ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
126.

So zreteľom na predchádzajúce úvahy navrhujem Súdnemu dvoru, aby rozhodol takto: 1. Írsko si tým, že neprijalo, ako mu to ukladali článok 2 ods. 1 a článok 4 ods. 2, 3 a 4 smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie v znení smernice Rady 97/11/ES z , všetky opatrenia na zabezpečenie toho, aby pred udelením povolenia projekty, ktoré môžu mať podstatný vplyv na životné prostredie, patriace do kategórie cestnej infraštruktúry uvedenej v triede 10 písm. e) prílohy II smernice 85/337/EHS, v súlade s článkami 5 a 10 smernice podliehali konaniu o žiadosti o povolenie a posúdenie ich vplyvov, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice 85/337. 2. Írsko si tým, že neprijalo všetky zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 3 ods. 3, 4, 5 a 6 a s článkom 4 ods. 2 a 3 smernice 2003/35/ES Európskeho parlamentu a Rady z 26. mája 2003, ktorou sa ustanovuje účasť verejnosti pri navrhovaní určitých plánov a programov týkajúcich sa životného prostredia a ktorou sa s ohľadom na účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti menia a dopĺňajú smernice Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, — že neposkytlo verejnosti, ako mu to ukladajú článok 10a šiesty odsek smernice 85/337 a článok 15a smernice Rady 96/61/ES z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia, obe v znení smernice 2003/35, praktické informácie o prístupe k správnemu a súdnemu preskúmaniu, a — že neinformovalo Komisiu Európskych spoločenstiev o dvoch rozsudkoch High Court vydaných vo veci Friends of the Curragh Environment Ltd v An Bord Pleanála, — nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 6 smernice 2003/35. 3. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta. 4. Rada a Komisia znášajú každá svoje vlastné trovy konania.
240.

Táto analýza Súdu prvého stupňa je podľa môjho názoru zlučiteľná s tým, čo bolo uvedené v napadnutom rozsudku. V bode 48 týchto návrhov sme videli, že nie je možné vopred určiť, aká bude cesta obalu. Plastová fľaša môže byť ľahko kúpená na nemeckom trhu, aby bola následne vyhodená do kontajnera vo Francúzsku patriaceho konkurentovi DSD. Tak ako to uviedla Komisia, správanie spotrebiteľa nemožno vopred určiť. Teda vysvetľujúca informácia na obaloch nesúcich logo Der Grüne Punkt a odobratých systémom konkurujúcim DSD by nemohla mať zamýšľaný účinok, pretože oddelenie výrobkov nesúcich toto logo odobratých systémom DSD a výrobkov nesúcich to isté logo a odobratých konkurenčným systémom by bolo nemožné.
38.

Nakoniec treba pripomenúť, že v rozsudku Twomey Súdny dvor, ktorý vychádzal z konštatovania, že nariadenie č. 1408/71 prijalo obzvlášť široký význam pojmu pracovníka, spresnil, že článok 19 tohto nariadenia sa vzťahuje aj na nezamestnaného pracovníka, ktorý má bydlisko v inom členskom štáte, ako je príslušný štát, nezávisle od toho, či ochorel pred alebo po ukončení pracovnej činnosti. ( 9 ) Z toho vyplýva, že na základe odkazu podľa článku 19 ods. 2, sa tento článok vzťahuje aj na rodinných príslušníkov nezamestnaného pracovníka, ktorí majú bydlisko v inom členskom štáte, ako je príslušný štát. Zastávam názor, že pokiaľ ide o článok 22 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1408/71, mal by platiť rovnaký záver. Na jednej strane, ako to implicitne uznal Súdny dvor v bode 16 rozsudku Twomey, je totiž pojem pracovník obsiahnutý v znení toho článku rovnaký. Na druhej strane rozsah pôsobnosti článku 22 ods. 1 písm. b), rovnako ako článku 19, sa líši od rozsahu pôsobnosti článku 25 tohto nariadenia, ktorý upravuje situáciu nezamestnaných osôb, ktoré sa dočasne zdržiavajú v inom členskom štáte, ako je príslušný štát, kde si hľadajú zamestnanie ( 10 ), avšak bez toho, že by zmenili svoje bydlisko. ( 11 ) Preto okolnosť vyplývajúca z listu DAK, ktorý vnútroštátny súd zaslal Súdnemu dvoru, že pán von Chamier-Glisczinski mal byť určité obdobie počas pobytu jeho manželky v opatrovateľskom ústave v Rakúsku registrovaný v Nemecku ako uchádzač o zamestnanie a že mal od príslušných inštitúcií tohto štátu dostávať podporu v nezamestnanosti, by aj v prípade, že by sa táto okolnosť potvrdila, nebola sama osebe dôvodom vylúčenia uplatnenia článku 19 [z tých istých dôvodov aj článku 22 ods. 1 písm. b)] tohto nariadenia na situáciu pani von Chamier-Glisczinski.
51.

Obidva tieto rozsudky sa týkali zmluvného vzťahu medzi zamestnávateľom a zamestnancom. Keďže Súdny dvor nepovažuje dôsledky, ktoré môže mať rodičovská dovolenka na výpočet niektorých nárokov v rámci pracovnoprávneho vzťahu, za porušenie zákazu diskriminácie na základe pohlavia, myslím si, že by bolo nelogické, aby sa v oblasti sociálneho zabezpečenia rozhodlo iným spôsobom. Zatiaľ čo pracovnoprávne vzťahy spadajú do rámca pôsobnosti rámcovej dohody o rodičovskej dovolenke a všeobecne práva Spoločenstva, záležitosti súvisiace so sociálnym zabezpečením stále spadajú vo veľkej miere do právomoci členských štátov. Nespadajú teda do oblasti pôsobnosti rámcovej dohody o rodičovskej dovolenke, ako je to jasne uvedené v doložke 2 bode 8 tejto dohody.
116.

Môžeme si síce predstaviť, že opatrenia na ochranu konkurenčného postavenia výrobcov Spoločenstva sa obmedzia na trhy, ktoré sú skutočne aktívne, ale v takom prípade by sa registračná povinnosť vzťahovala na použité monoméry len v prípade polymérov, ktoré sa vyrábajú aj v Spoločenstve. ( 38 ) Tým by však nebola potencionálna hospodárska súťaž rovnako efektívne chránená. Nová výroba polymérov v Spoločenstve totiž môže byť začatá až po registrácii používaných polymérov. V tejto súvislosti by nový výrobca v Spoločenstve musel investovať do registrácie monomérov ešte pred získaním finančných prostriedkov z vlastnej výroby, zatiaľ čo externí konkurenti by (najskôr) mohli dodať polyméry do Spoločenstva bez takýchto nákladov.
39.

Z toho by bolo možné vyvodiť, že smernica umožňuje členským štátom len tri možnosti konania: zachovanie dane, ak bola vyberaná v roku 1984, úplné oslobodenie od dane alebo zdanenie nižšou daňovou sadzbou. Daňové oslobodenie, ktoré je viazané na splnenie určitej podmienky, by bolo teda smernicou vylúčené. Takýto výklad smernice by najviac vyhovoval najmä požiadavke právnej istoty. Bolo by však možné zastávať aj opačný názor. Zmyslom a účelom smernice 69/335 je od jej zmeny prostredníctvom smernice 85/303 zrušenie kapitálovej dane. Preto by bolo možné argumentovať, že — predtým ako členský štát využije možnosť zachovania dane — muselo by byť v súlade so zmyslom a účelom smernice umožniť členskému štátu oslobodiť transakciu od dane len pod podmienkou.
16.

Helénska republika odpovedala listom z 2. júna 2005, v ktorom uviedla, že vrátenie štátnej pomoci sa uskutočnilo na jednej strane použitím výťažku z predaja aktív a prevodu účastí v skupine OA a na druhej strane na základe článku 27 zákona č. 3185/2003, podľa ktorého bol na účet štátu automaticky pripísaný celý výťažok z predaja NOA a iných oblastí činnosti, ktoré nesúvisia s leteckou činnosťou. Grécke orgány okrem toho oznámili Komisii, že pre prípad, ak by prostriedky OA nepostačovali, mali v úmysle pokračovať vo vymáhaní formou likvidácie spoločnosti. Keby sa aj toto opatrenie ukázalo byť nedostatočné, požadovali by náhradu za podmienok stanovených v judikatúre Spoločenstva od NOA, ktorá prevzala letecké činnosti OA. Tým istým listom Helénska republika informovala Komisiu tiež o stave vymáhania. Pokiaľ ide o štátnu pomoc uvedenú v článku 1 rozhodnutia z roku 2002, Komisii pripomenula, že rozhodnutie o vrátení štátnej pomoci, prijaté po zistení výšky pohľadávky a príslušných úrokov, OA napadla žalobu na správnom súde v Aténach, ktorý jeho vykonateľnosť odložil až do vydania rozhodnutia o žalobe. Pokiaľ ide o štátnu pomoc uvedenú v článku 2 rozhodnutia z roku 2002, Helénska republika oznámila Komisii, že prebiehali konania vo veci kvantifikácie, zisťovania a spochybňovania súm, ktoré sa majú vymáhať. S odvolaním na bod 41 rozsudku z roku 2005 grécke orgány spresnili, že podľa článku 2 a odôvodnení č. 206 až 208 rozhodnutia z roku 2002 sa sumy, ktoré sa mali vrátiť, týkali nezaplatenia súm zo strany OA: i) DPH z paliva za obdobie od januára do mája 2001 a od novembra do decembra 2001 (odôvodnenie č. 206); ii) DPH z náhradných dielov za obdobie od januára do mája 2001 a od novembra do decembra 2001 (odôvodnenie č. 206); iii) nájomného dlhovaného regionálnym letiskám (odôvodnenie č. 206); iv) letiskových poplatkov dlhovaných medzinárodnému letisku v Aténach (odôvodnenie č. 207); v) poplatku „spatosimo“ za obdobie od decembra 2000 do februára 2002 a za mesiac marec 1999 (odôvodnenie č. 208). Celková suma, ktorá sa má vrátiť v prípade OA bola vypočítaná približne na 111 miliónov eur, vrátane úrokov.
153.

„Test zlučiteľnosti“ založený na pravdepodobnosti zámeny, ktorý predpokladá článok 14 ods. 3 nariadenia, nepokrýva všetky situácie, v ktorých ochranné známky môžu vzhľadom na pôsobnosť ochrany poskytnutej podľa článku 13 nariadenia rušivo zasahovať do označení registrovaných podľa tohto nariadenia. Napríklad je zrejmé, že by sa bolo možné dovolávať chráneného označenia na účely článku 13 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2081/92, pokiaľ by neexistovala žiadna pravdepodobnosť zámeny medzi dotknutými výrobkami, a dokonca aj vtedy, ak by sa ochrana Spoločenstvom nevzťahovala na prvky tohto označenia, ktoré preberá sporné názvoslovie. ( 49 )
56.

Po prvé je potrebné pripomenúť, že finančný príspevok Spoločenstva na testy BSE vykonané v roku 2001 už bol zavedený rozhodnutím 2000/773, ktoré ho stanovovalo len pre testy vykonané na zvieratách uvedených v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764 (pozri článok 18, ktorý stanovuje aj výšku príspevku Spoločenstva na výdavky na tieto testy), ako aj pre testy „vykonávané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764/ES“ (pozri článok 17 rozhodnutia 2000/773). Len ťažko sa možno domnievať, že článkom 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 chcel normotvorca Spoločenstva nahradiť finančný príspevok už ustanovený pre testy BSE na základe rozhodnutia 2000/773 iným finančným príspevkom, stanoveným na základe iného právneho predpisu. Keby išlo o takýto prípad, normotvorca Spoločenstva by to objasnil výslovne, pričom by zrušil príslušné ustanovenia rozhodnutia 2000/773. Článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 je teda potrebné vykladať menej extenzívne, ako by to mohlo vyplývať len zo znenia prvej vety jeho prvého pododseku.
12.

Článok 21 bod 1 určuje, kto je v rámci vnútorného systému daňovým dlžníkom. Právna úprava zahŕňa nielen vnútroštátne plnenia, ako by sa mohlo zdať podľa holandskej jazykovej verzie (binnenlands verkeer). ( 4 ) Ostatné jazykové verzie skôr ozrejmujú, že právna úprava sa týka plnení uskutočnených v rámci Spoločenstva. ( 5 ) To vyplýva zo systematickej súvislosti. Oproti plneniam v rámci vnútorného systému podľa bodu 1 stoja totiž dovozy do Spoločenstva upravené v bode 2. Nové znenie článku 203 smernice 2006/112/ES ( 6 ) už neobsahuje nejednoznačný odkaz na vnútroštátny rozsah pôsobnosti.
60.

V tejto súvislosti pripomínam, že prvé dve prejudiciálne otázky vychádzajú z predpokladu, ktorý uviedol vnútroštátny súd, že v tomto prípade neexistuje ani pravdepodobnosť zámeny u verejnosti, pokiaľ ide o pôvod výrobkov, a teda zásah do základnej funkcie ochrannej známky, ktorej ochrana sa žiada, ani zásah do dobrého mena týchto ochranných známok, a teda do (komunikačných) funkcií, ktoré majú vďaka tejto všeobecnej známosti. Nejaví sa, že by L’Oréal uplatňovala poškodenie iných funkcií svojich ochranných známok, ako tých, ktoré boli práve uvedené. Okrem toho vo svojich písomných pripomienkach L’Oréal najskôr poukázala na komunikačné funkcie ochranných známok, pre ktoré žiada ochranu, neuvádza ani jeden zásah (alebo jeho nebezpečenstvo) do dobrého mena týchto ochranných známok, ale len to, že oznámené použitie týchto ochranných známok umožňuje odvolateľkám neoprávnene získavať prospech z tohto dobrého mena ( 49 ). Okolnosť získavania takéhoto prospechu na rozdiel od prípadov poškodzovania alebo oslabovania všeobecne známej ochrannej známky, neznamená, že toto používanie poškodzuje alebo že hrozí nebezpečenstvo zásahu do komunikačných funkcií, ktoré majú tieto ochranné známky vďaka ich dobrému menu.
18.

Písomné pripomienky predložili vlády Fínska, Talianska a Cypru, ako aj Komisia Európskych spoločenstiev. Fínska vláda navrhuje odpovedať na položenú otázku tak, že článkom 43 ES a 48 ES a ani článkom 56 ES a 58 ES neodporuje skutočnosť, že spoločnosť typu SICAV so sídlom v Luxembursku nie je vo Fínsku oslobodená od zrážkovej dane odvádzanej z dividend, ktorých je príjemcom. Talianska vláda v podstate súhlasí s týmto názorom. Naproti tomu cyperská vláda a Komisia zastávajú názor, že akciová spoločnosť alebo investičný fond založené podľa fínskeho práva a spoločnosť typu SICAV založená podľa luxemburského práva sa majú považovať za porovnateľné aj napriek tomu, že fínske právo nepozná formu spoločnosti, ktorá by úplne zodpovedala spoločnosti typu SICAV, a je preto v rozpore so Zmluvou, že spoločnosť typu SICAV so sídlom v Luxembursku nie je vo Fínsku oslobodená od zrážkovej dane odvádzanej z dividend, ktorých je príjemcom.
65.

Z môjho pohľadu to nestačí, pretože by to viedlo k záveru o irelevantnosti skutočného úmyslu. Poskytuje to však istý rámec, v ktorom už na rozhodnutie vo veci bezpochyby nebude potrebné mať k dispozícii mnoho ďalších dôkazov. Práve v tomto rámci by mal vnútroštátny súd brať zreteľ na zámer Lindt brániť súťažiteľom v užívaní podobných ochranných známok, ako aj všeobecnú známosť, ktorú požíva jej vlastná ochranná známka. Z môjho pohľadu je však potrebné vziať do úvahy aj to, ako sa celkovo vyvíjali obchodné súvislosti.
98.

Tento záver je potvrdený akčným plánom helsinskej komisie pre Baltské more. Tento plán vypracovaný za účasti Spoločenstva skutočne vyžaduje zníženie vypúšťania dusíka do strednej časti Baltského mora, Fínskeho zálivu, do prielivu medzi Dánskom a Švédskom („Danish Straits“, Belt), ako aj do Kattegat, ale vypúšťanie dusíka do Botnickej zátoky a do Botnického mora nebolo znížené. ( 37 )
45.

Spoločnosť Pago tvrdí, že ak by takáto obmedzená ochrana neexistovala, ochranná známka Spoločenstva by nebola prijateľnou alternatívou k národnej ochrannej známke — čo by bol výsledok, ktorý je v rozpore s cieľom, ktorý zákonodarca Spoločenstva sledoval pri zavedení ochrannej známky Spoločenstva — lebo majiteľ ochrannej známky Spoločenstva, ktorej dobré meno by bolo obmedzené na jediný členský štát, by nemohol svoju ochrannú známku chrániť, a to dokonca ani v uvedenom členskom štáte, v prípade, že by nebol taktiež majiteľom národnej ochrannej známky. Spoločnosť Pago ďalej tvrdí, že je neobvyklé, aby práva vyplývajúce z ochranných známok boli na úrovni Spoločenstva porušované spôsobom uvedeným v článku 9 ods. 1 písm. c) nariadenia tým, že by sa neprávom ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo že by bola poškodzovaná, čo je jeden z druhov nekalej súťaže. Je preto dôležité, aby majiteľ ochrannej známky mohol získať právnu ochranu obmedzenú na členský štát, v ktorom existuje nebezpečenstvo porušenia práv vyplývajúcich z ochrannej známky alebo v ktorom k takémuto porušeniu došlo.
32.

S cieľom začleniť SDRT so sadzbou 1,5% pod kategóriu „daní za prevod“ v zmysle článku 12 smernice Spojené kráľovstvo tvrdí, že SDRT so sadzbou 1,5% je daňou za prevody, ktorá má formu „sezónnej vstupenky“ („season ticket“). Vzhľadom na to, že sledovanie prevodov cenných papierov po tom, ako sú vložené do úschovy u depozitára cenných papierov, je pre anglické daňové orgány problémom, paušálna daň so sadzbou 1,5% vypočítaná na základe predpokladaného počtu troch prevodov cenných papierov, ktoré by sa mali uskutočniť v rámci depozitára cenných papierov je vhodným kompromisným riešením. Inými slovami, SDRT so sadzbou 1,5% je jednoducho daňou z budúcich prevodov akcií vyberanou vopred. Na druhej strane Spojené kráľovstvo uvádza, že depozitár cenných papierov má stále možnosť vykonať voľbu podľa článku 97a Finance Act, ktorá umožňuje uplatniť režim „bežnej“ SDRT so sadzbou 0,5%, ktorá sa vyrubuje pri každom prevode.
68.

Časové obmedzenia tiež nemôžu odôvodniť výnimku z tohto pravidla. O čo je látka zložitejšia a právne základy rozhodujúcejšie, o to dôležitejšie a naliehavejšie je spresniť relevantné právne základy a prehĺbiť preskúmanie tejto otázky. Zo zásady zverených právomocí totiž vyplýva, že Spoločenstvo môže konať vtedy, ak mu danú právomoc Zmluva ES zveruje. Práve preto musí predtým, ako bude konať, spresniť právny základ, ktorý mu zveruje túto právomoc. Jeho následné zahrnutie do právneho aktu nemôže predstavovať nadmerné úsilie. Nestačí ani, ako to tvrdí Rada, aby bol právny základ zmienený následne v možnom akte smerujúcom k vykonaniu zmien a doplnení dohovoru CITES na úrovni Spoločenstva. To totiž nič nemení na skutočnosti, že Spoločenstvo tiež potrebuje právomoc, aby stanovilo stanovisko, ktoré majú členské štáty zaujať k dohovoru CITES, ktorá musí byť tiež označená v akte samotnom. ( 32 )
456.

Podľa článku 11 ods. 1 až 5 nariadenia č. 17, a ako to vyplýva z už citovaného rozsudku Orkem/Komisia, je Komisia oprávnená uložiť podniku v prípade potreby rozhodnutím povinnosť poskytnúť všetky potrebné informácie týkajúce sa skutočností, o ktorých môže mať vedomosť a prípadne jej odovzdať všetky súvisiace dokumenty, ktoré má vo svojej držbe. ( 162 ) To platí rovnako, keď tieto dokumenty môžu slúžiť „na preukázanie existencie protisúťažného správania proti tomuto podniku alebo proti inému podniku“ a to v pri rešpektovaní práva podniku na obhajobu. ( 163 ) Ako to uvádza Súdny dvor, nariadenie č. 17 ukladá podniku povinnosť aktívnej spolupráce, ktorá znamená, že poskytne Komisii k dispozícii všetky informácie týkajúce sa predmetu vyšetrovania. ( 164 ) V prejednávanej veci teda odvolateľ nekonal v rámci „dobrovoľnej“ spolupráce v konaní, ktorá by mohla patriť medzi situácie uvedené v oznámení o spolupráci.
38.

Pokiaľ ide o vytvorenie nových rezerv, Komisia uvádza, že po rozhodnutí, vyhlasujúcom nezlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom sa v zásade nemožno viac dovolávať zásady ochrany legitímnej dôvery a právnej istoty. V tejto súvislosti uvádza, že účinky legitímnej dôvery nemôžu pretrvávať po primeranej lehote, ktorá je pre členský štát alebo dotknuté podniky nevyhnutná na to, aby sa prispôsobili novej situácii. Komisia v prejednávanej veci berie do úvahy kontext, v ktorom sa nachádza konanie a najmä už dosiahnutý pokrok na úrovni Spoločenstva v boji proti škodlivej daňovej konkurencii. Rovnako berie do úvahy oznámené zrušenie systému CFA od decembra 2002, a teda postupné znižovanie počtu príjemcov do roku 2010. ( 17 )
61.

Pokiaľ Komisia uvádza argumenty, prečo by mohla v danom prípade konštatovať pozitívne zistenie týkajúce sa zvýhodnenia odporkyne v odvolacom konaní, respektíve pokiaľ odporkyňa v odvolacom konaní uvádza dôvody, prečo Komisia nemohla konštatovať zodpovedajúce zistenie, je to pre toto odvolacie konanie nepodstatné. Pretože Súd prvého stupňa nemá oprávnenie nahradiť odôvodnenie Komisie svojím vlastným ( 23 ), je podstatné len to odôvodnenie, ktoré Komisia skutočne uviedla vo svojom rozhodnutí, a nie to odôvodnenie, ktoré by Komisia bola mohla uviesť.
50.

V prejednávanom prípade bol žalobca označený v napadnutom rozhodnutí ako príjemca. Z uvedeného rozhodnutia však nevyplýva, že by Ente bolo priznané právo na finančnú pomoc podľa právnych predpisov Spoločenstva. Ani Súd prvého stupňa v odôvodnení rozsudku nekonštatoval, že by bol Ente oprávneným na finančnú pomoc. To taliansky štát podal na Komisiu žiadosť o finančnú pomoc z EFRR na investície do infraštruktúry realizované Ente a práve talianskemu štátu bola aj finančná pomoc pridelená. V prejednávanom prípade je tak navrhovateľom iba Taliansko, oprávnený žiadateľ a adresát rozhodnutia Komisie. V dôsledku toho Komisia vo svojom rozhodnutí o pridelení pomoci správne označila Ente za „príjemcu“, a nie za oprávneného žiadateľa o finančnú pomoc.
65.

Vnútroštátny súd by mal tiež zohľadniť úpravu balenia a osobitne umiestnenie a veľkosť zemepisného názvu a údaje o mieste výroby. ( 23 ) Článok 3 ods. 1 bod 8 smernice 2000/13 stanovuje, že s výhradou výnimiek stanovených v tej istej smernici, označovanie potravín povinne zahŕňa údaje o pôvode alebo mieste pôvodu v prípade, keď neuvedenie takýchto údajov by mohlo uviesť spotrebiteľa do omylu ohľadom podstaty látky, pokiaľ ide o skutočný pôvod alebo miesto pôvodu potraviny. V praxi to má znamenať, že označenie — aj keby sa zemepisný názov použil na propagáciu vlastností potraviny — musí „uvádzať úplnú pravdu“, aby nebol uvedený do omylu spotrebiteľ, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný.
191.

Zdá sa, že Koehler ignoruje skutočnosť, že Súd prvého stupňa sa v bodoch 261 až 310 napadnutého rozsudku opieral o súbor nepriamych dôkazov, pokiaľ ide o existenciu tajných stretnutí pred septembrom alebo októbrom 1993. Ak list podniku Mougeot zo 14. apríla 1999 skutočne tvorí, ako to uznal Súd prvého stupňa v bode 262 napadnutého rozsudku, hlavnú skutočnosť dokazovania Komisie k tomuto bodu, nič to nemení na tom, že je potrebné čítať a pochopiť vyhlásenia uvedené v tomto liste vo svetle ostatných dôkazov preskúmaných Súdom prvého stupňa, a to najmä svedectiev zamestnanca podniku Sappi a svedectiev podniku AWA. Okrem toho, ako to uviedol Súd prvého stupňa v bode 264 tohto rozsudku, zmysel tohto listu je skutočne obzvlášť jasný a jeho obsah nie je spochybnený žiadnou skutočnosťou, ktorá by mohla vyvolať pochybnosť o dôkaznej hodnote týchto vyhlásení.
66.

Ďalej pokiaľ ide o samotné posúdenie v bode 66 napadnutého rozsudku, je nesporné, že v okamihu podania žaloby na Súd prvého stupňa a prejednávaní veci po ústnej časti konania ešte nebolo prijaté nijaké rozhodnutie o ukončení správneho konania vo veci „Zipsy a iné výrobky na zatváranie“. Skutočnosť, ako uvádzajú odvolateľky, že Súd prvého stupňa mal v okamihu pojednávania vo veci, ktorá viedla k napadnutému rozsudku, k dispozícii dve oznámenia o výhradách adresované okrem iného odvolateľkám vo veci „Zipsy a iné výrobky na zatváranie“, mu vôbec neumožňovala, aby ich z dôvodu nevyhnutne predbežnej povahy posúdení uvedených v týchto dokumentoch ( 31 ) považoval za indície o údajnej neexistencii objektívnych dôvodov na rozdelenie konania. Keby Súd prvého stupňa postupoval v súlade s prístupom navrhovaným odvolateľkami na podporu ich žalobného dôvodu a prihliadol by na skutočnosti uvedené v oznámeniach o výhradách, viedlo by to podľa mňa k nesprávnemu právnemu posúdeniu pri vymedzení odôvodnenia napadnutého rozsudku, pretože Súd prvého stupňa by vzal do úvahy predbežné posúdenia a neprihliadol by k prípadným vyjadreniam dotknutých podnikov, ktorým boli tieto oznámenia adresované, a tým by neprimeraným spôsobom predvídal rozhodnutie „Zipsy a iné výrobky na zatváranie“. ( 32 )
69.

V druhom rade hlavnou nevýhodou odpovede, ktorá by nasmerovala S. Kücükdeveciovú k tomu, aby uplatnila žalobou zodpovednosť voči Spolkovej republike Nemecko by bolo to, že žalobkyňa by neuspela v už prebiehajúcom konaní s peňažnými dôsledkami, ktoré z toho vyplývajú, hoci existencia diskriminácie na základe veku odporujúcej smernici 2000/78 je preukázaná, a bola by povinná podať novú žalobu na súd. Takéto riešenie by však podľa môjho názoru odporovalo právu na účinný prostriedok nápravy, ktorý musia mať podľa článku 9 smernice 2000/78 k dispozícii osoby, ktoré sa cítia poškodené nedodržaním zásady rovnosti zaobchádzania. Z tohto pohľadu účinný boj proti diskriminácii, ktorá je v rozpore s právom Spoločenstva predpokladá, že príslušný vnútroštátny súd môže priznať členom znevýhodnenej skupiny rovnaké výhody, aké dostávajú členovia zvýhodnenej skupiny, a to okamžite a bez toho, aby bol nútený vyzvať obete k tomu, aby žalobou uplatnili zodpovednosť voči štátu. ( 25 ) Z tohto dôvodu sa domnievam, že Súdny dvor by sa nemal uspokojiť s odpoveďou zameranou na existenciu žaloby smerujúcej k uplatneniu zodpovednosti štátu za neúplné prebratie tejto smernice.