ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Článok 37 colného kódexu stanovuje: „1. Tovar prepravený na colné územie spoločenstva podlieha colnému dohľadu od jeho vstupu na colné územia spoločenstva. Môže byť podrobený colným kontrolám v súlade s platnými predpismi. 2. Tovar podlieha colnému dohľadu po dobu, ktorá je potrebná na určenie jeho colného štatútu, ak sa nejedná o tovar spoločenstva bez toho, aby tým bol dotknutý článok 82 odsek 1, a to do okamihu zmeny jeho colného štatútu, jeho umiestnenia do slobodného pásma alebo slobodného skladu, jeho spätného vývozu alebo jeho zničenia v súlade s článkom 182.“
41

Vzhľadom na to, že obchodné označenie prírodnej minerálnej vody je s ohľadom na zistenia uvedené v bodoch 29 až 35 tohto rozsudku nevyhnutne spojené s vlastnosťami tejto vody, spotrebitelia by boli uvedení do omylu a pokiaľ ide o ochranu zdravia, nemohli by sa informovane rozhodnúť na základe prípadných vlastností prírodnej minerálnej vody, ak by bolo možné predávať pod rôznymi obchodnými označeniami prírodné minerálne vody majúce ten istý pôvod a rovnaké vlastnosti.
35

Na tento záver nemá vplyv ani okolnosť, že dotknutá osoba ukončila svoje zamestnanie v členskom štáte preto, aby odišla vykonávať svoju pracovnú činnosť do tretieho štátu, a nie do iného členského štátu. Požadovaný výklad článku 39 ods. 2 ES, pokiaľ ide o povinnosť, ktorú zavádza, a to nediskriminovať pracovníka vykonávajúceho pracovnú činnosť v inom členskom štáte, ako je členský štát jeho bydliska, sa totiž vzťahuje na každý členský štát. Platí to aj v situácii, o akú ide vo veci samej, a to vo vzťahu k členskému štátu, v ktorom pracovník, aj keď býva v inom členskom štáte, vykonával svoju činnosť predtým, ako ju išiel vykonávať do iného štátu, a to aj keď tento iný štát nie je členským štátom, ale tretím štátom.
10

V článku 11 uvedenej smernice s názvom „Transpozícia“ sa stanovuje: „1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 1. septembra 2007. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení a tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne ustanovenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 10 tejto smernice do 1. septembra 2008. Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty. 2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.“
12

Príslušné colné orgány zaradili čítačky elektronických kníh dovezené v júni 2011 do Nemecka spoločnosťou Amazon do podpoložky 8543 70 90 KN. Amazon podal v júli 2011 sťažnosti proti tomuto zaradeniu. V tom čase príslušný Hauptzollamt Itzehoe (Hlavný colný úrad v Itzehoe, Nemecko) rozhodnutím z 20. októbra 2011 tieto čítačky opäť zaradil do podpoložky 8543 70 10 KN. Dňa 26. októbra 2011 Amazon požiadal HZA o vydanie záväznej informácie o nomenklatúrnom zaradení tovaru a navrhol zaradenie uvedených čítačiek do podpoložky 8543 70 10 KN. HZA vo vydanej záväznej informácii o nomenklatúrnom zaradení tovaru však rozhodol o zaradení uvedených čítačiek do podpoložky 8543 70 90 KN s odôvodnením, že ich hlavná funkcia spočíva v reprodukcii kníh uložených v elektronickej podobe, a nie v prekladateľskej alebo slovníkovej funkcii.
15

Tento súd tiež uviedol, že povolenie predaja za takúto cenu neprofesionálnym poľnohospodárom, akými sú manželia Erbsovci, by malo nepriaznivé účinky na poľnohospodárske podniky z dôvodu, že ak by ceny voľných poľnohospodárskych pozemkov príliš vzrástli, poľnohospodári, ktorí potrebujú pozemok na účely rozšírenia svojho podniku, by ich už neboli schopní nadobudnúť. Podľa odvolacieho súdu však možno povolenie na predaj poľnohospodárskeho pozemku odmietnuť len vtedy, ak existuje poľnohospodár, ktoré má prostriedky na jeho nadobudnutie. Keďže tento odvolací súd konštatoval, že existuje aspoň jeden profesionálny poľnohospodár, ktorý hoci sa nezúčastnil verejného obstarávania, mal záujem nadobudnúť predmetný pozemok za cenu, ktorá presahuje jeho poľnohospodársku trhovú hodnotu maximálne do 50 %, zamietol žalobu BVVG a manželov Erbsovcov.
2

Tento návrh bol predložený v rámci dvoch sporov, pričom prvý z nich prebieha medzi spoločnosťami TOP Logistics BV (ďalej len „TOP Logistics“) a Van Caem International BV (ďalej len „Van Caem“) na jednej strane a spoločnosťami Bacardi & Company Ltd a Bacardi International Ltd (ďalej len spoločne „Bacardi“) na druhej strane a druhý z nich medzi Bacardi na jednej strane a TOP Logistics a Van Caem na druhej strane v súvislosti s výrobkami pochádzajúcimi od spoločnosti Bacardi, ktoré boli dovezené bez jej súhlasu do Európskeho hospodárskeho spoločenstva (EHS) a tam následne umiestnené do režimu s podmienečným oslobodením od spotrebnej dane.
18

Žalobkyne vo veci samej vytýkajú žalovaným, že na talianskom území v rozpore so zákonom č. 8/2013 nelegálne uvádzali na trh obuv, kde sa na vnútornej podrážke nachádzalo všeobecné označenie v taliančine „pelle“ (koža) alebo „vera pelle“ (pravá koža), bez uvedenia krajiny pôvodu výrobku. Verejnosť tak bola uvedená do omylu, pokiaľ ide o pôvod kože, keďže jej bol neoprávnene prisúdený taliansky pôvod na základe talianskej značky, ktorá je umiestnená na tovare. Okrem toho označenie „pelle“ alebo „vera pelle“ umiestnené na vnútornej podrážke by sa tiež mohlo mylne chápať tak, že celý výrobok, ako aj jeho kožená časť, sú z Talianska, hoci v skutočnosti to tak nie je.
17

Rozhodnutím č. 39/2010 zo 7. septembra 2010 Consiliul Concurenței uložil pokuty štrnástim spoločnostiam spravujúcim súkromné dôchodkové fondy, medzi ktorými sa nachádzala aj ING Pensii, a to z dôvodu, že tieto spoločnosti medzi sebou uzavreli dohody zamerané na rozdelenie si klientely. Tieto dohody sa týkali osôb, ktoré podpísali duplicitné vyhlásenia o vstupe do rozdielnych súkromných dôchodkových fondov v období počiatočného vstupu do týchto fondov. Podľa tvrdenia Consiliul Concurenței si dotknuté súkromné dôchodkové fondy uzavretím takýchto dohôd medzi sebou rozdelili uvedené osoby rovnakým dielom (ďalej len „duplicitné vstupy“), čím sa snažili zabrániť tomu, aby sa CNPAS o duplicitných vstupoch dozvedel.
34

K. Aly, ktorý je štátny príslušník Egypta, vstúpil 14. marca 2007 do Írska na turistické vízum, ktoré povoľovalo pobyt v tomto členskom štáte do 14. júna 2007. Dňa 12. júla 2007 K. Aly v uvedenom členskom štáte uzavrel manželstvo so štátnou príslušníčkou Litvy. Dňa 21. augusta 2008 mu bol na základe nariadenia z roku 2006 so spätnou platnosťou od 3. februára 2008 vydaný preukaz o pobyte. Tento preukaz platil na päť rokov, to znamená do 2. februára 2013.
3

Odôvodnenia 1 až 3, 5, 6 a 13 nariadenia č. 1889/2005 znejú: „(1) Jednou z úloh Spoločenstva je podporovať harmonický, vyvážený a udržateľný rozvoj hospodárskych aktivít v celom Spoločenstve vytvorením spoločného trhu a hospodárskej a menovej únie. Na tento účel vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v ktorej je zaručený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu. (2) Zahrnutie výnosov z nezákonných činností do finančného systému a ich investovanie po ich vypraní škodí zdravému a udržateľnému hospodárskemu rozvoju. Preto smernica Rady 91/308/EHS z 10. júna 1991 o predchádzaní zneužívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí [Ú. v. ES L 166, s. 77; Mim. vyd. 09/001, s. 153] zaviedla mechanizmus Spoločenstva na predchádzanie praniu špinavých peňazí sledovaním transakcií prostredníctvom úverových a finančných inštitúcií a určitých typov povolaní. Vzhľadom na to, že existuje riziko, že uplatňovanie uvedeného mechanizmu povedie k zvýšenému pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti na nezákonné účely, smernicu [91/308] by mal dopĺňať systém kontroly peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo z neho vystupujú. (3) V súčasnosti takéto kontrolné systémy uplatňuje iba niekoľko členských štátov, ktoré konajú podľa vnútroštátnych právnych predpisov. Rozdiely v právnych predpisoch škodia riadnemu fungovaniu vnútorného trhu. Základné prvky by sa preto mali zosúladiť na úrovni Spoločenstva, aby sa zaistila rovnaká úroveň kontroly pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti prepravovaných cez hranice Spoločenstva. Takéto zosúladenie by však nemalo ovplyvniť možnosť, aby členské štáty uplatňovali v súlade s existujúcimi ustanoveniami zmluvy vnútroštátne kontroly pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti v Spoločenstve. … (5) Podľa toho by sa mala na peňažné prostriedky v hotovosti prepravované fyzickou osobou, ktorá vstupuje do Spoločenstva alebo z neho vystupuje, vzťahovať zásada ohlasovacej povinnosti. Táto zásada by umožnila colným orgánom zhromažďovať informácie o takomto pohybe peňažných prostriedkov v hotovosti, a ak je to vhodné, takéto informácie zasielať iným orgánom. … (6) Vzhľadom na jej preventívny účel a odradzujúci charakter ohlasovacia povinnosť by sa mala plniť pri vstupe do Spoločenstva alebo výstupe z neho. S cieľom sústrediť činnosť orgánov na významné pohyby peňažných prostriedkov v hotovosti by sa však táto povinnosť mala vzťahovať len na pohyby vo výške 10000 EUR alebo viac. Malo by sa tiež stanoviť, že ohlasovacia povinnosť sa vzťahuje na fyzické osoby prepravujúce peňažné prostriedky v hotovosti bez ohľadu na to, či sú ich vlastníkmi. … (13) Právomoci príslušných orgánov by mali byť doplnené povinnosťou členských štátov uložiť sankcie. Sankcie by sa však mali uložiť len za nesplnenie ohlasovacej povinnosti v súlade s týmto nariadením.“
10

Odôvodnenia 6, 9, 14 a 15 smernice 2012/19 znejú: (6) Cieľom tejto smernice je prispievať k udržateľnej výrobe a spotrebe v prvom rade predchádzaním vzniku OEEZ a okrem toho aj opätovným používaním, recykláciou a inými spôsobmi zhodnocovania takýchto odpadov s cieľom znížiť množstvo odpadu na zneškodnenie a prispieť k efektívnemu využívaniu zdrojov a k získavaniu cenných druhotných surovín. Jej cieľom je takisto zlepšenie environmentálneho správania všetkých subjektov zapojených do životného cyklu EEZ, napríklad výrobcov, distribútorov a spotrebiteľov, a najmä tých subjektov, ktoré sa priamo podieľajú na zbere a spracovaní OEEZ. Najmä rozdielne vnútroštátne uplatňovanie zásady zodpovednosti výrobcu môže viesť k podstatným nezrovnalostiam vo finančnom zaťažení hospodárskych subjektov. Existencia rozdielnych vnútroštátnych stratégií nakladania s OEEZ obmedzuje účinnosť politík recyklácie. Z tohto dôvodu by sa mali na úrovni Únie ustanoviť základné kritériá a vypracovať minimálne normy pre nakladanie s OEEZ. … (9) Táto smernica by sa mala týkať všetkých EEZ používaných spotrebiteľmi a EEZ určených na profesionálne používanie. … Ciele tejto smernice možno dosiahnuť bez toho, aby sa do jej rozsahu pôsobnosti začlenili veľké pevné inštalácie, akými sú ropné plošiny, systémy prepravy batožiny na letiskách alebo výťahy. Každé zariadenie, ktoré nie je osobitne navrhnuté a nainštalované ako súčasť uvedených inštalácií a ktoré môže plniť svoju funkciu, aj keď netvorí súčasť uvedených inštalácií, by sa však malo zahrnúť do rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Myslia sa tým napríklad zariadenia ako osvetľovacie telesá a fotovoltické panely. … (14) Separovaný zber je základnou podmienkou na zabezpečenie špecifického spracovania a recyklácie OEEZ a je potrebný na dosiahnutie požadovanej úrovne ochrany zdravia ľudí a životného prostredia v Únii. Spotrebitelia musia aktívne prispievať k tomu, aby takýto zber prebiehal úspešne, a mali by byť v odovzdávaní OEEZ podporovaní. … (15) Na dosiahnutie požadovanej úrovne ochrany a harmonizovaných environmentálnych cieľov Únie by mali členské štáty prijať príslušné opatrenia na minimalizáciu zneškodňovania OEEZ ako netriedeného komunálneho odpadu a na dosahovanie vysokej úrovne separovaného zberu OEEZ. …“
20

Komisia tvrdí, že zmena legislatívneho aktu predpokladá, že prvky, ktoré sú predmetom tejto zmeny, sú už obsiahnuté v tomto akte. Zmena v zmysle článku 290 ods. 1 ZFEÚ by mohla mať za účinok zmenu normatívneho obsahu legislatívneho aktu. Prijatie aktu na základe článku 1 ods. 4 písm. f) nariadenia č. 539/2001 v znení zmien a doplnení však nespôsobuje zrušenie odkazu na dotknutú tretiu krajinu v prílohe II tohto nariadenia a jeho doplnenie do prílohy I uvedeného nariadenia. Táto posledná zmena dotknutého legislatívneho aktu by v súlade s článkom 1 ods. 4 písm. h) tohto nariadenia mala byť vykonaná prostredníctvom riadneho legislatívneho postupu. Ďalej nariadenie č. 539/2001 v znení zmien a doplnení neobsahuje nijaký zoznam tretích krajín nachádzajúcich sa v situácii pozastavenia, ktorého normatívny obsah by mal meniť delegovaný akt podľa článku 1 ods. 4 písm. f) tohto nariadenia. Práve naopak, tieto krajiny by mali byť určené na základe uplatnenia kritérií stanovených v uvedenom nariadení. Delegovaný akt, ktorý na základe týchto kritérií pozastavuje na obmedzenú dobu uplatnenie výnimky z vízovej povinnosti, by jednoducho vykonával dotknutý legislatívny akt bez toho, aby ho doplnil alebo zmenil.
36

Odvolateľka v tejto súvislosti tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 48 a 49 napadnutého rozsudku nesprávne rozhodol, že voľba zohľadniť „priamy predaj v rámci EHP prostredníctvom spracovaných výrobkov“ je o to dôvodnejšia, že z dôkazov vyplýva, že vnútorný predaj LCD, na ktoré sa vzťahuje kartel, medzi spoločnosťami zúčastňujúcimi sa kartelu sa uskutočňoval za ceny ovplyvnené uvedeným kartelom, a že účastníci kartelu vedeli, že cena LCD, na ktoré sa vzťahuje kartel, ovplyvňuje cenu hotových výrobkov, do ktorých sa integrujú. Tieto konštatovania sa totiž vzťahovali na všetkých účastníkov kartelu. Rozlišovanie medzi „skutočným“ vnútorným predajom, ktorý možno sám osebe zohľadniť pri výpočte pokuty, a predajom, ktorý nie je „skutočný“ a možno ho nezohľadniť a nahradiť „skutočným“ predajom obrazoviek LCD integrovaných do hotového výrobku tretím osobám, by v dôsledku toho bolo úplne neprirodzené.
25

Curtea de Apel Cluj (Odvolací súd v Kluži), na ktorý bolo podané odvolanie, si kladie otázky o súlade daňových výmerov vydaných daňovým orgánom so zásadou právnej istoty, keďže jednak rumunská právna úprava vytvorila podrobné postupy uplatňovania pravidiel uplatňovania DPH na transakcie týkajúce sa nehnuteľností až od 1. januára 2010 a jednak prax daňových orgánov do tohto dátumu spočívala skôr v neuplatňovaní DPH na tento typ transakcií. Tento orgán mal okrem iného k dispozícii dostatočné informácie na to, aby prišiel k záveru, že pán Salomie a pán Oltean boli zdaniteľnými osobami už od roku 2008, pretože bol informovaný o existencii predajov, ktoré uskutočnili, a to prinajmenšom vzhľadom na skutočnosť, že tieto transakcie boli zdanené na základe článku 77a daňového zákonníka.
57

Pokiaľ totiž ide o pracovnoprávne podmienky, rozdielne zaobchádzanie medzi pracovníkmi na dobu určitú a stálymi pracovníkmi nemožno odôvodniť na základe kritéria, ktoré sa všeobecne a abstraktne vzťahuje na samotnú dĺžku pracovného pomeru. Keby sa pripustilo, že samotná dočasná povaha pracovného pomeru by stačila na odôvodnenie takého rozdielu, ciele smernice 1999/70 a rámcovej dohody by boli zbavené svojej podstaty. Namiesto zlepšenia podmienok práce na dobu určitú a podpory rovnosti zaobchádzania, o ktoré sa snaží jednak smernica 1999/70 a jednak rámcová dohoda, by použitie takého kritéria viedlo k zakonzervovaniu nepriaznivého postavenia zamestnancov na dobu určitú (pozri rozsudky Gavieiro Gavieiro a Iglesias Torres, C‑444/09 a C‑456/09, EU:C:2010:819, bod 57, a Nierodzik, C‑38/13, EU:C:2014:152, bod 38, ako aj uznesenia Montoya Medina, C‑273/10, EU:C:2011:167, bod 43, a Lorenzo Martínez, C‑556/11, EU:C:2012:67, bod 50).
56

Kritérium proporcionality však v každom prípade vyžaduje, aby podmienky uplatnenia takej povinnosti nešli nad rámec toho, čo je na dosiahnutie uvedeného cieľa nevyhnutné. Tak by to bolo najmä v prípade, pokiaľ by uplatnenie uvedenej povinnosti automaticky bránilo zlúčeniu rodiny rodinných príslušníkov garanta v prípade, že by títo rodinní príslušníci napriek nezloženiu integračnej skúšky predložili dôkaz o ich vôli zložiť túto skúšku a úsilí, ktoré na tento cieľ vynaložili.
16

Za týchto okolností Vrhovno sodišče rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Majú sa ustanovenia článku 2 bodu 1 a článku 4 ods. 1 šiestej smernice vykladať v tom zmysle, že za okolností prejednávanej veci, keď osoba nadobudne pozemky ako fyzická osoba, pričom sa voči nej v tejto súvislosti neuplatnila nijaká DPH na vstupe, následne na uvedených pozemkoch vybuduje ako súkromný podnikateľ nákupné centrum a do majetku svojho podniku zapíše v súlade s vnútroštátnymi účtovnými predpismi iba časť pozemkov, na ktorých realizuje výstavbu nákupného centra, aby potom kupujúcemu dokončenej stavby toto centrum predala spolu so všetkými pozemkami, treba vychádzať z predpokladu, že uvedená osoba z dôvodu, že dotknuté pozemky nezapísala do majetku svojho podniku a nezahrnula ich do systému DPH, nie je pri predaji uvedených pozemkov zdaniteľnou osobou povinnou uplatniť a následne zaplatiť DPH na výstupe?“
21

Za týchto podmienok Tribunalul Maramureș rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Majú sa článok 273 a článok 287 bod 18 smernice [2006/112/ES] vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny daňový orgán bol povinný zaregistrovať zdaniteľnú osobu na účely DPH a uložiť jej povinnosti týkajúce sa splatnej dane a jej príslušenstva pri prekročení prahovej hodnoty na oslobodenie od dane, a to odo dňa, keď zdaniteľná osoba podala príslušnému daňovému orgánu daňové priznania, z ktorých vyplýva prekročenie prahovej hodnoty na oslobodenie od DPH? 2. Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, bráni zásada právnej istoty vnútroštátnej praxi, na základe ktorej daňový orgán retroaktívne uložil zdaniteľnej osobe povinnosť zaplatiť DPH z dôvodu, že služby veterinárnej starostlivosti nie sú oslobodené od platby DPH a zdaniteľná osoba prekročila prahovú hodnotu na oslobodenie od dane, s prihliadnutím na to, že: — daňový orgán ex offo nezaregistroval zdaniteľnú osobu na účely DPH a neuložil jej povinnosť zaplatiť DPH hneď, ako podala daňové priznania, z ktorých vyplýva prekročenie prahovej hodnoty na oslobodenie od dane, ale urobil tak až neskôr, po zmene a doplnení podrobných pravidiel uplatňovania daňového zákonníka nariadením č. 1620/2009 v tom zmysle, že oslobodenie od dane podľa článku 141 ods. 1 písm. a) daňového zákonníka sa nevzťahuje na služby veterinárnej starostlivosti, ako vyplýva z rozsudku [Komisia/Taliansko (122/87, EU:C:1988:256)], a za obdobie, ktoré predchádzalo zmene a doplneniu uvedeným vyššie, — daňový orgán sa oboznámil s prekročením prahovej hodnoty na oslobodenie od dane pred zmenou a doplnením podrobných pravidiel uplatňovania daňového zákonníka nariadením č. 1620/2009 v zmysle uvedenom vyššie, a to prostredníctvom daňových priznaní podaných zdaniteľnou osobou, — pred prijatím nariadenia vlády č. 1620/2009 daňový orgán nevydal v rámci svojej pôsobnosti – do ktorej patrí aj zdaniteľná osoba vo veci samej – daňové správne akty, ktorými by konštatoval, že zdaniteľné osoby pôsobiace ako veterinárne ambulancie sa nezaregistrovali na účely DPH v dôsledku prekročenia prahovej hodnoty na oslobodenie od dane, a v dôsledku toho by im v týchto rozhodnutiach uložil povinnosť zaplatiť daň, a — v období, ktoré predchádzalo prijatiu a nadobudnutiu účinnosti nariadenia č. 1620/2009, nebol rozsudok [Komisia/Taliansko (122/87, EU:C:1988:256)] nijakým spôsobom uverejnený v rumunskom jazyku?“
23

Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd považuje za nesporné, že pán S. patrí do kategórie zamestnancov obvykle zamestnaných, ktorí majú byť zohľadnený v súlade s ustanovením § 17 ods. 1 bodu 1 KSchG, ktorým bol do nemeckého práva prebratý článok 1 ods. 1 písm. a) smernice 98/59. Je teda nesporné, že do tejto kategórie spadá minimálne 19 zamestnancov.
11

Tribunal do Trabalho de Lisboa svojím rozsudkom zo 6. februára 2007 čiastočne vyhovel žalobe, ktorou žalobcovia napadli hromadné prepúšťanie, pričom uvedený súd nariadil opätovné prijatie žalobcov vo veci samej do zamestnania v príslušných kategóriách, ako aj vyplatenie náhrady škody. Tribunal do Trabalho de Lisboa v odôvodnení svojho rozsudku uviedol, že v posudzovanom prípade došlo k aspoň čiastočnému prevodu závodu, keďže identita závodu zostala zachovaná a jeho činnosti sa vykonávali naďalej, pričom TAP nahradila bývalého zamestnávateľa v pracovnoprávnych vzťahoch.
20

Pán van Dijk, ktorý býval v Holandsku, bol v období od 1. januára 2007 do 30. júna 2007 zamestnaný v spoločnosti Christa Intershipping Sàrl so sídlom v Luxembursku. V tomto období pracoval na území viacerých členských štátov ako kapitán na vnútrozemskej lodi, predovšetkým na rieke Rýn, jej prítokoch a na miestach, kde ústi do mora.
52

Takáto kontrola, ktorá by sa vykonávala podľa predpisov štátu výkonu a zahŕňala by posúdenie okolností veci súdom tohto štátu, by odporovala vôli normotvorcu Únie zaviesť pre rozhodnutia vydané v tejto oblasti režim jednotného a zjednodušeného výkonu, ktorý zakazuje akékoľvek zasahovanie exekučného súdu do veci samej a vychádza z dôvery v súd štátu pôvodu ako v súd, ktorý bol určený ako príslušný na prijatie rozhodnutia o práve styku.
22

Vnútroštátny súd vyjadruje pochybnosti, pokiaľ ide o uplatniteľnosť Montrealského dohovoru na skutkový stav vo veci samej, pretože na základe nariadenia č. 2027/97 sa jeho uplatniteľnosť rozšírila na vnútroštátne lety. Vnútroštátny súd by rád v tomto smere určil režim zodpovednosti, ktorým sa musí riadiť daný skutkový stav, a za predpokladu, že by sa tento dohovor neuplatňoval, aj to, či treba vykladať článok 18 nariadenia č. 864/2007 tak, že umožňuje, aby pani Prüller‑Frey podala priamu žalobu proti spoločnosti Axa na základe rozhodného práva pre mimozmluvné záväzky, bez ohľadu na rozhodné právo pre poistnú zmluvu dotknutú vo veci samej, ktoré si zvolili spoločnosť Axa a pán Brodnig.
55

S výhradou overenia vnútroštátnym súdom by však neuplatnenie dotknutých vnútroštátnych ustanovení viedlo iba k tomu, že by nedošlo ku skráteniu premlčacej doby v rámci prebiehajúceho trestného konania, umožnilo by sa účinné stíhanie trestných činov a v prípade potreby by sa zabezpečila rovnosť zaobchádzania medzi trestami ukladanými na ochranu finančných záujmov Únie a trestami ukladanými na ochranu finančných záujmov Talianskej republiky. Také neuplatnenie vnútroštátneho práva by neznamenalo porušenie práv obvinených, ktoré sú zaručené článkom 49 Charty.
18

Navyše ak by sme pripustili, že zavedenie ad hoc postupu účasti je zákonné, článok 4 Schengenského protokolu by bol podľa Španielskeho kráľovstva zbavený potrebného účinku, keďže členský štát, ktorému nebolo umožnené zúčastniť sa na prijímaní opatrenia rozvíjajúceho schengenské acquis, by sa mohol napriek tomuto odmietnutiu zúčastňovať na tomto opatrení prostredníctvom tohto ad hoc postupu. Tento režim by teda podľa neho bol nezlučiteľný s riešením, ktoré Súdny dvor prijal v rozsudkoch Spojené kráľovstvo/Rada (C‑77/05, EU:C:2007:803) a Spojené kráľovstvo/Rada (C‑137/05, EU:C:2007:805).