Účastníci konania

Odôvodnenie

Výrok



Účastníci konania

Vo veci C-569/10,

ktorej predmetom je žaloba o nesplnenie povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ, podaná 3. decembra 2010,

Európska komisia , v zastúpení: K. Herrmann a M. Owsiany-Hornung, splnomocnené zástupkyne, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

žalobkyňa,

proti

Poľskej republike , v zastúpení: M. Szpunar, M. Drwięcki a B. Majczyna splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

SÚDNY DVOR (štvrtá komora),

v zložení: predseda štvrtej komory L. Bay Larsen (spravodajca), sudcovia J.-C. Bonichot, C. Toader, A. Prechal a E. Jarašiūnas,

generálny advokát: P. Cruz Villalón,

tajomník: C. Strömholm, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 20. júna 2012,

po vypočutí návrhov generálneho advokáta na pojednávaní 20. novembra 2012,

vyhlásil tento

Rozsudok

Odôvodnenie

1. Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Poľská republika si tým, že neprijala opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby prístup k vyhľadávaniu, prieskumu a ťažbe uhľovodíkov prebiehal bez akejkoľvek diskriminácie medzi záujemcami a aby povolenia na výkon týchto činností boli udeľované po konaní, v rámci ktorého môžu všetci záujemcovia predložiť svoje žiadosti na základe kritérií uverejnených v Úradnom vestníku Európskej únie pred začiatkom plynutia lehoty na podávanie žiadostí, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 2, článku 3 ods. 1 a článku 5 bodov 1 a 2 smernice 94/22/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 1994 o podmienkach udeľovania a používania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov (Ú. v. ES L 164, s. 3; Mim. vyd. 06/002, s. 262).

Právny rámec

Právo Únie

2. Článok 1 bod 3 smernice 94/22 definuje pojem „povolenie“ ako „zákon, iný právny predpis, alebo ustanovenie zmluvy alebo doklad vydaný na ich základe, ktorým príslušné orgány určitého členského štátu oprávňujú určitý subjekt na vykonávanie výhradného práva na vyhľadávanie, prieskum alebo ťažbu uhľovodíkov v určitej zemepisnej oblasti vo vlastnom mene a na vlastné riziko. Povolenie sa môže udeliť na každú činnosť osobitne alebo súčasne na viacero činností“.

3. Článok 2 tej istej smernice stanovuje:

„1. Členské štáty si ponechávajú právo určiť na svojom území oblasti, v ktorých možno vykonávať vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov.

2. Vždy, keď sa v určitej oblasti umožní vykonávanie činností uvedených v odseku 1, členské štáty zabezpečia, aby medzi subjekt[mi] nedochádzalo k diskriminácii v prístupe k týmto činnostiam a pri ich vykonávaní.

Členské štáty však môžu z dôvodu bezpečnosti štátu odoprieť prístup k týmto činnostiam a ich vykonávanie subjektu, ktorý prakticky ovládajú tretie krajiny alebo štátni príslušníci tretích krajín.“

4. Článok 3 uvedenej smernice stanovuje:

„1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby sa zabezpečil[o], že povolenia sa budú udeľovať po konaní, v rámci ktorého môžu záujemcovia predložiť svoje žiadosti v súlade buď s odsekom 2 alebo odsekom 3.

2. Toto konanie sa začne:

a) buď z podnetu príslušných orgánov prostredníctvom oznámenia o výzve na predkladanie žiadostí, ktoré sa v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev uverejní aspoň 90 dní pred uplynutím lehoty na predkladanie žiadostí;

b) alebo prostredníctvom oznámenia o výzve na predkladanie žiadostí, ktoré sa v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev uverejní po tom, čo žiadosť predloží určitý subjekt bez toho, aby bol dotknutý článok 2 ods. 1. Ostatní záujemcovia majú na predloženie žiadosti k dispozícii lehotu aspoň 90 dní odo dňa uverejnenia.

V oznámení sa uvedie typ povolenia, zemepisná oblasť alebo oblasti alebo ich časti, na ktoré sa predložila alebo môže predložiť žiadosť a plánovaný termín alebo lehota na udelenie povolenia.

V prípade, že sa uprednostňujú žiadosti subjektov ako jednotlivých fyzických alebo právnických osôb, uvedie sa to v oznámení.

…

5. Za udelenie povolenia v zmysle odseku 1 sa nepovažuje:

…

b) udelenie povolenia subjektu, ktorý má povolenie v inej forme v prípade, že vlastníctvo posledne uvedeného povolenia zahŕňa právo na udelenie skôr uvedeného;

…“

5. Článok 5 smernice 94/22 znie takto:

„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že:

1. povolenia sa udeľujú na základe kritérií, ktoré sa spravidla týkajú [ktoré sa v každom prípade týkajú – neoficiálny preklad ]:

a) technickej a finančnej spôsobilosti subjektov;

a

b) spôsobu vyhľadávania, prieskumu a/alebo ťažby v predmetnej zemepisnej oblasti, ktoré navrhujú;

a prípadne:

c) ak sa povolenie ponúka na predaj, cenu, ktorú je subjekt ochotný za nadobudnutie povolení zaplatiť;

d) ak sa po vyhodnotení podľa kritérií písmena a), b) a prípadne podľa písmena c) dve alebo viacero žiadostí vyhodnotí rovnako, pri konečnom rozhodovaní medzi týmito žiadosťami sa uplatnia iné závažné, objektívne a nediskriminačné kritériá.

…

Kritériá sa vypracujú a v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev uverejnia ešte predtým, ako začne plynúť lehota na predkladanie žiadostí. Členské štáty, ktoré už vo svojich úradných vestníkoch kritériá uverejnili, môžu uverejnenie v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev obmedziť na odkaz na uverejnenie vo svojich úradných vestníkoch. Jednako každá zmena kritérií sa v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev uverejní v úplnom znení;

2. podmienky a požiadavky týkajúce sa vykonávania a ukončovania činnosti, ktoré sa na každý typ povolenia vzťahujú na základe zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení platných v čase predkladania žiadostí, či už sú obsiahnuté v povolení alebo ide o jednu z podmienok, ktorá sa má prijať pred udelením takéhoto povolenia, sa určia a záujemcom kedykoľvek poskytnú. V prípade, ktorý sa ustanovuje v článku 3 ods. 2 písm. a), sa môžu poskytovať len odo dňa, počnúc ktorým možno predkladať žiadosti o povolenie;

…“

6. Článok 6 ods. 1 a 2 tejto smernice stanovuje:

„1. Členské štáty dbajú na to, aby podmienky a požiadavky, ktoré sa uvádzajú v článku 5 ods. 2 a presné povinnosti v súvislosti s používaním určitého povolenia vychádzali iba z potreby zabezpečiť riadne vykonávanie činností v oblasti, na ktorú sa požaduje povolenie podľa odseku 2 alebo na základe finančného plnenia alebo plnenia v uhľovodíkoch.

2. V rozsahu, v akom si to vyžaduje bezpečnosť štátu, bezpečnosť obyvateľstva, zdravie obyvateľstva, bezpečnosť prepravy, ochrana životného prostredia, ochrana biologických zdrojov a národného bohatstva s umeleckou, historickou a archeologickou hodnotou, bezpečnosť zariadení a pracujúcich, plánované hospodárenie so zásobami uhľovodíkov (napríklad tempo spotrebúvania uhľovodíkov alebo optimalizácia ich využívania) alebo potreba zabezpečenia daňových príjmov v súvislosti s vykonávaním činností uvedených v článku 2 ods. 1 členské štáty môžu ukladať podmienky a požiadavky.“

Poľské právo

7. Smernica 94/22 bola do poľského vnútroštátneho práva prebratá zákonom o geologickom a banskom práve zo 4. februára 1994 v znení zmien a doplnení (Dz. U. z roku 2005, č. 228, položka 1947, ďalej len „zákon o geologickom a banskom práve“) a nariadením Rady ministrov o verejnom obstarávaní pre nadobudnutie práv na využívanie ťažobných pozemkov z 21. júna 2005 (Dz. U. č. 135, položka 1131, ďalej len „nariadenie Rady ministrov“).

8. Uvedený zákon rozlišuje medzi právom na využívanie ťažobných pozemkov, ktoré udeľuje Štátna pokladnica ako vlastník ložísk uhľovodíkov, a koncesiou udeľovanou Ministerstvom životného prostredia. Na to, aby bolo možné vykonávať vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov v Poľsku, treba získať tak právo na využívanie ťažobných pozemkov, ako aj koncesiu.

9. Článok 9 zákona o geologickom a banskom práve stanovuje, že v medziach stanovených platnými zákonmi a zmluvou o práve na využívanie ťažobných pozemkov môže držiteľ práva na využívanie ťažobných pozemkov s vylúčením iných osôb vykonávať vyhľadávanie, prieskum alebo ťažbu určitého nerastu a že v rovnakých medziach držiteľ práva na využívanie ťažobných pozemkov môže disponovať svojimi právami.

10. Článok 10 ods. 1 tohto zákona stanovuje, že k vzniku práva na využívanie ťažobných pozemkov dochádza zmluvou za náhradu, pod podmienkou získania koncesie.

11. Článok 11 ods. 2 až 4 zákona o geologickom a banskom práve znie takto:

„2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 12 ods. 1 zriadeniu práva na využívanie ťažobných pozemkov zahŕňajúceho vyhľadávanie, prieskum alebo ťažbu zemného plynu, ropy a jej prírodných produktov, ako aj uhoľného metánu predchádza verejné obstarávanie.

…

3. Orgánmi, ktoré sú príslušné vyhlásiť verejné obstarávanie na nadobudnutie práva na využívanie ťažobných pozemkov, sú orgány poverené udeľovaním koncesií.

4. Rada ministrov nariadením stanoví zásady uverejnenia oznámení o vyhlásení verejného obstarávania na nadobudnutie práva na využívanie ťažobných pozemkov, údaje, ktoré musia byť uvedené v oznámeniach, požiadavky, ktoré musí spĺňať uchádzač, ako aj požiadavky, ktoré musia spĺňať ponuky, lehotu na predkladanie ponúk, lehotu na ukončenie verejného obstarávania, ako aj zásady a spôsob organizácie a vykonávania verejného obstarávania, vrátane vytvárania a činnosti výboru pre verejné obstarávanie.“

12. Článok 12 ods. 1 a 3 uvedeného zákona stanovuje:

„1. Ten, kto preskúmal a zdokumentoval ložiská nerastov patriace do vlastníctva Štátnej pokladnice a vypracoval geologickú dokumentáciu s presnosťou vyžadovanou pre udelenie koncesie na ťažbu nerastu, môže žiadať, aby mu bolo prednostne pred inými subjektmi udelené právo na využívanie ťažobných pozemkov.

…

3. Možnosť uvedená v odseku 1 zanikne uplynutím dvoch rokov odo dňa doručenia písomného oznámenia o prijatí dokumentácie orgánom geologickej správy.“

13. Podľa článku 15 ods. 1 zákona o geologickom a banskom práve sa koncesia vyžaduje na „1. vyhľadávanie alebo prieskum ložísk nerastov; 2. ťažbu nerastov“. Odsek 2 tohto článku vo veciach, ktoré nie sú upravené uvedeným zákonom, odkazuje na zákon o slobodnom výkone hospodárskej činnosti z 2. júla 2004 (Dz. U. č. 173, položka 1807).

14. Článok 17 zákona o geologickom a banskom práve stanovuje:

„1. Vzhľadom na mimoriadne vážny záujem štátu alebo mimoriadne vážny verejný záujem súvisiaci obzvlášť s ochranou životného prostredia môže byť udelenie koncesie podmienené poskytnutím záruky, ktorá môže kompenzovať prípadné škodlivé následky výkonu činnosti zahrnutej do koncesie.

2. Forma a rozsah záruky uvedenej v odseku 1 sa určí v koncesii v závislosti od druhu vykonávanej činnosti, oblasti, na ktorú sa koncesia vzťahuje, doby, na ktorú sa koncesia vydáva, a od stupňa škodlivosti plánovanej činnosti na životné prostredie.“

15. Článok 18 ods. 1 písm. 2b zákona o geologickom a banskom práve stanovuje, že žiadosť o udelenie koncesie musí obsahovať číslo zápisu žiadateľa v registri podnikateľov alebo v evidencii hospodárskych činností.

16. Podľa článku 20 ods. 2 bodu 1 uvedeného zákona žiadosť o udelenie koncesie na ťažbu nerastov musí zároveň obsahovať dôkaz o tom, že žiadateľ má právo použiť geologickú dokumentáciu.

17. Článok 47 ods. 3 zákona o geologickom a banskom práve uvádza:

„Ten, kto vynaložil náklady na vykonávanie geologických prác uskutočnených na základe rozhodnutí vydaných na základe zákona, má výhradné právo bezplatne používať geologické informácie na vedecké a výskumné účely a na vykonávanie činností upravených zákonom. Toto právo zaniká uplynutím piatich rokov od straty právoplatnosti rozhodnutia, na základe ktorého boli vykonané práce, ktoré boli zdrojom informácií, alebo ktorým bol povolený výkon inej činnosti upravenej zákonom alebo inými predpismi. Pokiaľ koncesia alebo rozhodnutie, ktorým sa schvaľuje plán geologických prác, nestanovuje inak, ten, kto má právo používať takto získané geologické informácie, ich môže sprístupniť iným osobám.“

18. Podľa článku 6 nariadenia Rady ministrov:

„1. Osobitné podmienky verejného obstarávania predovšetkým stanovujú:

…

(4) informácie o dokumentoch, aké musí predložiť uchádzač na účely preukázania, že spĺňa požadované podmienky, najmä výpis z registra podnikateľov a vyhlásenie, že nie je vylúčený z obstarávania podľa § 5 ods. 2;

(5) objektívne kritériá posúdenia ponúk zabezpečujúce dodržiavanie zásad spravodlivej hospodárskej súťaže a definíciu ich významu;

…

2. Organizátor verejného obstarávania odo dňa vyhlásenia verejného obstarávania sprístupní osobitné podmienky verejného obstarávania na písomnú žiadosť uchádzača.

3. Uchádzač sa môže obrátiť na organizátora verejného obstarávania so žiadosťou o objasnenie osobitných podmienok verejného obstarávania najneskôr 14 dní pred uplynutím lehoty na predkladanie ponúk.

4. Organizátor verejného obstarávania rozpošle okamžite tieto vysvetlenia všetkým uchádzačom bez zverejnenia zdroja otázky. Vysvetlenia sú záväzné pre všetkých uchádzačov.

…

6. Organizátor verejného obstarávania predĺži lehotu na predkladanie ponúk s cieľom umožniť uchádzačom zohľadniť v pripravených ponukách vysvetlenia alebo zmeny osobitných podmienok verejného obstarávania.“

Skutkové okolnosti a konanie pred podaním žaloby

19. Dňa 23. marca 2007 Komisia zaslala Poľskej republike výzvu, v ktorej uviedla, že zákon o geologickom a banskom práve nie je v súlade s článkom 2 ods. 2, článkom 3 ods. 1 a článkom 5 bodmi 1 a 2 smernice 94/22.

20. Listom z 23. mája 2007 Poľská republika odpovedala na výzvu s tvrdením, že v zásade smernicu 94/22 správne prebrala do vnútroštátneho práva.

21. Dňa 31. januára 2008 Komisia zaslala Poľskej republike odôvodnené stanovisko, v ktorom zotrvala na všetkých výhradách sformulovaných vo výzve.

22. Listom z 20. marca 2008 Poľská republika bez spochybnenia dôvodnosti výhrad uvedených v odôvodnenom stanovisku požiadala o ukončenie konania o nesplnení povinnosti vzhľadom na to, že legislatívne práce na prijatí nového zákona o geologickom a banskom práve umožnili „odstránenie nesplnenia povinnosti“ a zrušenie „ustanovení, ktoré vyvolávali v Komisii pochybnosti“. Tento členský štát okrem toho informoval Komisiu, že ju oboznámi s harmonogramom prác na tomto návrhu zákona do konca júna 2008.

23. Listom z 27. apríla 2010 Poľská republika informovala Komisiu, že tento návrh zákona bol predložený poľskému parlamentu 18. novembra 2008 a že parlament ho nebol schopný v roku 2009 prijať, ale že nový zákon bude oznámený Komisii po jeho prijatí.

24. Za týchto okolností Komisia podala túto žalobu.

O žalobe

O prípustnosti

25. Poľská republika tvrdí, že žaloba o nesplnenie povinnosti je neprípustná z dôvodu, že výhrady uvedené v žalobe nie sú totožné s výhradami sformulovanými v priebehu konania pred podaním žaloby.

26. Komisia odpovedá, že predmet veci a výhrady predložené počas konania pred podaním žaloby sú totožné s tými, ktoré sú základom žaloby. Časti žaloby, na ktoré sa odvoláva Poľská republika, neobsahujú nové výhrady, ale podrobnejšiu právnu argumentáciu na podporu tých výhrad, ktoré Komisia už uviedla vo svojom odôvodnenom stanovisku.

27. Komisia dodáva, že v každom prípade aj za predpokladu, že žaloba obsahuje nové výhrady, len tieto výhrady by mohli byť vyhlásené za neprípustné, a nie všetky výhrady uvedené v tejto žalobe.

28. Pred rozhodnutím o námietke neprípustnosti vznesenej Poľskou republikou, treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora je účelom konania pred podaním žaloby dať príležitosť dotknutému členskému štátu jednak, aby si splnil svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie, a jednak, aby účinne uplatnil svoje prostriedky obrany voči výhradám vysloveným Komisiou. Predmet žaloby podanej podľa článku 258 ZFEÚ je v dôsledku toho vymedzený konaním pred podaním žaloby upraveným v tomto ustanovení. Žaloba sa preto nemôže opierať o iné výhrady než výhrady uvedené v konaní pred podaním žaloby (pozri najmä rozsudky z 10. mája 2001, Komisia/Holandsko, C-152/98, Zb. s. I-3463 bod 23, a z 15. marca 2012, Komisia/Cyprus, C-340/10, bod 21). Predovšetkým sa žaloba musí zakladať na rovnakých dôvodoch a tvrdeniach ako odôvodnené stanovisko (pozri najmä rozsudok z 3. marca 2011, Komisia/Írsko, C-50/09, Zb. s. I-873, bod 93), ktoré musí obsahovať zrozumiteľný a podrobný opis dôvodov, na základe ktorých Komisia dospela k záveru, že dotknutý členský štát si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie (pozri najmä rozsudok z 11. septembra 2008, Komisia/Litva, C-274/07, Zb. s. I-7117, bod 23 a citovanú judikatúru).

29. Táto požiadavka však nemôže ísť tak ďaleko, že by mala byť v každom prípade zachovaná úplná zhoda medzi vnútroštátnymi ustanoveniami uvedenými v odôvodnenom stanovisku a ustanoveniami uvádzanými v žalobe (pozri rozsudky z 10. septembra 1996, Komisia/Belgicko, C-11/95, Zb. s. I-4115, bod 74, a z 22. decembra 2008, Komisia/Taliansko, C-283/07, bod 22).

30. Pokiaľ však Komisia počas konania pred podaním žaloby neuviedla, že predmet tohto konania, t. j. konania o nesplnení povinnosti dotknutým členským štátom, ide nad rámec vnútroštátnym ustanovení uvedených v priebehu tohto konania, potom je žaloba v časti, ktorá sa týka iných vnútroštátnych predpisov, než boli uvedené v priebehu konania pred podaním žaloby, neprípustná (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. februára 1984, Komisia/Taliansko, 166/82, Zb. s. 459, body 19 až 22, a z 22. júna 1993, Komisia/Dánsko, C-243/89, Zb. s. I-3353, body 15 až 17). V takomto prípade sa totiž preukáže, že dôvody uvádzané na podporu nesplnenia povinnosti teda rozširujú jeho základ bez možnosti dotknutého členského štátu jednak splniť si svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie, a jednak účinne uplatniť prostriedky na svoju obranu voči výhradám vysloveným Komisiou.

O prvom žalobnom dôvode

– Argumentácia účastníkov konania

31. Pokiaľ ide o prvý žalobný dôvod založený na údajnom porušení článku 2 ods. 2 prvého pododseku smernice 94/22, Komisia odkazuje na diskrimináciu medzi subjektmi v súvislosti s prístupom k činnostiam spočívajúcim vo vyhľadávaní, prieskume a ťažbe uhľovodíkov a v súvislosti s ich výkonom. Predovšetkým tvrdí, že výlučné právo bezplatne využívať geologické informácie priznané subjektu, ktorý uskutočnil geologické práce na základe koncesie na prieskum ložísk uhľovodíkov, zakotvené v článku 47 ods. 3 zákona o geologickom a banskom práve spolu s požiadavkou uvedenou v článku 20 ods. 2 bode 1 tohto zákona, aby žiadateľ v žiadosti o udelenie koncesie na prieskum preukázal, že mu prináleží právo využívať geologickú dokumentáciu, je v rozpore so zásadou zákazu akejkoľvek diskriminácie všetkých záujemcov v prístupe k ťažbe uhľovodíkov.

32. Poľská republika tvrdí, že táto výhrada bola prvý raz vznesená v štádiu konania pred Súdnym dvorom a že z tohto dôvodu je neprípustná.

– Posúdenie Súdnym dvorom

33. Je síce pravda, že Komisia sa v odôvodnenom stanovisku obmedzila v podstate na to, že Poľskej republike vytýkala, že nezabezpečila nediskriminačný prístup k činnostiam spočívajúcim vo vyhľadávaní, prieskume a ťažbe uhľovodíkov tým, že žiadateľom o koncesiu na ťažbu nerastov uložila povinnosť zakotvenú v článku 20 ods. 2 bode 1 zákona o geologickom a banskom práve preukázať existenciu práva využívať geologickú dokumentáciu, treba však zároveň uviesť, že táto povinnosť vo veci samej nevyhnutne počíta s faktom, že podľa článku 47 ods. 3 tohto zákona právo na bezplatné využívanie takejto dokumentácie prináleží subjektu, ktorý vykonal geologické práce na základe koncesie na prieskum ložísk uhľovodíkov.

34. Preto odvolávanie sa na toto druhé ustanovenie zákona o geologickom a banskom práve v žalobe treba považovať za ďalšie rozvíjanie výhrady, ktorú Komisia vzniesla už v odôvodnenom stanovisku.

35. V dôsledku toho treba námietku neprípustnosti vznesenú Poľskou republikou v súvislosti s prvým žalobným dôvodom zamietnuť.

O druhom žalobnom dôvode

– Argumentácia účastníkov konania

36. Čo sa týka druhého žalobného dôvodu založeného na údajnom porušení článku 3 ods. 1 smernice 94/22, Komisia Poľskej republike predovšetkým vytýka, že v súvislosti s vydávaním povolenia uvedeného v článku 1 bode 3 tejto smernice nebolo upravené nadobudnutie práva na využívanie ťažobných pozemkov, ako aj získanie koncesie na základe postupu verejného obstarávania a spôsob, ktorý by zabezpečil prístup k povoleniu bez akejkoľvek diskriminácie. Okrem toho právo prednosti, ktoré článok 12 zákona o geologickom a banskom práve priznáva držiteľovi práva na využívanie geologickej dokumentácie, je podľa názoru Komisie údajne tiež v rozpore s touto požiadavkou verejného obstarávania. Komisia ďalej uvádza, že článok 52 zákona o slobodnom výkone hospodárskej činnosti upravuje uskutočnenie verejného obstarávania len v prípade, keď počet podnikateľov spĺňajúcich podmienky udelenia koncesie a zaručujúcich riadny výkon činnosti, na ktorú sa koncesia vzťahuje, je vyšší než počet koncesií, ktorých vydanie bolo plánované.

37. Napokon Komisia v žalobe zároveň tvrdí, že článok 53 ods. 4 tohto zákona vyžaduje, aby ponuka bola predložená v poľštine, čo je v rozpore so zásadou, podľa ktorej treba všetkým záujemcom umožniť predloženie žiadostí o povolenie výkonu činností vyhľadávania, prieskumu a ťažby uhľovodíkov. Komisia však v replike túto výhradu vzala späť.

38. Poľská republika namieta neprípustnosť týchto výhrad z dôvodu, že prvý raz boli vznesené v štádiu konania pred Súdnym dvorom.

– Posúdenie Súdnym dvorom

39. Pokiaľ ide o výhradu založenú na tom, že Poľská republika v súvislosti s vydávaním povolenia uvedeného v článku 1 bode 3 tejto smernice neupravila nadobudnutie práva na využívanie ťažobných pozemkov, ako aj získanie koncesie na základe postupu verejného obstarávania a spôsob, ktorý by zabezpečil prístup k povoleniu bez akejkoľvek diskriminácie, stačí konštatovať, že táto výhrada už je uvedená v odôvodnenom stanovisku. V dôsledku toho je táto výhrada v rámci predmetnej žaloby prípustná.

40. Pokiaľ ide o výhradu založenú na tom, že prednosť, ktorú článok 12 zákona o geologickom a banskom práve priznáva držiteľovi práva na využívanie geologickej dokumentácie, je v rozpore s požiadavkou verejného obstarávania, táto výhrada nebola uvedená v odôvodnenom stanovisku. V dôsledku toho je táto výhrada neprípustná.

41. Pokiaľ ide o výhradu založenú na tom, že článok 52 zákona o slobodnom výkone hospodárskej činnosti upravuje uskutočnenie verejného obstarávania len v prípade, keď je počet podnikateľov spĺňajúcich podmienky udelenia koncesie a zaručujúcich riadny výkon činnosti, na ktorú sa koncesia vzťahuje, vyšší než počet koncesií, ktorých vydanie bolo plánované, táto výhrada takisto nebola uvedená v odôvodnenom stanovisku. V dôsledku toho je táto výhrada neprípustná.

42. Vzhľadom na to, že Komisia výhradu týkajúcu sa požiadavky uvedenej v článku 53 ods. 4 zákona o slobodnom výkone hospodárskej činnosti, podľa ktorej ponuka musí byť predložená v poľštine, vzala späť, nie je potrebné o tejto výhrade rozhodnúť.

O treťom žalobnom dôvode

– Argumentácia účastníkov konania

43. Tretím žalobným dôvodom založeným na údajnom porušení článku 5 bodov 1 a 2 smernice 94/22 Komisia predovšetkým uplatňuje, že poľská právna úprava neprebrala riadne požiadavku uverejnenia kritérií hodnotenia uvedených v bode 1 tohto článku v Úradnom vestníku Európskej únie. V žalobe Komisia zároveň vytýka Poľskej republike, že stavia na rovnakú úroveň na jednej strane kritérium týkajúce sa technických a finančných možností uchádzača a kritérium týkajúce sa predpokladaného rozsahu a technológie geologických prác a na druhej strane výšku náhrady za zriadenie práva na využívanie ťažobných pozemkov. Komisia poslednú uvedenú výhradu vzala späť na pojednávaní.

44. Poľská republika tvrdí, že tieto výhrady sú neprípustné z dôvodu, že neboli uvedené v odôvodnenom stanovisku.

– Posúdenie Súdnym dvorom

45. Pokiaľ ide o prvú výhradu založenú na tom, že poľská právna úprava neprebrala riadne požiadavku uverejnenia kritérií hodnotenia vymenovaných v článku 5 bode 1 smernice 94/22 v Úradnom vestníku Európskej únie , treba konštatovať, že táto výhrada bola uvedená v odôvodnenom stanovisku. V dôsledku toho je prípustná.

46. Keďže Komisia druhú výhradu uvedenú v bode 43 tohto rozsudku vzala na pojednávaní späť, už nie je potrebné o tejto výhrade rozhodnúť.

O veci samej

O prvom žalobnom dôvode

47. Prvý žalobný dôvod založený na údajnom porušení článku 2 ods. 2 prvého pododseku smernice 94/22 pozostáva z dvoch častí.

O prvej časti prvého dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

48. Prvou časťou svojho prvého žalobného dôvodu Komisia uplatňuje, že tým, že poľská právna úprava v článku 18 ods. 1 písm. 2b zákona o geologickom a banskom práve vyžaduje, aby v žiadosti o udelenie koncesie bolo uvedené číslo zápisu v registri podnikateľov alebo v evidencii hospodárskych činností v Poľsku, vytvára – v súvislosti s prístupom k samotnému konaniu získania koncesie – diskriminačnú situáciu vo vzťahu k subjektom usadeným v iných členských štátoch, ktoré môžu požiadať o udelenie koncesie len v prípade, že sú podnikom zaregistrovaným v Poľsku.

49. Poľská republika naopak tvrdí, že povinnosť mať sídlo v štádiu podania žiadosti o udelenie koncesie nepredstavuje prekážku výkonu plánovanej hospodárskej činnosti, pretože toto štádium sa týka kontroly dodržania formálnych požiadaviek zo strany hospodárskeho subjektu a zvyčajne sa končí udelením koncesie.

– Posúdenie Súdnym dvorom

50. Z tohto hľadiska treba pripomenúť, že podľa článku 2 ods. 2 smernice 94/22 členské štáty zabezpečia, aby medzi subjektmi nedochádzalo k diskriminácii v prístupe k činnostiam spočívajúcim vo vyhľadávaní, prieskume a ťažbe uhľovodíkov a pri ich vykonávaní v oblastiach určených na výkon týchto činností.

51. Keďže článok 18 ods. 1 písm. 2b zákona o geologickom a banskom práve vyžaduje od hospodárskeho subjektu usadeného v inom členskom štáte, ktorý chce získať koncesiu na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov v Poľsku, aby mal sídlo alebo prevádzku na poľskom území ešte predtým, než mu vôbec bude udelená koncesia, sťažuje takýmto spôsobom tomuto hospodárskemu subjektu prístup k plánovanej hospodárskej činnosti v porovnaní so subjektom, ktorý má hlavné sídlo v Poľsku. Toto ustanovenie totiž od hospodárskeho subjektu uchádzajúceho sa o koncesiu vyžaduje, aby vynaložil náklady, ktoré môžu byť značné, hoci nie je isté, že túto koncesiu získa.

52. Článok 18 ods. 1 písm. 2b zákona o geologickom a banskom práve je teda nezlučiteľný s článkom 2 ods. 2 smernice 94/22.

53. Okolnosť uvádzaná Poľskou republikou, že nadobudnutie koncesie pre určitú oblasť podlieha len splneniu presne stanovených formálnych podmienok zo strany žiadateľa a následne zvyčajne vedie k nadobudnutiu práv na využívanie ťažobných pozemkov v tejto oblasti týmto žiadateľom, nespochybňuje konštatovanie uvedené v predchádzajúcom bode. Na jednej strane totiž nemožno považovať za preukázané, že žiadateľ vo všetkých prípadoch splní podmienky, ktorým podlieha priznanie koncesie, a na druhej strane samotný členský štát priznal, že nastali prípady, keď koncesia bola zamietnutá.

54. Vzhľadom na to je prvá časť prvého žalobného dôvodu dôvodná.

O druhej časti prvého žalobného dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

55. V druhej časti svojho prvého žalobného dôvodu Komisia tvrdí, že výlučné právo bezplatne používať geologické informácie priznané subjektu, ktorý uskutočnil geologické práce na základe koncesie na prieskum ložísk uhľovodíkov, zakotvené v článku 47 ods. 3 zákona o geologickom a banskom práve v spojení s požiadavkou uvedenou v článku 20 ods. 2 bode 1 tohto zákona preukázať v žiadosti o udelenie koncesie na prieskum, že žiadateľovi prináleží právo používať geologickú dokumentáciu, je v rozpore so zásadou zákazu akejkoľvek diskriminácie všetkých záujemcov v prístupe k ťažbe uhľovodíkov. Subjekt, ktorý skôr získal koncesiu na prieskum ložísk uhľovodíkov, je totiž zvýhodnený voči iným záujemcom o získanie koncesie na ťažbu.

56. Poľská republika v tejto súvislosti tvrdí, že podľa poľského práva každý záujemca má rovnaký a nediskriminačný prístup k získaniu koncesií na vykonávanie prác spočívajúcich vo vyhľadávaní a prieskume uhľovodíkov. V dôsledku toho každý subjekt má možnosť zdokumentovať ložisko nerastov cestou vypracovania geologickej dokumentácie a následne získať výlučné právo používať tieto geologické informácie.

57. Predpisy upravujúce právo na geologické informácie uplatňované v Poľsku, ktoré právo používať tieto informácie priznávajú subjektom, ktoré samy znášali náklady potrebné na získanie týchto informácií, vychádzajú zo základných zásad poľského práva a práva Únie, t. j. dodržiavanie vlastníckeho práva a iných majetkových práv.

58. Podľa názoru Poľskej republiky článok 47 ods. 3 zákona o geologickom a banskom práve preberá článok 3 ods. 5 písm. b) smernice 94/22, ktorý stanovuje, že za udelenie povolenia v zmysle odseku 1 tohto článku 3 sa nepovažuje udelenie povolenia subjektu, ktorý má povolenie v inej forme v prípade, že vlastníctvo posledného uvedeného povolenia zahŕňa právo na udelenie skôr uvedeného povolenia.

– Posúdenie Súdnym dvorom

59. Treba pripomenúť, že podľa článku 10 ods. 1 a článku 11 ods. 2 zákona o geologickom a banskom práve bez toho, aby bol dotknutý článok 12 ods. 1 tohto zákona zriadeniu práva na využívanie ťažobných pozemkov zahŕňajúceho vyhľadávanie, prieskum alebo ťažbu zemného plynu, ropy a jej prírodných produktov, ako aj uhoľného metánu predchádza verejné obstarávanie a uskutočňuje sa zmluvou za náhradu, pod podmienkou získania koncesie.

60. Ako uviedol generálny advokát v bode 81 návrhov, ustanovenie článku 47 ods. 3 v spojení s článkom 20 ods. 2 bodom 1 zákona o geologickom a banskom práve vedie k tomu, že záujemca, ktorý sa stal úspešným uchádzačom vo verejnom obstarávaní týkajúcom sa nadobudnutia práva na využívanie ťažobných pozemkov zahŕňajúceho ťažbu dotknutých uhľovodíkov, nemôže počas päťročného obdobia trvania výlučného práva získať koncesiu na ťažbu, ak mu subjekt, ktorý predtým vykonal geologické práce a ktorý je majiteľom výlučného práva na používanie geologickej dokumentácie, nesprístupní svoju dokumentáciu.

61. Ukazuje sa teda, že sporný systém vzhľadom na zvýhodnené postavenie priznané počas päťročného obdobia subjektu, ktorý už vykonal vyhľadávacie a prieskumné činnosti, v každom prípade sťažuje, resp. znemožňuje získanie povolenia na ťažbu uhľovodíkov subjektu, ktorý nevykonal vyhľadávanie, ani prieskum dotknutých ložísk.

62. Tento záver nemôže byť v žiadnom prípade spochybnený tvrdením Poľskej republiky, že povolenie upravené vnútroštátnym konaním zahŕňa tak koncesiu na vyhľadávanie a prieskum, ako aj koncesiu na ťažbu.

63. Navyše, hoci sa členské štáty môžu slobodne rozhodnúť, že zabezpečia kompenzáciu subjektu, ktorý vynaložil náklady na vypracovanie geologickej dokumentácie počas prác spočívajúcich vo vyhľadávaní a prieskume, forma kompenzácie, o akú ide v zákone o geologickom a banskom práve, nemôže mať podobu porušenia zásady nediskriminačného prístupu všetkých subjektov k činnostiam spočívajúcim najmä v ťažbe uhľovodíkov, ktorá je zakotvená v článku 2 ods. 2 smernice 94/22.

64. Z toho vyplýva, že druhá časť prvého žalobného dôvodu je dôvodná.

65. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy sa musí prvému žalobnému dôvodu, ktorý uvádza Komisia na podporu svojej žaloby, vyhovieť.

O druhom žalobnom dôvode

66. Druhý žalobný dôvod založený na údajnom porušení článku 3 ods. 1 smernice 94/22 pozostáva len z dvoch častí.

O prvej časti druhého žalobného dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

67. V prvej časti druhého žalobného dôvodu Komisia uplatňuje, že ustanovenia zákona o geologickom a banskom práve nezaručujú, že sa v každom prípade uskutoční verejné obstarávanie na získanie povolenia na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov zodpovedajúce zásadám stanoveným v článku 3 ods. 2 smernice 94/22.

68. Komisia nespochybňuje voľbu Poľskej republiky rozdeliť udelenie povolenia uvedeného v článku 1 bode 3 smernice 94/22 do dvoch etáp takým spôsobom, že je najskôr potrebné získať právo na využívanie ťažobných pozemkov a následne koncesiu. V takomto prípade sa však nadobudnutie oboch týchto práv musí uskutočniť v konaní upravenom v článku 3 ods. 2 smernice 94/22 a spôsobom, ktorý zaručí nediskriminačný prístup k povoleniu. No len právo na využívanie ťažobných pozemkov sa nadobudne cestou verejného obstarávania, zatiaľ čo koncesia sa udelí v konaní, v ktorom sa rozhoduje na základe právnych titulov.

69. Poľská republika pripomína, že v systéme, ktorý zaviedol zákon o geologickom a banskom práve, povolenie v zmysle článku 1 bodu 3 smernice 94/22 pozostáva jednak z práva na využívanie ťažobných pozemkov a jednak z koncesie.

70. Každý subjekt sa môže domáhať zriadenia práva na využívanie ťažobných pozemkov, ktoré mu umožní získať koncesiu. Každá ponuka na zriadenie práva na využívanie ťažobných pozemkov predložená vo verejnom obstarávaní sa bude posudzovať podľa objektívnych a nediskriminačných kritérií.

71. Skutočnosť, že v praxi je k formálnemu správnemu konaniu týkajúcemu sa udelenia koncesie pripustený len jeden subjekt, t. j. subjekt, ktorého ponuka bola vyhodnotená ako najlepšia a ktorý na základe výsledku verejného obstarávania týkajúceho sa zriadenia práva na využívanie ťažobných pozemkov vyhral, podľa názoru Poľskej republiky potvrdzuje, že výsledok obstarávania týkajúceho sa práva na využívanie ťažobných pozemkov rozhoduje o udelení koncesie. V dôsledku toho cieľ smernice 94/22 spočívajúci v udelení koncesie subjektu, ktorý v konaní o verejnom obstarávaní posudzovanom na základe transparentných a nediskriminačných kritérií predložil najlepšiu ponuku, je dosiahnutý pomocou vnútroštátneho právneho predpisu posudzovaného ako celok.

– Posúdenie Súdnym dvorom

72. Podľa článku 3 ods. 1 smernice 94/22 členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že povolenia sa budú udeľovať po konaní, v rámci ktorého môžu záujemcovia predložiť svoje žiadosti v súlade buď s odsekom 2, alebo s odsekom 3 tohto článku.

73. Je nesporné, že podľa vnútroštátneho konania, ktoré zaviedol zákon o geologickom a banskom práve, povolenie na výkon výlučného práva na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov v určitej geografickej oblasti v zmysle článku 1 bodu 3 smernice 94/22 pozostáva z práva na využívanie ťažobných pozemkov a z koncesie.

74. Skutočnosť, že samotné priznanie práva na využívanie ťažobných pozemkov sa uskutočňuje formou verejného obstarávania, zatiaľ čo udelenie koncesie nadobúdateľovi tohto práva podlieha len splneniu určitých formálnych podmienok, nie je sama osebe nezlučiteľná s článkom 3 ods. 1 smernice 94/22. Nemožno totiž a priori vylúčiť, že takýto systém bude zaručovať, že „povolenia sa budú udeľovať po konaní, v rámci ktorého môžu záujemcovia predložiť svoje žiadosti“ v súlade s týmto článkom 3 ods. 1 tejto smernice. Bolo by to tak okrem iného v prípade, že všetci záujemcovia môžu predložiť žiadosti o priznanie práva na využívanie ťažobných pozemkov za nediskriminačných podmienok a udelenie koncesie nadobúdateľovi tohto práva by nepodliehalo len splneniu podmienok, ktoré nezahŕňajú posúdenie žiadostí v zmysle článku 5 bodu 1 písm. d) smernice 94/22.

75. V dôsledku toho nie je prvá časť druhého dôvodu dôvodná.

O druhej časti druhého dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

76. V druhej časti druhého žalobného dôvodu Komisia tvrdí, že oznámenie o potrebe uskutočniť verejné obstarávanie sa uverejňuje len v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej ( Úradný vestník Poľskej republiky ), a nie v Úradnom vestníku Európskej únie , ako to vyžaduje článok 3 ods. 2 smernice 94/22, na ktorý odkazuje článok 3 ods. 1 tejto smernice.

77. Poľská republika uvádza, že podľa § 4 ods. 2 nariadenia Rady ministrov sa oznámenie o vyhlásení verejného obstarávania na zriadenie práva na využívanie ťažobných pozemkov zahŕňajúceho vyhľadávanie, prieskum alebo ťažbu zemného plynu, ropy a jej prírodných produktov, ako aj uhoľného metánu uverejňuje aj v Úradnom vestníku Európskej únie .

– Posúdenie Súdnym dvorom

78. Podľa článku 3 ods. 2 smernice 94/22, na ktorý odkazuje článok 3 ods. 1, konanie, v ktorom všetci záujemcovia musia mať možnosť predložiť svoje žiadosti o povolenie, sa začne buď z podnetu príslušných orgánov prostredníctvom oznámenia o výzve na predkladanie žiadostí, ktoré sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie , alebo prostredníctvom oznámenia o výzve na predkladanie žiadostí, ktoré sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie po tom, čo žiadosť predloží určitý subjekt.

79. Je nesporné, že táto požiadavka uverejnenia obstarávania súvisiaceho so zriadením práva na využívanie ťažobných pozemkov, je v poľskom právnom poriadku dodržaná.

80. Skutočnosť, že sa na konanie na udelenie koncesie nevzťahuje povinnosť takéhoto uverejnenia, však nie je sama osebe z tých istých dôvodov, ktoré boli uvedené v rámci preskúmania prvej časti druhého žalobného dôvodu, v rozpore s článkom 3 ods. 2 smernice 94/22 a teda ani v rozpore s článkom 3 ods. 1.

81. Z toho vyplýva, že druhá časť druhého žalobného dôvodu nie je dôvodná a v dôsledku toho musí byť tento žalobný dôvod zamietnutý.

O treťom žalobnom dôvode

82. Tretí žalobný dôvod založený na údajnom porušení článku 5 bodov 1 a 2 smernice 94/22 sa skladá z troch častí.

O prvej časti tretieho žalobného dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

83. V prvej časti tretieho žalobného dôvodu Komisia tvrdí, že v rozsahu, v akom článok 17 zákona o geologickom a banskom práve stanovuje, že vzhľadom na mimoriadne vážny záujem štátu alebo mimoriadne vážny verejný záujem súvisiaci obzvlášť s ochranou životného prostredia môže byť udelenie koncesie podmienené poskytnutím záruky, ktorá môže kompenzovať prípadné škodlivé následky výkonu činnosti zahrnutej do koncesie, je tento článok v rozpore s článkom 5 bodom 1 písm. a) smernice 94/22. Komisia okrem toho uvádza, že podmienenie udelenia koncesie poskytnutím záruky nemá oporu v článku 6 ods. 2 tejto smernice, ktorý sa netýka poskytnutia alebo zamietnutia povolenia, ale len situácie ku dňu, ku ktorému je povolenie udelené.

84. Poľská republika s tvrdením Komisie nesúhlasí a domnieva sa, že článok 6 ods. 2 smernice 94/22 umožňuje vnútroštátnemu orgánu, ktorý má právomoc udeliť koncesiu, podmieniť udelenie koncesie poskytnutím záruky, pokiaľ to odôvodňuje mimoriadne vážny záujem štátu súvisiaci s ochranou životného prostredia.

– Posúdenie Súdnym dvorom

85. Podľa článku 5 bodu 1 písm. a) smernice 94/22 sa povolenia udeľujú na základe kritérií, ktoré sa v každom prípade týkajú technickej a finančnej spôsobilosti subjektov.

86. Je síce pravda, že záruka v zmysle článku 17 zákona o geologickom a banskom práve, ktorou môže byť podmienené udelenie koncesie, nespadá do pôsobnosti článku 5 bodu 1 písm. a) smernice 94/22.

87. Zo znenia článku 5 bodu 2 v spojení s článkom 6 ods. 1 a 2 smernice 94/22 však vyplýva, že ak existuje mimoriadne vážny záujem štátu alebo mimoriadne vážny verejný záujem súvisiaci obzvlášť s ochranou životného prostredia, členský štát môže – ako to stanovuje článok 17 zákona o geologickom a banskom práve – udelenie koncesie podmieniť poskytnutím záruky slúžiacej na kompenzáciu prípadných škodlivých následkov výkonu činnosti zahrnutej do koncesie.

88. Preto prvá časť tretieho žalobného dôvodu nie je dôvodná.

O druhej časti tretieho žalobného dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

89. V druhej časti tretieho žalobného dôvodu Komisia uplatňuje, že požiadavka uverejnenia konkrétnych kritérií týkajúcich sa elementov uvedených v článku 5 bode 1 smernice 94/22 v Úradnom vestníku Európskej únie nebola riadnym spôsobom prebratá do poľského právneho poriadku.

90. Poľská republika namieta voči porušeniu povinnosti uverejniť a jasne definovať všetky kritériá hodnotenia ponúk záujemcov. Podľa nej § 2 bod 3 nariadenia Rady ministrov spĺňa túto povinnosť.

– Posúdenie Súdnym dvorom

91. Podľa článku 5 bodu 1 piateho pododseku smernice 94/22 členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že kritériá, na základe ktorých sa udeľujú povolenia, sa vypracujú a uverejnia v Úradnom vestníku Európskej únie ešte predtým, ako začne plynúť lehota na predkladanie žiadostí.

92. V tejto súvislosti treba pripomenúť, ako už uviedla Komisia a Poľská republika to nepopiera, že § 2 bod 3 nariadenia Rady ministrov, na ktorý sa tento členský štát odvoláva, vymenúva len druhy kritérií, na základe ktorých sa ponuka považuje za najvýhodnejšiu. Okrem toho, ako uviedla Komisia, § 4 ods. 2 a 3 tohto nariadenia upravuje uverejnenie oznámení o verejnom obstarávaní obsahujúcich najmä kritériá posúdenia ponúk v Úradnom vestníku Európskej únie, avšak v praxi sa ukazuje, že poľská vláda sa obmedzila na to, že v uvedenom úradnom vestníku uverejňuje len druhy kritérií posúdenia ponúk a v súvislosti so získaním presných kritérií odkazuje na „podrobnejšie podmienky obstarávania týkajúceho sa nadobudnutia práv na využívanie ťažobných pozemkov vyhľadávanie a prieskum ložísk zemného plynu a ropy vo vybraných koncesných oblastiach“, ktoré si možno vyžiadať od príslušného oddelenia ministerstva životného prostredia.

93. Z vyššie uvedeného vyplýva, že Poľská republika neprijala všetky vhodné opatrenia na zabezpečenie riadneho prebratia článku 5 bodu 1 smernice 94/22 do poľského právneho poriadku.

94. Preto je druhá časť tretieho žalobného dôvodu dôvodná.

O tretej časti tretieho žalobného dôvodu

– Argumentácia účastníkov konania

95. V tretej časti tretieho žalobného dôvodu založenej na údajnom porušení článku 5 bodu 2 smernice 94/22 Komisia tvrdí, že poľská právna úprava nezaručuje, že všetky podmienky a požiadavky týkajúce sa výkonu činností stanovené smernicou budú určené a sprístupnené záujemcom odo dňa, kedy možno predložiť žiadosti.

96. Poľská republika, spochybňujúc výhradu vznesenú Komisiou, iba uvádza, že poľská právna úprava upravuje oznámenie všetkých potrebných informácií záujemcom a že tieto informácie sú prístupné v určitom štádiu konania, ale vo výnimočných prípadoch je možné bližšie objasniť určité podmienky v koncesiách.

– Posúdenie Súdnym dvorom

97. Ako upravuje článok 5 bod 2 smernice 94/22, podmienky a požiadavky týkajúce sa vykonávania a ukončovania činnosti, ktoré sa na každý typ povolenia vzťahujú na základe zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení platných v čase predkladania žiadostí, či už sú obsiahnuté v povolení alebo ide o jednu z podmienok, ktorá sa má prijať pred udelením takéhoto povolenia, sa určia a kedykoľvek poskytnú záujemcom. V prípade stanovenom v článku 3 ods. 2 písm. a) tejto smernice sa môžu poskytovať len odo dňa, počnúc ktorým možno predkladať žiadosti o povolenie.

98. Aj keď Poľská republika spochybňuje výhradu, ktorá predstavuje tretiu časť tretieho žalobného dôvodu Komisie, predsa len nespochybňuje jej tvrdenie, že poľská právna úprava nezaručuje, že všetky uvedené podmienky a požiadavky týkajúce sa výkonu činností stanovené smernicou 94/22 budú určené a sprístupnené záujemcom odo dňa, kedy možno predložiť žiadosti.

99. Z tohto dôvodu uvedená právna úprava nie je v súlade s článkom 5 bodom 2 smernice 94/22.

100. V dôsledku toho je tretia časť tretieho žalobného dôvodu dôvodná.

101. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba tretí žalobný dôvod uvádzaný Komisiou na podporu žaloby zamietnuť v prvej časti a vyhovieť mu v druhej a tretej časti.

102. Na základe toho treba konštatovať, že na jednej strany si Poľská republika tým, že neprijala opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby prístup k vyhľadávaniu, prieskumu a ťažbe uhľovodíkov prebiehal bez akejkoľvek diskriminácie medzi záujemcami a aby povolenia na výkon týchto činností boli udeľované po konaní, v rámci ktorého môžu všetci záujemcovia predložiť svoje žiadosti na základe kritérií uverejnených v Úradnom vestníku Európskej únie pred začiatkom plynutia lehoty na podávanie žiadostí, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 2, ako aj z článku 5 bodov 1 a 2 smernice 94/22, a na druhej strane sa v zostávajúcej časti žaloba zamieta.

O trovách

103. Na základe článku 138 ods. 3 prvej vety rokovacieho poriadku každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania. Keďže vo veci samej každý z účastníkov konania mal úspech len v časti predmetu konania, treba rozhodnúť, že každý z nich bude znášať svoje vlastné trovy konania.

Výrok

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol a vyhlásil:

1. Poľská republika si tým, že neprijala opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby prístup k vyhľadávaniu, prieskumu a ťažbe uhľovodíkov prebiehal bez akejkoľvek diskriminácie medzi záujemcami a aby povolenia na výkon týchto činností boli udeľované po konaní, v rámci ktorého môžu všetci záujemcovia predložiť svoje žiadosti na základe kritérií uverejnených v Úradnom vestníku Európskej únie pred začiatkom plynutia lehoty na podávanie žiadostí, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 2, ako aj z článku 5 bodov 1 a 2 smernice 94/22/ES Európskeho parlamentu a Rady z 30. mája 1994 o podmienkach udeľovania a používania povolení na vyhľadávanie, prieskum a ťažbu uhľovodíkov.

2. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3. Európska komisia a Poľská republika znášajú svoje vlastné trovy konania.