EULEX KOSOVO (Ú. v. EÚ L 42, 2008, s. 92). Táto jednotná akcia bola viackrát predĺžená. Rozhodnutím Rady 2014/349/SZBP z 12. júna 2014, ktorým sa mení jednotná akcia 2008/124 (Ú. v. EÚ L 174, 2014, s. 42), uplatniteľným na skutkové okolnosti v prejednávanej veci, bola predĺžená do 14. júna 2016. 4 Naposledy bola rozhodnutím Rady 2016/947/SZBP zo 14. júna 2016, ktorým sa mení jednotná akcia 2008/124 (Ú. v. EÚ L 157, 2016, s. 26), táto jednotná akcia predĺžená do 14. júna 2018. 5 Počas plnenia žalobcovej pracovnej zmluvy v období od 15. júna do 14. októbra 2014 bol žalobca listom vedúceho misie Eulex Kosovo z 26. júna 2014 informovaný o skončení jeho misie a o tom, že jeho pracovná zmluva nebude po 14. novembri 2014 obnovená. 6 Posledná ZDU bola medzi misiou Eulex Kosovo a žalobcom uzavretá na obdobie od 15. októbra do 14. novembra 2014 (ďalej len ‚posledná ZDU‘) a nebola obnovená. Táto posledná ZDU na základe článku 272 ZFEÚ stanovuje v článku 21 právomoc Súdneho dvora Európskej únie pre akýkoľvek spor týkajúci sa zmluvy.“
8

Podľa zmluvy o nájme lietadla aj s posádkou („wet lease“) si TUIFly GmbH prenajala od spoločnosti Thomson Airways lietadlo aj s posádkou pre určený počet letov. Podľa ustanovení tejto zmluvy bola TUIFly zodpovedná za „ground handling including passenger handling, passenger welfare at all times, cargo handling, security in respect of passengers and baggage, arranging on board Services etc.“ („služby na zemi, vrátane odbavenia cestujúcich, ich celkového pohodlia, riadenia nákladu, bezpečnosti cestujúcich a batožiny, organizáciu poskytovania služieb na palube atď.“). Na účely uskutočnenia týchto letov TUIFly požiadala o prevádzkové intervaly na letiskách, predávala lety a obstarala všetky požadované povolenia.
55

Táto zásada by však bola dodržaná, ak by započítanie straty stálej prevádzkarne rezidenta dcérskej spoločnosti, ktorá patrí do dánskej skupiny spoločností a nie je rezidentom, do daňového výsledku danej skupiny, odchylne od ustanovenia § 31 ods. 2 druhej vety zákona o dani z príjmov právnických osôb bolo možné, pokiaľ skupina preukáže, že započítanie uvedenej straty do výsledku v inom členskom štáte v skutočnosti nie je možné.
15

HR a KO sa rozišli v auguste 2016 a odvtedy žijú oddelene v Bruseli. MO býva spolu s HR a so súhlasom HR sa KO stretáva so svojou dcérou raz do týždňa, v sobotu od 10.00 hod. do 16.00 hod. KO zariadil pre ňu vo svojom byte izbu. Okrem toho sa rodičia pokúsili vyriešiť otázku rodičovských práv a povinností k MO mediáciou. V novembri 2016 sa mediácia skončila neúspechom.
20

Článok 15 ministerskej vyhlášky z roku 2003, ktorý sa nachádza v jej oddiele 3, upravuje „osobitnú dohodu pre španielskych emigrantov a ich deti, ktorí pracujú v zahraničí“ (ďalej len „osobitná dohoda“). Tento článok vo svojom odseku 1 stanovuje, že takúto dohodu môžu uzatvoriť „španielski emigranti a ich deti majúci španielsku štátnu príslušnosť, ktorí sa predtým zúčastňovali, alebo aj nezúčastňovali na španielskom systéme sociálneho zabezpečenia, bez ohľadu na to, v akej krajine pracujú, a nezávisle od toho, či táto krajina podpísala so Španielskym kráľovstvom zmluvu alebo dohovor v oblasti sociálneho zabezpečenia“ a „španielski emigranti a ich deti majúci španielsku štátnu príslušnosť, bez ohľadu na krajinu, v ktorej pracujú, a to od okamihu ich návratu na španielske územie, v rozsahu, v akom nespadajú povinne do verejného režimu sociálnej ochrany v Španielsku“.
42

Z toho vyplýva, že použitie takým subjektom, o aký ide vo veci samej, časti elektriny, ktorú daný subjekt vyrába na účely výroby elektriny, hoci predstavuje podľa článku 21 ods. 5 prvého a tretieho pododseku tejto smernice zdaniteľnú udalosť, sa má podľa článku 14 ods. 1 písm. a) uvedenej smernice oslobodiť od dane. Akýkoľvek iný výklad by narušil ciele sledované posledným uvedeným ustanovením, ktoré sú uvedené v bodoch 34 a 35 tohto rozsudku. Na jednej strane by totiž takto vyrobená elektrina nevyhnutne bola dvojito zdanená. Na druhej strane by to mohlo viesť k rozdielnemu zaobchádzaniu s takými subjektmi, o aké ide vo veci samej, a inými výrobcami elektriny, ktorí využívajú energetické výrobky a elektrinu dodanú treťou osobou na účely ich vlastnej výroby, čo by mohlo viesť k narušeniu hospodárskej súťaže (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. marca 2018, Cristal Union, C‑31/17, EU:C:2018:168, bod 33).
16

Pokiaľ ide o spoločnosť SGI, cour administrative d’appel de Bordeaux (odvolací správny súd Bordeaux) najprv podotkol, že táto spoločnosť sa dovolávala svojej dobrej viery, a následne konštatoval, že táto spoločnosť nespochybnila, že množstvo plnení nebolo spojených so skutočným dodaním, ani to, že dodávky boli oneskorené a napokon ani to, že určité plnenia boli zrušené, pričom tým opomenula skontrolovať realitu týchto hospodárskych operácií týkajúcich sa značných súm. Tento súd z toho vyvodil, že daňový úrad preukázal, že SGI musela mať v rámci svojej „odbornej spôsobilosti na uplatňovanie daňových úľav na územiach mimo kontinentálneho územia Francúzska“ vedomosť o fiktívnej povahe predmetných plnení alebo o neprimeraných cenách fakturovaných za niektoré z nich.
15

Belgické orgány prijali 9. novembra 2015 nové rozhodnutie o zamietnutí pobytu s príkazom na opustenie územia. Pánovi Diallovi bolo toto rozhodnutie oznámené 26. novembra 2015. To v podstate uvádzalo, že pán Diallo v požadovanej lehote nepreukázal, že spĺňa podmienky na udelenie práva na pobyt na viac ako tri mesiace ako „rodinný príslušník občana Únie“. Konkrétnejšie, Belgicko na jednej strane uviedlo, že pán Diallo nepredložil dôkazy o dostatočných zdrojoch a na druhej strane platne nepreukázal, že by jeho dieťa holandskej štátnej príslušnosti na ňom bolo závislé alebo že by mu bolo dieťa skutočne zverené do osobnej starostlivosti.
10

Pán Guida bol v roku 1982 zamestnaný spoločnosťou PL Italy a v roku 1996 bol vyslaný do poľskej dcérskej spoločnosti Petronas Lubricants Poland sp. z o.o. (ďalej len „PL Poland“), ktorú v rozsahu 100 % ovláda PL Italy, a v rámci ktorého vykonával funkciu generálneho riaditeľa, od roku 1998 v postavení riadiaceho pracovníka. V roku 2001 uzatvoril so spoločnosťou PL Poland „súbežnú“ pracovnú zmluvu na dobu určitú podliehajúcu poľskému právu, ktorá sa pravidelne obnovovala a platnosť poslednej zmluvy bola stanovená do 30. apríla 2016. Dvoma listami zo 17. a 29. apríla 2014 mu boli oznámené viaceré disciplinárne porušenia. Najmä sa mu vytýkalo, že viackrát žiadal a prijal od spoločnosti PL Poland náhradu nákladov za údajné pracovné cesty, ktoré sa v skutočnosti týkali období, počas ktorých čerpal dovolenku, že uviedol PL Italy do omylu, pokiaľ ide zúčtovanie súm, ktoré majú zabezpečiť čistú hodnotu odmeny prijatej v poľských zlotých za roky 2012 a 2013 tým, že jej oznámil výhodnejší výmenný kurz poľský zlotý/euro než oficiálny výmenný kurz a že si od spoločnosti PL Poland nechal neoprávnene vyplatiť s ročnou splatnosťou náhradu za nevyčerpanú dovolenku za roky 2008 až 2014.
14

Pani Vernazovej Ayoviovej bolo priznané voľno z osobných dôvodov v období od 19. júla 2011 do 19. júla 2012, ktoré bolo dvakrát obnovené po dobu jedného roka. Pani Vernazová Ayoviová požiadala 19. júna 2014 o návrat do zamestnania. Zdravotnícke konzorcium v Terrasse jej oznámilo, že nie je k dispozícii pracovné miesto, ktoré by zodpovedalo jej kvalifikácii. Dňa 29. apríla 2016 obnovila svoju žiadosť o návrat do zamestnania.
4

Smernica 2013/32 vo svojich odôvodneniach 11, 12, 18, 40, 41 a 42 stanovuje: „(11) S cieľom zaistiť komplexné a efektívne posúdenie potrieb medzinárodnej ochrany žiadateľov v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011 o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany, o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany [(Ú. v. EÚ L 337, 2011, s. 9)], by mal rámec Únie týkajúci sa konaní o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany vychádzať z koncepcie jednotného konania. (12) Hlavným cieľom tejto smernice je stanoviť ďalšie normy pre konania v členských štátoch o poskytovaní a odnímaní medzinárodnej ochrany s cieľom zaviesť v Únii spoločné konanie o azyle. … (18) Je v záujme členských štátov aj žiadateľov o medzinárodnú ochranu, aby sa o žiadosti o medzinárodnú ochranu rozhodlo čo najskôr bez toho, aby bolo dotknuté vykonanie primeraného a úplného posúdenia. … (40) Kľúčovým faktorom pri posudzovaní odôvodnenosti žiadosti o medzinárodnú ochranu je bezpečnosť žiadateľa v jeho krajine pôvodu. Ak sa tretia krajina môže považovať za bezpečnú krajinu pôvodu, členské štáty by mali mať možnosť označiť ju za bezpečnú a predpokladať jej bezpečnosť pre konkrétneho žiadateľa, pokiaľ tento nepredloží údaje svedčiace o opaku. (41) Podľa úrovne dosiahnutej harmonizácie pre kvalifikovanie štátnych príslušníkov tretích krajín a osôb bez štátnej príslušnosti ako osôb požívajúcich medzinárodnú ochranu by sa mali stanoviť spoločné kritériá pre určovanie tretích krajín ako bezpečných krajín pôvodu. (42) Určenie tretej krajiny ako bezpečnej krajiny pôvodu na účely tejto smernice nemôže zakladať absolútnu záruku bezpečnosti pre štátnych príslušníkov tejto krajiny. Hodnotenie, o ktoré sa opiera určenie, môže samozrejme brať do úvahy len všeobecné občianske, právne a politické podmienky v tejto krajine a to, či pôvodcovia prenasledovania, mučenia, neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania alebo trestania podliehajú v praxi trestom v prípade, ak sa v tejto krajine preukáže, že za to nesú zodpovednosť. Z tohto dôvodu je dôležité, že ak žiadateľ preukáže, že existujú oprávnené dôvody nepovažovať krajinu za bezpečnú v jeho konkrétnom prípade, určenie krajiny ako bezpečnej sa pre neho už nepovažuje za relevantné.“
52

Preto hoci sa vnútroštátny súd v rámci svojej prvej otázky odvoláva na to, že nehnuteľnosť sa pôvodne využívala „na plnenie úloh obce vykonávaných v rámci jej právomoci verejnoprávneho subjektu, ktorá jej prináleží“, z tejto skutočnosti, za predpokladu, že sa preukáže, čo obec spochybňuje, nevyplýva zároveň odpoveď na otázku, či tento verejnoprávny subjekt v čase, keď nadobudol majetok, konal ako zdaniteľná osoba, čo by mu priznávalo právo na odpočítanie dane so zreteľom na tento majetok, ale predstavuje nepriamy dôkaz o tom, že obec nekonala ako zdaniteľná osoba.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami Teva UK Ltd., Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd., Lupin (Europe) Ltd a Generics (UK) Ltd, konajúcou pod obchodným menom „Mylan“, a spoločnosťou Gilead Science Inc. (ďalej len „Gilead“) vo veci platnosti dodatkového ochranného osvedčenia (ďalej len „DOO“) udeleného tejto poslednej uvedenej spoločnosti na farmaceutický výrobok na liečbu vírusu ľudskej imunodeficiencie (ďalej len „HIV“).
12

Podľa vnútroštátneho súdu predmetný projekt predpokladá, že sa naň použije 832 hektárov OCHÚ, ktoré sú predovšetkým pokryté vysadenými ihličnatými stromami v prvej a druhej rotácii, ako aj nevysadenými rašeliniskami a vresoviskami. Výstavba šestnástich veterných turbín, ako aj súvisiaca infraštruktúra si vyžaduje vyrúbanie stromov na všetkých miestach, kde budú tieto stavby umiestnené. Podľa odhadu by plocha, ktorej sa týka výrub stromov, bola 41,7 hektára. Projekt by viedol k trvalému zničeniu 9 hektárov biotopu, ktoré zodpovedajú plochám, na ktorých by boli postavené stavby, ako aj k dočasnému zničeniu 1,7 hektára plochy biotopu, ktorý by sa použil na výstavbu dočasných vyrovnávacích nádrží. Keďže sa okrem iného predpokladá, že tieto vtáky by pri hľadaní potravy nemohli vniknúť do okruhu 250 m od veternej turbíny, uvedený súd uvádza, že z tohto dôvodu by celková strata územia na hľadanie potravy mohla byť 162,7 hektára.
14

Po odmietnutí vykonania EZ bol AY lokalizovaný v Nemecku a Rakúsku, avšak oba tieto členské štáty uviedli, že sa rozhodli nevyhovieť oznámeniu o vyhlásení medzinárodného pátrania vydanému prostredníctvom Interpolu, keďže jeho vykonanie by mohlo predstavovať porušenie zásady ne bis in idem. V nadväznosti na to sekretariát Interpolu rozhodol o výmaze oznámenia o vyhlásení medzinárodného pátrania po AY a odoprel Chorvátskej republike použitie kanálov Interpolu v súvislosti s AY z dôvodu existencie nebezpečenstva porušenia zásady ne bis in idem a z dôvodov národnej bezpečnosti, na ktoré sa odvolávalo Maďarsko.
26

V tejto súvislosti sa Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) [Druhostupňový súd (oddelenie pre daňové a majetkové spory)] rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Je služba, akú poskytovala zdaniteľná osoba v prejednávanej veci, ktorá spočíva v tom, že v súlade s mandátom na vykonanie inkasa zadala príkaz na to, aby finančné prostriedky boli odpísané prostredníctvom inkasa z bankového účtu pacienta a po odpočítaní odmeny zdaniteľnej osoby boli zdaniteľnou osobou prevedené na zubného lekára a poisťovateľa pacienta, poskytovaním služieb týkajúcich sa prevodov platieb alebo platieb, ktoré je oslobodené od dane v zmysle článku 135 ods. 1 písm. d) smernice o DPH? Vyplýva konkrétne z rozsudkov [z 26. mája 2016, Bookit (C‑607/14, EU:C:2016:355), a z 26. mája 2016, National Exhibition Centre (C‑130/15, neuverejnený, EU:C:2016:357)] záver, že oslobodenie od DPH stanovené v článku 135 ods. 1 písm. d) [smernice o DPH] sa nevzťahuje na službu, akú poskytovala zdaniteľná osoba v prejednávanom prípade, pri ktorej zdaniteľná osoba sama neodpíše ani nepripíše nijaké sumy na účtoch, ktorými môže disponovať, ale ktorá je v prípade, ak následne dôjde k prevodu finančných prostriedkov, rozhodujúca pre tento prevod? Alebo vedie rozsudok [z 28. októbra 2010, Axa UK (C‑175/09, EU:C:2010:646)] k opačnému záveru? 2. Aké sú relevantné zásady, ktoré sa majú uplatniť pri rozhodovaní o tom, či služba, akú poskytovala zdaniteľná osoba v prejednávanom prípade, spadá do pôsobnosti pojmu ‚vymáhanie dlhov‘ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. d) [smernice o DPH]? Konkrétne, ak (tak, ako rozhodol Súdny dvor vo svojom rozsudku [z 28. októbra 2010, Axa UK (C‑175/09, EU:C:2010:646)] v súvislosti s rovnakou alebo veľmi podobnou službou) by taká služba predstavovala vymáhanie dlhov, pokiaľ by sa poskytovala veriteľovi (teda v prejednávanej veci zubným lekárom, rovnako ako v už [citovanej] veci), predstavuje táto služba vymáhanie dlhov aj v prípade, ak sa poskytuje dlžníkovi (teda v prejednávanej veci pacientom)?“
3.

Má sa článok 20 [Charty] vykladať v tom zmysle, že dovoľuje rozdielne zaobchádzať na jednej strane so zamestnancami s neuspokojenými nárokmi, ktorých pracovnoprávny vzťah bol ukončený pred začatím plynutia stanovenej trojmesačnej lehoty pred zápisom súdneho rozhodnutia o začatí reštrukturalizačného konania zamestnávateľa, a so zamestnancami, ktorých pracovnoprávny vzťah bol ukončený v stanovenej trojmesačnej lehote, a na druhej strane so zamestnancami, ktorým vzniká právo na ochranu ich neuspokojených nárokov v čase skončenia ich pracovnoprávneho vzťahu, a to v trojročnej lehote odo dňa, keď mal byť nárok uspokojený, v súlade s § 358 ods. 1 bodom 3 Zákonníka práce?
74

Okolnosť, že následná kontrola sporných osvedčení sa začala v nadväznosti na vyšetrovanie OLAF‑om zamerané na iné sprievodné osvedčenia predložené pri dovozoch do iného členského štátu, ktoré viedlo k vzniku podozrenia zo zapojenia niektorých zamestnancov lotyšských colných orgánov do podvodných operácií, a to tak z dôvodu spôsobov, akým sa tieto operácie uskutočnili, ako aj z dôvodu charakteristík týchto osvedčení, nemôže mať za následok to, že by boli overovania takýchto osvedčení vykonané týmito orgánmi vo všeobecnosti zbavené akéhokoľvek významu v dôsledku úplného odmietnutia mechanizmu administratívnej spolupráce stanoveného v protokole č. 3.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Secretary of State for the Home Department (Ministerstvo vnútra, Spojené kráľovstvo) a pani Rozanne Bangerovou vo veci odmietnutia vydať jej povolenie na pobyt.
5

Prvá časť KN obsahuje súbor úvodných ustanovení. V tejto časti v oddiele I venovanom všeobecným pravidlám bod A, nazvaný „Všeobecné pravidlá na interpretáciu [KN]“, stanovuje: „Zatrieďovanie tovaru do [KN] sa riadi nasledujúcimi zásadami: 1. Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam alebo kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení. … 6. Na právne účely sa zatriedenie tovaru do podpoložiek položky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis podľa vyššie uvedených pravidiel pod podmienkou, že porovnateľné sú len podpoložky rovnakej úrovne. Na účely tohto pravidla sa tiež používajú poznámky k triedam a kapitolám, ak kontext nevyžaduje inak.“
4

Odôvodnenia 14, 27 a 32 smernice 1999/5 stanovovali: „(14) keďže sa dbá o to, aby rádiové zariadenie a telekomunikačné koncové zariadenia nepredstavovali riziko ohrozenia zdravia; … (27) keďže je to vo verejnom záujme mať harmonizované normy na úrovni Spoločenstva v súvislosti s projektovaním a výrobou rádiového zariadenia a koncových telekomunikačných zariadení; keďže súlad s takýmito harmonizovanými normami vytvára predpoklad zhody so základnými požiadavkami; keďže sú povolené ďalšie spôsoby preukazovania zhody so základnými požiadavkami; … (32) keďže rádiové zariadenie a telekomunikačné koncové zariadenia, ktoré sú v zhode s príslušnými základnými požiadavkami, by mali byť vo voľnom obehu; keďže takéto zariadenie by sa malo uvádzať do prevádzky podľa svojho určeného účelu; keďže uvedenie do prevádzky môže podliehať povoleniu týkajúcemu sa použitia rádiového spektra a podmienok prevádzky.“
11

Článok 14 Convenio colectivo estatal de las empresas de seguridad (celoštátna kolektívna zmluva pre podniky v oblasti bezpečnostných služieb, BOE č. 99, z 25. apríla 2013, s. 31668, ďalej len „kolektívna zmluva pre podniky v oblasti bezpečnostných služieb“) stanovuje: „S ohľadom na vlastnosti a na osobitné okolnosti činnosti, ktoré si vyžadujú mobilitu pracovníkov medzi pracovnými miestami, cieľom tohto ustanovenia je zabezpečiť stabilitu zamestnania pracovníkov v tejto oblasti, avšak nie stabilitu pracovného miesta, na základe vykonávacích predpisov, ktoré sa vzťahujú na služby stráženia objektov, bezpečnostné systémy, osobnú ochranu a služby ochrany osôb v teréne: A) Vykonávacie predpisy. Ak podnik ukončí poskytovanie objednaných služieb zákazníkom z verejnej alebo súkromnej sféry v dôsledku vypovedania zmluvy o poskytovaní služieb z akéhokoľvek dôvodu, nový dodávateľský podnik je v každom prípade povinný prevziať záväzky zo zmlúv uzavretých so zamestnancami vyčlenenými na plnenie predmetnej zákazky a zaradených na miesto plnenia zákazky, a to bez ohľadu na druh zmluvného vzťahu zamestnancov alebo pracovné zaradenie za predpokladu, že sa preukáže minimálny počet skutočne odpracovaných rokov zamestnancov vyčlenených na poskytovanie služby, ktorá je predmetom prechodu práv a povinností, v dĺžke sedem mesiacov predchádzajúcich dátumu, v ktorom došlo k prechodu práv a povinností zo zmluvy, pričom toto obdobie zahŕňa obdobia povolenej neprítomnosti zamestnanca prijatej služby, ktoré sú stanovené v článkoch 45, 46 a 50 tejto kolektívnej zmluvy, situácie dočasnej pracovnej neschopnosti a pozastavenia vykonávania práce z disciplinárnych dôvodov bez ohľadu na príčinu, s výnimkou neplatených dovoleniek upravených v článku 48, okrem pracovníkov zamestnaných na vykonávanie určitej úlohy alebo určitej služby. … B) Povinnosti podnikov, ktoré prestali poskytovať služby, a dodávateľského podniku. B.1 Podnik, ktorý prestal byť dodávateľom: podnik, ktorý prestal poskytovať služby: … 3. Ako jediný a výlučne povinný musí zabezpečiť: a) úhradu platieb a príspevkov na základe vykonaných prác až do skončenia poskytovania služieb, ako aj b) úhradu všetkých záväzkov, vrátane platenej dovolenky, keďže prechod práv a záväzkov predstavuje pre nový dodávateľský podnik výlučne povinnosť zachovať pracovné miesta dotknutých zamestnancov.“
20

Z toho vyplýva, že na to, aby sa tovar mohol považovať za použitý tovar v zmysle tohto ustanovenia, musí spĺňať viacero podmienok, a to, najskôr, byť hmotným hnuteľným majetkom, ďalej byť vhodným na ďalšie používanie v danom stave alebo po oprave, a nakoniec, nesmie patriť do kategórie umeleckých diel, zberateľských predmetov alebo starožitností ani vzácnych kovov alebo vzácnych kameňov.