ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
22

Central Bank of Iran tvrdí, že existencia iránskeho menového a finančného zákona, ktorý vymedzuje funkcie a právomoci odvolateľky ako centrálnej banky Iránskej islamskej republiky, neobjasňuje, čo Rada v odôvodnení sporných aktov vníma ako „finančnú podporu“. Odvolateľka nedokázala zistiť, či sa Rada domnievala, že poskytuje vláde rozsiahle finančné prostriedky, alebo či sa Rada opierala o skutočnosť, že reguluje menovú politiku, alebo že v mene iránskej vlády vedie účty a vykonáva iné podobné služby centrálnej banky. Tvrdí, že Rada mala presne uviesť služby, ktoré majú kvalitatívny a kvantitatívny význam potrebný na to, aby mohli spadať do rámca pojmu „podpora iránskej vlády“ v zmysle článku 23 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 267/2012 (rozsudok zo 16. júla 2014, National Iranian Oil Company/Rada, T‑578/12, EU:T:2014:678, bod 119), čo Rada neurobila. Rada pri prijatí rozhodnutia ponechať odvolateľku na zozname osôb podliehajúcich reštriktívnym opatreniam vôbec nepoukázala na články 12 a 13 iránskeho menového a finančného zákona, takže funkcie odvolateľky, ktoré z uvedeného zákona vyplývajú, predstavovali nový dôvod, ktorý sa v sporných aktoch neuvádzal.
54

Napriek absencii takejto explicitnej domnienky v týchto aktoch Všeobecný súd v bode 109 napadnutého rozsudku konštatoval, že rozhodnutie 2011/782, na ktoré odkazuje nariadenie č. 36/2012, potvrdilo rozšírenie reštriktívnych opatrení vyplývajúcich z rozhodnutia 2011/522 na popredných sýrskych podnikateľov z dôvodu, že Rada sa domnievala, že popredných sýrskych podnikateľov možno považovať za „osoby spojené“ so sýrskym režimom, pretože obchodná činnosť ich podnikov by nemohla prosperovať bez výhod, ktoré im tento režim poskytuje, a istej podpory, ktorú mu za to poskytujú. Všeobecný súd z toho vyvodil, že týmto postupom mala Rada v úmysle uplatniť voči riaditeľom popredných podnikov v Sýrii domnienku o podporovaní uvedeného režimu.
42

Podľa Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vyšší krajinský súd Brémy) by však bolo potrebné vyhlásiť odovzdanie za neprípustné v prípade, ak by mu bránila prekážka podľa § 73 IRG. Vzhľadom na informácie, ktoré má v súčasnosti k dispozícii, je však vnútroštátny súd presvedčený, že existujú presvedčivé skutočnosti nasvedčujúce tomu, že pán Aranyosi by mohol byť v prípade odovzdania maďarskému súdnemu orgánu vystavený podmienkam výkonu pozbavenia osobnej slobody, ktoré porušujú článok 3 EDĽP, ako aj základné práva a všeobecné právne zásady priznané v článku 6 ZEÚ.
7

Pravidlo 30 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 303, 1995, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 189), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 355/2009 z 31. marca 2009 (L 109, 2009, s. 3) (ďalej len „vykonávacie nariadenie“) s názvom „Obnovenie zápisu“ stanovuje: „1. Žiadosť o obnovenie zápisu obsahuje: … c) ak sa obnovenie žiada iba pre časť tovarov a služieb, pre ktoré je známka zapísaná, označenie tých tried alebo tých tovarov a služieb, pre ktoré sa žiada obnovenie zápisu, alebo tých tried alebo tých tovarov alebo služieb, pre ktoré sa o obnovenie zápisu nežiada, zoskupených do tried podľa [Niceskej] klasifikácie, pričom sa pred každou skupinou uvedie číslo triedy tej klasifikácie, ku ktorej táto skupina tovarov alebo služieb patrí, a uvedú sa v poradí tried tejto klasifikácie. 2. Poplatky splatné na základe článku 47 nariadenia za obnovenie zápisu ochrannej známky spoločenstva pozostávajú: a) zo základného poplatku; b) z poplatku za každú triedu prevyšujúcu tri triedy, ak sa jej týka obnovenie zápisu, a c) tam, kde to pripadá do úvahy, tak z prirážky za oneskorenú úhradu poplatku za obnovenie zápisu alebo za neskoré predloženie žiadosti o obnovenie zápisu, na základe článku 47 ods. 3 nariadenia, ako je to špecifikované v nariadení o poplatkoch. … 5. Ak sa žiadosť o obnovenie zápisu nepodá alebo sa podá po uplynutí lehoty stanovenej v tretej vete článku 47 ods. 3 nariadenia, alebo ak sa poplatky nezaplatia, alebo sa zaplatia až po uplynutí uvedenej lehoty, alebo ak sa nedostatky neodstránia v tejto lehote, úrad vyhlási, že platnosť zápisu je skončená, a oznámi to majiteľovi ochrannej známky Európskej únie. …“
12

Dňa 12. novembra 2010 uzavreli New Valmar, spoločnosť podľa belgického práva so sídlom v Evergeme (Belgicko), a GPPH, spoločnosť podľa talianskeho práva so sídlom v Miláne (Taliansko), zmluvu, ktorou bola GPPH ustanovená za výhradnú držiteľku koncesie spoločnosti New Valmar na území Talianska na distribúciu tovarov pre deti. Platnosť tejto zmluvy mala uplynúť 31. decembra 2014.
10

Dňa 4. marca 2014 predložila žalobkyňa EURO 2004. Hungary, obchodná spoločnosť so sídlom v Maďarsku, colné vyhlásenie v elektronickom formáte na Nemzeti Adó‑ és Vámhivatal Zala Megyei Vám‑ és Pénzügyőri Igazgatósága (Colné a daňové riaditeľstvo Zalianskej župy, ktoré je súčasťou Národnej daňovej a colnej správy, ďalej len „župný colný orgán“) a tým začala prostredníctvom svojho zástupcu pre colné záležitosti konanie o prepustení rôznych tovarov s pôvodom v Číne s hrubou hmotnosťou 13000 kg do voľného obehu. Po čiastkovej fyzickej kontrole tovaru tento orgán povolil jeho prepustenie do voľného obehu a potom nariadil následnú kontrolu colného vyhlásenia na základe článku 78 colného kódexu.
10

V rozhodnutí z 23. augusta 1973 Post‑ und Telegraphendirektion für Steiermark (Riaditeľstvo správy pôšt a telegrafov Štajerska, Rakúsko) uviedlo, že obdobie 5 rokov a 15 dní, ktoré spadá do obdobia medzi dňom, keď F. Lesar dovŕšil vek 18 rokov a dňom, keď bol prijatý do zamestnania ako úradník, sa mu musí bezpodmienečne uznať ako obdobie predchádzajúce jeho nástupu do služby, ktoré sa zohľadňuje na účely výpočtu nárokov na dôchodok v zmysle § 53 PG 1965 (ďalej len „rovnocenné obdobia“). Tieto obdobia zahŕňali: — činnosť zmluvného zamestnanca od 3. júna 1967 do 13. septembra 1967, — štúdium na spolkovom gymnáziu pre študentov vykonávajúcich pracovnú činnosť od 14. septembra 1967 do 17. februára 1972 a — činnosť zmluvného zamestnanca od 1. marca 1972 do 30. júna 1972.
39

Na to, aby bolo možné dosiahnuť cieľ článku 18 písm. c) smernice o DPH, ktorým je predísť tomu, aby tovar, pri ktorom vzniklo právo na odpočítanie dane, bol predmetom nezdaneného konečného spotrebovania po ukončení zdaniteľnej ekonomickej činnosti, a tiež účinne zabrániť akejkoľvek nerovnosti v oblasti DPH medzi spotrebiteľmi, ktorí svoj tovar nadobudnú od inej zdaniteľnej osoby, a spotrebiteľmi, ktorí ho nadobudnú v rámci vlastnej podnikateľskej činnosti, zdanenie podľa článku 18 písm. c) smernice o DPH sa musí uskutočniť, tak ako uviedla generálna advokátka v bode 34 svojich návrhov, ak má tovar, ktorého nadobudnutím vzniklo právo na odpočítanie DPH, po ukončení zdaniteľnej ekonomickej činnosti ešte zostatkovú hodnotu bez ohľadu na obdobie, ktoré uplynulo od dátumu nadobudnutia tohto tovaru do dátumu ukončenia uvedenej činnosti.
6

Odôvodnenie 3 smernice 2006/112 stanovuje: „Je vhodné prepracovať štruktúru a znenie smernice s cieľom zabezpečiť, aby v súlade so zásadou lepšej právnej úpravy boli ustanovenia uvedené jasne a prehľadne, aj keď to v zásade neprinesie podstatné zmeny platných právnych predpisov. S procesom prepracovania však súvisí malý počet zásadných zmien a doplnení, ktoré by sa preto mali vykonať. Všetky vykonané zmeny a doplnenia sa kompletne uvádzajú v ustanoveniach o transpozícii a nadobudnutí účinnosti.“
3

Odôvodnenia 9 až 13 a 15 nariadenia č. 1260/2001 zneli: „(9) Dôvody, ktoré doteraz viedli spoločenstvo k prijatiu systému produkčných kvót pre cukor, izoglukózu a inulínový cukor zostávajú v platnosti. Tento systém však bol upravený s prihliadnutím na súčasný vývoj v produkcii a aby poskytol [Európskemu] spoločenstvu nástroje potrebné na zabezpečenie spravodlivým, avšak účinným spôsobom, aby sami výrobcovia plne pokryli náklady na realizáciu [financovali náklady na odpredaj – neoficiálny preklad] nadprodukcie spoločenstva v porovnaní so spotrebou a v súlade so záväzkami spoločenstva vyplývajúcimi z dohôd, ktoré sú výsledkom Uruguajského kola multilaterálnych obchodných rokovaní, ďalej označované len ako ‚dohody GATT‘ schválených rozhodnutím [Rady] 94/800/ES [z 22. decembra 1994 týkajúcim sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, 1994, s. 1; Mim. vyd. 11/021, s. 80)]. (10) …systém kvót [by sa] mal zachovať pre hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006. (11) Spoločný systém organizovania trhov v sektore cukru sa po prvé zakladá na zásade, že výrobcovia by mali niesť plnú finančnú zodpovednosť za straty, ktoré vzniknú každý hospodársky rok v dôsledku realizácie [odpredaja – neoficiálny preklad] tej časti produkcie spoločenstva podliehajúcej kvóte, ktorá presahuje vnútornú spotrebu spoločenstva a po druhé, na diferenciácii cenových záruk pre realizáciu [odpredaj – neoficiálny preklad], ktorá odráža výrobnú kvótu pridelenú každému podniku. Produkčná kvóta cukru sa prideľuje každému podniku na základe jeho skutočnej produkcie počas konkrétneho referenčného obdobia. (12) … Systém samofinancovania v sektore prostredníctvom produkčných odvodov a režimu produkčných kvót by sa mal zachovať. (13) Výrobcovia by tak mali pokračovať v preberaní finančnej zodpovednosti povinnosťou platiť základný produkčný odvod účtovaný na celú výrobu A a B cukru, ktorý je limitovaný na 2 % intervenčnej ceny bieleho cukru, a odvod B účtovaný na produkciu B cukru do limitu 37,5 % tejto ceny. Za určitých okolností aj výrobcovia izoglukózy a inulínového sirupu tiež platia pomernú časť týchto príspevkov. … … (15) V každom hospodárskom roku spotreba, výroba, dovoz, zásoby a úroveň prenosov, ako aj priemerná strata, ktorá sa pravdepodobne ponesie v rámci systému samofinancovania môžu byť také, že produkčné kvóty pridelené každému podniku v sektore cukru budú mať za následok prekročenie objemu vývozu stanoveného v dohode [o poľnohospodárstve uzavretej v rámci GATT]. Záruky viazané na kvóty by sa preto mali každý hospodársky rok upravovať tak, aby spoločenstvo mohlo splniť svoje záväzky.“
8

Odôvodnenia 2, 6 a 12 rozhodnutia Rady 2009/316/SVV zo 6. apríla 2009 o zriadení Európskeho informačného systému registrov trestov (ECRIS) podľa článku 11 rámcového rozhodnutia 2009/315/SVV (Ú. v. EÚ L 93, 2009, s. 33) stanovujú: „(2) Na základe Európskeho dohovoru o vzájomnej pomoci v trestných veciach z 20. apríla 1959 nedochádza k efektívnej výmene informácií o odsúdeniach vynesených proti občanom v iných členských štátoch. Preto sú potrebné efektívnejšie a prístupnejšie postupy výmeny týchto informácií na úrovni Európskej únie. … (6) Účelom tohto rozhodnutia je vykonanie rámcového rozhodnutia [2009/315] s cieľom vybudovať a vyvinúť počítačový systém výmeny informácií o odsúdeniach medzi členskými štátmi. … [Mal by sa] vytvoriť normalizovaný formát umožňujúci vymieňať informácie jednotným, elektronickým a strojovo ľahko preložiteľným spôsobom a zároveň by sa mali prijať akékoľvek ďalšie opatrenia na organizáciu a uľahčovanie elektronických výmen informácií o odsúdeniach medzi ústrednými orgánmi členských štátov. … (12) Referenčné tabuľky kategórií trestných činov a kategórií trestov a opatrení uvedených v tomto rozhodnutí by mali uľahčiť automatický preklad a umožniť vzájomné porozumenie informácií prenášaných pomocou systému kódov. …“
5

Článok 3 uvedenej smernice nazvaný „Definície“ stanovuje: „Na účely tejto smernice sa používajú tieto definície: … b) ‚emisie‘ znamenajú uvoľňovanie skleníkových plynov do atmosféry zo zdrojov v zariadení;… … e) ‚zariadenie‘ znamená stacionárnu technologickú jednotku, kde sa uskutočňuje jedna alebo viac činností uvedených v prílohe I a akákoľvek iná priamo súvisiaca činnosť, ktorá má technické spojenie s činnosťami vykonávanými v danej prevádzkárni a ktorá by mohla mať vplyv na emisie a znečisťovanie; … t) ‚spaľovanie‘ je každá oxidácia palív bez ohľadu na to, akým spôsobom sa využíva teplo, elektrická alebo mechanická energia, ktoré boli vyrobené v tomto procese, a ostatné priamo s tým spojené činnosti vrátane mokrého čistenia odpadového plynu; …“
5

Článok 2 tohto nariadenia, s názvom „Vymedzenie pojmov“, stanovuje: „Na účely tohto nariadenia: … 12. ‚obchodník‘ je každý, kto je činný ako príkazca v súvislosti s kúpou a následným predajom odpadu, vrátane takých obchodníkov, ktorí tento odpad nemajú fyzicky v držbe, a ako je to definované v článku 12 smernice 2006/12/ES; 13. ‚sprostredkovateľ‘ je každý, kto zariaďuje zhodnotenie alebo zneškodnenie odpadu v mene iných, vrátane takých ‚sprostredkovateľov‘, ktorí odpad nemajú fyzicky v držbe, ako je to uvedené v článku 12 smernice 2006/12/ES; 14. ‚príjemca‘ je osoba alebo podnik pod jurisdikciou krajiny určenia, ktorej alebo ktorému sa odpad odosiela na účely zhodnotenia alebo zneškodnenia; 15. ‚oznamovateľ‘ je: a) v prípade prepravy odpadu pochádzajúceho z členského štátu: akákoľvek fyzická alebo právnická osoba pod jurisdikciou tohto členského štátu, ktorá plánuje uskutočniť prepravu odpadu alebo ktorá plánuje nechať uskutočniť prepravu odpadu a na ktorú sa previedla povinnosť urobiť oznámenie. Oznamovateľ je jedna z osôb alebo organizácií uvedených v zozname uvedenom nižšie, vybraná v súlade s hierarchiou uvedenou v tomto zozname: … iv) registrovaný obchodník, ktorého pôvodný pôvodca, nový pôvodca alebo zariadenie na zber odpadu uvedení v bodoch i), ii) a iii) na základe súhlasu písomne oprávnili, aby konal ako oznamovateľ v ich mene; v) registrovaný ‚sprostredkovateľ‘, ktorého pôvodný pôvodca, nový pôvodca alebo zariadenie na zber odpadu uvedení v bodoch i), ii) a iii) na základe súhlasu písomne oprávnili, aby konal ako oznamovateľ v ich mene; … 22. ‚krajina odoslania‘ je akákoľvek krajina, z ktorej sa má začať plánovaná preprava alebo z ktorej sa začala preprava; 23. ‚krajina určenia‘ je akákoľvek krajina, do ktorej má smerovať plánovaná preprava alebo do ktorej smeruje preprava na to, aby sa tu odpad zhodnotil alebo zneškodnil, alebo na účely nakladania pred zhodnotením alebo zneškodnením v oblasti, ktorá nie je pod národnou jurisdikciou žiadnej krajiny; … 35. ‚nezákonná preprava‘ je akákoľvek preprava odpadu uskutočnená: … c) so súhlasom, získaným od príslušných dotknutých orgánov falšovaním, skreslením skutočnosti alebo podvodom, alebo … g) ktorá v súvislosti s prepravou odpadu, ako je uvedená v článku 3 ods. 2 a 4, vyplynula z: … iii) prepravy uskutočnenej takým spôsobom, ktorý nie je špecifikovaný v dokumente uvedenom v prílohe VII.“
6

Prvá časť KN obsahuje súbor úvodných ustanovení. V tejto časti v oddiele I, venovanom všeobecným pravidlám, pododdiel A nazvaný „Všeobecné pravidlá pre interpretáciu [KN]“ stanovuje: „Zatrieďovanie výrobkov do [KN] sa riadi nasledujúcimi zásadami: 1. Názvy tried, kapitol a podkapitol majú len orientačný charakter; na právne účely sa zatriedenie určuje podľa znenia položiek a príslušných poznámok k triedam alebo kapitolám, a ak tieto položky alebo poznámky nevyžadujú inak, podľa nasledujúcich ustanovení. 2. … b) Každá zmienka o materiáli alebo látke v položke sa vzťahuje aj na zmesi alebo kombinácie tohto materiálu alebo tejto látky s ostatnými materiálmi alebo látkami. Každá zmienka o tovare z daného materiálu alebo látky sa vzťahuje aj na tovar pozostávajúci úplne alebo čiastočne z takéhoto materiálu alebo látky. Zatriedenie tovaru pozostávajúceho z viac ako jedného materiálu alebo látky sa vykoná podľa zásad uvedených v pravidle 3. 3. Ak má byť tovar podľa pravidla 2 písm. b) alebo z nejakých iných dôvodov prima facie zatriedený do dvoch alebo viacerých položiek, zatriedenie sa vykoná takto: a) položka s najšpecifickejším opisom musí mať prednosť pred položkami so všeobecnejším opisom. Ak sa však dve alebo viac položiek, a to každá z nich, vzťahuje na časť materiálov alebo látok, ktoré tvoria zmiešaný alebo zložený výrobok alebo len na časť výrobkov zo súboru dodávaného do maloobchodného predaja, tieto položky sa považujú vo vzťahu k týmto výrobkom za rovnako špecifické, aj ak jedna z nich obsahuje úplnejší alebo presnejší opis tovaru; b) zmesi, tovar zložený z rôznych materiálov alebo skladajúci sa z rôznych komponentov a tovar dodávaný v súpravách na predaj v malom, ktoré sa nemôžu zatriediť podľa pravidla 3 písm. a), sa zatriedia podľa materiálu alebo komponentu, ktorý im dáva podstatný charakter, ak je možné ho určiť; c) ak sa tovar nemôže zatriediť podľa pravidla 3 písm. a) alebo b), zatriedi sa do poslednej položky v numerickom poradí položiek, ktoré prichádzajú do úvahy. … 6. Na právne účely sa zaradenie tovaru do položiek podpoložky určuje podľa znenia týchto podpoložiek a príslušných poznámok k podpoložkám a mutatis mutandis, podľa vyššie uvedených pravidiel, pričom sa tým rozumie, že porovnateľné sú len podpoložky rovnakej úrovne. Na účely tohto pravidla sa tiež používajú poznámky k triedam a kapitolám, ak kontext nevyžaduje inak.“
4

Odôvodnenia 1, 4, 5, 9, 19 a 40 nariadenia č. 604/2013 stanovujú: „(1) Nariadenie [č. 343/2003]… by sa malo podstatným spôsobom zmeniť a doplniť. … … (4) V záveroch z [Európskej rady na jej mimoriadnom zasadnutí v Tampere 15. a 16. októbra 1999] sa takisto konštatuje, že spoločný európsky azylový systém by mal zahŕňať z krátkodobého hľadiska jasnú a uplatniteľnú metódu na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o azyl. (5) Takáto metóda by mala byť založená na objektívnych a spravodlivých kritériách ako pre členské štáty, tak aj pre dotknuté osoby. Mala by umožniť najmä rýchle určenie zodpovedného členského štátu, aby bol zaručený efektívny prístup k postupom na udelenie medzinárodnej ochrany a aby nebolo ohrozené rýchle vybavovanie žiadostí o medzinárodnú ochranu. … (9) Vzhľadom na výsledky uskutočneného hodnotenia implementácie nástrojov prvej etapy je v tejto fáze vhodné potvrdiť zásady, z ktorých vychádza nariadenie [č. 343/2003], a zároveň vzhľadom na nadobudnuté skúsenosti uskutočniť nevyhnutné vylepšenia, aby sa zvýšila účinnosť dublinského systému a posilnila ochrana poskytovaná žiadateľom v rámci tohto systému. … … (19) S cieľom zaručiť účinnú ochranu práv dotknutých osôb by sa mali v súvislosti s rozhodnutiami o odovzdaní do zodpovedného členského štátu stanoviť právne záruky a právo na účinný prostriedok nápravy predovšetkým v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie. S cieľom zabezpečiť dodržanie medzinárodného práva by mal účinný prostriedok nápravy voči takýmto rozhodnutiam zahŕňať preskúmanie uplatňovania tohto nariadenia, ako aj právnej a faktickej situácie v členskom štáte, do ktorého sa žiadateľ odovzdáva. … (40) Keďže cieľ tohto nariadenia, a to stanovenie kritérií a mechanizmov na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej v jednom z členských štátov štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale s ohľadom na rozsah a účinky tohto nariadenia ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 [ZEÚ]. …“
32

Článok L. 621‑2 code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile (zákon o vstupe a pobyte cudzincov a o práve na azyl, ďalej len „Ceseda“) v znení zákona č. 2012‑1560 z 31. decembra 2012 relative à la retenue pour vérification du droit au séjour et modifiant le délit d’aide au séjour irrégulier pour en exclure les actions humanitaires et désintéressées (zákon o zaistení na účely kontroly práva na pobyt, ktorým sa mení prečin pomoci s neoprávneným pobytom v tom zmysle, že sa z neho vylučujú humanitárne a nezištné skutky) (JORF z 1. januára 2013, s. 48, ďalej len „zákon z 31. decembra 2012“) stanovuje: „Odňatím slobody na jeden rok a peňažným trestom vo výške 3750 eur sa potrestá cudzinec, ktorý nie je štátnym príslušníkom členského štátu Európskej únie: 1. ak vstúpil na metropolitné územie bez splnenia podmienok uvedených v článku 5 ods. 1 písm. a), b) alebo c) [Kódexu schengenských hraníc], a bez toho, aby mu bol povolený vstup na územie na základe článku 5 ods. 4 písm. a) a c) tohto nariadenia; to isté platí, ak bolo na cudzinca vydané upozornenie na účely odopretia vstupu na základe vykonateľného rozhodnutia prijatého iným zmluvným štátom [Schengenského dohovoru]; 2. alebo ak pri príchode priamo z územia štátu, ktorý je zmluvnou stranou tohto dohovoru, vstúpil na metropolitné územie bez splnenia podmienok stanovených v jeho článku 19 ods. 1 alebo 2, článku 20 ods. 1 a článku 21 ods. 1 alebo 2 s výnimkou podmienok stanovených v článku 5 ods. 1 písm. e) [Kódexu schengenských hraníc] a v [jeho] článku 5 ods. 1 písm. d), pokiaľ upozornenie na účely odopretia vstupu nevyplýva z vykonateľného rozhodnutia prijatého iným zmluvným štátom [Schengenského dohovoru]; … Na uplatnenie tohto článku môže byť trestné stíhanie začaté, len pokiaľ boli skutkové okolnosti zistené za podmienok stanovených v článku 53 trestného poriadku.“
3

Odôvodnenie 19 nariadenia č. 604/2013 znie: „S cieľom zaručiť účinnú ochranu práv dotknutých osôb by sa mali v súvislosti s rozhodnutiami o odovzdaní do zodpovedného členského štátu stanoviť právne záruky a právo na účinný prostriedok nápravy predovšetkým v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie. S cieľom zabezpečiť dodržanie medzinárodného práva by mal účinný prostriedok nápravy voči takýmto rozhodnutiam zahŕňať preskúmanie uplatňovania tohto nariadenia, ako aj právnej a faktickej situácie v členskom štáte, do ktorého sa žiadateľ odovzdáva.“
7

Článok 49 decreto legislativo no 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (legislatívny dekrét č. 163 týkajúci sa zákonníka verejného obstarávania prác, služieb a dodania tovaru, ktorým sa preberajú smernice 2004/17/ES a 2004/18/ES), z 12. apríla 2006 (riadna príloha ku GURI č. 100 z 2. mája 2006), v znení decreto legislativo no 152 (legislatívny dekrét č. 152) z 11. septembra 2008 (riadna príloha ku GURI č. 231 z 2. októbra 2008) (ďalej len „legislatívny dekrét č. 163/2006“), s názvom „využitie kapacít tretích subjektov“, preberá do talianskeho vnútroštátneho právneho poriadku články 47 a 48 smernice 2004/18.
28

Naopak, podľa menšinového názoru v rámci uvedeného súdu môže byť oprávnený vlastník skladu spoločne a nerozdielne zodpovedný len za zaplatenie spotrebných daní, a nie za zaplatenie peňažných sankcií uložených osobám, ktoré sa dopustili pašovania. Ani na základe gréckej právnej úpravy a ani na základe smernice 92/12 totiž oprávneného vlastníka skladu nemožno z právneho hľadiska považovať za vlastníka tovaru, ktorý má v držbe, ktorý odchádza z jeho daňového skladu a je odoslaný do tretieho štátu v režime podmienečného oslobodenia od dane, až do momentu, keď dorazí do riadneho miesta určenia, alebo do momentu, keď opustí územie Európskej únie. Z gréckej právnej úpravy a ani zo smernice ďalej nevyplýva ani to, že fyzické osoby akokoľvek zapojené do pohybu výrobkov konajú v postavení splnomocnencov alebo zástupcov tohto oprávneného vlastníka skladu až do okamihu, keď je tovar prepustený z režimu podmienečného oslobodenia od dane. Rozšírená zodpovednosť, ktorú presadzuje väčšina na vnútroštátnom súde, sa tak nebude vyžadovať na zabezpečenie účinného uplatňovania smernice 92/12 a bude v rozpore s rôznymi zásadami práva Únie. Po prvé by bola v rozpore so zásadou právnej istoty, najmä zásadou jasnosti a predvídateľnosti obmedzení slobody podnikania a vlastníckym právom oprávneného vlastníka skladu. Po druhé by bola v rozpore so zásadou proporcionality, keďže by bolo zjavne neprimerané požadovať od oprávneného vlastníka skladu, aby zaplatil správne pokuty, pričom zákon stanovuje, že predstavujú aspoň dvojnásobok dlžných daní bez ohľadu na ich výšku v prípade porušení, ktoré vyplývajú z podvodného konania tretích osôb, ktoré nespĺňajú podmienky stanovené v § 108 colného zákona a na ktoré tento vlastník skladu konajúci s náležitou starostlivosťou nemôže mať nijaký dosah.