ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Článok 25 prílohy IX služobného poriadku má dvojaký účel. Na jednej strane tento článok zodpovedá snahe nezasiahnuť do postavenia dotknutého úradníka v trestnom konaní vedenom proti nemu pre skutky, ktoré sú tiež predmetom disciplinárneho konania v rámci jeho inštitúcie. Na druhej strane, prerušenie disciplinárneho konania až do ukončenia trestného konania umožňuje zohľadniť v tomto disciplinárnom konaní skutkové zistenia trestného súdu, keď sa jeho rozhodnutie stalo právoplatným. Článok 25 prílohy IX služobného poriadku totiž zakotvuje zásadu, podľa ktorej „prebiehajúce trestné konanie bráni pokračovaniu disciplinárneho konania“, čo je odôvodnené najmä skutočnosťou, že vnútroštátne trestné súdy disponujú širšími vyšetrovacími právomocami ako menovací orgán. Preto je administratíva v prípade, keď ten istý skutok napĺňa znaky skutkovej podstaty trestného činu a porušenia služobných povinností úradníka, viazaná skutkovými zisteniami trestného súdu v trestnom konaní. Akonáhle trestný súd zistil existenciu skutkov, môže následne administratíva pristúpiť k ich právnej kvalifikácii s ohľadom na pojem disciplinárneho porušenia povinností tým, že najmä overí, či predstavujú porušenie služobných povinností.

Posúdenie skutkového stavu trestným súdom sa však môže líšiť od posúdenia menovacieho orgánu v disciplinárnom kontexte, pretože každé z týchto posúdení zodpovedá, odlišnej a navzájom nezávislej právnej kvalifikácii. V každom prípade vyžadovať, aby posúdenie skutkového stavu trestným súdom a menovacím orgánom bolo rovnaké by znamenalo stanoviť dodatočnú podmienku, ktorú článok 25 služobného poriadku neupravuje.

Z toho vyplýva, že menovaciemu orgánu sa zakazuje s konečnou platnosťou rozhodnúť o situácii dotknutého úradníka z disciplinárneho hľadiska, pokiaľ nie je vydané konečné rozhodnutie trestného súdu. V opačnom prípade, ak by sa skutkový stav už považoval za preukázaný administratívnym orgánom, hoci trestný súd ešte nerozhodol o jeho existencii, dotknutý zamestnanec by sa v dôsledku toho nachádzal v ťažšej situácii, než v akej by mohol byť bez takého rozhodnutia administratívneho orgánu.

Okrem toho zásadu, podľa ktorej „prebiehajúce trestné konanie bráni pokračovaniu disciplinárneho konania“, treba vykladať reštriktívne, keď sa táto zásada má uplatniť v rámci jednoduchých vyšetrovaní pred samotným začatím trestného konania v zmysle vnútroštátneho práva

(pozri body 35, 36, 53, 55 a 59)

Súd prvého stupňa: rozsudky z 19. marca 1998, Tzoanos/Komisia, T-74/96, EU:T:1998:58, bod 34; z 21 novembra 2000, A/Komisia, T-23/00, EU:T:2000:273, bod 37; z 10. júna 2004, François/Komisia, T-307/01, EU:T:2004:180, body 73 a 75, a z 8. júla 2008, Franchet a Byk/Komisia, T-48/05, EU:T:2008:25, bod 342

Súd pre verejnú službu: rozsudky zo 17. júla 2012, BG/Ombudsman, F-54/11, EU:F:2012:114, a z 18. marca 2015, DK/ESVČ, F-27/14, EU:F:2015:12, body 38, 49, 66 a 70
11

Pokiaľ ide o hodnotenie pracovných výkonov žalobcu, v novembri 2009 sa v konečnom znení vyhotovila hodnotiaca správa za rok 2008. V tejto správe sa riaditeľ administratívneho oddelenia, pán C., ktorý je priamym nadriadeným žalobcu a z tohto dôvodu aj jeho hodnotiteľom, so zastupujúcim výkonným riaditeľom ako overovateľom domnievali, že výkony žalobcu patria do úrovne III, pretože podľa ich názoru „čiastočne zodpovedali požiadavkám v oblasti účinnosti, spôsobilosti a správania v službe“. Naopak, v nasledujúcej hodnotiacej správe za rok 2009, ktorá bola finalizovaná 23. júna 2010, bola miera pracovných výkonov žalobcu rovnakým hodnotiteľom a overovateľom posúdená ako patriaca do úrovne II, pretože žalobca podľa ich názoru „úplne zodpovedal požiadavkám v oblasti účinnosti, spôsobilosti a správania v službe“. Napokon 23. februára 2011 bol žalobcovi doručený návrh hodnotiacej správy za rok 2010, v ktorej sa hodnotiteľ a overovateľ, ktorí sa vymenili a boli zastupujúcim výkonným riaditeľom, resp. výkonným riaditeľom, domnievali, že výkony žalobcu patria do úrovne III.
Nárok dotknutej osoby na určenie rozsahu jej trvalej čiastočnej invalidity a v dôsledku toho na dávky stanovené v článku 73 ods. 2 služobného poriadku, ako aj na doplňujúci príspevok z dôvodu trvalej čiastočnej invalidity podľa článku 13 pravidiel o poistení, možno stanoviť iba na základe dátumu ustálenia následkov choroby z povolania, predovšetkým vzhľadom na to, že 1. januára 2006 nadobudla účinnosť mierka postihnutia, ktorej uplatniteľnosť na dotknutú osobu požaduje, aby sa jej poškodenie ustálilo po tomto nadobudnutí účinnosti, čo musí spresniť lekárska komisia, ktorá právne dostatočným spôsobom odôvodní svoj posudok.

Cieľom ustanovení služobného poriadku o lekárskej komisii, ktorá koná v rámci článku 73, je zveriť odborníkom z oblasti medicíny konečné posúdenie zdravotných otázok, ktoré nemôže vykonať nijaký menovací orgán vzhľadom na internú a administratívnu povahu svojho zloženia. V dôsledku toho sa menovací orgán nemôže – inak by sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia – odchýliť od lekárskych posudkov vykonaných lekárskou komisiou s výnimkou prípadu, že tieto posudky nie sú relevantné z dôvodu, že neboli vydané za riadnych podmienok. Aj za predpokladu, že by lekársky posudok vykonaný lekárskou komisiou bol nesprávny, nemôže menovací orgán nahradiť jej rozhodnutie svojím vlastným a sám rozhodnúť o otázkach lekárskej povahy, pretože by prekročil svoje právomoci.

Pokiaľ ide o určenie dátumu ustálenia, stačí pripomenúť, že ustálenie poškodení je lekársky pojem, ktorý môže posúdiť len lekárska komisia, a tento dátum sa nemôže určiť podľa doby trvania znášania liečebných nákladov na základe Spoločných pravidiel poistenia úradníkov Únie pre prípad úrazu a choroby z povolania.

V dôsledku toho menovací orgán určením dátumu ustálenia následkov choroby k inému dátumu, než je ten, ktorý určila lekárska komisia, prekročil svoje právomoci, a v tejto časti sa vo svojom rozhodnutí dopustil nesprávneho právneho posúdenia.

(pozri body 81 – 85)

Súd pre verejnú službu: 7. mája 2013, McCoy/Výbor regiónov, F‑86/11, bod 78
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :7 1ROZSUDOK SÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU (druhá ko mora)
zo 4. februára 2010
Vec F-15/08
Valérie W iame
proti
Európskej komisii
„Verejná služba — Verejné výberové kon anie — Nezapísanie do rezervného zoznamu — 
Nedostatočná známka — Oznámenie o verejnom výberovom kon aní EPSO/AST/7/05 — 
Vykonávanie dôkazov — Záujem n a konaní“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou V. Wiame n avrhuje 
zrušenie r ozhodnutia v ýberovej ko misie v ýberového kon ania E PSO/AST/7/05 
o pridelení známky, ktorá nie je dostatočná na jej zápis do rezervného zoznamu
Roz hodnutie:Žaloba sa zamieta. Žalobkyňa znáša svoje vlastné trovy kon ania. Komisia znáša svoje 
vlastné trovy kon ania.
Abstrakt
1. Úradníci — Žaloba — Akt s negatívnymi účinkami — Rozhodnutie prijaté po preskúmaní skoršieho 
rozhodnutia
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 90 o ds. 2 a článok 91 o ds. 1)
2. Akty inštitúcií — Prezumpcia zákonnosti — Nepriame dôkazy, ktoré mô žu spochybniť zákonnosť aktu
1. Pokiaľ uchádzač, kt orého žiadosť o pripustenie d o v ýberového kon ania S poločenstva b ola 
zamietnutá, požiada o preskúmanie tohto rozhodnutia, jedine rozhodnutie prijaté výberovou ko misiou 
po preskúmaní je aktom spôsobujúcim u jmu. Preto uvedený uchádzač m usí svoje návrhy zamerať 
proti tomuto rozhodnutiu.
(pozri bod 20)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 13. decembra 2006 , Heus/Komisia, T-173/05, Zb. VS s. I-A-2-329, II-A-2-1695 , bod 19
Súd pre ve rejnú službu: 13. decembra 2007 , Van N eyghem/Komisia, F-73/06, Zb. VS s. I-A-1-441, II- A-1-2515 , 
bod 39
2 ECLI:EU:F:2010 :7ABSTRAKT–VECF-15/08
WIAME/KOMISIA
2. Pre ad ministratívny akt jednak platí prezumpcia zákonno sti, jednak dôkazné bremeno v zásade 
znáša ten, kto niečo tvrdí, takže žalobca m usí uviesť prinajmenšom d ostatočne presné, objektívne 
a zhodujúce sa nepriame d ôkazy, ktoré môžu podporiť pravdivosť alebo pravdepodobnosť skutočností 
jeho tvrdení. V dôsledku t oho žalobca, ktorý nemá k dispozícii ani dôkazy, ani prinajmenšom súbor 
nepriamych dôkazov, musí akceptovať prezumpciu zákonno sti, ktorá s a týka r ozhodnutí prijatých 
v oblasti výberového kon ania a nemôže požadovať od Sú du pre ve rejnú službu, aby sám p reskúmal 
prihlášky ú spešných uchádzačov s cieľom o veriť, či niektorí úspešní uchádzači neboli neoprávnene 
pripustení do výberového kon ania.
(pozri bod 21)
Odkaz:
Súdny dvor: 6. marca 2001 , Conno lly/Komisia, C-274/99 P, Zb. s. I-1611 , body 113 a 114
Súd prvého stupňa: 19. novembra 1996 , Brulant/Parlament, T-272/94, Zb. VS s. I-A-513, II-1397 , bod 35; 13. júla 
2000 , Griesel/Rada, T-157/99, Zb. VS s. I-A-151, II-699, bod 25
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh – Voľná úvaha administratívy – Hranice

(Služobný poriadok úradníkov, článok 45)

2. Úradníci – Rovnosť zaobchádzania – Pojem

1. Na účely hodnotenia zásluh, na ktoré sa prihliada v rámci rozhodnutia o povýšení na základe článku 45 služobného poriadku, menovací orgán má rozsiahlu mieru voľnej úvahy a preskúmanie súdom Spoločenstva sa musí obmedziť na otázku, či administratíva vzhľadom na spôsoby a prostriedky, na základe ktorých mohla vykonať posúdenie, sa držala v rámci hraníc, ku ktorým nemožno mať výhrady, a svoju právomoc nevyužila zjavne nesprávnym spôsobom. Súd pre verejnú službu teda nemôže nahrádzať posúdenie menovacieho orgánu svojím posúdením kvalifikácie a zásluh uchádzačov.

Voľná úvaha priznaná administratíve je však obmedzená nevyhnutnosťou vykonať porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov so starostlivosťou a nestrannosťou v záujme služby a v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania. V praxi sa toto hodnotenie musí vykonať na základe rovnosti a s použitím zdrojov informácií a údajov, ktoré sú porovnateľné.

Potreba vykonať takéto preskúmanie na základe rovnosti ako aj obmedzená povaha počtu dostupných bodov za zásluhy vyžadujú, aby sa tieto body prideľovali úradníkom s najväčšími zásluhami v zostupnom poradí zásluh až do vyčerpania kvóty bodov. Ak sa pri porovnávacom hodnotení zásluh zistí, že niektorí úradníci majú rovnocenné zásluhy, treba takým úradníkom prideliť rovnaký počet bodov za zásluhy. V prípade nedostatku bodov, výber medzi viacerými ex‑aequo sa musí uskutočniť na základe dodatočných posúdení.

(pozri body 42 – 44)

Odkaz:

Súdny dvor: 3. apríla 2003, Parlament/Samper, C‑277/01 P, Zb. s. I‑3019, bod 35

Súd prvého stupňa: 30. novembra 1993, Tsirimokos/Parlament, T‑76/92, Zb. s. II‑1281, bod 21; 6. júna 1996, Baiwir/Komisia, T‑262/94, Zb. VS s. I‑A‑257, II‑739, bod 66; 9. apríla 2003, Tejada Fernández/Komisia, T‑134/02, Zb. VS s. I‑A‑125, II‑609, bod 41; 13. apríla 2005, Nielsen/Rada, T‑353/03, Zb. VS s. I‑A‑95, II‑443, bod 58; 19. októbra 2006, Buendía Sierra/Komisia, T‑311/04, Zb. s. II‑4137, bod 93

2. Zásada rovnosti zaobchádzania je porušená, pokiaľ sa s dvomi kategóriami osôb, ktorých skutková a právna situácia nie je v zásade rozdielna, zaobchádza rozdielne, alebo pokiaľ sa s rozdielnymi situáciami zaobchádza rovnako. Požiadavka, aby úradník na účely získania rovnakého počtu bodov za zásluhy ako úradníci, s ktorými bol porovnaný, preukázal, že jeho zásluhy sú väčšie ako zásluhy týchto úradníkov, predstavuje teda porušenie zásady rovnosti zaobchádzania.

(pozri body 45 a 49 – 59)

Odkaz:

Súdny dvor: 4. februára 1982, Buyl a i./Komisia, 817/79, Zb. s. 245, bod 29; 11 júla 1985, Appelbaum/Komisia, 119/83, Zb. s. 2423, bod 25

Súd prvého stupňa: 7. februára 1991, Tagaras/Súdny dvor, T‑18/89 a T‑24/89, Zb. s. II‑53, bod 68
ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (tretia komora)

z 8. októbra 2008

Vec F‑81/07

Florence Barbin

proti

Európskemu parlamentu

„Verejná služba – Úradníci – Povýšenie – Povyšovanie za rok 2006 – Porovnávacie hodnotenie zásluh“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou F. Barbin navrhuje zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu o jej nepovýšení do platovej triedy AD 12 v rámci povyšovania za rok 2006

Rozhodnutie: Rozhodnutie Parlamentu z 20. novembra 2006 o nepovýšení žalobkyne v rámci povyšovania za rok 2006 sa zrušuje. Parlament je povinný nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Povýšenie – Sťažnosť nepovýšeného uchádzača – Rozhodnutie o zamietnutí – Úplná absencia odôvodnenia

(Služobný poriadok úradníkov, článok 25 druhý odsek, článok 45 a článok 90 ods. 2)

Menovací orgán nie je povinný odôvodniť svoje rozhodnutia o povýšení s ohľadom na nepovýšených úradníkov, je naopak povinný odôvodniť svoje rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti nepovýšeného úradníka, pričom odôvodnenie tohto rozhodnutia by sa malo zhodovať s odôvodnením rozhodnutia, proti ktorému sťažnosť smerovala, takže hodnotenie zásluh v jednom aj druhom rozhodnutí vzájomne splývajú.

Úplná absencia odôvodnenia pred podaním žaloby nemôže byť napravená vysvetleniami podanými menovacím orgánom po podaní žaloby. V tomto štádiu také vysvetlenia už neplnia svoju úlohu umožniť dotknutej osobe posúdiť vhodnosť podania žaloby a súdu overiť správnosť odôvodnenia. Navyše za úplnej absencie odôvodnenia by možnosť dodať odôvodnenie po podaní žaloby totiž zasahovala do práva na obranu, pretože žalobca by bol zbavený možnosti predložiť žalobné dôvody proti odôvodneniu, s ktorými sa mohol oboznámiť až po podaní žaloby. Zásada rovnosti účastníkov konania pred súdom Spoločenstva by tým bola porušená.

(pozri body 27 a 28)

Odkaz:

Súdny dvor: 30. októbra 1974, Grassi/Rada, 188/73, Zb. s. 1099, bod 13; 27. októbra 1977, Moli/Komisia, 121/76, Zb. s. 1971, bod 12; 13. apríla 1978, Mollet/Komisia, 75/77, Zb. s. 897, bod 12; 26. novembra 1981, Michel/Parlament, 195/80, Zb. s. 2861, bod 22; 7. februára 1990, Culin/Komisia, C‑343/87, Zb. s. I‑225, body 13 a 15; 23. septembra 2004, Hectors/Parlament, C‑150/03 P, Zb. s. I‑8691, bod 50

Súd prvého stupňa: 12. februára 1992, Volger/Parlament, T‑52/90, Zb. s. II‑121, body 40 a 41; 20. februára 2002, Roman Parra/Komisia, T‑117/01, Zb. VS s. I‑A‑27, II‑121, bod 32; 11. decembra 2007, Sack/Komisia, T‑66/05, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 66, ktorý je predmetom odvolania na Súdnom dvore, C‑38/08 P
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Úradníci – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov – Miestni zamestnanci – Rovnocenná kategória s kategóriou zmluvných zamestnancov – Vylúčenie

2. Úradníci – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov – Rovnosť zaobchádzania – Rozdiel vo výpočte práv na starobný dôchodok zmluvných zamestnancov a práv miestnych zamestnancov

(Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 109 ods. 3)

3. Úradníci – Dôchodky – Starobný dôchodok – Výpočet

(Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 109 ods. 3)

1. Predpoklad, že postavenie miestneho zamestnanca sa iba „prebralo“ do rámca novej kategórie zmluvných zamestnancov vytvorenej v nových podmienkach zamestnávania ostatných zamestnancov, je nedôvodný; aj keď sa pripustí, že kategória zmluvných zamestnancov má v skutočnosti v budúcnosti nahradiť kategóriu miestnych zamestnancov tak, ako má aj nahradiť kategóriu pomocných zamestnancov, nemení to totiž nič na tom, že normotvorca Spoločenstva vytvorením novej kategórie zamestnancov ich rovnako podriadil inému právnemu a finančnému režimu ako miestnych zamestnancov, a že bývalý miestny zamestnanec teda nemôže vychádzať z toho, že patrí do kategórie zamestnancov, ktorá je rovnocenná s kategóriou zmluvných zamestnancov.

(pozri bod 36)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu, 24. apríla 2008, Dalmasso/Komisia, F‑61/05, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, bod 78

2. Normotvorca Spoločenstva je oprávnený kedykoľvek v pravidlách služobného poriadku uskutočniť zmeny, ktoré sú podľa neho v súlade so záujmom služby, a do budúcnosti prijať ustanovenia služobného poriadku, ktoré sú pre dotknutých úradníkov a zamestnancov menej výhodné, pod podmienkou, že sa s osobami, ktoré sú konkrétne dotknuté novou právnou úpravou, bude zaobchádzať rovnako.

Uplatnenie jasných a presných ustanovení článku 109 ods. 3 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov vedie k rovnakému zaobchádzaniu so všetkými zmluvnými zamestnancami, keďže tieto ustanovenia sú založené na zásadnej podmienke a podmienke sine qua non , že na účely poberania príspevku na domácnosť pri výpočte starobného dôchodku bola dotknutá osoba zamestnaná ako zmluvný zamestnanec dlhšie ako tri roky. Aj keby mali zo zavedenia všeobecnej a abstraktnej právnej úpravy v hraničných situáciách vyplývať náhodné nevýhody, nie je možné zákonodarcovi vytýkať použitie kategorizácie, pretože nie je v zásade diskriminujúca v súvislosti s cieľom, ktorý sleduje.

(pozri body 41, 44, 46 a 47)

Odkaz:

Súdny dvor, 16. októbra 1980, Hochstrass/Súdny dvor, 147/79, Zb. s. 3005, bod 14

Súd pre verejnú službu, Dalmasso/Komisia, už citovaný, bod 78

3. Priznanie nároku na príspevok na domácnosť na účely výpočtu odmeny zmluvného zamestnanca nemožno považovať za konkrétne, bezpodmienečné a súhlasné uistenie, pokiaľ ide o poberanie tohto príspevku na účely výpočtu práv na starobný dôchodok, a zmluvnému zamestnancovi v žiadnom prípade nepriznáva nadobudnuté právo na uvedený príspevok, keďže sa odmena a dôchodok vzťahujú na rozličné administratívne postavenie podliehajúce rozličným pravidlám.

(pozri body 54 a 55)
ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (druhá komora)

z 3. apríla 2008

Vec F‑68/06

Reint J. Bakema

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Verejná služba – Zmluvní zamestnanci – Zaradenie do platovej triedy – Funkčná skupina IV – Diplom – Odborná prax“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou R. J. Bakema, zmluvný zamestnanec Komisie, navrhuje zrušiť rozhodnutie orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy o zamietnutí jeho sťažnosti proti rozhodnutiu, ktorým tento orgán určil zaradenie žalobcu do funkčnej skupiny IV platovej triedy 14 platového stupňa 1 na základe pracovnej zmluvy zmluvného zamestnanca podpísanej 25. októbra 2005 s účinnosťou od 1. novembra 2005, a uložiť Komisii povinnosť zaradiť ho do platovej triedy 16 funkčnej skupiny IV, ako aj priznať mu primeranú náhradu škody

Rozhodnutie: Rozhodnutie, ktorým orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy zaradil žalobcu do funkčnej skupiny IV platovej triedy 14 platového stupňa 1 na základe pracovnej zmluvy na miesto zmluvného zamestnanca Komisie podpísanej 25. októbra 2005, sa zrušuje. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta. Každý účastník konania znáša vlastné trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Zmluvní zamestnanci – Zaradenie

[Služobný poriadok úradníkov, článok 5 ods. 3 písm. b); Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 82 ods. 2]

Na účely uplatnenia článku 7 ods. 1 písm. d) a článku 7 ods. 3 všeobecných vykonávacích ustanovení o postupoch prijímania a zamestnávania zmluvných zamestnancov v Komisii, podľa ktorých sa pri zaraďovaní týchto zamestnancov berie do úvahy dĺžka ich relevantnej odbornej praxe počítanej od momentu, kedy dotknutá osoba splnila minimálne kvalifikačné predpoklady na prijatie, Komisia nemôže odmietnuť zohľadniť diplom bez toho, aby najskôr preskúmala obsah programu vzdelávania, v ktorom bol priznaný, ako aj overila, či tento diplom môže osvedčovať ukončenie vysokoškolského štúdia, inak poruší dosah článku 82 ods. 2 písm. c) podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov, podľa ktorého sa na prijatie do zamestnania ako zmluvného zamestnanca vo funkčnej skupine IV vyžaduje minimálne úroveň vzdelania, ktorá zodpovedá aspoň trojročnému ukončenému vysokoškolskému štúdiu, osvedčenému diplomom, čo je zrejmé, z dôvodu zhodnosti príslušných výrazov, z ustanovení článku 5 ods. 3 písm. b) služobného poriadku, ktorý stanovuje rovnaké požiadavky pre úradníkov.

(pozri body 41 a 42)
2.

Konanie o návrhoch pani Roberty Ricciovej a Alessandry Rizzottovej, o návrhu pána Gheorghea Piperea, o návrhu TN, TF, TG, TH a TI, pána Jeana Guezoa a ďalších osôb, ktorých mená sú uvedené v prílohe II, a o návrhu pána Stefana Del Gaudia a ďalších osôb, ktorých mená sú uvedené v prílohe II, o návrhu TO, TP, TQ a TR a ďalších osôb, ktorých mená sú uvedené v prílohe II, o návrhu VH a ďalších osôb, ktorých mená sú uvedené v prílohe II, a o návrhu pána Dietera Achtschina a ďalších osôb, ktorých mená sú uvedené v prílohe II, o návrhu VW, ako aj o spoločností BioNTech Manufacturing GmbH a Pfizer Inc. na vstup do konania ako vedľajší účastníci konania, sa zastavuje.
C 378/36

Uznesenie Všeobecného súdu z 25. augusta 2020 – Frank Recruitment Group Services/EUIPO – Pearson (PEARSON FRANK)

(Vec T-735/19) (1)

(„Ochranná známka Európskej únie - Námietkové konanie - Späťvzatie prihlášky - Zastavenie konania“)

(2020/C 378/45)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Frank Recruitment Group Services Ltd (New Castle upon Tyne, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Dennis, solicitor)

Žalovaný: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (v zastúpení: D. Gája, splnomocnený zástupca)

Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Pearson Plc (Londýn, Spojené kráľovstvo)

Predmet veci

Žaloba podaná proti rozhodnutiu štvrtého odvolacieho senátu EUIPO z 26. augusta 2019 (vec R 1884/2018-4), týkajúcemu sa námietkového konania medzi Pearson Plc a Frank Recruitment Group Services Ltd

Výrok

1. Konanie sa zastavuje.

2. Frank Recruitment Group Services Ltd a Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) znášajú svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 432, 23.12.2019.
C 53/40

Uznesenie Všeobecného súdu zo 14. decembra 2020 – La Quadrature du Net a i./Komisia

(Vec T-738/16) (1)

(„Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti - Ochrana fyzických osôb pri spracúvaní osobných údajov - Prenos osobných údajov do Spojených štátov - Vyhlásenie neplatnosti napadnutého aktu - Zánik predmetu sporu - Zastavenie konania“)

(2021/C 53/53)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyne: La Quadrature du Net (Paríž, Francúzsko), French Data Network (Amiens, Francúzsko), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (Fédération FDN) (Amiens) (v zastúpení: A. Fitzjean Ò. Cobhthaigh, avocat)

Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: H. Kranenborg a D. Nardi, splnomocnení zástupcovia)

Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje žalobkyne: Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: F.-P. Lani, avocat)

Vedľajší účastníci, ktorí v konaní podporujú žalovanú: Česká republika (v zastúpení: M. Smolek, J. Vláčil a O. Serdula, splnomocnení zástupcovia), Spolková republika Nemecko (v zastúpení: S. Eisenberg, S. Heimerl, D. Klebs a J. Möller, splnomocnení zástupcovia), Francúzska republika (v zastúpení: E. Armoët a E. de Moustier, splnomocnení zástupcovia), Holandské kráľovstvo (v zastúpení: M. Bulterman a C. Schillemans, splnomocnení zástupcovia), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: S. Brandon, splnomocnený zástupca, za právnej pomoci J. Holmes, QC), Spojené štáty americké (v zastúpení: H.Viaene, C. Evrard, E. Valgaeren, P. Wytinck, advokáti, S. Kingston a E. Barrington, SC), Digitaleurope (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: J. Cahir, V. Power, solicitors, a M. Gray, SC), Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Spojené štáty) (v zastúpení: J. Bourgeois a M. Meulenbelt, advokáti), BSA Business Software Alliance, Inc. (Washington, DC, Spojené štáty) (v zastúpení: B. Van Vooren a K. Van Quathem, advokáti)

Predmet veci

Návrh podľa článku 263 ZFEÚ na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2016/1250 z 12. júla 2016 podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES o primeranosti ochrany poskytovanej štítom na ochranu osobných údajov medzi EÚ a USA (Ú. v. EÚ L 207, 2016, s. 1)

Výrok

1. Konanie sa zastavuje.

2. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Quadrature du Net, French Data Network a Fédération des fournisseurs d'accès à Internet associatifs (Fédération FDN).

3. Česká republika, Spolková republika Nemecko, Francúzska republika, Holandské kráľovstvo, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, Spojené štáty americké, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir), DigitalEurope, Microsoft Corp. a BSA Business Software Alliance, Inc. znášajú svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 6, 9.1.2017.