ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ak si teda Súdny dvor osvojí moje návrhy v súvislosti so zohľadnením minimálnych požiadaviek smernice 2003/88, tak ako ich vykladá judikatúra Schultz‑Hoff, Komisia bude tým účastníkom konania, ktorého tvrdenia nemali úspech, kým tvrdenia pána Stracka úspech mali. Za týchto okolností by bolo správne a spravodlivé uložiť Komisii nielen povinnosť znášať svoje vlastné trovy konania o preskúmaní, ale aj nahradiť trovy pána Stracka. Nevidím nijaký relevantný dôvod na to, aby pán Strack znášal svoje vlastné trovy konania, keďže práve Komisia podala na Všeobecný súd odvolanie, ktorého výsledok následne viedol Súdny dvor k začatiu konania o preskúmaní. Ak by pán Strack musel znášať svoje vlastné trovy konania o preskúmaní, vyplývalo by z toho riziko, že sa značne zníži ekonomický prospech, ktorý by získal z výplaty náhrady prebytku svojej dovolenky za rok 2004, pričom by šlo o sumu zodpovedajúcu približne jednému mesačnému platu. ( 72 )
53.

Treba sa obávať aj toho, že na to, aby sa pokryla mimoriadna potreba prijatia do zamestnania, bude čiastočne nutné uspokojiť sa s podstatne nižšou úrovňou kvalifikácie novoprijatých právnikov. Ak by sa napríklad z dôvodu odchodov do dôchodku v roku 2012 mali prijať noví sudcovi a prokurátori, bolo by nutné akceptovať 273 najlepších uchádzačov. Ak by sa mal nahradiť len jeden ročník, prijímanie by sa naproti tomu mohlo obmedziť približne iba na jednu osminu tohto počtu, to znamená na 35 najlepších uchádzačov.
42.

Sú pritom dve možnosti: buď bola presná lehota na podanie žaloby o neplatnosť jednoznačne stanovená ustanovením primárneho alebo sekundárneho práva Únie, pričom v tom prípade netreba zohľadniť okolnosti každej veci, okrem výnimiek založených na existencii vyššej moci alebo nepredvídateľných okolností, a striktne uplatniť procesné pravidlá týkajúce sa prekluzívnych lehôt, alebo naopak treba konštatovať normatívnu medzeru, pričom v tom prípade ju súd nikdy nemôže úplne vyplniť, lebo inak by mohol zasiahnuť do právomocí normotvorcu, a zároveň musí zohľadniť okolnosti prejednávanej veci. Ak sa nezohľadnia tieto rozdiely tak, ako to urobil Všeobecný súd v rozsudku z 19. júna 2012, znamená to jednoducho stanovenie pevnej trojmesačnej prekluzívnej lehoty prostredníctvom judikatúry.
62.

Je rovnako nesporné, že Spojené kráľovstvo odovzdalo M. Westa do Maďarska bezpodmienečne, že 9. septembra 2011 udelilo súhlas s jeho ďalším odovzdaním do Fínskej republiky, ale že neudelilo súhlas s jeho ďalším odovzdaním do Francúzskej republiky. Spojené kráľovstvo v tejto súvislosti uviedlo, že hoci Fínska republika požiadala o jeho súhlas s ďalším odovzdaním do Francúzskej republiky, v prípade Maďarska to tak nebolo. Zo spisu nevyplýva, že by vykonávajúci súdny orgán Spojeného kráľovstva na základe článku 27 ods. 3 písm. g) rámcového rozhodnutia 2002/584 a v súlade s postupom upraveným v článku 27 ods. 4 tohto rámcového rozhodnutia súhlasil so zrieknutím sa zásady špeciality na úkor M. Westa, a to ani pri jeho odovzdaní do Maďarska, ani pri jeho ďalšom odovzdaní do Fínskej republiky. Maďarsko naopak udelilo súhlas s odovzdaním M. Westa z Fínskej republiky do Francúzskej republiky. M. West však nesúhlasil s týmto odovzdaním a v konaní pred vnútroštátnym súdom konkrétne uviedol, že toto odovzdanie je podmienené súhlasom Spojeného kráľovstva.
158.

V tejto súvislosti vzniká otázka, či je nákup dlhopisov na sekundárnom trhu v rozpore s článkom 125 ZFEÚ preto, lebo priamo zvýhodňuje doterajších veriteľov členského štátu ako majiteľov dlhopisov. ( 29 ) Hoci sa v prípade takého nákupu dlhopisov dostanú finančné prostriedky EMS priamo k veriteľovi, zákaz priameho zvýhodnenia veriteľov by podľa môjho názoru ostal zachovaný, ak by sa dlhopisy nadobudli za normálnych trhových podmienok. V tomto prípade by totiž doterajší veriteľ dlhopisu dostal svoje peniaze od akejkoľvek tretej osoby a osobitne by neprofitoval z výkonnosti iného členského štátu. Pri zvyčajnom nadobudnutí na trhu s cennými papiermi by veriteľ navyše ani nevedel o tom, že dlhopisy kupuje členský štát. Taký nákup dlhopisov nie je teda vhodný na vybudovanie dôvery potenciálnych veriteľov členského štátu vo výkonnosť iného členského štátu.
51.

Pripúšťam, že taký formálny výklad v zásade môže zahŕňať riziko, že členské štáty budú obchádzať zákaz kontrol vnútorných hraníc napríklad tým, že premiestnia kontroly do vzdialenosti niekoľkých kilometrov od hranice. Článok 20 Kódexu schengenských hraníc však nemožno vykladať oddelene od jeho bezprostredného kontextu, a to článku 21 toho istého nariadenia, podľa ktorého zrušenie kontroly vnútorných hraníc v zásade neovplyvní výkon policajných právomocí v rámci územia, pokiaľ nemá výkon týchto právomocí rovnaký účinok ako hraničné kontroly, a teda nespochybňuje zásadu stanovenú v článku 20. Článok 21 písm. a) zabezpečuje najmä účinnosť zásady stanovenej v článku 20. Ak by sa pôsobnosť tohto posledného uvedeného článku vykladala širšie, spôsobilo by to nielen riziko zmeny znenia článku 2 bodu 10 (definícia „hraničnej kontroly“), ale aj riziko zásahu do článku 21 písm. a).
22.

Zahrnutím do pôsobnosti nariadenia sa napokon možno vyhnúť problémom pri vymedzení v konkrétnom prípade. Rôzne spôsoby umiestnenia budú totiž na seba spravidla plynulo nadväzovať. Umiestnenie do uzavretého zariadenia bude vždy opatrením ultima ratio a bude sa vykonávať len počas bezprostredne nevyhnutného obdobia. Po skončení umiestnenia do uzavretého zariadenia však dieťa prípadne ostane umiestnené v rovnakom zariadení starostlivosti o dieťa bez obmedzenia slobody. Takýto priebeh má umiestnenie aj vo veci samej: S. C. má byť umiestnená do uzavretého zariadenia iba počas bezprostredne nevyhnutného obdobia, avšak po zmiernení tohto opatrenia má naďalej ostať v rovnakom zariadení. Iba právna úprava, ktorá podrobuje rozsudky o všetkých spôsoboch umiestnenia jednotným pravidlám právomoci a uznávania, môže v tomto prípade zodpovedať najlepšiemu záujmu dieťaťa. V prípade, ak by umiestnenie do zariadenia starostlivosti o dieťa nepatrilo do pôsobnosti nariadenia, mohlo by to viesť k rôznym právomociam súdu v závislosti od druhu umiestnenia. To by nebolo účelné.
3.

Títo dotknutí vietnamskí štátni príslušníci po vstupe do schengenského priestoru čiastočne napĺňali turistický program alebo sa zúčastnili začiatku zberu, potom boli prevezení, v niektorých prípadoch vďaka pomoci M. K. Vo, ktorý bol za tieto služby odmenený, do rôznych cieľových krajín, hlavne do Nemecka, kde boli ubytovaní, v niektorých prípadoch tiež za pomoci M. K. Vo, pred tým, ako prešli do ilegality.
18.

Rechtbank Den Haag sa nedomnieval, že G. bola spôsobená až taká ujma, že by to odôvodňovalo zrušenie rozhodnutia o predĺžení jeho zaistenia. Tento súd v tejto súvislosti uviedol, že zo zápisnice z výsluchu G., ktorý sa uskutočnil 5. apríla 2013 a týkal sa návratu, vyplýva, že mu bolo vysvetlené, že Staatssecretaris mal v úmysle predĺžiť jeho zaistenie na dobu nepresahujúcu dvanásť mesiacov, a že mal možnosť skontaktovať sa so svojim splnomocneným zástupcom. Pokiaľ ide o R., Rechtbank Den Haag sa takisto domnieval, že mu nebola spôsobená až taká ujma, že by to odôvodňovalo zrušenie rozhodnutia o predĺžení jeho zaistenia. Podľa uvedeného Rechtbank R. a jeho zástupca dostatočne poznali dôvody zaistenia R., ako aj to, čo sa od neho očakávalo, aby sa čo najviac skrátila doba zaistenia.
70.

Otázka účinkov preskúmania nie je nikdy jednoduchá. V prejednávanej veci to platí o to viac, a to z dôvodu, že po podaní odvolania, ktoré viedlo k rozsudku Všeobecného súdu, ktorý je predmetom preskúmania (rozsudok Missir Mamachi di Lusignano/Komisia, T‑401/11 P, EU:T:2014:625), bol Všeobecnému súdu predložený druhý spor, ktorý sa však týkal dôsledkov tej istej spornej skutkovej okolnosti a sčasti aj tých istých žalobcov (vec T‑494/11, Missir Mamachi di Lusignano a i./Komisia). Hoci sa táto druhá vec netýka preskúmania v pravom zmysle slova, pre úplnosť sa budem zaoberať aj prípadnými procesnými dôsledkami tejto druhej veci.
24.

Pripomínam, že v tejto veci Súdny dvor rozhodol, že vnútroštátne predpisy uvedené v návrhu na začatie prejudiciálneho konania boli vylúčené z pôsobnosti smernice 93/13. Na podporu tohto záveru Súdny dvor poukázal po prvé na to, že vnútroštátnymi predpismi, ktoré boli predmetom návrhu na začatie prejudiciálneho konania, boli zákony alebo vykonávacie právne predpisy a neboli vôbec prevzaté do zmluvy dotknutej vo veci samej ( 7 ), po druhé na to, že nijaký z týchto predpisov sa netýkal rozsahu právomoci vnútroštátneho súdu na posúdenie nekalej povahy zmluvnej podmienky, a po tretie na to, že uvedené predpisy sa uplatňovali bez toho, aby bol ich rozsah pôsobnosti alebo dosah zmenený zmluvou. Bolo teda opodstatnené predpokladať, že rovnováha zmluvných strán bola dodržaná. ( 8 )
136.

Napokon po piate článok 5 ods. 5 EDĽP stanovuje, že každý, kto bol pozbavený slobody v rozpore so všetkými pravidlami vyplývajúcimi z prvých štyroch odsekov uvedeného článku, má nárok na odškodnenie. Vzhľadom na vysvetlivky k článku 6 Charty to nevyhnutne platí aj v prípade tohto posledného uvedeného ustanovenia. Smernica o prijímaní neobsahuje ustanovenie, ktoré by osobitne ukladalo členským štátom povinnosť upraviť nárok na odškodnenie. Je však potrebné zohľadniť špecifickú normatívnu povahu takého aktu Únie, ktorý – ako vyplýva z článku 288 tretieho odseku ZFEÚ – je na jednej strane záväzný pre každý členský štát, ktorému je určený, a to vzhľadom na výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, ale na druhej strane ponecháva voľbu foriem a metód na jeho dosiahnutie vnútroštátnym orgánom. Podľa odôvodnenia 35 smernice o prijímaní má pritom táto smernica podporovať okrem iného uplatňovanie článku 6 Charty. Za týchto okolností je teda potrebné konštatovať, že táto smernica ponecháva členským štátom dostatočný priestor na to, aby mohli splniť požiadavku, ktorú som spomenula vyššie.
12.

Rámcové rozhodnutie 2002/584 bolo prebraté do írskeho práva prostredníctvom zákona o európskom zatykači (European Arrest Warrant Act) z roku 2003 ( 6 ) v zmenenom a doplnenom znení. § 13 EAWA 2003 stanovuje: „1. Čo najskôr po obdržaní európskeho zatykača postúpeného v súlade s článkom 12 podá ústredný orgán štátu na High Court návrh na potvrdenie európskeho zatykača alebo jeho overenej kópie na účely vykonania tohto európskeho zatykača, alebo zabezpečí, aby sa taký návrh podal. 2. Ak po podaní návrhu podľa odseku 1 High Court nadobudne presvedčenie, že vo vzťahu k európskemu zatykaču boli dodržané ustanovenia tohto zákona, môže potvrdiť európsky zatykač na účely jeho vykonania. 3. Ak sa dodržia ustanovenia odseku 2, európsky zatykač môže vykonať príslušník Garda Síochána kdekoľvek na území štátu, a to aj vtedy, keď nemá európsky zatykač pri jeho vykonávaní pri sebe, a zatykač, prípadne overená kópia zatykača potvrdená v súlade s odsekom 2, sa ukáže a jeho kópia sa odovzdá zatknutej osobe v čase jej zatknutia alebo najneskôr do 24 hodín od zatknutia osoby, ak príslušník nemá zatykač, prípadne jeho overenú kópiu pri sebe. 4. Osoba zatknutá na základe európskeho zatykača sa musí po jej zatknutí poučiť o jej práve na to, aby a) udelila súhlas so svojím odovzdaním do štátu, ktorý vydal zatykač, podľa § 15, b) dostala, alebo aby sa jej poskytlo odborné právne poradenstvo a zástupca, a c) v prípade potreby dostala, alebo aby sa jej poskytli služby tlmočníka. 5. Osoba zatknutá na základe európskeho zatykača sa musí predviesť pred High Court čo najskôr po jej zatknutí, a ak High Court nadobudne presvedčenie, že táto osoba je osobou, ktorej sa týka vydaný európsky zatykač: a) vezme osobu do väzby alebo ju prepustí na slobodu pod podmienkou zloženia peňažnej záruky (na tento účel má High Court rovnaké právomoci vo vzťahu k vzatiu osoby do väzby, aké by mal v prípade, keby bola pred neho predvedená osoba obvinená zo zločinu alebo prečinu), b) určí deň na účely § 16 (pričom tento deň nesmie prekročiť 21 dní odo dňa zatknutia osoby) a c) poučí osobu, že má právo na to, aby i) udelila súhlas so svojím odovzdaním do štátu, ktorý vydal zatykač, podľa § 15, ii) dostala, alebo aby sa jej poskytlo odborné právne poradenstvo a zástupca, a iii) v prípade potreby dostala, alebo aby sa jej poskytli služby tlmočníka.“
SK Úradný vestník Európskej únie C 8/8

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Appeal (Civil Division) (Spojené kráľovstvo) 5. novembra 2007 – L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie/Bellure NV, Malaika Investments Ltd, konajúce pod obchodným menom „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd

(Vec C-487/07)

(2008/C 8/15)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Appeal (Civil Division)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyne: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie

Žalované: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, konajúce pod obchodným menom „Honey pot cosmetic & Perfumery Sales“, Starion International Ltd

Prejudiciálne otázky

1. Ak obchodník používa v reklame na svoj tovar alebo služby zapísanú ochrannú známku vo vlastníctve súťažiteľa, aby tak porovnal vlastnosti (a najmä vôňu) svojho tovaru s vlastnosťami (a najmä vôňou) tovaru predávaného súťažiteľom pod uvedenou ochrannou známkou, pričom tento spôsob reklamy nespôsobí pravdepodobnosť zámeny alebo inak neohrozí základnú funkciu ochrannej známky ako označenia pôvodu, uplatní sa na jeho používanie ustanovenie písm. a) alebo písm. b) článku 5 ods. 1 smernice 89/104?

2. Ak obchodník pri predaji používa (najmä na porovnávacom zozname) všeobecne známu zapísanú ochrannú známku, aby tak poukázal na vlastnosti svojho tovaru (najmä vône) takým spôsobom, že: a) nespôsobí žiadnu pravdepodobnosť zámeny; a b) neovplyvní predaj tovarov, na ktoré sa vzťahuje všeobecne známa zapísaná ochranná známka; a c) neohrozí základnú funkciu zapísanej ochrannej známky ako záruky pôvodu a nepoškodí dobré meno tejto ochrannej známky či už pošpinením jej imidžu alebo jeho zoslabením či inak; a d) zohráva významnú úlohu v propagácii obchodníkovho tovaru, uplatní sa na takéto používanie ustanovenie článku 5 ods. 1 písm. a) smernice 89/104?

3. Čo znamená „nevyužíva nečestnú výhodu“ v kontexte článku 3a písm. g) smernice o klamlivej reklame (84/450) zmenenej a doplnenej smernicou o porovnávacej reklame (97/55), a najmä využíva obchodník nečestnú výhodu dobrého mena všeobecne známej ochrannej známky, ak na porovnávacom zozname porovnáva svoj tovar s tovarom, na ktorý sa vzťahuje všeobecne známa ochranná známka?

4. Čo znamená „nepredstavuje tovary alebo služby ako imitácie alebo kópie“ v kontexte článku 3a písm. h) uvedenej smernice, a najmä zahŕňa tento výraz prípad, keď bez akejkoľvek pravdepodobnosti zámeny alebo podvodu obchodník iba pravdivo uvádza, že jeho tovar má významnú vlastnosť (vôňu) rovnakú ako všeobecne známy tovar, ktorý je chránený ochrannou známkou?
SK Úradný vestník Európskej únie C 8/9

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Court of Session (Scotland), Edinburgh (Spojené kráľovstvo) 5. novembra 2007 – Royal Bank of Scotland plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Vec C-488/07)

(2008/C 8/16)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľka: Royal Bank of Scotland plc

Odporca: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciálne otázky

1. Vyžaduje článok 19 ods. 1 druhý pododsek šiestej smernice Rady 77/388/EHS (1), že podiel odpočítateľný zdaniteľnou osobou podľa článku 17 ods. 5 musí byť stanovený ročne ako percentuálny podiel a zaokrúhlený nahor na číslicu neprevyšujúcu ďalšiu jednotku v prípadoch, v ktorých: a) tento podiel predstavuje podiel stanovený pre odvetvie činnosti zdaniteľnej osoby v súlade buď s písmenom a) alebo s písmenom b) článku 17 ods. 5 tretieho pododseku; a/alebo b) tento podiel zodpovedá podielu určenému na základe použitia všetkých tovarov a služieb alebo ich časti zdaniteľnou osobou v súlade s článkom 17 ods. 5 tretím pododsekom písm. c); a/alebo c) tento podiel zodpovedá podielu určenému na základe všetkých tovarov a služieb použitých zdaniteľnou osobou na všetky plnenia uvedené v článku 17 ods. 5 prvom pododseku v súlade s písmenom d) tohto článku?

2. Môže členský štát na základe článku 19 ods. 1 druhého pododseku vyžadovať zaokrúhlenie podielu odpočítateľného zdaniteľnou osobou podľa článku 17 ods. 5 nahor na inú hodnotu ako je najbližšie vyššie celé číslo?

(1) Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23.
2.

V prípade, že článok 15 písm. c) smernice v porovnaní s článkom 3 Dohovoru poskytuje doplnkovú alebo inú ochranu: Aké sú v tomto prípade kritériá na to, či osobe, ktorá uplatňuje doplnkovú ochranu, skutočne hrozí vážne a individuálne ohrozenie v zmysle článku 15 písm. c) v spojení s článkom 2 písm. e) smernice ako dôsledok svojvoľného násilia?
1.

Je zapísanie do účtovnej evidencie v zmysle článku 221 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva (vydaného nariadením Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa vydáva Colný kódex Spoločenstva (1), ďalej len „colný kódex“) zapísanie do účtovnej evidencie v zmysle článku 217 colného kódexu, ktoré spočíva v tom, že colné orgány zapíšu sumu cla do účtovných dokladov alebo na iný rovnocenný nosič informácií, a je potrebné toto zapísanie odlíšiť od zapísania sumy cla do účtov vlastných zdrojov v zmysle článku 6 nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 z 29. mája 1989, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 88/376/EHS, Euratom o systéme vlastných zdrojov Spoločenstiev (2) [teraz článok 6 nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728/ES, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstiev (3)]?
1.

Ak bol liek, ktorý nepatrí do pôsobnosti prílohy nariadenia č. 2309/93 (1) uvedený na trh v členskom štáte (Rakúsko) podľa jeho vnútroštátneho schvaľovacieho postupu pred pristúpením tohto členského štátu k EHP alebo ES a a) tento členský štát následne pristúpil k EHP a potom k ES a ako časť podmienok jeho pristúpenia prebral do svojho vnútroštátneho práva ustanovenia smernice 65/65 (teraz smernica 2001/83 (2)), neuplatňujúc v tejto súvislosti žiadne prechodné ustanovenia; b) predmetný liek zostal v tomto členskom štáte na trhu po niekoľko rokov po jeho pristúpení k EHP a ES; c) následne po pristúpení tohto členského štátu k EHP a ES bolo povolenie na uvedenie na trh menené pridaním novej indikácie a zmena bola orgánmi tohto členského štátu považovaná za vyhovujúcu požiadavkám práva Spoločenstva; d) spisová dokumentácia predmetného lieku nebola obnovená v súlade so smernicou 65/65 (teraz smernica 2001/83) po pristúpení tohto členského štátu k EHP a ES, a e) liek obsahujúci rovnakú účinnú zložku bol následne povolený na uvedenie na trh podľa článku 6 smernice 2001/83 a umiestnený na trh v ES; možno liek považovať za „referenčný liek, pre ktorý je alebo bolo v členskom štáte alebo v Spoločenstve vydané povolenie podľa článku 6“ v zmysle článku 10 ods. 1 smernice 2001/83 a ak áno, ktorá/ktoré z vyššie uvedených podmienok je/sú v tejto súvislosti rozhodujúca/rozhodujúce?
SK Úradný vestník Európskej únie C 22/34

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené kráľovstvo) 22. novembra 2007 – Afton Chemical Limited/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Vec C-517/07)

(2008/C 22/61)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court of Justice (Chancery Division)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Odvolateľ: Afton Chemical Limited

Odporca: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Prejudiciálne otázky

1. Podliehajú také prísady do palív ako napríklad dotknuté prísady, ktoré nie sú určené na použitie, ponúkané na predaj alebo používané ako motorové palivo, ale ktoré sa pridávajú do motorového paliva na iné účely ako pohon vozidla, v ktorom sa palivo používa, zdaňovaniu podľa článku 2 ods. 3 smernice 92/81/ES?

2. Ak je odpoveď na prvú otázku kladná, sú také prísady oslobodené od dane podľa článku 8 ods. 1 smernice 92/81/ES (1)?

3. Podliehajú také prísady do palív ako napríklad dotknuté prísady, ktoré nie sú určené na použitie, ponúkané na predaj alebo používané ako motorové palivo, ale ktoré sa pridávajú do motorového paliva na iné účely ako pohon vozidla, v ktorom sa palivo používa, zdaňovaniu podľa druhého odseku článku 2 ods. 3 smernice 2003/96/ES (2)?

4. Ak je odpoveď na tretiu otázku kladná, sú také prísady vyňaté z pôsobnosti smernice 2003/96/ES na základe článku 2 ods. 4 písm. b) prvej zarážky tejto smernice?

5. Bráni právo Spoločenstva, konkrétne článok 3 smernice 92/12/EHS, zdaňovaniu uvedených prísad do palív zo strany Spojeného kráľovstva (3)?

(1) Ú. v. ES L 316, s. 12.

(2) Ú. v. EÚ L 283, s. 51.

(3) Ú. v. ES L 76, s. 1.
—

v dôsledku toho priznať odvolateľom nároky uplatnené v prvostupňovom konaní a preto: — zrušiť zaradenie do platovej triedy priznané odvolateľom v rozhodnutiach týkajúcich sa ich prijatia do zamestnania, keďže toto zaradenie je založené na základe článku 12 ods. 3 prílohy XIII nového služobného poriadku, — obnoviť služobný postup odvolateľov (vrátane započítania ich skúsenosti do takto upravenej platovej triedy, ich práv na postup a na dôchodok), vychádzajúc z platobnej triedy, do ktorej mali byť zaradení na základe oznámenia o výberovom konaní, v nadväznosti na ktoré boli umiestnení na zoznam vhodných uchádzačov, teda do platovej triedy uvedenej v tomto oznámení o výberovom konaní, respektíve do platovej triedy podľa zaradenia na základe nového služobného poriadku zodpovedajúcej ekvivalentu uvedenej platovej triedy (a primeraného platového stupňa v súlade s pravidlami uplatniteľnými pred 1. májom 2004), a to odo dňa prijatia rozhodnutia o ich vymenovaní, — priznať odvolateľom úroky z omeškania podľa sadzby stanovenej Európskou centrálnou bankou z celkovej čiastky zodpovedajúcej rozdielu medzi platom zodpovedajúcim ich zaradeniu uvedenému v rozhodnutí o vymenovaní a platom, na ktorý mali mať právo až do doby, keď bude vydané rozhodnutie o ich správnom zaradení do platovej triedy,
3.

a) Za predpokladu, že obvyklý pobyt dieťaťa nie je v tomto inom členskom štáte uvedenom ako poslednom, za akých podmienok v tomto členskom štáte možno vykonať okamžité ochranné opatrenie (prevzatie do starostlivosti) podľa článku 20 ods. 1 nariadenia? b) Ochrannými opatreniami v zmysle článku 20 ods. 1 nariadenia sú len také opatrenia, ktoré môžu byť nariadené podľa vnútroštátneho práva a sú ustanovenia vnútroštátneho práva týkajúce sa týchto opatrení záväzné v prípade uplatnenia tohto článku? c) Musí sa po nariadení ochranného opatrenia vec ex offo postúpiť súdu príslušného členského štátu?