ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Podľa článku 6 tejto smernice: „Nasledujúce ustanovenia platia vtedy, ak je liek hradený vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia iba po tom, ako príslušné orgány rozhodli o jeho zaradení do kladného zoznamu liekov, hradených vnútroštátnym systémom zdravotného poistenia. 1. Členské štáty zabezpečia, aby sa o žiadosti o zaradenie lieku do zoznamu liekov hradených systémami zdravotného poistenia, ktorú v súlade s požiadavkami stanovenými v príslušnom členskom štáte predložil držiteľ povolenia na predaj, rozhodlo a aby sa rozhodnutie žiadateľovi oznámilo do 90 dní od prijatia príslušnej žiadosti. … … 2. Súčasťou akéhokoľvek rozhodnutia o nezaradení lieku do zoznamu liekov hradených systémom zdravotného poistenia je uvedenie dôvodov, ktoré vychádzajú z objektívnych a overiteľných kritérií, a ak to je vhodné, aj odborných posudkov alebo odporúčaní, na ktorých je rozhodnutie založené. Žiadateľ je navyše informovaný aj o opravných prostriedkoch, ktoré mu umožňujú platné zákony, a o lehotách, v ktorých môže takéto opravné prostriedky podať. 3. Do dátumu uvedeného v článku 11 ods. 1 zverejnia členské štáty, formou vhodného oznámenia, a oznámia Komisii kritériá, ktoré majú príslušné orgány zohľadňovať pri rozhodovaní o zaradení alebo nezaradení lieku do zoznamu. 4. Do jedného roka od dátumu uvedeného v článku 11 ods. 1 zverejnia členské štáty, formou vhodného oznámenia, a oznámia Komisii úplný zoznam liekov, ktoré hradia ich systémy zdravotného poistenia ako aj ich ceny, ktoré pevne stanovili príslušné vnútroštátne orgány. Tieto informácie sa aktualizujú najmenej raz za rok. 5. Súčasťou akéhokoľvek rozhodnutia o vyňatí lieku zo zoznamu liekov hradených systémom zdravotného poistenia je uvedenie dôvodov, ktoré je založené na objektívnych a overiteľných kritériách. Takéto rozhodnutia, súčasťou ktorých sú, ak to je vhodné, aj akékoľvek odborné posudky alebo odporúčania, na ktorých sú rozhodnutia založené, sa oznámia zodpovednej osobe, ktorá je informovaná aj o opravných prostriedkoch, ktoré jej umožňujú platné zákony a o lehotách, v ktorých môže takéto opravné prostriedky podať. 6. Akékoľvek rozhodnutia o vyňatí kategórie liekov zo zoznamu liekov hradených systémom zdravotného poistenia obsahuje uvedenie dôvodov, ktoré sú založené na objektívnych a overiteľných kritériách, a zverejní sa formou vhodného oznámenia.“
1.

Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 3. marca 2021, EM/Parlament (T‑599/19, neuverejnený, EU:T:2021:111), sa zrušuje v rozsahu, v akom Všeobecný súd zamietol žalobné návrhy na náhradu škody v rozsahu, v akom sa týkali náhrady škody, ktorú odvolateľ utrpel v dôsledku toho, že bol pozbavený úloh, ktoré mal vykonávať v období od 8. decembra 2016 do 1. júna 2018, teda do dátumu jeho odchodu do dôchodku.
SK Úradný vestník Európskej únie C 252/47

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 26. júna 2013 — Buschak/Komisia

(Vec F-56/12) (1)

(Verejná služba - Dočasný zamestnanec - Dávka v nezamestnanosti - Príspevok do dôchodkového systému - Oneskorená sťažnosť)

2013/C 252/81

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Žalobca: Willy Buschak (Drážďany, Nemecko) (v zastúpení T. Menssen, advokát)

Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: B. Eggers a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

Predmet veci

Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie nezaplatiť za žalobcu príspevky do vnútroštátneho dôchodkového systému alebo do dôchodkového systému Európskej únie po skončení jeho zmluvy dočasného zamestnanca za obdobie, keď bol nezamestnaný, a žiadosť o začlenenie žalobcu do dôchodkového systému Európskej únie alebo o prevod jeho práv do vnútroštátneho dôchodkového systému

Výrok rozsudku

1. Žaloba sa zamieta.

2. W. Buschak znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

(1) Ú. v. EÚ C 243, 11.8.2012, s. 34.
SK Úradný vestník Európskej únie C 38/30

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 13. decembra 2012 — BW/Komisia

(Vec F-2/11) (1)

(Verejná služba - Úradníci - Prijímanie do zamestnania - Úradník v skúšobnej dobe - Nevymenovanie do stálej služby no konci skúšobnej doby - Odôvodnenie rozhodnutia prepustiť úradníka v skúšobnej dobe - Právo na obranu)

2013/C 38/57

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobca: BW (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: L. Levi, S. Bonté a A. Blot, advokáti, neskôr H. Soland, advokát)

Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Baquero Cruz a P. Pecho, splnomocnení zástupcovia, neskôr J. Baquero Cruz, splnomocnený zástupca)

Predmet veci

Návrh na zrušenie rozhodnutia o prepustení žalobcu na konci skúšobnej doby, ako aj náhrada škody, ktorá mu bola týmto rozhodnutím spôsobená

Výrok rozsudku

1. Žaloba sa zamieta.

2. BW znáša vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.

(1) Ú. v. EÚ C 72, 5.3.2011, s. 36.
1.

Európska komisia je povinná žalobcovi z dôvodu majetkovej ujmy spôsobenej pred vyhlásením tohto rozsudku zaplatiť čiastku zodpovedajúcu rozdielu medzi mzdou po odrátaní sociálnych odvodov a zdanenia, ktorá by mu bola vyplatená, keby bol 1. augusta 2004 prijatý za úradníka zaradeného do predbežnej platovej triedy A*6, a keby následne jeho kariérny postup prebiehal v súlade s nárastom platového stupňa stanoveným Služobným poriadkom úradníkov Európskej únie, a v súlade s priemernou dĺžkou trvania, počas ktorej bol žalobca zaradený do každého platového stupňa, o akú ide v prílohe I písm. b) poriadku, na jednej strane a čistou mzdou po odrátaní sociálnych odvodov a zdanenia, ktorá bola žalobcovi vyplatená od 1. augusta 2004 do vyhlásenia tohto rozsudku, v prvom rade na základe jeho postavenia vnútroštátneho úradníka, neskôr, od 15. marca 2009, na základe jeho postavenia úradníka Európskej únie, pričom v dôsledku tohto rozdielu je potrebné uplatniť 0,8 %-ný koeficient.
2.

Výbor regiónov Európskej únie je povinný nahradiť v prospech pána Tsirimiagosa sumu zadržanú z jeho platu, zodpovedajúcu uplatneniu vyrovnávacieho koeficientu na prevody vykonané v prospech jeho účtu stavebného sporenia od apríla 2004 do mája 2005, v celkovej sume 15 300 eur, zvýšenú o úroky z omeškania od dátumu vymoženia až do dátumu skutočného vyplatenia, so sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou pre hlavné operácie refinancovania a uplatniteľnou počas predmetného obdobia, zvýšenou o dva percentuálne body.
SK Úradný vestník Európskej únie C 147/31

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (tretia komora) z 30. januára 2013 — De Luca/Komisia

(Vec F-20/06 RENV)

(Verejná služba - Úradníci - Vrátenie veci súdu po zrušení rozhodnutia - Vymenovanie - Úradník postupujúci do vyššej funkčnej skupiny na základe výberového konania - Uchádzač zapísaný na zoznam úspešných uchádzačov pred nadobudnutím účinnosti nového služobného poriadku - Prechodné ustanovenia upravujúce zaradenie do platovej triedy pri prijímaní do zamestnania - Zaradenie do platovej triedy podľa nových ustanovení - Článok 12 ods. 3 prílohy XIII služobného poriadku)

2013/C 147/55

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyňa: Patrizia De Luca (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia (v zastúpení: J. Currall, splnomocnený zástupca)

Predmet veci

Zrušenie rozhodnutia Komisie z 23. februára 2005 vymenovať žalobkyňu, úradníčku zaradenú do platovej triedy A*10 a úspešnú uchádzačku výberového konania pre platové triedy A5/A4, na miesto riadiacej pracovníčky na GR „Spravodlivosť, sloboda a bezpečnosť“ v rozsahu, v akom sa mení jej zaradenie z platovej triedy A*10 na platovú triedu A*9

Výrok rozsudku

1. Žaloba sa zamieta.

2. Patrizia De Luca a Európska komisia znášajú každá svoje vlastné trovy konania, ktoré im vznikli pred Súdom pre verejnú službu.

3. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Patrizii De Luca pred Všeobecným súdom európskej únie.
SK Úradný vestník Európskej únie C 32/49

Rozsudok Súdu pre verejnú službu (druhá komora) z 11. decembra 2008 – Bouis a i./Komisia

(Vec F-113/06) (1)

(Verejná služba - Úradníci - Povýšenie nazývané „druhého typu“ - Povyšovanie za rok 2005 - Pridelenie prednostných bodov - Prechodné ustanovenia - Všeobecné ustanovenia článku 45 služobného poriadku - Rovnosť zaobchádzania - Prípustnosť)

(2009/C 32/96)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: Didier Bouis (Overijse, Belgicko) a i., (v zastúpení: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev (v zastúpení: V. Joris a D. Martin, splnomocnení zástupcovia)

Predmet veci

Verejná služba – Po prvé zrušenie rozhodnutia Komisie o nezaradení žalobcov do zoznamu zásluh, ako ani do zoznamu úradníkov povýšených do platovej triedy A*13 v rámci povyšovania v roku 2005; po druhé zrušenie rozhodnutí o pridelení dočasných prioritných bodov žalobcom v rozsahu, v akom sa obmedzujú na jeden bod za rok výkonu služby v tejto platovej triede; po tretie zrušenie rozhodnutí o nepridelení ďalších prioritných bodov žalobcom

Výrok rozsudku

1. Žaloba sa zamieta.

2. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006, s. 49.
—

subsidiárne, keby opätovné zamestnanie žalobcu prinieslo veľké praktické ťažkosti alebo by sa zdalo nadmerné v porovnaní so situáciou tretích osôb, zaviazať žalovaného na zaplatenie spravodlivej peňažnej náhrady za protiprávne vypovedanie jeho zmluvy, zohľadňujúc nielen stratu odmeny v minulosti, ale aj vážnu príležitosť žalobcu zostať v službe ÚHVT až do dôchodku v rámci zmluvy na dobu neurčitú a služobný postup,
—

zaviazať žalovanú na náhradu ročných cestovných výdavkov žalobcov do ich miesta pôvodu, ktorá pokrýva ich skutočné výdavky a na základe vyššie citovaného ustanovenia tak, ako bolo uplatňované pred nadobudnutím účinnosti nového služobného poriadku v roku 2014, zvýšiť uvedenú sumu o úroky z omeškania od 12. júna 2014, so sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou na hlavné operácie financovania a uplatniteľnou na predmetné obdobie, zvýšenou o tri percentuálne body, až do dňa zaplatenia dlžnej sumy,
—

zaviazal ESVČ na náhradu celej majetkovej ujmy žalobcu, najmä tak, že mu vyplatí všetky nedoplatky na mzde a nahradí všetky náklady, ktoré žalobcovi vznikli v súvislosti s nezákonným konaním ESVČ (po odpočítaní dávok v nezamestnanosti alebo príjmu z pracovnej činnosti), subsidiárne v prípade, že žalobca nebude z právnych alebo skutkových dôvodov opätovne dosadený na svoje miesto a/alebo už nebude zamestnaný v ESVČ za pôvodných podmienok, zaviazal ESVČ na náhradu majetkovej ujmy, ktorú žalobca utrpel z dôvodu nezákonného ukončenia jeho zamestnania, v podobe sumy zodpovedajúcej rozdielu medzi jeho reálnymi očakávanými príjmami a príjmami, ktoré by získal, ak by jeho pracovná zmluva nebola vypovedaná, pričom je potrebné zohľadniť dôchodkové dávky a iné dávky, na ktoré by mohol mať nárok a
—

uložiť ESVČ povinnosť zaplatiť sumu zodpovedajúcu rozdielu medzi sumou, ktorú poberá od svojho návratu do ústredia 1. septembra 2012, a svojím skorším platom, a to až do 1. septembra 2013, keď by v rámci programu rotácie na miestach vedúcich delegácií mohol byť znovu pridelený do ústredia,
—

uložiť žalovanej povinnosť zaplatiť žalobcovi tieto sumy: 500 eur a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. mája 2012 do dňa úplného zaplatenia; 500 eur a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. júna 2012 do dňa úplného zaplatenia; 500 eur a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. júla 2012 do dňa úplného zaplatenia,
—

subsidiárne a pre prípad, že by nebolo vyhovené vyššie uvedenému návrhu na opätovné prijatie žalobcu, zaviazať žalovanú na náhradu žalobcovi vzniknutej ujmy, ktorá je predbežne a ex aequo et bono stanovená ako rozdiel medzi odmenou, ktorú by dostal ako dočasný zamestnanec Komisie, ak by bola jeho zmluva obnovená, a podporou v nezamestnanosti, ktorú v súčasnosti poberá, a to za dobu dvoch rokov (ktorá zodpovedá dobe, na ktorú sa zmluva podľa článku 8 PZOZ obnovuje), spolu s úrokmi z omeškania v zákonne stanovenej výške za uvedenú dobu,
—

subsidiárne v prípade, že sa nevyhovie návrhu uvedenému v prvom rade, quod non, zaviazať žalovanú na zaplatenie sumy predbežne a ex aequo et bono stanovenej na 20 000 eur ako náhradu za majetkovú ujmu zvýšenej o úroky z omeškania v zákonom stanovenej sadzbe odo dňa vydania rozsudku,
—

uložiť ÚHVT povinnosť na náhradu hmotnej škody žalobcovi v plnej výške najmä zaplatením všetkých prípadných dlhovaných miezd a všetkých ostatných výdavkov žalobcu zapríčinených protiprávnym konaním ÚHVT (znížených o obdržané dávky v nezamestnanosti) spolu s konštatovaním povinnosti ÚHVT, aby žalobcu naďalej zamestnával za doterajších podmienok a začlenil ho späť do služby, subsidiárne pre prípad, že z právnych alebo z faktických dôvodov v danej situácii nedôjde k opätovnému začleneniu žalobcu do služby alebo ďalšiemu zamestnávaniu za doterajších podmienok, uložiť ÚHVT náhradu nehmotnej škody, ktorá žalobcovi vznikla protiprávnym ukončením jeho činnosti vo výške rozdielu medzi jeho životným príjmom, ktorý môže skutočne očakávať a životným príjmom, ktorý by žalobca dosiahol, keby pracovný pomer naďalej trval, so zohľadnením dôchodkových dávok a iných nárokov, minimálne však náhradu materiálnej škody, ktorá žalobcovi vznikla protiprávnym ukončením jeho činnosti vo výške rozdielu medzi jeho príjmom dosiahnutým do 15. októbra 2009 a príjmom, ktorý by žalobca dosiahol, keby pracovný pomer naďalej trval, so zohľadnením dôchodkových dávok a iných nárokov,
—

zrušiť implicitné a explicitné rozhodnutia žalovanej, najmä týkajúce sa nahliadnutia do spisu z 12. septembra 2008, z 3. októbra 2008 a zo 14. novembra 2008, rozhodnutia pána Jansena z 19. septembra 2008, a pokiaľ je to nutné, tak aj rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti prijaté 25. marca 2009 v rozsahu, v akom mu odopreli úplné nahliadnutie do všetkých podkladov a dokumentov žalovanej týkajúcich sa žalobcu, ako aj do riadne vedených, jednotných, úplných a pre žalobcu po jazykovej a formálnej stránke bez problémov zrozumiteľných a prístupných osobných a zdravotných dokumentov, ktoré sú v súlade s požiadavkami článkov 26 a 26a služobného poriadku, a prípadne boli, ak to bolo nutné, vopred vylepšené, a tým boli minimálne čiastočne zamietnuté návrhy žalobcu z 10. júla 2008, z 19. septembra 2008 a z 28. novembra 2008,
—

subsidiárne, zrušiť zamietajúce rozhodnutia ÚHVT vydané voči žalobkyniam 7. marca 2008 na základe návrhov podaných žalobkyňami podľa článku 90 ods. 1 služobného poriadku úradníkov a doručené 10. marca 2008, v rozsahu, v ktorom tieto rozhodnutia odmietajú — súhlas so zmenou pracovných zmlúv uzatvorených so žalobkyňami na dobu neurčitú v tom smere, že doložka článku 5 pracovných zmlúv týkajúca sa požiadavky dodatočného externého výberového konania úplne alebo prípadne čiastočne, minimálne pokiaľ ide o prvú vetu, bez toho, aby bola nahradená, odpadá, — potvrdiť platnosť zmlúv uzatvorených so žalobkyňami na dobu neurčitú, — určiť, že účasť žalobkýň na verejnom výberovom konaní nie je nevyhnutná na to, aby mohli byť naďalej zamestnané na ÚHVT ako dočasné zamestnankyne s časovo neobmedzenou zmluvou, ako aj subsidiárny návrh — určiť, že účasť žalobkýň na výberovom konaní, ktoré bolo uverejnené 12. decembra 2007 v Úradnom vestníku EÚ C 300 A pod spisovou značkou OHIM/AD/02/07 a OHIM/AST/02/07, nie je nevyhnutná na to, aby mohli byť naďalej zamestnané na ÚHVT ako dočasné zamestnankyne s časovo neobmedzenou zmluvou,
—

zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu, ktorými nepovýšil žalobcov do platovej triedy AST 7 v rámci povyšovania za rok 2007 (obdobie 2007) a v prípade, ak je to potrebné, zrušiť rozhodnutia o povýšení úradníkov do tejto platovej triedy v rámci toho istého povyšovania, ktorých mená sú uvedené na zozname povýšených uverejnenom v oznámení zamestnancom č. 136/07 zo 16. júla 2007, ktorí vykonávali prácu s nižším stupňom zodpovednosti ako ich,
—

zrušiť rozhodnutia Európskej Komisie z 12. januára 2007, 26. februára 2007 a 20. júla 2007 v rozsahu, v akom žalobcovi odopierajú bezprostredný a úplný prístup ku všetkým údajom a dokumentom o žalobcovi, ktorými disponuje žalovaná. To znamená, v súčasnosti a v aktuálnom vyhotovení, predloženie kompletných kópií nasledovných dokumentov, pokiaľ možno v elektronickej forme, alebo alternatívne neobmedzené právo nazrieť do týchto údajov a dokumentov a vyhotoviť z nich kópie a poznámky: — úradný osobný spis, v súlade s požiadavkami článku 26 služobného poriadku a všetky ďalšie obdobné spisy – vrátane tých, ktoré sú v elektronickej forme (napr. Sysper 2); — všetky dokumenty vzťahujúce sa ku konaniu a rozhodnutiam o hodnotení a povyšovaní žalobcu od 1. januára 2002; — spisový materiál OLAF vo veci OF/2002/0356; — spisový materiál v konaní o žiadosti žalobcu zo 7. marca 2005; — správa IDOC v uvedených konaniach, spisový materiál, na základe ktorého bola táto správa vypracovaná a všetky ďalšie dokumenty, ktorými disponuje IDOC a ktoré sa týkajú alebo odkazujú na žalobcu; — zdravotná karta, ktorú Komisia musí poskytnúť v čitateľnej podobe; — ďalšia zdravotná dokumentácia, správy a iné obdobné materiály, ktoré má Komisia; — ďalší spisový materiál, dokumenty a korešpondencia, ktorými disponuje Komisia a ktoré sa vzťahujú ku skutkovým okolnostiam v tejto veci a/alebo k samostatnému konaniu, to znamená týkajúce sa konania o sťažnosti pred Ombudsmanom a Európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov (EDPS),
Žaloby úradníkov – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Návrh na započítanie odpracovaných rokov na účely prevodu práv na dôchodok nadobudnutých pred nástupom do služby Únie do systému Únie – Vylúčenie – Rozhodnutie o uznaní odpracovaných rokov prijaté po vykonaní prevodu kapitálu predstavujúceho nadobudnuté práva na dôchodok – Začlenenie

Úradníci – Dôchodky – Práva na dôchodok nadobudnuté pred nástupom do služieb Únie – Prevod do systému Únie – Prijatie nových všeobecných vykonávacích ustanovení k článkom 11 a 12 prílohy VIII služobného poriadku – Rozdielne zaobchádzanie medzi úradníkmi, ktorých kapitál predstavujúci ich práva na dôchodok bol prevedený do systému Únie pred nadobudnutím účinnosti uvedených ustanovení a po nadobudnutí ich účinnosti – Porušenie zásady rovnosti zaobchádzania – Neexistencia

(Služobný poriadok úradníkov, príloha VIII, článok 11 ods. 2)
Zásada rovnosti zaobchádzania je porušená vtedy, pokiaľ sa s dvomi kategóriami osôb, ktorých právna a skutková situácia nie je v zásade rozdielna, zaobchádza rozdielne alebo pokiaľ sa s rozdielnymi situáciami zaobchádza rovnako, ak takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené. Platí to aj pre zásadu zákazu diskriminácie, ktorá je iba osobitným výrazom všeobecnej zásady rovnosti a spolu s touto zásadou predstavuje jedno zo základných práv práva Únie, ktorého dodržiavanie zabezpečuje Súdny dvor Európskej únie.

Keď sa v tejto súvislosti inštitúcia rozhodne zorganizovať interné výberové konanie v súlade so služobným poriadkom, takéto výberové konanie, ktorého jedným z cieľov je vymenovať dočasných zamestnancov tejto inštitúcie do stálej služby, je svojou povahou určené iba úradníkom a dočasným zamestnancom nachádzajúcim sa v službe uvedenej inštitúcie na akomkoľvek základe. Títo úradníci a dočasní zamestnanci, vrátane tých, ktorí sú vyslaní mimo inštitúcie, sa teda nenachádzajú, pokiaľ ide o možnosť prístupu k takému výberovému konaniu, v právnej a skutkovej situácii porovnateľnej so situáciou dočasných zamestnancov v službe výkonnej agentúry oddelenej od inštitúcie, ktorí v dôsledku toho nie sú v službe uvedenej inštitúcie. Následne nemožno oprávnene tvrdiť, že oznámenie o výberovom konaní nerešpektuje zásady rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie tým, že povoľuje úradníkom inštitúcie, vrátane úradníkov vyslaných do výkonných agentúr v postavení dočasného zamestnanca, aby sa zúčastnili interného výberového konania, a tento prístup zakazuje dočasným zamestnancom priamo prijatým do zamestnania uvedenými agentúrami.

(pozri body 48 – 50)

Súd prvého stupňa: rozsudok z 8. novembra 1990, Bataille a i./Parlament, T‑56/89, EU:T:1990:64, bod 47

Súd pre verejnú službu: rozsudok z 24. septembra 2009, Brown/Komisia, F‑37/05, EU:F:2009:121, bod 64 a tam citovaná judikatúra
Vzhľadom na to, že v systéme vytvorenom služobným poriadkom musí dotknutá osoba podať sťažnosť proti rozhodnutiu, ktoré napáda, a žalobu proti rozhodnutiu, ktorým sa táto sťažnosť zamietla, pokiaľ boli sťažnosť aj žaloba podané v lehotách stanovených v článkoch 90 a 91 služobného poriadku, žaloba je prípustná bez ohľadu na to, či smeruje iba proti rozhodnutiu napadnutému sťažnosťou, alebo proti rozhodnutiu o zamietnutí sťažnosti, alebo proti obom týmto rozhodnutiam súčasne. V súlade so zásadou hospodárnosti konania však môže súd rozhodnúť, že o návrhoch smerujúcich proti rozhodnutiu o zamietnutí sťažnosti netreba osobitne rozhodnúť, pokiaľ dospeje k názoru, že návrhy nemajú samostatný obsah a v skutočnosti sa prelínajú s návrhmi smerujúcimi proti rozhodnutiu napadnutému sťažnosťou. Tak to môže byť okrem iného vtedy, keď súd Únie skonštatuje, že rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti, prípadne aj preto, že je implicitné, iba potvrdzuje rozhodnutie napadnuté sťažnosťou, takže zrušenie rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti by nemalo na právne postavenie dotknutej osoby iný dosah než vyplývajúci zo zrušenia rozhodnutia napadnutého sťažnosťou.

V tejto súvislosti platí, že pokiaľ ide o rozhodnutie o zamietnutí sťažnosti, ktoré neobsahuje preskúmanie situácie dotknutej osoby na základe nových právnych alebo skutkových okolností, ale potvrdzuje napadnuté rozhodnutie, treba v skutočnosti preskúmať zákonnosť pôvodného aktu spôsobujúceho ujmu so zreteľom na odôvodnenie nachádzajúce sa v rozhodnutí o zamietnutí sťažnosti, pričom na toto odôvodnenie sa hľadí tak, že sa s uvedeným aktom zhoduje.

(pozri body 30 a 31)

Súdny dvor: rozsudok Vainker/Parlament, 293/87, EU:C:1989:8, body 7 a 8

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudky Komisia/Birkhoff, T‑377/08 P, EU:T:2009:485, body 58 a 59 a tam citovaná judikatúra, a Adjemian a i./Komisia, T‑325/09 P, EU:T:2011:506, bod 33
Z článku 19 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora, uplatniteľného na Súd pre verejnú službu na základe článku 7 ods. 1 prílohy I tohto štatútu vyplýva, že inštitúcie sú oprávnené využiť pomoc advokáta. Na odmenu tohto advokáta sa vzťahuje pojem nutných výdavkov vynaložených v súvislosti s konaním, pričom inštitúcia nie je povinná preukázať, že takáto pomoc bola objektívne odôvodnená.

V tejto súvislosti platí, že hoci skutočnosť, že inštitúcia využila služby viacerých splnomocnených zástupcov a advokáta nemá vplyv na prípadnú nahraditeľnosť týchto trov konania, keďže v zásade ich nič neumožňuje vylúčiť, môže mať vplyv na určenie výšky trov konania vynaložených v súvislosti s konaním, ktoré sa majú napokon nahradiť. Akékoľvek iné posúdenie podmieňujúce právo inštitúcie požadovať náhradu celej alebo časti odmeny vyplatenej advokátovi preukázaním objektívnej nevyhnutnosti využiť jeho služby by v skutočnosti predstavovalo nepriame obmedzenie slobody garantovanej článkom 19 prvým odsekom štatútu Súdneho dvora a prinášalo by so sebou povinnosť súdu Únie nahrádzať svojim posúdením posúdenie inštitúcií a orgánov zodpovedných za organizáciu ich služieb. Takéto posúdenie však nie je zlučiteľné ani s článkom 19 prvým odsekom štatútu Súdneho dvora, ani s vnútornou organizačnou právomocou, ktorú majú inštitúcie a orgány Únie pri riadení svojich záležitostí na súdoch Únie. Naopak zohľadnenie účasti jedného alebo viacerých splnomocnených zástupcov popri advokátovi sa zhoduje s voľnou úvahou priznanou súdu Únie v konaní o určenie výšky trov konania podľa článku 91 písm. b) Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu.

(pozri body 34 a 35)

Súdny dvor: uznesenia Dietz/Komisia, 126/76 DEP, EU:C:1979:158, bod 6, a Komisia/Kallianos, C-323/06 P-DEP, EU:C:2012:49, body 10 a 11

Všeobecný súd Európskej únie: uznesenia Kerstens/Komisia, T-498/09 P-DEP, EU:T:2012:147, bod 20, a Marcuccio/Komisia, T-278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, body 14 a 15