Výkon tejto voľnej úvahy však nemožno vyňať zo súdneho preskúmania. V tomto ohľade musí súd Únie v rámci tohto preskúmania overiť dodržanie procesných predpisov, vecnú správnosť skutkových zistení Komisie a aj to, či nedošlo ani k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutkových zistení, ani k zneužitiu právomoci. Na preukázanie, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia zložitého skutkového stavu, ktoré môže odôvodniť zrušenie napadnutého aktu, musia byť dôkazy, ktoré podal žalobca, dostatočné na to, aby sa posúdenie skutkového stavu zohľadnené v tomto akte stalo neprijateľným. S výnimkou tohto preskúmania prijateľnosti Všeobecnému súdu neprislúcha, aby svojím vlastným posúdením zložitého skutkového stavu nahradil posúdenie autora aktu.

Pokiaľ ide navyše o definíciu úrovne skorších vedeckých a technických poznatkov, skoršou úrovňou poznatkov nemôže byť úroveň, ktorá bezprostredne predchádzala zverejneniu nových poznatkov, ale skôr úroveň v deň predchádzajúceho hodnotenia rizík príslušnej látky. Na jednej strane totiž toto predchádzajúce hodnotenie predstavuje stabilný referenčný orientačný bod, pretože obsahuje zhrnutie poznatkov dostupných v danom čase. Na druhej strane, ak by sa novosť poznatkov vzťahovala na predchádzajúcu úroveň poznatkov priamo pred ich uverejnením, nebolo by možné zohľadniť postupný vývoj vedeckých a technických poznatkov, ktorého každá etapa sama osebe nevyhnutne nevyvoláva obavy, ale ktorý môže byť dôvodom na obavy ako celok.

Na to, aby bolo možné určiť, či už nespĺňa podmienky článku 4 nariadenia č. 1107/2009, najmä vzhľadom na cieľ ochrany sledovaný týmto nariadením, Komisia totiž musí mať možnosť začať preskúmanie aj vtedy, keď je úroveň pochybností vyvolaných novými vedeckými a technickými poznatkami len pomerne nízka. To však nemôže znamenať, že Komisia má pri svojom posudzovaní úplnú voľnosť. Pojem „nové vedecké a technické poznatky“ nemožno totiž chápať výlučne z časového hľadiska, ale zahŕňa aj kvalitatívnu zložku, ktorá sa navyše vzťahuje tak na prívlastok „nový“, ako aj na prívlastok „vedecký“. Z toho vyplýva, že hranica uplatnenia článku 21 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009 nie je dosiahnutá, ak sa „nové poznatky“ vzťahujú len na jednoduché opakovanie skorších poznatkov, nové predpoklady bez pevného základu, ako aj politické úvahy bez spojitosti s vedou. V konečnom dôsledku „nové vedecké a technické poznatky“ preto musia byť skutočne relevantné na účely posúdenia zachovania podmienok schválenia stanovených v článku 4 nariadenia č. 1107/2009.

Z článku 21 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 1107/2009 vyplýva, že aj keď Komisia musí „zohľadniť“ žiadosť členského štátu o preskúmanie schválenia účinnej látky, pri posudzovaní otázky, či sa má také preskúmanie vykonať s prihliadnutím na nové dostupné vedecké poznatky, má voľnosť. To predstavuje okrem iného ochranu výrobcov schválených účinných látok proti nedôvodným či dokonca zneužívajúcim žiadostiam o preskúmanie, ktoré by mohli predložiť členské štáty.

Preskúmanie musí na základe článku 21 ods. 1 nariadenie č. 1107/2009 Komisii umožniť, aby v prípade nových vedeckých poznatkov, na základe ktorých sa možno domnievať, že daná látka už nespĺňa kritériá schválenia stanovené v článku 4 uvedeného nariadenia, overila, či je to skutočne tak. Článok 21 nariadenia č. 1107/2009 neupravuje žiadne obmedzenie dôvodov umožňujúcich konštatovať, že kritériá schválenia už nie sú splnené, a predovšetkým neuvádza, že preskúmanie by sa malo týkať iba „nových vedeckých a technických poznatkov“, ktoré odôvodnili jeho začatie. Takéto obmedzenie by navyše odporovalo zásade riadnej správy vecí verejných a cieľu ochrany sledovanému uvedeným nariadením.

V rámci preskúmania totiž nie je upravené vypracovanie návrhu hodnotiacej správy, a napokon ani sprístupnenie tohto návrhu verejnosti. Článok 12 ods. 2 druhý pododsek, ktorého cieľom je najmä stanoviť Európskemu úradu pre bezpečnosť potravín (EFSA) lehotu na predloženie jeho záverov, sa teda neuplatňuje v rámci preskúmania, tiež preto, že nemožno určiť východiskový bod lehoty. Naopak, článok 21 ods. 2 nariadenia č. 1107/2009 stanovuje na predloženie výsledkov hodnotenia rizík úradom EFSA v rámci preskúmania inú lehotu, a to lehotu do troch mesiacov odo dňa požiadania Komisiou. Navyše vzhľadom na ciele ochrany sledované nariadením č. 1107/2009 nemožno jednoducho pripustiť, že metódy hodnotenia rizík schválenej látky musia zostať zmrazené ku dňu žiadosti o schválenie aj v rámci preskúmania, ku ktorému môže dôjsť, tak ako v prejednávanej veci, viac ako desať rokov po uvedenom dni. Na článok 12 ods. 2 nariadenia č. 1107/2009 sa preto nemožno užitočne odvolávať s cieľom napadnúť skutočnosť, že v rámci preskúmania určitej účinnej látky boli uplatnené metódy a kritéria odlišné od tých, ktoré sa uplatňovali počas ich schválenia.

Zaradenie nového bodu 3.8.3 do prílohy II nariadenia č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh predstavuje zmenu podmienok schválenia účinných látok, pokiaľ ide o riziko, ktoré pre včely predstavujú pesticídy. V tejto súvislosti regulačný rámec prešiel vývojom prijatím uvedeného nariadenia a na neho sa vzťahujúcich vykonávacích nariadení, ktoré už stanovujú, že treba venovať osobitnú pozornosť rizikám, ktoré pre včely predstavujú účinné látky a najmä pesticídy. Táto zmena regulačného rámca sa má uplatňovať na všetky hodnotenia rizík vykonané od nadobudnutia účinnosti uvedeného nariadenia bez ohľadu na to, či ide o prvé schválenie alebo preskúmanie.

Bod 6.3.4 oznámenia Komisie o uplatnení zásady obozretnosti stanovuje, že sa vykoná preskúmanie výhod a nákladov vyplývajúcich z činnosti alebo nečinnosti. Naproti tomu formát a rozsah tohto preskúmania nie sú vymedzené. Z tohto bodu najmä vôbec nevyplýva, že by bol príslušný orgán povinný začať osobitný postup hodnotenia, ktorého výsledkom by bola napríklad formálna písomná hodnotiaca správa. Okrem toho z tohto ustanovenia vyplýva, že orgán uplatňujúci zásadu obozretnosti má značnú mieru voľnej úvahy, pokiaľ ide o metódy posúdenia. Aj keď sa totiž v oznámení uvádza, že preskúmanie by malo zahŕňať ekonomickú analýzu, príslušný orgán musí v každom prípade zohľadniť aj nehospodárske úvahy. Okrem toho sa výslovne zdôrazňuje, že za určitých okolností možno ekonomické úvahy považovať za menej dôležité ako iné záujmy uznané za významné; ako príklad sú výslovne spomenuté záujmy ako životné prostredie alebo zdravie.

Navyše nie je nevyhnutné, aby sa ekonomická analýza nákladov a prínosov urobila na základe presného výpočtu nákladov vzťahujúcich sa na plánovanú činnosť, resp. nečinnosť. Takéto presné výpočty nebude vo väčšine prípadov možné urobiť, keďže v kontexte uplatňovania zásady obozretnosti ich výsledky závisia od rôznych premenných, ktoré sú prirodzene neznáme. Ak by totiž všetky dôsledky nečinnosti, ako aj činnosti boli známe, nebolo by potrebné uplatniť zásadu obozretnosti, ale bolo by možné rozhodnúť na základe istoty. Na záver možno konštatovať, že požiadavky oznámenia o zásade predbežnej opatrnosti sú splnené, pokiaľ sa príslušný orgán skutočne oboznámil s pozitívnymi a negatívnymi účinkami ekonomickej a inej povahy, ktoré môže vyvolať plánovaná činnosť, ako aj zdržanie sa činnosti, a pokiaľ ich zohľadnil pri svojom rozhodovaní. Naproti tomu nie je nevyhnutné, aby boli tieto účinky presne vyčíslené, ak to nie je možné alebo by to vyžadovalo neprimerané úsilie.

V tejto súvislosti posúdenie vplyvu, ktoré mala vykonať Komisia, môže zohľadňovať na jednej strane skutočnosť, že ak by sa to ukázalo nevyhnutné, bolo možné udeliť výnimky na vnútroštátnej úrovni a na druhej strane skutočnosť, že v niektorých členských štátoch mohlo poľnohospodárstvo v minulosti fungovať uspokojivo bez používania prípravkov na ochranu rastlín s obsahom dotknutých látok. Politická citlivosť témy je faktor, ktorý Komisia ako politický orgán môže a musí zohľadniť pri určení svojich priorít a vo svojich rozhodnutiach. Neznamená to však, že prijaté opatrenie je výsledkom neprimeraného politického tlaku.

(pozri body 459, 460, 466, 467)