NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

VERICA TRSTENJAK

prednesené 10. júla 2007 ( 1 )

Spojené veci C-260/06 a C-261/06

Trestné konania

proti

Daniel Escalier a Jean Bonnarel

„Prípravky na ochranu rastlín — Súbežný dovoz — Konanie o povolení na uvedenie na trh — Prípustnosť — Podmienky — Dodržiavanie zásady proporcionality“

I — Úvod

1. Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka dvoch otázok položených Cour d’appel de Montpellier (Francúzsko). Vnútroštátny súd sa Súdneho dvora v podstate pýta, či majú členské štáty možnosť požadovať od vinohradníkov získanie povolenia na uvádzanie na trh (ďalej len „PUT“) na dovoz prípravku na ochranu rastlín povoleného v členskom štáte pôvodu, zatiaľ čo je tento prípravok podobný s referenčným prípravkom, ktorý je na území určenia už povolený.

2. Tieto otázky boli položené v rámci sporu medzi Cour d’appel de Montpellier, la direction régionale de l’agriculture et de la forêt (Krajská správa poľnohospodárstva a lesníctva, ďalej len „DRAF“) a pánmi Escalier a Bonnarel, vinohradníkmi usadenými vo Francúzsku v oblasti blízko hraníc so Španielskom, ktorí boli odsúdení na podmienečný trest peňažnej pokuty za držbu a použitie antiparazitárnych prípravkov na použitie v poľnohospodárstve, ktoré nemali PUT vo Francúzsku. Tieto prípravky nakúpené v Španielsku, pretože sú tam oveľa lacnejšie, boli určené výlučne na ich vinič. Okrem toho vo Francúzsku už existujú podobné prípravky.

II — Právny rámec

A — Právo Spoločenstva

1. Zmluva ES

3. Podľa článku 28 ES „množstevné obmedzenia dovozu a všetky opatrenia s rovnocenným účinkom sú medzi členskými štátmi zakázané“.

4. Podľa článku 30 ES „ustanovenia [článku 28] nevylučujú zákazy alebo obmedzenia dovozu, vývozu alebo tranzitu tovaru odôvodnené princípmi verejnej morálky, verejným poriadkom, verejnou bezpečnosťou, ochranou zdravia a života ľudí a zvierat, ochranou rastlín, ochranou národného kultúrneho bohatstva, ktoré má umeleckú, historickú alebo archeologickú hodnotu, alebo ochranou priemyselného a obchodného vlastníctva. Tieto zákazy a obmedzenia však nesmú byť prostriedkami svojvoľnej diskriminácie alebo skrytého obmedzovania obchodu medzi členskými štátmi“.

2. Smernica 91/414/EHS

5. Smernica Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh ( 2 ) (ďalej len „smernica 91/414“) harmonizuje právnu úpravu členských štátov týkajúcu sa povoľovania, uvádzania na trh, používania a kontroly prípravkov na ochranu rastlín.

6. Podľa článku 3 ods. 1 smernice 91/414 „členské štáty nariadia, že prípravky na ochranu rastlín sa nemôžu uvádzať na trh a ani používať na ich území, pokiaľ takýto prípravok nepovolili…“.

7. Článok 9 ods. 1 prvý pododsek smernice 91/414 najmä stanovuje, že „žiadosť o povolenie prípravku na ochranu rastlín musí podať osoba alebo sa musí podať v mene osoby zodpovednej za prvé uvedenie takéhoto prípravku na trh v členskom štáte príslušným orgánom každého členského štátu, v ktorom sa plánuje uviesť daný prípravok na ochranu rastlín na trh“. Prvé povolenie vyžaduje úplné vyhodnotenie vlastností prípravku.

8. Smernica 91/414 však neobsahuje žiadne ustanovenie upravujúce podmienky udelenia PUT v prípadoch súbežných dovozov, t. j. ak podnikateľ chce doviesť prípravok povolený v štáte do iného štátu, v ktorom podobný prípravok už bol povolený.

B — Vnútroštátne právo

9. Podľa článku L-253-1 code rural (poľnohospodársky zákonník) „je zakázané uvádzanie na trh, používanie a držba konečným používateľom prípravkov na ochranu rastlín, pokiaľ nie je povolené ich uvádzanie na trh“.

10. Podmienky na udelenie povolenia na uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh sú vo Francúzsku stanovené v dekréte č. 94-359 z 5. mája 1994 ( 3 ), prijatého na prebratie smernice 91/414.

11. Dekrét č. 2001-317 zo 4. apríla 2001 zaviedol zjednodušený postup PUT pre prípravky na ochranu rastlín pochádzajúce z Európskeho hospodárskeho priestoru ( 4 ). Podľa jeho článku 4 „povolenie na uvedenie na trh prípravku dovezeného na francúzske územie môže byť zamietnuté alebo zrušené… z dôvodov založených na ochrane zdravia ľudí a zvierat, ako aj životného prostredia;… pre nedostatok totožnosti s referenčným prípravkom v zmysle článku 1“.

12. Príloha výnosu zo 17. júla 2001 o vykonávaní dekrétu č. 2001-317, ktorým sa zavádza zjednodušený postup PUT v rámci súbežného dovozu prípravkov na ochranu rastlín ( 5 ) určuje, že každý žiadateľ o PUT musí najmä predložiť tieto informácie: „obchodné meno navrhnuté vo Francúzsku pre prípravok, ktorý je predmetom žiadosti“.

III — Spor vo veci samej a návrh na začatie prejudiciálneho konania

13. Základom sporov vo veciach samých sú spory medzi vinohradníkmi usídlenými v Languedoc-Roussillon, pohraničná oblasť so Španielskom, a DRAF.

A — Prípad pána Escaliera (vec C-260/01)

14. Dňa 6. mája 2003 agenti DRAF vykonali kontrolu skladových priestorov antiparazitárnych prípravkov španielskeho pôvodu na použitie v poľnohospodárstve, nachádzajúcich sa v hospodárskom dvore prevádzkovanom pánom Escalierom a spísali zápisnicu o priestupkoch používania a držby na účely použitia týchto prípravkov, ktorým nebolo udelené PUT. DRAF prijal 7. januára 2004 záver o potrebe začať trestné stíhanie proti pánovi Escalierovi. Tribunal de grande instance de Carcassonne vyhlásil 15. júna 2005 rozsudok, ktorým uznal pána Escaliera za vinného z vyššie uvedených priestupkov a odsúdil ho na podmienečný trest peňažnej pokuty vo výške 1500 eur. Uvedený súd rovnako nariadil uverejnenie častí rozsudku v regionálnych novinách na náklady odsúdeného. Pán Escalier sa proti tomuto rozsudku odvolal na Cour d’appel de Montpellier.

B — Prípad pána Bonnarela (vec C-261/01)

15. Dňa 17. apríla 2003 agenti DRAF vykonali kontrolu skladových priestorov antiparazitárnych prípravkov španielskeho pôvodu na použitie v poľnohospodárstve, nachádzajúcich sa v hospodárskom dvore prevádzkovanom pánom Bonnarelom a spísali zápisnicu o zabavení týchto prípravkov, ktorým nebolo udelené PUT. Dňa 2. júla 2003 spísali zápisnicu o priestupkoch držby na účely použitia týchto prípravkov. DRAF teda prijal záver o potrebe začať trestné stíhanie proti pánovi Bonnarelovi. Tribunal de grande instance de Carcassonne vyhlásil 15. júna 2005 rozsudok, ktorým uznal pána Bonnarela za vinného z vyššie uvedeného priestupku a odsúdil ho na podmienečný trest peňažnej pokuty vo výške 1500 eur. Uvedený súd rovnako nariadil uverejnenie častí rozsudku v regionálnych novinách na náklady odsúdeného. Pán Bonnarel sa proti tomuto rozsudku odvolal na Cour d’appel de Montpellier.

C — Prejudiciálne otázky

16. Cour d’appel de Montpellier uskutočnil nasledujúce zistenia: postup PUT definovaný francúzskym zákonodarcom má za cieľ dbať o to, aby na trh neboli uvádzané prípravky predstavujúce riziká a nebezpečenstvá pre človeka, zvieratá a životné prostredie; postup zjednodušeného povolenia má za cieľ skĺbiť zásadu voľného pohybu vo vnútri Spoločenstva a potrebu umožnenia každému členskému štátu dbať o ochranu verejného zdravia a ochranu životného prostredia, najmä vo vzťahu k miestnym osobitostiam; smernica 91/414 nerobí žiadny rozdiel medzi súbežnými dovozmi na obchodné účely a dovozmi jednotlivcov na súkromné účely pre ich výlučne osobné použitie; Súdny dvor vo svojom rozsudku Komisia/Francúzsko ( 6 ) rozhodol, že prislúcha francúzskym orgánom, pokiaľ ide o osobné dovozy liekov, ktoré sa odlišujú od obchodných dovozov, aby schválili povoľovacie konanie, ktoré bude prispôsobené osobitosti týchto dovozov; Súdny dvor vo svojom rozsudku British Agrochemicals Association ( 7 ) v bode 31 uviedol, že „ak dovoz prípravku na ochranu rastlín do členského štátu na základe PUT udeleného podľa ustanovení smernice 91/414 v inom členskom štáte predstavuje súbežný dovoz vo vzťahu k prípravku na ochranu rastlín, ktorému už bol udelený PUT v členskom štáte dovozu, ustanovenia smernice týkajúce sa postupu na udelenie PUT sa nepoužijú“. Cour d’appel de Montpellier teda rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru tieto otázky: „1. Ak členský štát podriaďuje dovoz prípravku na ochranu rastlín pochádzajúceho z iného členského štátu, v ktorom už prípravok má povolenie na uvádzanie na trh vydané v súlade so smernicou 91/414, zjednodušenému postupu povolenia uvádzania na trh s cieľom overiť, či dovezený prípravok spĺňa podmienky zhody definované už citovaným rozsudkom British Agrochemicals Association, je tento členský štát oprávnený použiť voči podnikateľovi predmetný postup zjednodušeného povolenia, ak: — dovozca je poľnohospodár, ktorý dováža prípravok výlučne na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku, ktoré sú rôznorodé, ale kvantitatívne obmedzené, a nepristupuje teda k jeho uvádzaniu na trh v obchodnom zmysle, ktorý predpokladá tento pojem, — zjednodušený postup PUT, ktorý zodpovedá povoleniu na dovoz, je individuálny pre každého podnikateľa/distribútora núteného nazvať dovezený prípravok svojou vlastnou značkou a podlieha poplatku vo výške 800 eur. 2. V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, môže sa už citovaný rozsudok Komisia/Francúzsko týkajúci sa osobných dovozov liekov jednotlivcami použiť na prípad prípravkov na ochranu rastlín dovážaných poľnohospodármi na vlastné potreby ich poľnohospodárskych podnikov?“

IV — Pripomienky predložené Súdnemu dvoru

A — O prvej prejudiciálnej otázke

17. Páni Escalier a Bonnarel zastávajú názor, že francúzska právna úprava je v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora vo veci Kohlpharma ( 8 ) v časti, v ktorej požaduje, aby dovezené prípravky na ochranu rastlín boli vyrobené rovnakou spoločnosťou, ako je tá, ktorá vyrobila referenčné prípravky vo Francúzsku.

18. Požiadavka individuálneho PUT na osobné dovozy vykonané poľnohospodármi na vlastné potreby svojej poľnohospodárskej výroby je neprimeraná voči podmienkam, ktoré sú vyžadované na získanie tohto povolenia, najmä v rozsahu, v ktorom nerozlišuje medzi súbežnými dovozmi na obchodné účely a osobnými dovozmi a v ktorom zaväzuje poľnohospodárov splniť rovnaké podmienky ako distribútori týkajúce sa poplatku vo výške 800 eur a zápisu nového obchodného mena.

19. Spôsoby používané francúzskymi orgánmi na určenie zhodnosti medzi prípravkami, pri ktorých je PUT požadované, a referenčnými prípravkami sú tým skôr neprimerané, že neexistuje žiadny prípravok na ochranu rastlín povolený v inom členskom štáte, a najmä v Španielsku, ktorý by nemohol byť použitý vo Francúzsku z dôvodov spočívajúcich na osobitných poľnohospodárskych, fytosanitárnych podmienkach a podmienkach životného prostredia, najmä klimatických, alebo na úvahách založených na ochrane zdravia ľudí a zvierat, ako aj životného prostredia. Komisia európskych spoločenstiev 12. júla 2006 predložila návrh nariadenia ( 9 ), ktorým sa ruší pojem vnútroštátny PUT a zavádza pojem zónový PUT pri nevyhnutnom uplatnení zásady vzájomného uznávania všetkými členskými štátmi tvoriacimi rovnakú zónu.

20. Podľa francúzskej vlády sa články 28 ES a 30 ES majú vykladať v tom zmysle, že im neodporuje to, že ak členský štát podriaďuje dovoz prípravku na ochranu rastlín zjednodušenému postupu PUT, vzťahuje sa tento postup na poľnohospodára, ktorý dováža tento prípravok výlučne na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku a v obmedzenom množstve.

21. Francúzska vláda, ako aj fínska vláda tvrdia, že skutočnosť, že poľnohospodári, ktorí dovážajú prípravky na ochranu rastlín na ich použitie vo svojich hospodárstvach, podliehajú zjednodušenému postupu PUT, aký je stanovený vo Francúzsku dekrétom zo 4. apríla 2001, sa zdá odôvodnená vzhľadom na ciele ochrany zdravia ľudí a zvierat, ako aj ochrany rastlín a životného prostredia. Poľnohospodára, ktorý dováža prípravky na ochranu rastlín na ich použitie na jeho hospodárstve, totiž nič neodlišuje od obchodných podnikov, ktoré vykonávajú dovozy. Overovania, ktoré je potrebné urobiť na dovezenom prípravku, aby sa zaručilo, že je zhodný s referenčným prípravkom, sú vždy tie isté. Je potrebné, aby tieto potenciálne nebezpečné prípravky neboli použité bez overenia ich neškodnosti, ich použitia, podmienok používania a ich označenia, ktoré musí byť vo francúzštine, čo umožňuje článok 16 ods. 5 smernice 91/414. Účinky týchto prípravkov sa neobmedzujú na plochu samotného hospodárstva poľnohospodára, ale prekračujú jeho hranice a môžu sa rozšíriť do celého okolia. Navyše sú tieto prípravky použité na rastliny, ktoré sú určené na ľudskú spotrebu alebo krmivo mimo hranice hospodárstva. Okrem toho prípravok povolený v jednom členskom štáte nemusí by nevyhnutne povolený za rovnakých podmienok vo Francúzsku, pretože každý prípravok predstavuje iné nebezpečenstvo odlišné podľa biotopu, na ktorý je použitý.

22. Bez zjednodušeného postupu PUT by nebolo možné zabezpečiť, že prípravky dovážané poľnohospodárom na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku nie sú nebezpečné pre verejné zdravie a životné prostredie. Navyše požiadavky dotknutého zjednodušeného postupu nie sú prehnané. Pokiaľ ide o poplatok vo výške 800 eur, je opodstatnený skutočnosťou, že príslušný správny orgán systematicky skúma každý spis a vykonáva overenia dokumentov u svojich zahraničných náprotivkov.

23. Podľa francúzskej a holandskej vlády vnútroštátny súd nesprávne v prvej otázke odkazuje na povinnosť dovozcu pomenovať prípravok svojou obchodnou značkou. Príloha výnosu zo 17. júla 2001 sa obmedzuje v časti „francúzske označenie dovozu“ na požiadavku, aby bolo uvedené „obchodné meno navrhnuté vo Francúzsku pre prípravok, ktorý je predmetom žiadosti“.

24. Fínska, grécka a holandská vláda, ktoré odkazujú na článok 3 ods. 1 alebo 4 smernice 91/414, zastávajú názor, že členský štát má právo požadovať uplatnenie zjednodušeného postupu PUT v prípade súbežného dovozu prípravkov na ochranu rastlín na poľnohospodárske účely.

25. Fínska a holandská vláda odkazujú na body 26 až 31 už citovaného rozsudku British Agrochemicals Association, ktorý stanovil, že hoci sa smernica 91/414 neuplatňuje na súbežné dovozy, rovnaké ciele ochrany zdravia ľudí a zvierat, ako aj životného prostredia, ktoré viedli k prijatiu tejto smernice, platia aj pre súbežné dovozy.

26. Podľa gréckej vlády vnútroštátne ustanovenie, ktoré systematicky nariaďuje poľnohospodárovi zjednodušený postupu PUT pre prípravok na ochranu rastlín, ktorý už úspešne týmto postupom prešiel, spolu s vysokými nákladmi, môže byť vo svetle článku 9 ods. 1 prvého pododseku smernice 91/414, ako aj judikatúry Súdneho dvora považované za ustanovenie, ktoré je v rozpore so zásadou proporcionality.

27. Podľa holandskej vlády pripomienka vnútroštátneho súdu, podľa ktorej poľnohospodár nepristupuje k uvádzaniu prípravku na trh v obchodnom zmysle, ktorý predpokladá tento pojem, nie je správna. Pod pojmom „uvádzanie na trh“ treba rozumieť „každú dodávku, či už za úhradu alebo bezodplatne“ (článok 2 bod 10 smernice 91/414), pokiaľ časť prípravku môže byť predaná ďalej. Na rozdiel od liekov dodávaných na predpis je ťažké kontrolovať množstvo prípravkov na ochranu rastlín, ktoré poľnohospodár skutočne používa na svoje potreby.

28. Pokiaľ ide o prípadné porušenie zásady proporcionality, holandská vláda tvrdí, že preskúmanie členským štátom dovozu je na jednej strane potrebné, aby systém povolení stanovený smernicou 91/414 mohol fungovať a aby povinnosť kontroly stanovená článkom 17 tejto smernice, ktorú má vykonávať štát, bola účinná, a na druhej strane toto preskúmanie pripúšťa judikatúra Súdneho dvora vo veci British Agrochemicals Association. Vnútroštátny súd musí posúdiť, či suma skutočných nákladov nie je príliš vysoká a či existuje primeraný vzťah medzi poplatkom a poskytnutou službou. V spore vo veci samej nie je isté, že suma 800 eur predstavuje veľkú záťaž vo vzťahu k výhodám, ktoré plynú zo súbežného dovozu, a síce úsporu 30 až 40 % z 30000 alebo 12000 eur ročne, tým skôr, že povolenie je platné niekoľko rokov.

29. Komisia navrhuje Súdnemu dvoru, aby odpovedal v tom zmysle, že článku 28 ES odporuje, aby súbežný dovoz prípravku na ochranu rastlín bol podriadený postupu predchádzajúceho povolenia, ak už bol tento prípravok na ochranu rastlín premetom povolenia súbežného dovozu udeleného inému podnikateľovi. Bezpečnosť, účinnosť a kvalita prípravkov, ktoré už majú PUT vydaný pre iného majiteľa, už boli preukázané. Postup predchádzajúceho povolenia sa nemusí uplatniť na každú položku súbežne dovádzaných prípravkov na ochranu rastlín, ale sa musí vzťahovať na všetky uskutočnené dovozné operácie. Kontrola vykonávaná na každej uskutočnenej dovoznej operácii musí byť len obmedzená.

30. Komisia uznáva, že používanie prípravku na ochranu rastlín môže uškodiť nielen jeho používateľovi — ako je tomu pri lieku —, ale tiež iným osobám, zvieratám a životnému prostrediu. Táto úvaha by mohla prípadne v určitých prípadoch odôvodniť, že osobný dovoz, a teda používanie prípravkov na ochranu rastlín, je podriadené systému predchádzajúceho povolenia, ktorý je o trochu prísnejší ako systém, ktorý sa prípadne vzťahuje na osobný dovoz humánnych liečiv, pokiaľ sa na prípravok na ochranu rastlín nevzťahuje PUT v členskom štáte dovozu. To však nie je prípad v sporoch vo veciach samých. V prípade prípravkov na ochranu rastlín, ako aj v prípade humánnych liečiv, môže osobný dovoz v obmedzenom množstve spôsobiť menej škody ako komerčný dovoz. Je teda logické v prípade osobných dovozov prípravkov na ochranu rastlín, ako aj osobných dovozov humánnych liečiv uplatniť postup predchádzajúceho povolenia, ak je odôvodnený, čo je zjavne menej zaťažujúce ako postup pre komerčné dovozy.

31. Samotná požiadavka predchádzajúceho povolenia pri osobnom súbežnom dovoze prípravkov na ochranu rastlín predstavuje opatrenie s rovnakým účinkom v zmysle článku 28 ES, pretože bráni zamýšľanému dovozu, pokiaľ nie je vydané predchádzajúce povolenie, a spôsobuje administratívnu záťaž, ktorá je schopná odradiť potenciálneho dovozcu od uskutočnenia tejto operácie. Platí to tým skôr, ak je tento postup ako v spore vo veci samej drahý pre osobu, ktorá žiada o jeho začatie, a môže zmariť hospodársky záujem tejto operácie.

B — O druhej prejudiciálnej otázke

32. Francúzska vláda navrhuje odpovedať na druhú otázku položenú vnútroštátnym súdom záporne z dôvodu osobitosti prípravkov na ochranu rastlín a skutočnosti, že dovozy uskutočnené poľnohospodárom na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku sa môžu považovať nie za dovozy na osobné účely, ale za dovozy na obchodné účely. Francúzska vláda zdôrazňuje, že už citovaný rozsudok Komisia/Francúzsko, na ktorý sa vzťahuje otázka, sa týka dovozov humánnych liečiv predpísaných lekárom, ktorých používanie je teda striktne osobné. Účinky týchto výrobkov sú preto obmedzené na osobu, ktorá ich konzumuje. Naopak, v prípade prípravkov na ochranu rastlín používanie prípravku nie je vykonávané na zodpovednosť lekára alebo lekárnika a môže spôsobovať riziko nielen pre dotknutého poľnohospodára, ale aj pre iné osoby, zvieratá, rastliny a životné prostredie. Okrem toho tento rozsudok vykonal rozlíšenie medzi dovozmi liekov vykonanými na obchodné účely a dovozmi vykonanými na osobné účely. Na rozdiel od jednotlivca, ktorý dováža lieky na osobné použitie, poľnohospodár, ktorý dováža prípravky na ochranu rastlín na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku, to robí na obchodné účely. Navyše v prípade potreby stiahnutia alebo zrušenia prípravkov by bolo osobitne ťažké ich vyhľadať, ak by Súdny dvor rozšíril túto judikatúru aj na fytosanitárne prípravky.

33. Grécka a holandská vláda zastávajú názor, že na druhú otázku nie je potrebné odpovedať. V každom prípade majú spolu s fínskou vládou rovnaký názor ako francúzska vláda, pokiaľ ide o rozdiely medzi liekmi, ktoré sú predpísané lekárom a ich užívanie je striktne osobné, a prípravkami na ochranu rastlín, ktoré sú nebezpečné ako pre životné prostredie, tak aj pre spotrebiteľa spracovaných prípravkov.

34. Komisia zastáva názor, že druhá otázka sa neodlišuje od prvej.

V — Úvodné poznámky

35. Podľa článku 28 ES sú medzi členskými štátmi zakázané množstevné obmedzenia dovozu a všetky opatrenia s rovnakým účinkom. Opatrenia s rovnakým účinkom sú všetky opatrenia, ktoré môžu priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne tvoriť prekážku obchodu vnútri Spoločenstva. ( 10 ) Článok 30 ES však pripúšťa možnosť odôvodnených zákazov alebo obmedzení z dôvodu „ochran[y] zdravia a života ľudí a zvierat, ochran[y] rastlín“. Súdny dvor takisto určil, že ochrana životného prostredia predstavuje imperatívnu požiadavku, ktorá môže obmedziť uplatnenie článku 28 ES ( 11 ). Zásada proporcionality, ktorá je základom poslednej vety články 30 ES, však požaduje, aby oprávnenie členských štátov zakázať dovoz tovaru z iných členských štátov bolo obmedzené na to, čo je nevyhnutné na dosiahnutie legitímne sledovaných cieľov ochrany zdravia. ( 12 )

36. Ako je uvedené vyššie (bod 8), smernica 91/414 neobsahuje žiadne ustanovenie osobitne upravujúce podmienky udelenia PUT pre prípravky na ochranu rastlín ( 13 ) v prípadoch súbežných dovozov. Neuplatniteľnosť tejto smernice na súbežné dovozy bola jasne uvedená v rozsudku Súdneho dvora Harpegnies ( 14 ) a potvrdená, ako to zdôraznil vnútroštátny súd (pozri bod 16 týchto návrhov), v rozsudku Súdneho dvora British Agrochemicals Association ( 15 ).

37. Podľa rozsudku British Agrochemicals Association nie sú v prípade existencie dvoch PUT vydaných v súlade so smernicou 91/414 ciele ochrany zdravia ľudí a zvierat, ako aj životného prostredia, ktoré smernica sleduje, presadzované rovnako. V takejto situácii uplatnenie ustanovení tejto smernice týkajúce sa postupu vydania PUT presahuje hranice toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie týchto cieľov, a môže bezdôvodne narážať na zásadu voľného pohybu tovaru stanovenú v článku 28 ES ( 16 ).

38. Súdny dvor následne v tomto rozsudku upresnil podmienky prípustnosti takéhoto postupu zjednodušeného povolenia, pokiaľ ide o uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh. Okrem existencie spoločného pôvodu v tom zmysle, že boli vyrobené rovnakým spôsobom rovnakou spoločnosťou alebo prepojenými podnikmi, alebo na základe koncesie, dotknuté dva prípravky na ochranu rastlín bez toho, aby boli v každom aspekte rovnaké, musia byť aspoň vyrobené rovnakým spôsobom s použitím rovnakej účinnej látky a mať rovnaké účinky zohľadniac rozdiely, ktoré môžu existovať na úrovni poľnohospodárskych, fytosanitárnych podmienok a podmienok životného prostredia, najmä klimatických, spojených s užívaním prípravkov. ( 17 )

39. V nadväznosti na tento rozsudok bol francúzskou vládou zavedený zjednodušený postup v rámci dekrétu č. 2001-317, ktorým boli prevzaté podmienky prípustnosti a výnos zo 17. júla 2001.

VI — Posúdenie

A — O prvej prejudiciálnej otázke

1. O prvej časti prvej prejudiciálnej otázky

40. Cieľom prvej časti prvej prejudiciálnej otázky je upresniť, či členský štát môže podriadiť poľnohospodára dovážajúceho prípravok na ochranu rastlín výlučne na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku zjednodušenému postupu PUT.

41. Podľa Komisie táto požiadavka predstavuje opatrenie s rovnakým účinkom v zmysle článku 28 ES, pretože ukladá administratívnu záťaž, ktorá je schopná odradiť potenciálneho dovozcu.

42. Ako som však práve uviedla, francúzske právo tým, že zavádza zásadu zjednodušeného postupu PUT, iba uskutočňuje overenie existencie spoločného pôvodu medzi prípravkom, ktorého dovoz sa žiada, a prípravkom, ktorému už bol vydaný PUT v členskom štáte dovozu, ktoré už citovaný rozsudok British Agrochemicals Association označil za nevyhnutné.

43. Páni Escalier a Bonnarel najmä tvrdia, že francúzska právna úprava je v rozpore s už citovanou judikatúrou Súdneho dvora vo veci Kohlpharma v časti, v ktorej požaduje, aby dovezené prípravky na ochranu rastlín boli vyrobené rovnakou spoločnosťou, ako je tá, ktorá vyrobila referenčné prípravky vo Francúzsku.

44. Je potrebné uviesť, že aj keď sa vnútroštátny súd Súdneho dvora nepýta na kritériá zhody medzi prípravkom, ktorého dovoz sa žiada, a referenčným prípravkom ( 18 ),rozsah tejto veci, podľa ktorej neexistencia spoločného pôvodu lieku, ktorý už bol povolený, s liekom, ktorého PUT sa žiada, nemôže tvoriť sama o sebe dôvod na zamietnutie udelenia PUT druhému lieku ( 19 ), nie je možné uplatniť na prípravky na ochranu rastlín. Zatiaľ čo liek predpisuje lekár alebo aspoň predáva lekárnik a užíva ho iba pacient, prípravok na ochranu rastlín, akým je prípravok v spore vo veci samej, t. j. pesticíd, sa môže rozšíriť v prírode vzduchom alebo podzemím. Navyše sú tieto pesticídy určené na použitie na rastlinné tovary, ktoré sú určené na predaj a konzumáciu pre ľudí alebo zvieratá.

45. Nebezpečnosť fytosanitárnych prípravkov je pritom istá ( 20 ). Aby sme sa o tom presvedčili, stačí napríklad uviesť šiesty environmentálny akčný program, ktorého cieľom je najmä znížiť riziká spojené s užívaním pesticídov, zvýšiť kontrolu používania a distribúcie pesticídov a podporovať nahradenie najnebezpečnejších účinných látok bezpečnejšími látkami, akými sú nechemické náhrady ( 21 ), alebo sa zaujímať o literatúru v tejto oblasti ( 22 ).

46. Je teda odôvodnené, že členský štát požaduje od dovozcu, ak ide aj o vinohradníka, ktorý používa prípravky iba na svojej pôde, aby podal žiadosť o zjednodušené PUT. Prípravok skutočne nie je priamo uvádzaný na trh, pretože nie je ďalej predaný, ale je súčasťou obchodného procesu, pretože rastlinné tovary, na ktorých je pesticíd používaný, budú následne uvedené na trh. Súdny dvor v už citovanej veci British Agrochemicals Association neurobil žiadny rozdiel v závislosti od účelu dovozu alebo osoby žiadateľa, pretože riziko vyplývajúce z používania prípravkov na ochranu rastlín zostáva stále rovnaké.

47. Na tvrdenie pánov Escalier a Bonnarel, že neexistuje žiadny prípravok na ochranu rastlín povolený v inom členskom štáte, a najmä v Španielsku, ktorý nemôže byť používaný vo Francúzsku, a poukazujú na to, že Komisia predložila návrh nariadenia ( 23 ), ktorý ruší pojem vnútroštátny PUT a zavádza pojem zónový PUT, sa môže odpovedať v tom zmysle, že v každom prípade pojmy „vnútroštátny“ PUT a „zónový“ PUT nie sú zhodné. Zónový PUT pokrýva oveľa väčšie územie a zohľadňuje špecifiká dotknutých regiónov, zatiaľ čo vnútroštátny PUT berie do úvahy iba charakteristiky svojho územia.

2. O druhej časti prvej prejudiciálnej otázky

48. Druhá časť prvej prejudiciálnej otázky má za cieľ určiť, či zjednodušený postup povolenia dovozu musí byť osobný, či dovozca môže byť nútený nazvať dovezený prípravok svojou vlastnou značkou a zaplatiť poplatok vo výške 800 eur. Táto časť sa teda týka problému primeranosti toho, čo môže byť požadované od poľnohospodára dovážajúceho prípravok na ochranu rastlín na svoje vlastné potreby, zatiaľ čo už existuje referenčný prípravok povolený v štáte dovozu.

a) O nevyhnutnosti individuálneho povolenia

49. Potenciálne nebezpečenstvo prípravkov na ochranu rastlín, na ktoré bolo práve poukázané, odôvodňuje, aby každý dovoz bol predmetom ohlásenia a povolenia, hoci by bol určený iba jedinému používateľovi. Zodpovednosť za používanie takéhoto prípravku nemôže byť totiž ponechaná na posúdenie používateľa, ale musí byť predmetom povolenia verejnými orgánmi.

50. Členský štát je okrem toho povinný poznať všetky prípravky na ochranu rastlín nachádzajúce sa na jeho území, najmä preto, lebo musí na základe článku 12 ods. 1 smernice 91/414 „v lehote do jedného mesiaca a aspoň na konci každého kvartálu [informovať] členské štáty navzájom a… aj Komisiu písomnou formou o všetkých povolených alebo odobratých povoleniach prípravkov na ochranu rastlín,… pričom uved[ie] minimálne: meno alebo obchodné meno držiteľa povolenia, obchodný názov prípravku na ochranu rastlín — druh prípravku — názov a množstvo každej účinnej látky, ktorú prípravok obsahuje,… tam, kde je to dôležité, dôvody zrušenia povolenia“. Odsek 2 rovnako stanovuje, že „každý členský štát vypracuje ročný zoznam prípravkov na ochranu rastlín povolených na svojom území a tento zoznam oznámi ostatným členským štátom a Komisii“. Povolenie sa nakoniec udelí na pevne stanovené obdobie najviac na obdobie 10 rokov (článok 4 ods. 4) a povolenia možno zakaždým preskúmať (článok 4 ods. 5). Členský štát navyše môže povoliť prípravky len na prechodné obdobie (článok 8). Okrem toho, ak sa členský štát rozhodne stiahnuť nejaký prípravok na ochranu rastlín, je potrebné, aby poznal všetky podobné prípravky existujúce na jeho území, aby ich mohol všetky odstrániť.

51. Fínska a grécka vláda vo svojich pripomienkach uvádzajú, že zastávajú názor, že členský štát má právo požadovať uplatnenie zjednodušeného postupu PUT v prípade súbežného dovozu prípravkov na ochranu rastlín na poľnohospodárske účely, z čoho sa dá predpokladať, že ich právne systémy takúto povinnosť ukladajú. Tak je tomu napríklad aj ( 24 ) v Spojenom kráľovstve ( 25 ) a v Slovinsku ( 26 ).

b) O otázke primeranosti povinnosti označovania obchodným menom

52. Hoci dovoz pesticídov vinohradníkmi s cieľom ich použitia na ich rastlinné tovary určených na predaj spadá nespochybniteľne do rámca obchodných činností, je potrebné zdôrazniť, že v takomto prípade pesticídy nie sú určené samy osebe na predaj. Označovanie obchodným menom sa preto nezdá ničím odôvodnené.

53. V tejto súvislosti je zaujímavé uviesť, že takéto označovanie nie je napríklad povinné v Spojenom kráľovstve, kde sa dovozca môže uspokojiť s používaním obchodného mena, pod ktorým je prípravok zapísaný v štáte pôvodu. ( 27 )

54. V spore vo veci samej ani fínska, ani grécka a ani holandská vláda netvrdia, že označovanie obchodným menom je pre dovoz na striktne osobné účely potrebné.

55. Francúzska vláda, podporovaná v tejto otázke holandskou vládou (pozri bod 23 týchto návrhov), naopak uvádza, že francúzske právo v tomto prípade neukladá túto povinnosť. Vnútroštátny súd si otázku označovania dovážaného prípravku teda zle vyložil.

c) O otázke primeranosti povinnosti zaplatiť poplatok vo výške 800 eur

56. Povinnosť zaplatiť príliš vysoký poplatok pred dovozom prípravku na ochranu rastlín môže byť odradzujúca. Môže teda priamo alebo nepriamo, skutočne alebo potenciálne tvoriť prekážku dovozom, a teda potrebného účinku článku 28 ES. Podľa výpočtu holandskej vlády suma 800 eur nepredstavuje príliš vysokú záťaž vzhľadom na úsporu, ktorú dovoz umožňuje získať. Tento výpočet sa však nezdá príliš užitočný, keďže sporný poplatok nie je úmerný voči potencionálne získaným úsporám, ale voči nákladom na overenia, ktoré štátne orgány musia vykonať na overenie podobnosti prípravku, ktorého dovoz sa žiada, s referenčným prípravkom. V rámci súbežného dovozu však nejde o vykonanie vedeckých testov, ale iba o overenie zhody prípravku s referenčným prípravkom. Aby bola dodržaná zásada proporcionality, takýto poplatok nesmie presiahnuť skutočné náklady na overenie zhody prípravku, ktorého dovoz sa žiada, s referenčným prípravkom.

57. Francúzska vláda tvrdí, že suma 800 eur je odôvodnená skutočnosťou, že správne orgány uskutočňujú overenia dokumentov u svojich zahraničných náprotivkov. Samotný princíp súbežného dovozu predpokladá, že overenia zhody prípravku, ktorého dovoz sa žiada, sa nevykonajú s pôvodným prípravkom, ale s „referenčným prípravkom“, to znamená s už dovezeným prípravkom. ( 28 )

58. Na porovnanie ( 29 ), je zaujímavé zdôrazniť, že v Spojenom kráľovstve sa poplatky odlišujú podľa toho, či je súbežný dovoz vykonávaný na osobné alebo obchodné použitie. ( 30 ) V Slovinsku sú poplatky rovnaké bez ohľadu na účel dovozu, avšak aj keď sú ročné, neprevyšujú sumu 17,73 eur. ( 31 )

59. Na prvú otázku je preto potrebné odpovedať v tom zmysle, že členský štát je oprávnený uplatniť zjednodušený postup PUT v rámci súbežného dovozu u poľnohospodára, ktorý dováža prípravok na ochranu rastlín výlučne na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku. Toto povolenie, individuálne pre každého dovozcu, však nemôže byť podmienené označením dovezeného prípravku vlastnou značkou dovozcu a podliehať poplatku, ktorý prekračuje skutočné náklady na overenie zhody prípravku, ktorého dovoz sa žiada, s referenčným prípravkom.

B — O druhej prejudiciálnej otázke

60. Cieľom druhej prejudiciálnej otázky je určiť, či sa môže už citovaný rozsudok Komisia/Francúzsko týkajúci sa osobných dovozov liekov jednotlivcami použiť na prípad prípravkov na ochranu rastlín dovážaných poľnohospodármi na vlastné potreby ich poľnohospodárskych podnikov.

61. V tejto veci bola Francúzska republika odsúdená najmä preto, lebo uplatňovala konanie o predchádzajúcom PUT na osobné dovozy, ktoré neboli uskutočnené osobnou dopravou, homeopatických liekov zákonne predpísaných vo Francúzsku a zaregistrovaných v inom členskom štáte.

62. Tak ako bolo uvedené v bodoch 44 a 45 vyššie, lieky predpísané jedinému pacientovi lekárom nemôžu byť porovnané s fytosanitárnymi prípravkami používanými na rastlinné tovary určené na predaj.

63. Na druhú otázku je teda potrebné odpovedať v tom zmysle, že už citovaný rozsudok Komisia/Francúzsko týkajúci sa osobných dovozov liekov jednotlivcami nemožno použiť na prípad prípravkov na ochranu rastlín dovážaných poľnohospodármi na vlastné potreby ich poľnohospodárskych podnikov.

VII — Návrh

64. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby na otázky položené Cour d’appel de Montpellier odpovedal takto: 1. Členský štát je oprávnený uplatniť zjednodušený postup povolenia na uvádzanie na trh v rámci súbežného dovozu u poľnohospodára, ktorý dováža prípravok na ochranu rastlín výlučne na vlastné potreby svojho poľnohospodárskeho podniku. Toto povolenie, individuálne pre každého dovozcu, však nemôže byť podmienené označením dovezeného prípravku vlastnou značkou dovozcu a podliehať poplatku, ktorý prekračuje skutočné náklady na overenie zhody prípravku, ktorého dovoz sa žiada, s referenčným prípravkom. 2. Rozsudok Súdneho dvora z 26. mája 2005, Komisia/Francúzsko (C-212/03), týkajúci sa osobných dovozov liekov jednotlivcami nemožno použiť na prípad prípravkov na ochranu rastlín dovážaných poľnohospodármi na vlastné potreby ich poľnohospodárskych podnikov.

( 1 ) Jazyk prednesu: francúzština.

( 2 ) Ú. v. ES L 230, s. 1; Mim. vyd. 03/011, s. 332.

( 3 ) Journal officiel de la République française (Úradný vestník Francúzskej republiky), 7. mája 1994, s. 6683.

( 4 ) Journal officiel de la République française, 14. apríla 2001, s. 5811. Znenie kodifikované v článkoch R.253-52 až R.253-55 code rural.

( 5 ) Journal officiel de la République française, 27. júla 2001, s. 12091.

( 6 ) Rozsudok z 26. mája 2005, C-212/03, Zb. s. I-4213.

( 7 ) Rozsudok z 11. marca 1999, C-100/96, Zb. s. I-1499.

( 8 ) Rozsudok z 1. apríla 2004, C-112/02, Zb. s. I-3369.

( 9 ) 2006/0136 (COD) — KOM(2006) 388 v konečnom znení. Príloha 1 týkajúca sa definícií zón pre povoľovanie prípravkov na ochranu rastlín definuje zónu C — juh, do ktorej patria najmä Francúzsko a Španielsko, ako aj Portugalsko, Grécko, Taliansko, Cyprus a Malta.

( 10 ) Rozsudky Súdneho dvora z 11. júla 1974, Dassonville, 8/74, Zb. s. 837, a z 20. februára 1979, Rewe-Zentral, nazývaný „Cassis de Dijon“, 120/78, Zb. s. 649.

( 11 ) Rozsudok Súdneho dvora z 20. septembra 1988, Komisia/Dánsko, 302/86, Zb. s. 4607, bod 9. Povinnosť uložená výrobcom a dovozcom vnútroštátnou právnou úpravou v rámci systému povoľovania uvádzania piva a občerstvujúcich nápojov na trh iba v opätovne použiteľných obaloch, a to zaviesť systém zálohovania a vrátenia prázdnych obalov, teda musí byť považovaná za nevyhnutnú na dosiahnutie cieľov sledovaných v oblasti ochrany životného prostredia, takže obmedzenia z nej vyplývajúce pre voľný pohyb tovaru nemajú neprimeranú povahu (bod 13).

( 12 ) Rozsudok zo 14. júla 1983, Sandoz, 174/82, Zb. s. 2445, bod 18. Na právnu úpravu alebo vnútroštátnu prax sa nevzťahuje výnimka stanovená v článku 30 ES, ak zdravie a život osôb môžu byť chránené rovnako účinne aj inými opatreniami, ktoré menej obmedzujú obchod vnútri Spoločenstva (najmä rozsudky z 10. septembra 2002, Ferring, C-172/00, Zb. s. I-6891, bod 34, a z 8. mája 2003, Paranova Läkemedel a i., C-5/01, Zb. s. I-4175, bod 24).

( 13 ) Čo sa týka otázky uvádzania prípravkov na ochranu rastlín na trh, pozri KRAUS, V.: Die Zweitanmelderproblematik im Pflanzenschutzrecht, Diss., Frankfurt nad Mohanom, 1993, s. 1 – 5; od rovnakého autora Nationale Marktzugangsbeschränkungen für Pflanzenschutzmittelimporte, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht 1997, Heft 11, s. 331 – 334; FLUCK, J.: Konsequenzen der europäischen Wirkstoffzulassung für bestandkräftige deutsche Pflanzenschutzmittel-Zulassungen, Europarecht 1999, Heft 5, s. 687 – 696; FISCHER, K.: Ursprungsidentität bei Arzneimittelzulassung, Europäische Zeitschrift für Wirtschaftsrecht 2004, Heft 17, s. 530 – 533, a Die Erteilung einer Verkehrsfähigkeitsbscheinigung beim Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln, Berlin 2006; KÖPL, C., a FREDEL, A.: Parallelimport von Pflanzenschutzmitteln, Neue Zeitschrift für Verwaltungsrecht 2004, Heft 5, s. 569 – 572; QUART, P. E.: EU-Parallelimporte von Pflanzenschutzmitteln, Wettbewerb in Recht und Praxis 2005, Heft 3, s. 323 – 330; KOOF, P.: Welche gesetzlichen Rahmenbedingungen braucht der Pflanzenschutz- und Generikahandel in der Europäischen Union unter den Anforderungen des globalen Marktes?, Agrar- und Umweltrecht 2005, Heft 11, s. 349 – 357; BOUVERESSE, A.: Commentaire, Autorisation de mise sur le marché, Revue mensuelle LexisNexis JurisClasseur, 2005, s. 19 – 20; BERR, C.-J.: Retrait d’une autorisation de mise sur le marché, Revue trimestrielle LexisNexis JurisClasseur 2006, s. 678 – 679; ERLBACHER, F.: Neueste Rechtsprechung der Europäischen Gerichte in den Bereichen Landwirtschaft, Fischerei, Tiergesundheit und Pflanzenschutz (2. Halbjahr 2006), Argrar- und Umweltrecht 2007, Heft 2, s. 46.

( 14 ) Rozsudok zo 17. septembra 1998 (C-400/96, Zb. s. I-5121, bod 8 týkajúci sa tovarov, ktoré ešte neboli uvedené na trh v členskom štáte dovozu, ktorý stanovuje: „postup stanovený článkom 4, ako aj postup stanovený článkom 8 smernice sa týka iba prípadu prvej žiadosti o povolenie prípravku na ochranu rastlín, ktorý ešte nebol povolený v členskom štáte, v ktorom sa o povolenie žiada“).

( 15 ) Rozsudok, už citovaný, bod 31.

( 16 ) Rozsudok, už citovaný, bod 32.

( 17 ) Rozsudok British Agrochemicals Association, už citovaný, bod 40.

( 18 ) Podotýkam, že pojem kritériá zhody je predmetom žaloby o nesplnenie povinnosti Komisia/Francúzsko, C-201/06. V tejto veci, o ktorej zatiaľ Súdny dvor nerozhodol, Komisia zastáva názor, že Francúzska republika si tým, že vyžadovala „spoločný pôvod“ (zhodu výroby) súbežne dovezeného prípravku na ochranu rastlín a referenčného prípravku, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ES.

( 19 ) Rozsudok Kohlpharma, už citovaný, bod 21.

( 20 ) Smernica 91/414 vo svojom deviatom odôvodnení teda stanovuje, že „predpisy, ktorými sa riadi schvaľovanie, musia zabezpečiť vysoký štandard ochrany, ktorý musí najmä zamedziť schvaľovaniu takých prípravkov na ochranu rastlín, ktorých riziká vzhľadom na zdravie, spodnú vodu a životné prostredie a zdravie ľudí a zvierat by mohli nadobudnúť prevahu nad hlavným cieľom, ktorým je zlepšenie ochrany rastlín“.

( 21 ) Článok 7 písm. c) rozhodnutia Európskeho parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES z 22. júla 2002, ktorým sa ustanovuje šiesty environmentálny akčný program spoločenstva (Ú. v. ES L 242, s. 1; Mim. vyd. 15/007, s. 152). Oznámenie Komisie o tomto šiestom programe (KOM2001, 31, v konečnom znení, s. 47) teda stanovuje, že „jedna skupina chemických látok vyžaduje osobitnú pozornosť: skupina pesticídov (to znamená prípravky na ochranu rastlín a biocídy). Môžu ovplyvniť ľudské zdravie kontamináciou podzemných vôd, zeme, potravín a dokonca aj vzduchu. Nedostatky v súčasných údajoch v danej oblasti umožňujú s ťažkosťami upresniť rozsah a tendencie problému, ale dôkazy sú dostatočné na zistenie, že ide o závažný a prehlbujúci sa problém. Kontaminácia podzemných vôd je osobitne alarmujúca. V priemere 65 % pitnej vody v Európe pochádza z podzemných vôd a aj po prijatí nápravných opatrení na zabránenie ďalšej kontaminácie trvá často veľmi dlho, kým podzemné vody dosiahnu prijateľnú kvalitu. Kontaminácia našich potravín je tiež zdrojom obáv, rovnako ako dôkazy o hromadení určitých pesticídov v rastlinách a zvieratách, s ich odrazom na ich zdravie a ich schopnosť rozmnožovať sa“ [neoficiálny preklad].

( 22 ) Pokiaľ teda ide o francúzske územie, podotýkam, že článok v novinách Le Monde (Auzanneau, M., 12. júna 2007) obsahoval tieto informácie: podľa VEILLERETTE, F. (spoluautor Pesticides, Fayard, 2007) sa vo Francúzsku používa približne deväťsto molekúl pesticídov. Nájdeme ich všade, celý svet ich denne konzumuje. Z dôvodu tejto všadeprítomnosti je ťažké pre vedcov určiť presné zdroje rizika — na rozdiel od problému ako je azbest; podľa BALDI, I. (prednášajúci na univerzite v Bordeaux), ktorý trvá na nedostatku vedeckých výsledkov týkajúcich sa prípadného nebezpečenstva spojeného so zažívacími problémami spôsobenými pesticídmi v potrave, „vo svete existuje tridsať štúdií, ktoré všetky preukazujú zvýšené riziko mozgových nádorov, a desiatka iných, ktoré svedčia o zvyšovaní počtu iných patologických zmien“. Okrem toho podľa francúzskej štúdie majú poľnohospodári vystavení silnému pôsobeniu pesticídov, ale aj osoby, ktoré používajú pesticídy pre svoje izbové rastliny, štatisticky dvojnásobné riziko výskytu mozgových nádorov (Occupational and environmental medicine, http://oem.bmj.com/).

( 23 ) Navrhovaná nariadenie má smernicu 91/414 nahradiť. Jeho cieľom je najmä obmedziť používanie chemických prvkov v zložení prípravkov na ochranu rastlín.

( 24 ) V Nemecku však pri súčasnom stave práve táto otázka ostáva nejasná. Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Správny odvolací súd v Baden-Württemberg) (VGH Baden-Württemberg, Urteil vom 23.1.2007 — Az. 4 S 1379/04 —, Juris) rozhodol, že podľa doslovného výkladu zákona o ochrane rastlín (Pflanzenschutzgesetz) osobný súbežný dovoz rovnako vyžaduje zjednodušené PUT, aby bola zachovaná úroveň bezpečnosti stanovená v smernici 91/414.

( 25 ) Plant Protection Products Regulations, 2005 (Statutory Instrument 2005/1435).

( 26 ) Článok 32a zákona o prípravkoch na ochranu rastlín [Zakon o fitofarmacevtskih sredstvih, Uradni list Republike Slovenije, št. 35/2007, s. 5017).

( 27 ) Článok 19 Plant Protection Product Regulation, 2005.

( 28 ) To je okrem toho jasne stanovené vo francúzskom práve, pretože dekrét zo 4. apríla 2001 vo svojom prvom článku stanovuje, že „zhoda prípravku dovezeného na vnútroštátne územie s referenčným prípravkom sa posudzuje s ohľadom na…“.

( 29 ) V Nemecku sa náklady na zjednodušený PUT pohybujú od 160 eur (v prípade jednoduchého overenia dokumentu) do 1840 eur [Anlage Gebührenverzeichnis Nr. 5700 du „Verordnung über Kosten des Bundesamtes für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit und der Biologischen Bundesanstalt für Land- und Forstwirtschaft im Pflanzenschutzbereich (Pflanzenschutzmittel-Gebührenverordnung — PflSchMGebV)“ in der Fassung der Bekanntmachung vom 9. März 2005, BGBl. I S. 744, geändert am 12. März 2007, BGBl. I s. 319] [článok 2 ods. 1 zákona o ochrane rastlín a príloha obsahujúca zoznam poplatkov č. 5700 k ministerskému výnosu o poplatkoch Spolkového úradu na ochranu spotrebiteľov a bezpečnosti potravín, ako aj Spolkovej agentúry pre poľnohospodárstvo a lesy v oblasti ochrany rastlín (dekrét o poplatkoch v oblasti prípravkov na ochranu rastlín — PflSchMGebV) v znení uverejnenom 9. marca 2005, BGBl. I, s. 744, zmenenom a doplnenom 12. marca 2007, BGBl. I, s. 319]. Otázka nákladov súbežného dovozu prípravku na striktne osobné použitie však nie je jasne upravená.

( 30 ) Poplatky sú však vysoké: viac ako 700 eur za súbežný dovoz na osobné použitie a ešte viac za súbežný dovoz na obchodné využitie (okolo 1600 eur) a prípadné označenie obchodnou značkou (okolo 450 eur navyše). Náklady sú vyčíslené v nasledujúcom predpise: The Plant Protection Products (Fees) Regulations 2007, ktorý sa stal účinným 1. marca 2007 (http://www.opsi.gov.uk/SI/si2007/uksi_20070295_en.pdf).

( 31 ) Článok 4 nariadenia o nákladoch na povolenia prípravkov na ochranu rastlín, analýzy účinných látok a udelenie povolenia pre prípravky na ochranu rastlín (Uredba o stroških v zvezi z registracijo fitofarmacevtskih sredstev, ocenjevanjem aktivnih snovi in izdajo dovoljenj za fitofarmacevtska sredstva, Uradni list Republike Slovenije, št 36/2005).