ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Dohovor o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí – Osobitné právomoci – Pluralita žalovaných

(Dohovor z 27. septembra 1968, článok 6 bod 1)

Summary

Článok 6 bod 1 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, naposledy zmeneného a doplneného Dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho kráľovstva, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatní v spore o porušenie európskeho patentu, v ktorom sú žalované viaceré spoločnosti usadené v rôznych zmluvných štátoch za skutky, ku ktorým malo dôjsť na území jedného alebo viacerých týchto štátov, a to ani za predpokladu, že tieto spoločnosti patriace k tej istej skupine konali rovnako alebo podobne v súlade so spoločnou politikou, ktorú vypracovala iba jedna z nich. Keďže totiž porušenia vytýkané rôznym žalovaným a ani vnútroštátna právna úprava, podľa ktorej sú také porušenia posudzované, nie sú rovnaké, neexistuje riziko, že by na základe žalôb pre porušenie európskeho patentu podaných v rôznych zmluvných štátoch boli vydané odporujúce si rozhodnutia, pretože prípadné rozdiely medzi rozhodnutiami vydanými dotknutými súdmi nespadajú do rámca rovnakej skutkovej a právnej situácie.

Z uvedeného vyplýva, že súvislosť požadovanú na uplatnenie článku 6 bodu 1 Bruselského dohovoru nemožno medzi takýmito žalobami preukázať.

(pozri body 20, 25, 27, 28, 31, 33, 35, 41 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Pomoc poskytovaná štátmi – Právomoc Rady schváliť pomoc ako výnimku s prihliadnutím na mimoriadne okolnosti – Podmienky poskytnutia

(Články 87 ES a 88 ods. 2 ES)

Summary

Právomoc Rady potvrdená článkom 88 ods. 2 tretieho pododseku ES je zjavne výnimočnej povahy. Z toho vyplýva, že pokiaľ nebola Rade dotknutým členským štátom podaná žiadna žiadosť podľa tohto ustanovenia predtým, než Komisia vyhlásila predmetnú pomoc za nezlučiteľnú so spoločným trhom, Rada už nie je oprávnená vykonávať výnimočnú právomoc, ktorá je jej zverená týmto ustanovením s cieľom vyhlásiť takúto pomoc za zlučiteľnú so spoločným trhom. Takýto výklad, ktorý umožňuje predísť tomu, aby tá istá štátna pomoc bola predmetom postupne prijatých protichodných rozhodnutí Komisie a Rady, prispieva k právnej istote.

Navyše, ak sa pripustí, že členský štát môže poskytnúť príjemcom protiprávnej pomoci novú pomoc zodpovedajúcu sume protiprávnej pomoci určenú na neutralizovanie účinku vrátenia skoršej protiprávnej pomoci, ktoré im bolo uložené rozhodnutím konštatujúcim nezlučiteľný charakter pomoci so spoločným trhom, zjavne by to viedlo k zmareniu účinnosti rozhodnutí prijatých Komisiou podľa článkov 87 ES a 88 ES. Preto Rada, ktorá nemôže brániť takému rozhodnutiu Komisie tým, že sama vyhlási predmetnú pomoc za zlučiteľnú s daným trhom, nemôže ani zmariť účinnosť tohto rozhodnutia tým, že na základe článku 88 ods. 2 tretieho pododseku ES vyhlási za zlučiteľnú so spoločným trhom pomoc, ktorej účelom je kompenzovať príjemcom nedovolenú pomoc vyhlásenú za nezlučiteľnú so spoločným trhom, ktorú sú títo podľa predmetného rozhodnutia povinní vrátiť.

Z toho vyplýva, že Rada nemohla platne prijať rozhodnutie, v ktorom by rozhodla o zlučiteľnosti pomoci, ktorú Belgicko zamýšľalo poskytnúť v ňom usadeným koordinačným centrám, a to v rozpore s rozhodnutím Komisie prijatým pred zasadnutím Rady, ktoré sa týkalo rovnakej schémy pomoci a v rámci ktorého bola táto schéma pomoci vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom.

(pozri body 24 – 30, 36, 37)
Ďalej, pokiaľ zmluva týkajúca sa služieb patriacich do prílohy I B takýto záujem predstavuje, uzavretie takej zmluvy s podnikom usadeným v členskom štáte verejného obstarávateľa bez akejkoľvek transparentnosti predstavuje rozdiel v zaobchádzaní na ujmu podnikov usadených v iných členských štátoch, ktoré by mohli mať o túto zmluvu záujem. Taký rozdiel v zaobchádzaní, ktorý vylúčením všetkých podnikov nachádzajúcich sa v inom členskom štáte spôsobuje týmto podnikom ujmu, predstavuje, pokiaľ nie je odôvodnený objektívnymi okolnosťami, nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá je podľa článkov 43 ES a 49 ES zakázaná.

Na uzatváranie verejných zmlúv sa však vzťahujú základné pravidlá práva Spoločenstva a najmä zásady zakotvené Zmluvou v oblasti práva usadiť sa a slobodného poskytovania služieb. Z toho vyplýva, že úpravu zverejnenia stanovenú zákonodarcom Spoločenstva pre zmluvy patriace do prílohy I B nemožno vykladať tak, že predstavuje prekážku uplatnenia zásad vyplývajúcich z článkov 43 ES a 49 ES, za predpokladu, že takéto zmluvy predstavujú nepochybný cezhraničný záujem.

Pokiaľ ide o služby patriace do prílohy I B smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb a s výhradou neskoršieho preskúmania, na ktoré odkazuje článok 43 tejto smernice, vychádzal zákonodarca Spoločenstva z predpokladu, že zmluvy týkajúce sa týchto služieb nepredstavujú vzhľadom na ich osobitnú povahu a priori cezhraničný záujem, ktorý by odôvodňoval, aby sa ich zadanie uskutočnilo prostredníctvom verejného obstarávania umožňujúceho podnikom z iných členských štátov dozvedieť sa o oznámení o vyhlásení verejného obstarávania a podať ponuku. Z tohto dôvodu sa smernica 92/50 obmedzila pre túto skupinu služieb na dodatočné zverejnenie.

V rámci konania o nesplnení povinnosti začatého podľa článku 226 ES musí Komisia predložiť Súdnemu dvoru všetky podklady potrebné na to, aby preveril existenciu tohto nesplnenia povinnosti, pričom sa nemôže opierať o žiadny predpoklad.

Takže pokiaľ ide o nesplnenie povinnosti týkajúce sa postupu zverejnenia verejného obstarávania služieb patriacich do prílohy I B smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, ak Komisia uplatňuje porušenie článkov 43 ES a 49 ES, prináleží jej, aby preukázala, že aj napriek spojitosti predmetnej zmluvy so službami patriacimi do prílohy I B uvedenej smernice predstavuje predmetná zmluva pre podnik nachádzajúci sa v inom členskom štáte ako v členskom štáte príslušného verejného obstarávateľa nepochybný záujem a že tým, že tento podnik nemal pred uzavretím zmluvy prístup k príslušným informáciám, nemohol vyjadriť svoj záujem o túto zmluvu. Jednoduché oznámenie Komisie o tom, že existuje sťažnosť, ktorá jej bola v súvislosti s predmetnou zmluvou adresovaná, nemôže stačiť na preukázanie, že uvedená zmluva predstavuje nepochybný cezhraničný záujem, a teda na určenie existencie nesplnenia povinnosti.

(pozri body 32 – 34)
Vec C-466/03

Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH

proti

Spolkovej krajine Bádensko-Württembersko

(návrh na začatie prejudiciálneho konania a doplnenie tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania podané rozhodnutím Landgericht Baden-Baden)

„Smernica 69/335/EHS — Nepriame dane z tvorby a zvýšenia základného imania — Vnútroštátna právna úprava stanovujúca výber notárskych poplatkov za notárske osvedčenie prevodu obchodných podielov v spoločnosti s ručením obmedzeným — Rozhodnutie o zdanení — Kvalifikácia ako ‚daň podobná dani z vkladu‘ — Predbežné formality — Dane z prevodu a prechodu cenných papierov — Poplatky platené ako úhrada“

Návrhy prednesené 16. júna 2005 — generálny advokát L. A. Geelhoed I - 5359

Návrhy prednesené 8. marca 2007 — generálna advokátka V. Trstenjak I - 5371

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 28. júna 2007 I - 5394

Abstrakt rozsudku

Daňové ustanovenia – Harmonizácia právnych predpisov – Nepriame dane z tvorby a zvýšenia základného imania

[Smernica Rady 69/335, článok 10 písm. c) a článok 12 ods. 1 písm. a) a e)]

Článku 10 písm. c) smernice Rady 69/335/EHS o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania odporuje výber notárskych poplatkov v súvislosti s úradným osvedčením prevodu obchodných podielov v spoločnosti, ktorý bol uskutočnený formou vkladu do spoločnosti v rámci zvýšenia základného imania kapitálovej spoločnosti, a to v systéme, v ktorom sú notári štátnymi úradníkmi a poplatky sú aspoň čiastočne odvádzané štátu na účely krytia verejných výdavkov.

Skutočnosť, že notári sú sami veriteľmi predmetných poplatkov a že časť poplatkov, ktorú musia odvádzať štátu, je relatívne malá, nemá vplyv na kvalifikáciu notárskych poplatkov ako „dane“ v zmysle smernice 69/335.

Uvedené poplatky nemôžu predstavovať daň z prevodu a prechodu cenných papierov v zmysle článku 12 ods. 1 písm. a) smernice 69/335. Tento článok musí byť vykladaný reštriktívne a nedá sa z neho odvodzovať, že sa vzťahuje aj na iné dane ako „dane z prevodu a prechodu [neoficiálny preklad] cenných papierov“ v pravom slova zmysle.

Tieto poplatky nemajú ani charakter úhrady v zmysle článku 12 ods. 1 písm. e) smernice 69/335, keďže ich výška rastie priamo v závislosti od hodnoty prevádzaných obchodných podielov, teda v závislosti od operácie, ktorá tvorí ich základ a bez toho, aby bola stanovená ich maximálna hranica. Len poplatky, ktorých výška je stanovená na základe ceny poskytnutej služby môžu byť kvalifikované ako „poplatky platené ako úhrada“. Naopak poplatok, ktorého výška je stanovená bez akejkoľvek väzby na cenu poskytnutej služby alebo ktorého výška je stanovená nie s ohľadom na cenu poskytnutej služby, ale s ohľadom na celkové náklady spojené s fungovaním a investíciami štátnej správy, musí byť považovaný za daň, ktorá je na základe článkov 10 a 11 smernice 69/335 zakázaná.

(pozri body 44, 46, 58, 59, 62, 64 – 66 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Aproximácia právnych predpisov – Ochranné známky – Smernica 89/104 – Označenie, ktoré môže tvoriť ochrannú známku

(Smernica Rady 89/104, článok 2)

Summary

Článok 2 prvej smernice 89/104 o ochranných známkach sa má vykladať v tom zmysle, že predmet prihlášky na zápis ochranných známok, ktorý je tvorený všetkými pomyselnými tvarmi priesvitného zberného zhromaždiska alebo priehradky, ktorá tvorí súčasť vonkajšieho povrchu vysávača, netvorí „označenie“ v zmysle tohto ustanovenia, a teda v zmysle tohto ustanovenia nemôže tvoriť ochrannú známku.

Predmet tejto prihlášky, ktorý v skutočnosti spočíva v jednoduchej vlastnosti dotknutého výrobku, má totiž sklon pokryť množstvo rôznych aspektov, a preto nie je určitý. S ohľadom na výlučnosť práva ochranných známok by pritom majiteľ ochrannej známky tvorenej takýmto neurčitým predmetom získal v rozpore s cieľom stanoveným v článku 2 smernice nenáležitú konkurenčnú výhodu, ktorou by mal právo zabrániť svojim konkurentom ponúkať vysávače, ktoré by mali na svojom vonkajšom povrchu akýkoľvek druh priesvitnej zbernej schránky, bez ohľadu na jej tvar.

(pozri body 37 – 40 a výrok)
12

Po intervencii Komisie a do doby, kým bude odpovedané na otázky, ktoré táto inštitúcia položila, Írsko oficiálne nepredĺžilo platnosť zmluvy uzavretej so spoločnosťou An Post. Aby nedošlo k prerušeniu vyplácania sociálnych dávok, pokračoval An Post v poskytovaní týchto služieb na ad hoc základe.
13

§ 32 ods. 1 Kostenordnung stanovuje, že základný poplatok pri hodnote operácií 1000 eur je 10 eur. Tento základný poplatok je zvýšený: — o 8 eur za každých ďalších 1000 eur v prípade hodnoty operácií do 5000 eur, — o 6 eur za každých ďalších 3000 eur v prípade hodnoty operácií do 50000 eur, — o 15 eur za každých ďalších 10000 eur v prípade hodnoty operácií do 5000000 eur, — o 16 eur za každých ďalších 25000 eur v prípade hodnoty operácií do 25000000 eur, — o 11 eur za každých ďalších 50000 eur v prípade hodnoty operácií do 50000000 eur, — o 7 eur za každých ďalších 250000 eur v prípade hodnoty operácií nad 50000000 eur.
Keywords

Summary



Keywords

Voľný pohyb osôb – Pracovníci – Rovnosť zaobchádzania – Prípravná prax k určitým zamestnaniam – Náhrada cestovných výdavkov obmedzená na trasu vykonanú na vnútroštátnom území – Neprípustnosť

[Zmluva ES, článok 48 (zmenený, teraz článok 39 ES)]

Summary

Článku 48 Zmluvy (zmenený, teraz článok 39 ES) odporuje ustanovenie vnútroštátneho práva, ktoré priznáva osobe vykonávajúcej v rámci prípravnej praxe k určitým zamestnaniam platenú skutočnú a účinnú činnosť v inom členskom štáte, ako je štát jej pôvodu, právo na náhradu cestovných výdavkov iba do výšky trasy uskutočnenej na vnútroštátnom území, zatiaľ čo, ak by táto činnosť bola vykonaná na vnútroštátnom území, boli by jej preplatené všetky cestovné výdavky.

(pozri bod 36 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Životné prostredie – Ochrana voľne žijúceho vtáctva – Smernica 79/409 – Začiatok a koniec lovu – Výnimky – Podmienky – Absencia akéhokoľvek iného uspokojivého riešenia – Nesplnenie podmienky v prípade časovej zhody s obdobiami osobitnej ochrany stanovenými smernicou bez toho, aby to bolo nevyhnutné

[Smernica Rady 79/409, článok 7 ods. 4 a článok 9 ods. 1 písm. c)]

Summary

Článok 9 ods. 1 písm. c) smernice 79/409 o ochrane voľne žijúceho vtáctva pripúšťa možnosť povoliť pri dodržaní podmienok upravených v tomto ustanovení lov druhov, ktoré sú uvedené v prílohe II tejto smernice, počas období osobitnej ochrany určených v článku 7 ods. 4 uvedenej smernice. Medzi podmienkami, ktoré musia byť splnené na to, aby bolo možné takýto lov povoliť, sa nachádza podmienka vyžadujúca absenciu akéhokoľvek iného uspokojivého riešenia. Túto podmienku pritom nemožno považovať za splnenú, pokiaľ sa doba lovu zavedená odchylnou úpravou časovo zhoduje s obdobiami, počas ktorých chce smernica zaviesť osobitnú ochranu, bez toho, aby to bolo nevyhnutné. O takú nevyhnutnosť nejde najmä vtedy, ak jediným účelom opatrenia, ktoré ako odchylnú úpravu povoľuje lov, je predĺženie doby lovu určitých druhov vtákov na územiach, ktoré tieto druhy opätovne vyhľadávajú počas doby lovu stanovenej v súlade s článkom 7 smernice.

(pozri body 17 – 19)
Keywords

Summary



Keywords

1. Poľnohospodárstvo – Harmonizácia právnych predpisov – Uvádzanie osiva zeleniny do obehu – Smernica 70/458

(Smernica Rady 70/458, článok 2 ods. 1 A, a smernica 92/33, príloha II)

2. Voľný pohyb tovaru – Množstevné obmedzenia – Opatrenia s rovnocenným účinkom

(Článok 28 ES)

Summary

1. Výklad ustanovení smernice 70/458 o uvádzaní osiva zeleniny do obehu v znení zmien a doplnení v spojení s ustanoveniami smernice 92/33 o uvádzaní do obehu množiteľského a sadivového zeleninového materiálu, iného ako osivo, neumožňuje vyvodiť záver, že ak zelenina nie je uvedená na zozname v článku 2 ods. 1 A smernice 70/458, odroda tejto zeleniny napriek tomu môže byť zapísaná do spoločného katalógu odrôd druhov zeleniny ako osivo z dôvodu, že táto zelenina je uvedená na zozname v prílohe II smernice 92/33.

Z toho vyplýva, že keďže šalotka nie je uvedená na zozname zeleniny, na ktorý sa vzťahuje pôsobnosť smernice 70/458, zápis odrôd ambition a matador ako osiva tejto zeleniny do spoločného katalógu Komisiou po tom, ako jej príslušné orgány členského štátu oznámili vnútroštátny katalóg, nebol vykonaný v súlade s touto smernicou.

(pozri body 65, 66)

2. Členský štát, ktorý umožňuje uvádzať do obehu pod názvom „šalotky“ jedine zeleninu vytvorenú vegetatívnym rozmnožovaním a vylučovať zeleninu pochádzajúcu z osiva vytvoreného a uvádzaného do obehu pod tým istým názvom v iných členských štátoch, si nesplnil povinnosti, ktorému vyplývajú z článku 28 ES.

Takáto právna úprava sa nemôže považovať za odôvodnenú v zmysle článku 28 ES, keďže nie je nevyhnutná na dosiahnutie naliehavých požiadaviek zameraných najmä na ochranu spotrebiteľov. Okrem rozdielu týkajúceho sa ich rozmnožovania sa obidva druhy šalotiek vyznačujú silnou podobnosťou, pokiaľ ide o ich zovňajšok. Cieľ sledovaný spornou vnútroštátnou úpravou, teda ochrana spotrebiteľov, je preto možné dosiahnuť vhodným označením upresňujúcim, že sporné šalotky vznikajú z osiva a nie sú vytvorené na základe vegetatívneho rozmnožovania.

(pozri body 75, 77, 79, 80 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Prejudiciálne otázky – Podanie návrhu na Súdny dvor – Súlad rozhodnutia vnútroštátneho súdu s vnútroštátnymi pravidlami organizácie a súdnych konaní vnútroštátneho práva vrátane pravidiel týkajúcich sa medzinárodnej právomoci – Overenie neprislúchajúce Súdnemu dvoru

(Článok 234 ES; dohovor z 27. septembra 1968)

2. Voľný pohyb kapitálu – Obmedzenia pri nadobudnutí nehnuteľného majetku – Režim vyhlásenia o nadobudnutí nehnuteľného majetku – Neplatnosť transakcie so spätnou účinnosťou v prípade oneskoreného podania vyhlásenia – Neprípustnosť – Odôvodnenie – Neexistencia – Porušenie zásady proporcionality

(Článok 56 ods. 1 ES)

Summary

1. V rámci konania uvedeného v článku 234 ES neprináleží Súdnemu dvoru preverovať, či rozhodnutie vnútroštátneho súdu bolo prijaté v súlade s vnútroštátnymi pravidlami organizácie a súdnych konaní.

Nepatrí ďalej do právomoci Súdneho dvora preskúmať ani to, či bol spor predložený vnútroštátnemu súdu v súlade s pravidlami súdnej právomoci uvedenými v dohovore z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach, jedine že by podmienky uplatnenia uvedených pravidiel boli samotným predmetom prejudiciálnej otázky.

Súdny dvor sa musí pridŕžať rozhodnutia pochádzajúceho z vnútroštátneho súdu členského štátu, pokiaľ nie je zahrnuté do rámca vnútroštátnych prostriedkov právnej ochrany eventuálne upravovaných vnútroštátnym právom.

(pozri body 30 – 32)

2. Článku 56 ods. 1 ES odporuje uplatnenie vnútroštátnej právnej úpravy v oblasti nadobudnutia vlastníctva nehnuteľnosti, podriaďujúc účinnosť prevodov predloženiu vyhlásenia nadobúdateľom, podľa ktorej samotné oneskorené predloženie požadovaného vyhlásenia o nadobudnutí spôsobuje neplatnosť predmetného prevodu nehnuteľnosti so spätnou účinnosťou.

Je pravda, že režim predchádzajúcich vyhlásení, ak je sprevádzaný primeranými právnymi nástrojmi, môže efektívne zriadiť proporcionálne opatrenie so sledovaným cieľom všeobecného záujmu, ktorého cieľom v zmysle územného plánu je udržať trvalú populáciu a autonómnu aktivitu v porovnaní s turistickým sektorom zavedením obmedzení zriaďovania sekundárnych bydlísk v určenej geografickej zóne. Neplatnosť prevodu nehnuteľnosti so spätným účinkom však nie je proporcionálna, pokiaľ k nej dochádza automaticky po uplynutí lehoty na predloženie požadovaného vyhlásenia bez ohľadu na dôvody oneskorenia jeho podania a teda radikálnym spôsobom spochybňuje, bezdôvodne pritom porušujúc základné uplatniteľné pravidlá, zmluvu vyjadrujúcu vôľu zmluvných strán, preto nemôže zodpovedať požiadavke právnej istoty, čo je osobitne dôležité v oblasti nadobúdania nehnuteľností.

(pozri body 46, 52 – 56, 62 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Daňové ustanovenia – Harmonizácia právnych predpisov – Dane z obratu – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Oslobodenia upravené v šiestej smernici

[Smernica Rady 77/388, článok 13 A ods. 1 písm. g) a h) a článok 2 písm. b)]

Summary

Článok 13 A ods. 1 písm. g) a h) šiestej smernice 77/388 týkajúci sa oslobodenia od dane z pridanej hodnoty poskytovania služieb súvisiacich so sociálnou pomocou a sociálnym zabezpečením a poskytovania služieb súvisiacich s ochranou detí a mládeže v spojení s odsekom 2 písm. b) toho istého článku sa má vykladať v tom zmysle, že služby sprostredkovateľa medzi osobami, ktoré hľadajú, a osobami, ktoré ponúkajú službu opatery detí, poskytované organizáciou podliehajúcou verejnému právu alebo inou organizáciou, v ktorých prípade príslušný členský štát uznal, že ich činnosť má sociálny charakter, môžu byť oslobodené na základe uvedených ustanovení, iba ak služba opatery detí spĺňa sama osebe podmienky oslobodenia uvedené v týchto ustanoveniach a ak je takej povahy alebo má takú kvalitu, že rodičia by si nemohli byť istí, že by dostali službu rovnakej hodnoty bez využitia sprostredkovateľskej služby, ak napríklad činnosť preverovania minulosti denných opatrovateľov a ich vzdelávanie vykonávané týmto sprostredkovateľom umožňujú vybrať výlučne kompetentných a spoľahlivých denných opatrovateľov. Okrem toho toto poskytovanie služieb nesmie byť v podstate určené na zabezpečenie dodatočných príjmov pre nadáciu, a to realizáciou plnení, ktoré priamo konkurujú plneniam komerčných podnikov podliehajúcich dani z pridanej hodnoty. Prináleží vnútroštátnemu súdu, aby preveril, či sú tieto podmienky splnené.

(pozri body 23, 27 – 30 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Aproximácia právnych predpisov – Zodpovednosť za chybné výrobky – Smernica 85/374

(Smernica Rady 85/374, článok 11)

2. Aproximácia právnych predpisov – Zodpovednosť za chybné výrobky – Smernica 85/374

(Smernica Rady 85/374, články 1 a 3)

Summary

1. Článok 11 smernice 85/374 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky, ktorá stanovuje desaťročnú premlčaciu lehotu pre práva udelené poškodenej osobe, plynúcu od doby, keď dal výrobca do obehu výrobok, sa musí vykladať v tom zmysle, že výrobok je uvedený do obehu, keď opustil výrobný proces uskutočňovaný výrobcom a vstúpil do procesu uvedenia na trh, v ktorom sa ponúka verejnosti na účely použitia alebo spotreby.

Nie je podstatné, či výrobok predáva výrobca priamo používateľovi alebo spotrebiteľovi alebo či sa tento predaj uskutočňuje prostredníctvom jedného alebo viacerých článkov distribučnej reťaze. Preto, pokiaľ je jeden z článkov distribučnej reťaze úzko spojený s výrobcom, z tohto spojenia vyplýva, že tento subjekt môže byť považovaný za zapojený do procesu výroby dotknutého výrobku.

(pozri body 27 – 29, 32, bod 1 výroku)

2. Pokiaľ je žaloba podaná v rámci smernice 85/374 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov o zodpovednosti za chybné výrobky proti spoločnosti omylom považovanej za výrobcu výrobku, zatiaľ čo výrobok bol v skutočnosti vyrobený inou spoločnosťou, je v zásade úlohou vnútroštátneho práva, aby určilo podmienky, za ktorých môže dôjsť v rámci takého konania k zámene jedného účastníka konania za iného.

Vnútroštátny súd posudzujúci podmienky, ktorým podlieha táto zámena, však musí dbať na dodržanie rozsahu osobnej pôsobnosti smernice, ako ju určujú jej články 1 a 3, v rozsahu, v akom sa vymedzenie okruhu zodpovedných uskutočnené v týchto článkoch musí považovať za taxatívne.

(pozri body 35, 39, bod 2 výroku)
Keywords

Summary



Keywords

Súdna spolupráca v občianskych veciach – Doručovanie súdnych a mimosúdnych písomností – Nariadenie č. 1348/2000

(Nariadenie Rady č. 1348/2000, články 4 až 11 a 14)

Summary

Nariadenie Rady č. 1348/2000 o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v občianskych a obchodných veciach v členských štátoch sa má vykladať v tom zmysle, že nezavádza žiadnu hierarchiu medzi odoslaním a doručením prostredníctvom orgánov uvedeným v článkoch 4 až 11 tohto nariadenia a doručením poštou uvedeným v článku 14 a že v dôsledku toho je možné doručiť súdnu písomnosť jedným alebo druhým z týchto dvoch spôsobov alebo oboma súčasne. Na jednej strane totiž ani odôvodnenia, ani ustanovenia nariadenia neuvádzajú, že spôsob odoslania a doručenia použitý v súlade so spôsobmi doručovania stanovenými nariadením má podradenejšie postavenie vo vzťahu k spôsobu doručenia prostredníctvom orgánov. Na druhej strane vzhľadom na zmysel a účelnosť nariadenia, ktoré sa zameriava na zaručenie efektívneho vykonania doručenia súdnych písomností s ohľadom na legitímne záujmy jeho adresáta, a vzhľadom na to, že všetky spôsoby doručovania stanovené nariadením môžu v zásade zabezpečiť zohľadnenie týchto záujmov, musí byť možné využiť jeden alebo druhý spôsob, ba dokonca súčasne oba alebo viacej týchto spôsobov doručovania, ktoré sa ukazujú vzhľadom na okolnosti danej veci ako najvhodnejšie a najprimeranejšie.

V prípade kumulácie doručenia prostredníctvom orgánov a doručenia poštou je teda potrebné vziať do úvahy dátum prvého platne vykonaného doručenia, a to s cieľom určiť deň, keď adresátovi začína plynúť procesná lehota súvisiaca s doručením. Na to, aby ustanovenia nariadenia upravujúce spôsoby doručovania neboli zbavené svojej podstaty, musia sa všetky právne účinky, ktoré sa spájajú s platným vykonaním jedného zo spôsobov doručenia, vziať do úvahy nezávisle od neskoršieho výsledku inej formy doručenia. Okrem toho nariadenie sa zameriava na urýchlenie odosielania súdnych písomností s cieľom ich doručenia, a teda na priebeh súdnych konaní. Ak sa však s cieľom zistiť procesnú lehotu zoberie do úvahy prvé doručenie predmetnej písomnosti, jeho adresát je povinný urobiť zodpovedajúci procesný právny úkon na súd skôr, čo umožňuje príslušnému súdu rozhodnúť v čo najkratších lehotách.

(pozri body 20, 21, 28 – 32 a výrok)