Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Kartely – Vymedzenie trhu – Cieľ

(Článok 81 ES; oznámenie Komisie 2004/C 101/07)

2. Akty inštitúcií – Usmernenia týkajúce sa pojmu ovplyvnenie obchodu – Záväzný akt

(Oznámenie Komisie 2004/C 101/07)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Článok 253 ES; oznámenie Komisie 2006/C 210/02)

4. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rešpektovanie práva na obhajobu – Prístup k spisu – Rozsah

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Posúdenie podľa povahy porušenia

(Oznámenie Komisie 2006/C 210/02, body 19 a 21 až 23)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Poľahčujúce okolnosti – Ukončenie porušenia pred zásahom Komisie – Vylúčenie

(Oznámenie Komisie 2006/C 210/02, bod 29 prvá zarážka)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Poľahčujúce okolnosti – Protisúťažné správanie povolené alebo podporované orgánmi verejnej moci

(Oznámenie Komisie 2006/C 210/02, bod 29 posledná zarážka)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Zníženie z dôvodu ekonomických ťažkostí – Podmienky

(Oznámenie Komisie 2006/C 210/02, bod 35)

Summary

1. Článok 81 ods. 1 ES nemožno uplatniť, ak vplyv kartelu na obchod v rámci Spoločenstva alebo na hospodársku súťaž nie je „citeľný“. Dohoda totiž nepatrí do pôsobnosti zákazu stanoveného článkom 81 ods. 1 ES, keď obmedzuje hospodársku súťaž alebo ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi iba v nepatrnej miere. V dôsledku toho má Komisia povinnosť vymedziť v rozhodnutí prijatom na základe článku 81 ES relevantný trh len vtedy, keď bez tohto vymedzenia nie je možné určiť, či sú predmetná dohoda alebo predmetný zosúladený postup spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ich cieľom alebo následkom je vylúčenie, obmedzenie alebo skreslenie hospodárskej súťaže.

Ak by každá cezhraničná transakcia bola automaticky spôsobilá citeľne ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, pojem citeľný charakter, ktorý je podmienkou uplatnenia článku 81 ods. 1 ES, by bol úplne zbavený obsahu. Aj v prípade porušenia na základe cieľa je potrebné, aby porušenie bolo spôsobilé citeľne ovplyvniť obchod v rámci Spoločenstva. Vyplýva to navyše aj z usmernení týkajúcich sa pojmu ovplyvnenie obchodu uvedeného v článkoch 81 a 82 Zmluvy, keďže pozitívna domnienka stanovená v bode 53 týchto usmernení sa vzťahuje len na dohody alebo postupy, ktoré sú už svojou povahou spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi. Skutočnosť, že podnik nespochybnil existenciu kartelu, nezahŕňa nevyhnutne uznanie citeľného ovplyvnenia obchodu týmto kartelom. Neexistencia takého ovplyvnenia, ktoré je podmienkou uplatnenia článku 81 ods. 1 ES, by mala za následok zrušenie rozhodnutia týkajúceho sa kartelu pre neexistenciu právomoci Komisie.

Pokiaľ však Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukáže, že druhá alternatívna podmienka obsiahnutá v domnienke uvedenej v bode 53 predmetných usmernení bola splnená, pričom uvedie najmä dostatočne podrobný opis predmetného odvetvia, vrátane ponuky, dopytu a geografického rozsahu, presne tým určí dotknuté služby, ako aj trh. Takýto opis odvetvia môže byť dostatočný, pokiaľ je dostatočne podrobný na to, aby Všeobecnému súdu umožnil overiť základné tvrdenia Komisie, a pokiaľ na základe toho celkový trhový podiel zjavne značne prekračuje prahovú hodnotu 5 %. Komisia teda výnimočne môže vychádzať z druhej alternatívnej podmienky uvedenej v bode 53 uvedených usmernení bez toho, aby výslovne vymedzila trh v zmysle bodu 55 týchto usmernení.

V rámci pozitívnej domnienky stanovenej v bode 53 uvedených usmernení totiž na preukázanie citeľného charakteru ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi stačí, ak je splnená čo i len jedna z dvoch alternatívnych podmienok.

(pozri body 44, 45, 50, 53, 69, 70, 72, 73)

2. Komisia prijatím pravidiel správania, ako sú usmernenia týkajúce sa pojmu ovplyvnenie obchodu uvedeného v článkoch 81 a 82 Zmluvy, a tým, že ich zverejnením oznámi, že ich v budúcnosti bude uplatňovať na príslušné prípady, sa sama obmedzuje pri vykonávaní svojej diskrečnej právomoci a nemôže sa od týchto pravidiel odchýliť bez toho, aby nebola prípadne sankcionovaná z dôvodu porušenia všeobecných právnych zásad, akými sú zásada rovnosti zaobchádzania alebo zásada ochrany legitímnej dôvery.

(pozri bod 67)

3. Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 viedli k zásadnej metodickej zmene výpočtu pokút. Konkrétne bolo zrušené členenie porušení na tri kategórie („málo závažné“, „závažné“ a „veľmi závažné“) a v záujme presnejšej diferenciácie bola zavedená stupnica od 0 do 30 %. Okrem toho základná výška pokuty v súčasnosti „súvis[í] s určitou časťou hodnoty predaja stanovenou v závislosti od stupňa závažnosti porušenia a vynásobenou počtom rokov, v ktorých porušenie trvalo“ (bod 19 týchto usmernení). Vo väčšine prípadov sa „zohľadňovaná časť hodnoty predaja stanoví na úrovni, ktorá môže dosiahnuť až 30 %“ (bod 21). Pokiaľ ide o horizontálne dohody o určení cien, rozdelení trhu a obmedzení produkcie, ktoré „svojou povahou“ patria medzi „najzávažnejšie obmedzenia hospodárskej súťaže“, podiel predaja, ktorý sa berie do úvahy, sa musí spravidla stanoviť „v hornej časti stupnice“ (bod 23).

Za týchto podmienok Komisia v zásade už nemôže odôvodniť len posúdenie porušenia ako „veľmi závažné“ bez odôvodnenia zohľadneného podielu predaja. S voľnou úvahou, ktorou Komisia disponuje v oblasti pokút, je totiž spojená povinnosť odôvodnenia, ktorá umožňuje jednotlivcovi oboznámiť sa s dôvodmi prijatého opatrenia a Všeobecnému súdu vykonať svoje preskúmanie.

Pokiaľ Komisia stanovila túto sadzbu na úrovni, ktorá je len o niečo vyššia ako polovica tejto stupnice, konkrétne na 17 %, pričom svoje rozhodnutie odôvodnila len „veľmi závažnou“ povahou porušenia, ale podrobnejšie nevysvetlila, prečo na základe posúdenia porušenia ako „veľmi závažného“ stanovila sadzbu na 17 % a nie sadzbu, ktorá by sa nachádzala oveľa vyššie „v hornej časti stupnice“, toto odôvodnenie môže byť dostatočné iba v prípade, ak Komisia uplatní sadzbu, ktorá je veľmi blízko dolnej hranice rozpätia stanoveného pre najzávažnejšie obmedzenia a ktorá je navyše pre podnik veľmi priaznivá. V tomto prípade totiž doplňujúce odôvodnenie, ktoré prekračuje rámec odôvodnenia, ktoré je už obsiahnuté v usmerneniach, nie je potrebné. Ak však Komisia chcela uplatniť vyššiu sadzbu, mala poskytnúť podrobnejšie odôvodnenie.

(pozri body 91 – 93)

4. Len na základe oznámenia o výhradách konkrétny má dotknutý podnik sotva možnosť overiť, či konsolidované obraty použité na preukázanie citeľného charakteru ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi a trhové podiely všetkých účastníkov kartelu prevyšujú prahovú hodnotu 40 miliónov eur alebo prahovú hodnotu 5 %. Každý podnik môže s istotou spochybniť iba vlastné číselné údaje. Na spochybnenie veľkosti trhu a trhových podielov ostatných predmetných spoločností a na uplatnenie vlastných tvrdení týkajúcich sa týchto číselných údajov je teda nevyhnutné poznať rozdelenie obratu ostatných spoločností, pričom bez jeho poznania dotknutý podnik nie je schopný účinne vyjadriť svoje stanovisko k existencii a relevantnosti skutkových okolností, výhrad a okolností uvedených Komisiou.

(pozri bod 118)

5. Závažnosť porušenia sa musí posudzovať najmä s prihliadnutím na povahu obmedzení hospodárskej súťaže. Závažnosť porušenia možno stanoviť na základe povahy a cieľa zneužívajúceho správania. Okolnosti týkajúce sa cieľa správania môžu mať pri stanovení výšky pokuty väčší význam ako okolnosti týkajúce sa jeho účinkov.

Porušenie, ktorého cieľom je určenie cien a rozdelenie trhov, je už svojou povahou mimoriadne závažné.

Okrem toho bod 20 usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 stanovuje, že „vyhodnotenie závažnosti sa vykoná... osobitne [pre] každý typ porušenia prihliadajúc na všetky relevantné okolnosti prípadu“. Uvedené usmernenia zaviedli v záujme presnejšej diferenciácie stupnicu od 0 do 30 %. Podľa bodu 19 týchto usmernení teda základná výška pokuty musí „súvisieť s určitou časťou hodnoty predaja stanovenou v závislosti od stupňa závažnosti porušenia“. Vo väčšine prípadov sa podľa bodu 21 uvedených usmernení „zohľadňovaná časť hodnoty predaja stanoví na úrovni, ktorá môže dosiahnuť až 30 %“.

Preto Komisia nemôže vykonať diskrečnú právomoc, ktorou disponuje v oblasti stanovenia pokút, a tak určiť presnú sadzbu od 0 do 30 % bez zohľadnenia osobitných okolností veci. Bod 22 uvedených usmernení stanovuje, že „pri rozhodovaní o tom, či časť hodnoty predaja, ktorá sa má vziať do úvahy pre daný prípad, by mala byť situovaná v hornej alebo v dolnej časti stupnice, Komisia zohľadní určitý počet ukazovateľov, napríklad povahu porušenia, kumulovaný podiel všetkých zúčastnených strán na trhu, geografický rozsah porušenia, uskutočnenie alebo neuskutočnenie porušenia“.

Tento problém spojený s určením presnej percentuálnej sadzby je do istej miery zmiernený v prípade tajných horizontálnych dohôd o určení cien a rozdelení trhu, v prípade ktorých sa podľa bodu 23 uvedených usmernení zohľadňovaný podiel predaja obvykle stanoví „v hornej časti stupnice“. Z tohto bodu vyplýva, že v prípade najzávažnejších obmedzení by sadzba mala byť prinajmenšom vyššia než 15 %.

Nie je teda potrebné zrušiť rozhodnutie Komisie stanovujúce sadzbu 17 % iba na základe samotnej závažnej povahy porušenia. Pokiaľ totiž Komisia uplatní iba sadzbu, ktorá sa úplne alebo takmer rovná minimálnej sadzbe pre najzávažnejšie obmedzenia, nie je potrebné vziať do úvahy doplňujúce skutočnosti alebo okolnosti. Bolo by to potrebné iba v prípade stanovenia vyššej sadzby.

(pozri body 136, 137, 139 – 142)

6. Ukončenie protiprávneho konania nepredstavuje poľahčujúcu okolnosť, ktorá by odôvodňovala zníženie pokuty, pokiaľ dotknutá spoločnosť ukončila svoju účasť na porušení len niekoľko dní pred kontrolami uskutočnenými Komisiou.

Bod 29 prvá zarážka usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 stanovuje, že hoci základná výška pokuty sa môže znížiť, ak dotknutý podnik preukáže, že ukončil protiprávne konanie hneď po prvom zásahu Komisie, táto okolnosť „sa nepoužije v prípade dohôd alebo praktík tajnej povahy (najmä kartelov)“. Okrem toho túto poľahčujúcu okolnosť možno uplatniť iba v prípadoch, keď sa protiprávne konanie ukončí v nadväznosti na prvý zásah Komisie.

(pozri body 151, 152)

7. Aj v prípade, ak by bolo možné pripísať Komisii ako inštitúcii skutočnosti, o ktorých vedela osoba, ktorá pre ňu pracovala, treba poznamenať, že samotná vedomosť o protisúťažnom správaní neznamená, že toto správanie bolo Komisiou implicitne „povolené alebo podporované“ v zmysle bodu 29 poslednej zarážky usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003. Údajnú nečinnosť totiž nemožno posudzovať rovnako ako konanie spočívajúce v povolení alebo podporovaní. Okrem toho, keďže porušenie pravidiel hospodárskej súťaže je natoľko zrejmé, obozretný hospodársky subjekt sa nemôže odvolávať na legitímne presvedčenie o tom, že toto konanie je dovolené.

(pozri body 157, 158)

8. Na priznanie výnimočného zníženia pokuty z dôvodu ekonomických ťažkostí podľa bodu 35 usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 musia byť okrem žiadosti splnené dve kumulatívne podmienky, konkrétne po prvé neprekonateľná ťažkosť zaplatiť pokutu a po druhé existencia „osobitného sociálneho a ekonomického kontextu“.

Posúdenie prvej podmienky musí vychádzať zo zohľadnenia konkrétnej situácie dotknutého podniku. Samotný výpočet percentuálneho podielu pokuty na celosvetovom obrate podniku nemôže odôvodniť záver, že táto pokuta nie je spôsobilá nenapraviteľne ohroziť jeho ekonomickú životaschopnosť. Ak by to totiž bolo tak, bolo by možné stanoviť konkrétne prahové hodnoty na uplatnenie bodu 35 uvedených usmernení.

(pozri body 165, 167)