Pokiaľ ide o záujem vedľajšieho účastníka konania, ktorý požiadal EMA o sprístupnenie sporných správ, je pravda, že sa môže dovolávať práva na prístup k dokumentom inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie podľa článku 15 ods. 3 ZFEÚ. V prípade nariadenia predbežných opatrení navrhovaných žalobkyňou by sa však výkon tohto práva jednoducho len odložil, čo by znamenalo dočasné obmedzenie využitia tohto práva, zatiaľ čo v prípade zamietnutia návrhu na nariadenie predbežného opatrenia by bolo právo žalobkyne na ochranu dôvernej povahy týchto správ úplne zmarené. V tejto súvislosti, pokiaľ sa vedľajší účastník konania odvoláva na svoje právo na účinný prostriedok nápravy zakotvené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, keď tvrdí, že musí mať prístup k sporným správam, aby mohol podoprieť svoju žalobu na súde Únie o neplatnosť rozhodnutia o priznaní povolenia na uvedenie na trh žalobkyni, vedľajšiemu účastníkovi konania v rámci tejto žaloby prináleží požiadať o prístup k týmto správam a súdu rozhodujúcemu vo veci samej prináleží posúdiť, či je vhodné priznať mu požadovaný prístup v záujme rešpektovania jeho práva na účinný prostriedok nápravy, za predpokladu, že v prípade prístupu k uvedeným správam by ich vedľajší účastník konania nesmel zneužiť, keďže by ich mohol použiť len na účely svojej vlastnej obrany v dotknutej veci s výnimkou akéhokoľvek iného účelu.

V tomto ohľade, pokiaľ ide o návrh na odklad výkonu rozhodnutia Európskej agentúry pre lieky (EMA) zamietajúceho žiadosť o dôverné zaobchádzanie týkajúcu sa správ predložených žalobkyňou v rámci žiadosti o povolenie na uvedenie lieku na trh a prejavujúceho jej úmysel sprístupniť tieto správy tretej osobe, na účely zachovania potrebného účinku rozsudku zrušujúceho toto rozhodnutie musí byť žalobkyňa schopná predísť tomu, aby EMA pristúpila k neoprávnenému sprístupneniu uvedených správ. Zrušujúci rozsudok by bol však klamlivý a nemal by potrebný účinok, keby bol tento návrh na nariadenie predbežného opatrenia zamietnutý, keďže toto zamietnutie by znamenalo umožniť EMA okamžité sprístupnenie sporných správ a de facto prejudikovať budúce rozhodnutie vo veci samej, teda zamietnutie žaloby o neplatnosť. Z toho vyplýva, že záujem EMA na zamietnutí návrhu na nariadenie predbežného opatrenia musí ustúpiť pred záujmom obhajovaným žalobkyňou, najmä ak by nariadenie navrhovaných predbežných opatrení znamenalo len zachovanie status quo na obmedzené obdobie, zatiaľ čo EMA, ktorá ani zďaleka netvrdí, že sprístupnenie sporných správ je dané naliehavou potrebou ochrany verejného zdravia, sa obmedzila len na odvolávanie sa najmä na všeobecnú zásadu transparentnosti.

V rámci predbežných opatrení zváženie záujmov spočíva v tom, že sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení zistí, či záujem účastníka konania, ktorý navrhuje nariadenie predbežného opatrenia, má prednosť pred záujmom, ktorý predstavuje okamžité uplatnenie sporného aktu, tak, že konkrétne preskúma, či prípadné zrušenie tohto aktu súdom vo veci samej umožní zvrátiť situáciu, ktorá by bola spôsobená jeho okamžitým vykonaním, a naopak, či odklad výkonu uvedeného aktu je takej povahy, že by bránil jeho plnému účinku v prípade, že by bola žaloba vo veci samej zamietnutá. Pokiaľ ide konkrétnejšie o podmienku, podľa ktorej právna situácia vytvorená uznesením o nariadení predbežného opatrenia musí byť zvrátiteľná, je potrebné poznamenať, že účel konania o nariadení predbežného opatrenia je obmedzený na zabezpečenie plnej účinnosti budúceho rozhodnutia vo veci samej. V dôsledku toho je toto konanie čisto vedľajšie vo vzťahu k hlavnému konaniu, s ktorým sa spája, takže rozhodnutie prijaté sudcom rozhodujúcim o predbežnom opatrení musí mať predbežnú povahu v tom zmysle, že nesmie prejudikovať budúce rozhodnutie vo veci samej ani spôsobiť jeho zdanlivosť tým, že ho zbaví potrebného účinku. Z toho nevyhnutne vyplýva, že záujem obhajovaný jedným z účastníkov konania o nariadení predbežného opatrenia nie je hodný ochrany, ak tento účastník žiada od sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení, aby prijal rozhodnutie, ktoré okrem toho, že vôbec nemá čisto predbežnú povahu, by spôsobilo prejudikovanie budúceho rozhodnutia vo veci samej a privodilo by jeho iluzórnosť tým, že ho zbaví potrebného účinku.

V rámci predbežných opatrení v prípade poukázania na ujmu vyplývajúcu zo sprístupnenia údajne dôverných informácií na účely posúdenia existencie vážnej a nenapraviteľnej ujmy musí sudca rozhodujúci o nariadení predbežného opatrenia nevyhnutne vychádzať z predpokladu, že v súlade s tvrdeniami žalobkyne uvedenými v rámci konania o nariadení predbežného opatrenia sú údajne dôverné informácie skutočne dôverné. Informácia hospodárskej povahy sa však považuje za dôvernú len v prípade, ak by jej zverejnenie mohlo vážne poškodiť obchodné a finančné záujmy jej majiteľa. Z toho vyplýva, že posúdenie otázky, či by sprístupnenie sporných správ spôsobilo žalobkyni malú alebo vážnu ujmu, nemožno oddeliť od hlbšieho preskúmania, ktoré má v hlavnom konaní vykonať súd rozhodujúci vo veci samej. Sudca rozhodujúci o nariadení predbežných opatrení je teda vzhľadom na svoju vedľajšiu úlohu vo vzťahu k sudcovi rozhodujúcemu vo veci samej v každom prípade povinný počítať pre potreby tohto konania nielen s dôvernosťou sporných správ, ale aj vážnosťou ujmy, ktorá by žalobkyni mohla byť spôsobená sprístupnením týchto správ.

V rámci predbežných opatrení otázka, v akom rozsahu spôsobuje sprístupnenie údajne dôverných informácií vážnu a nenapraviteľnú ujmu, závisí od kombinácie okolností, ako sú najmä profesijný a obchodný význam informácií pre podnik, ktorý sa dožaduje ich ochrany, a užitočnosť týchto informácií pre ostatné podniky na trhu, ktoré sa ich môžu dozvedieť a následne ich využiť. Pokiaľ ide konkrétne o ujmu spôsobenú uverejnením na internete údajne dôverných informácií obsiahnutých v správach o klinických a neklinických štúdiách lieku predložených Európskej agentúre pre lieky (EMA) na účely získania povolenia na uvedenie na trh, keďže finančnú ujmu objektívne významnú, alebo dokonca aj nezanedbateľnú je možné považovať za vážnu bez toho, aby bolo potrebné systematicky ju vzťahovať na obrat podniku, ktorý sa obáva jej spôsobenia, tieto správy predstavujú nehmotný majetok, ktorý môže byť použitý na konkurenčné účely a ktorého hodnota by sa mohla závažne znížiť, alebo dokonca úplne zničiť, ak by stratili svoj tajný charakter.

Pokiaľ ide o nenapraviteľnosť uvádzanej ujmy, sprístupnenie správ tretej osobe, ktorá predložila EMA žiadosť v tomto zmysle na základe nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, by postavilo žalobkyňu do zraniteľnej situácie, ktorá by ju ohrozovala minimálne tak, ako v prípade situácie, keď sa zverejnia informácie na internete. Žiadateľ o prístup by sa totiž okamžite oboznámil s uvedenými správami a mohol by ich využiť na akékoľvek účely, ktoré by považoval za vhodné, najmä ak článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 zbavuje žiadateľa akejkoľvek povinnosti odôvodniť svoju žiadosť o prístup. Žalobkyňa musí teda počítať s tým, že ich sprístupnenie môže oslabiť jej konkurenčné postavenie. Ocitla by sa teda v zraniteľnej situácii, ktorá by ju vystavovala riziku ujmy. K tomu treba ešte pripočítať skutočnosť, že sprístupnenie dokumentu podľa nariadenia č. 1049/2001 má účinok erga omnes v tom zmysle, že tento dokument môže byť sprístupnený aj iným žiadateľom a ktokoľvek má k nemu prístup. Účinok erga omnes by dokonca umožnil EMA uverejniť sporné správy na internete z vlastnej iniciatívy.

V tomto ohľade je veľmi pravdepodobné, že po sprístupnení sporných správ by sa súčasní alebo potenciálni konkurenti žalobkyne, ktorí majú skutočný záujem na využití týchto správ, pokúsili získať ich, aby ich použili pre vlastné vedecké a obchodné potreby, najmä s cieľom vyrobiť podobný liek a získať povolenie na jeho uvedenie na rôznych trhoch v Únii aj mimo nej. Finančnú ujmu, ktorá by vznikla žalobkyni z dôvodu takéhoto budúceho využitia sporných správ jej konkurentmi, nemožno preto kvalifikovať ako čisto hypotetickú. Skôr je možné s dostatočnou pravdepodobnosťou predpokladať, že zraniteľná situácia, v ktorej by sa žalobkyňa ocitla v prípade sprístupnenia týchto správ, by sa pre ňu pretavila do finančnej ujmy.

(pozri body 87 – 89, 95 – 98)