Účastníci konania

Odôvodnenie

Výrok



Účastníci konania

Vo veci C‑441/05,

ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, podaný rozhodnutím Cour administrative d’appel de Douai (Francúzsko) z 1. decembra 2005 a doručený Súdnemu dvoru 12. decembra 2005, ktorý súvisí s konaním:

Roquette Frères

proti

Ministre de l’Agriculture, de l’Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité,

SÚDNY DVOR (druhá komora),

v zložení: predseda druhej komory C. W. A. Timmermans, sudcovia R. Schintgen, P. Kūris, R. Silva de Lapuerta a L. Bay Larsen (spravodajca),

generálna advokátka: J. Kokott,

tajomník: M.-A. Gaudissart, vedúci sekcie,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 7. septembra 2006,

so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:

– Roquette Frères, v zastúpení: N. Coutrelis, avocat,

– francúzska vláda, v zastúpení: G. de Bergues a J.‑C. Niollet, splnomocnení zástupcovia,

– Rada Európskej únie, v zastúpení: A. Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerová, splnomocnení zástupcovia,

– Komisia Európskych spoločenstiev, v zastúpení: M. Nolin, splnomocnený zástupca,

po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 26. októbra 2006,

vyhlásil tento

Rozsudok

Odôvodnenie

1. Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti:

– článku 24 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 177, s. 4),

– článku 27 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2038/1999 z 13. septembra 1999 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 252, s. 1),

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 2073/2000 z 29. septembra 2000, ktorým sa na hospodársky rok 2000/2001 znižuje zaručené množstvo na základe režimu výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe režimu preferenčných dovozov [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 246, s. 38),

– článku 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17),

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1745/2002 z 30. septembra 2002, ktorým sa na hospodársky rok 2002/2003 znižuje zaručené množstvo na základe režimu výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe režimu preferenčných dovozov [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 263, s. 31), a

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1739/2003 z 30. septembra 2003, ktorým sa pre hospodársky rok 2003/2004 znižuje zaručené množstvo na základe výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe preferenčných dovozov (Ú. v. EÚ L 249, s. 38; Mim. vyd. 03/040, s. 89).

2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Roquette Frères (ďalej len „Roquette“), jediným výrobcom izoglukózy usadeným v metropolitnom Francúzsku, a Ministre de l’Agriculture, de l’Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (ďalej len „minister“) v súvislosti s výrobnými kvótami pre izoglukózu, ktoré mal Roquette pridelené v rámci spoločnej organizácie trhu v sektore cukru.

Právny rámec

Nariadenie (EHS) č. 1111/77, zmenené a doplnené nariadením (EHS) č. 1293/79

3. Podľa článku 9 nariadenia Rady (EHS) č. 1111/77 zo 17. mája 1977, ktorým sa zavádzajú spoločné ustanovenia pre izoglukózu [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 134, s. 4), zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 1293/79 z 25. júna 1979 (Ú. v. ES L 162, s. 10):

„1. Základná kvóta sa prideľuje každému výrobnému podniku izoglukózy usadenému v Spoločenstve na obdobie [od 1. júla 1979 do 30. júna 1980].

… základná kvóta každého dotknutého podniku sa rovná dvojnásobku jeho výroby zistenej na základe tohto nariadenia za obdobie od 1. novembra 1978 do 30. apríla 1979.

2. Každému podniku so stanovenou základnou kvótou sa ďalej udeľuje maximálna kvóta rovnajúca sa jeho základnej kvóte zvýšenej o koeficient…

…“ [ neoficiálny preklad ]

4. Podľa odseku 4 toho istého článku sa základné kvóty menovite pridelili každému dotknutému podniku. Príloha II nariadenia č. 1111/77, zmeneného a doplneného nariadením č. 1293/79, stanovovala, že základná kvóta pre Roquette bola stanovená na 15 887 t sušiny.

5. V nadväznosti na žalobu, ktorú podal Roquette, Súdny dvor nariadenie č. 1293/79 zrušil z dôvodu porušenia podstatných formálnych náležitostí (rozsudok z 29. októbra 1980, Roquette Frères/Rada, 138/79, Zb. s. 3333).

Nariadenia (EHS) č. 387/81 a č. 388/81

6. Rada v dôsledku zrušenia nariadenia č. 1293/79 prijala nariadenie (EHS) č. 387/81 z 10. februára 1981, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 1111/77 (Ú. v. ES L 44, s. 1), ktoré okrem iného prostredníctvom odkazu na ustanovenia nariadenia č. 1111/77 obnovovalo režim kvót s retroaktívnym účinkom na obdobie od 1. júla 1979 do 30. júna 1980.

7. Ďalej nariadenie Rady (EHS) č. 388/81 z 10. februára 1981, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 1592/80 o uplatňovaní režimu výrobných kvót v sektore cukru a sektore izoglukózy na obdobie od 1. júla 1980 do 30. júna 1981 [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 44, s. 4), predĺžilo režim základných kvót na obdobie od 1. júla 1980 do 30. júna 1981.

Nariadenie č. 1785/81

8. Nariadenie č. 1111/77 bolo zrušené a nahradené nariadením č. 1785/81. V tomto poslednom uvedenom nariadení už výrobné kvóty izoglukózy neboli stanovené menovite pre každý výrobný podnik, ale na regionálnom základe.

9. Podľa štrnásteho odôvodnenia tohto nariadenia:

„… ukazuje sa, že je opodstatnené, aby bola členským štátom v rámci osobitných pravidiel a kritérií Spoločenstva daná popri právomoci prideľovať kvóty jednotlivým výrobným podnikom… izoglukózy aj právomoc neskôr zmeniť existujúce kvóty podnikov znížením týchto kvót o celkové množstvo, ktoré však na obdobie od 1. júla 1981 do 30. júna 1986 nemôže prekročiť 10 % kvót stanovených pôvodne podľa predmetných kritérií, a právomoc nanovo prideliť prerozdelené množstvá kvót iným podnikom;…“ [ neoficiálny preklad ]

10. Nariadenie č. 1785/81 sa pôvodne uplatňovalo na hospodárske roky 1981/1982 až 1985/1986. Článok 24 tohto nariadenia stanovoval:

„Členské štáty za podmienok tejto hlavy prideľujú kvótu A a kvótu B každému výrobnému podniku… izoglukózy usadenému na ich území, ktorý… mal počas obdobia od 1. júla 1980 do 30. júna 1981 pridelenú základnú kvótu, tak, ako je definovaná… nariadením (EHS) č. 1111/77…

…

3. Kvóta A každého výrobného podniku… izoglukózy sa rovná základnej kvóte, ktorá mu bola pridelená na obdobie od 1. júla 1980 do 30. júna 1981.

…

5. Kvóta B každého výrobného podniku izoglukózy sa rovná 23,55 % jeho kvóty A určenej v súlade s odsekom 3…

…“ [ neoficiálny preklad ]

11. Na základe odseku 2 toho istého článku boli základné množstvá na pridelenie uvedených kvót stanovené pre metropolitné Francúzsko na 15 887 t (základné množstvá A) a na 4 135 t (základné množstvá B), pričom sa pod nimi rozumeli tony sušiny.

12. Napokon článok 25 nariadenia č. 1785/81 umožňoval presun a zníženie kvót A a kvót B za týchto podmienok:

„1. Členské štáty môžu vykonávať presuny kvót A a kvót B medzi podnikmi za podmienok tohto článku a s prihliadnutím na záujem každej z dotknutých strán…

2. Členské štáty môžu znížiť kvótu A a kvótu B každého výrobného podniku… izoglukózy [usadeného] na ich území o celkové množstvo nepresahujúce… 10 % podľa okolností buď kvóty A, alebo kvóty B…

…

3. Prerozdelené množstvá kvót A a kvót B ako také prideľujú členské štáty jednému alebo viacerým iným podnikom, ktoré buď majú, alebo nemajú kvótu a sú usadené v rovnakom regióne v zmysle článku 24 ods. 2 ako podniky, ktorým boli tieto množstvá odňaté.

…“ [ neoficiálny preklad ]

Nariadenia č. 2038/1999 a č. 2073/2000

13. Rada svojím nariadením č. 2038/1999 prijala novú spoločnú organizáciu trhu v sektore cukru, pričom kodifikovala nariadenie č. 1785/81, ktoré bolo zrušené.

14. Článok 26 ods. 5 prvý pododsek nariadenia č. 2038/1999 spresňoval:

„Záruky za odpredaj… izoglukózy… [vyrobenej] v rámci kvóty môžu byť znížené pre jeden alebo viacero určených hospodárskych rokov v záujme splnenia záväzkov Spoločenstva vyplývajúcich z dohody o poľnohospodárstve uzavretej podľa článku 300 ods. 2 [ES].“ [ neoficiálny preklad ]

15. Článok 27 ods. 1 uvedeného nariadenia stanovoval:

„Podľa podmienok tejto kapitoly členské štáty pridelia kvótu A a kvótu B každému podniku…, ktorý vyrába izoglukózu, ktorý je usadený na ich území a ktorý:

– … mal počas hospodárskeho roka 1994/1995 pridelenú kvótu A a kvótu B,

…“ [ neoficiálny preklad ]

16. Základné množstvá na pridelenie uvedených kvót A a B tak, ako sú upravené v odseku 3 toho istého článku, boli zhodné s tými, ktoré boli stanovené predtým na hospodárske roky 1981/1982 až 1985/1986 v článku 24 ods. 2 nariadenia č. 1785/81.

17. Napokon článok 30 nariadenia č. 2038/1999 upravoval presun a zníženie kvót A a kvót B za obdobných podmienok ako tie, ktoré boli predtým upravené v článku 25 nariadenia č. 1785/81.

18. Predmetom nariadenia č. 2073/2000 prijatého na základe článku 26 ods. 5 nariadenia č. 2038/1999 bolo znížiť na hospodársky rok 2000/2001 kvóty pridelené týmto posledným uvedeným nariadením. Jeho článok 1 ods. 2 a 3 stanovoval:

„2. Rozdiel uvedený v odseku 1 [498 800 t] sa rozdeľuje podľa produktov a podľa regiónov v súlade s prílohou I.

Po znížení o rozdiely predstavujú základné množstvá, ktoré slúžia na pridelenie výrobných kvót výrobným podnikom na hospodársky rok 2000/2001, množstvá uvedené v prílohe II.

3. Pre každý výrobný podnik, ktorému bola pridelená výrobná kvóta na hospodársky rok 2000/2001, členské štáty určia jeho vlastné zníženie, rovnako ako aj jeho kvótu A a kvótu B, zmenené vzhľadom na uplatnenie tohto rozdielu…“ [ neoficiálny preklad ]

Nariadenia č. 1260/2001, č. 1745/2002 a č. 1739/2003

19. Nariadenie č. 1260/2001 platilo na hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006.

20. Z článku 10 ods. 2 a článku 11 ods. 2 uvedeného nariadenia vyplývalo, že základné výrobné množstvá izoglukózy pre metropolitné Francúzsko boli 15 747,1 t (základné množstvo A) a 4 098,6 t (základné množstvo B), pričom sa pod nimi rozumeli tony sušiny.

21. Článok 11 ods. 3 tohto nariadenia s presňoval:

„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 10 (3), (4), (5) a (6) a článok 12, kvóty A a B… podnikov vyrábajúcich izoglukózu… budú tie, ktoré pridelili členské štáty pre hospodársky rok 2000/2001 pred uplatnením článku 26 (5) nariadenia (ES) č. 2038/1999…“

22. Článok 10 ods. 3 nariadenia č. 1260/2001 umožňoval podobne ako článok 26 ods. 5 nariadenia č. 2038/1999 zníženie zaručených množstiev v rámci režimu výrobných kvót v záujme splnenia medzinárodných záväzkov.

23. Napokon článok 12 nariadenia č. 1260/2001, rovnako ako článok 25 nariadenia č. 1785/81 a článok 30 nariadenia č. 2038/1999, stanovoval, že členské štáty môžu presúvať kvóty A a B medzi podnikmi.

24. Komisia na základe článku 10 nariadenia č. 1260/2001 prijala nariadenie č. 1745/2002, ktorého predmetom bolo znížiť na hospodársky rok 2002/2003 množstvá zaručené v rámci režimov výrobných kvót. Jeho článok 1 ods. 2 a 3 stanovoval:

„2. Rozdiel uvedený v odseku 1 [862 475 t] sa rozdeľuje podľa produktov a podľa regiónov v súlade s prílohou I.

Po znížení predstavujú základné množstvá, ktoré slúžia na pridelenie výrobných kvót výrobným podnikom na hospodársky rok 2002/2003, množstvá uvedené v prílohe II.

3. Pre každý výrobný podnik, ktorému bola pridelená výrobná kvóta na hospodársky rok 2002/2003, členské štáty určia jeho vlastné zníženie, rovnako ako aj jeho kvótu A a kvótu B, zmenené vzhľadom na uplatnenie tohto rozdielu…“ [ neoficiálny preklad ]

25. Napokon na hospodársky rok 2003/2004 došlo k novému zníženiu výrobných kvót izoglukózy na základe článku 1 nariadenia č. 1739/2003.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky

26. Rozhodnutím z 28. júna 2000 riaditeľ hospodárskej a medzinárodnej politiky ministerstva poľnohospodárstva potvrdil Roquette úroveň ročných kvót pre výrobu izoglukózy, ktoré mu boli pridelené na základe nariadení č. 1785/81 a č. 2038/1999, počnúc hospodárskym rokom 1981/1982, vo výške 15 887 t pre izoglukózu A a 4 135 t pre izoglukózu B.

27. Minister výnosom z 26. októbra 2000 na základe nariadenia č. 2073/2000 znížil uvedené kvóty, ktoré boli pridelené Roquette, a to o 606,6 t izoglukózy A a 157,9 t izoglukózy B, čím stanovil tieto kvóty na hospodársky rok 2000/2001 na 15 280,4 t a na 3 977,1 t.

28. Výnosom z 13. júla 2001 prijatým na základe nariadenia č. 1260/2001 minister stanovil na hospodárske roky 2001/2002 až 2005/2006 výrobné kvóty Roquette na 15 747,1 t pre izoglukózu A a na 4 098,6 t pre izoglukózu B.

29. Výnosom z 23. októbra 2002 prijatým na základe nariadení č. 1745/2002 a 1739/2003 tento minister „preradil“ 1 048,9 t izoglukózy A a 273 t izoglukózy B na hospodársky rok 2002/2003, čím stanovil výrobné kvóty Roquette na 14 698,2 t a na 3 825,6 t. Podobne výnosom zo 17. októbra 2003 „preradil“ 262,1 t izoglukózy A a 68,2 t izoglukózy B na hospodársky rok 2003/2004, čím stanovil uvedené kvóty na tento hospodársky rok na 15 485 t a na 4 030,4 t.

30. Roquette podal na Tribunal administratif de Lille žaloby o neplatnosť rozhodnutia z 8. júna 2000 a štyroch už citovaných výnosov, pričom poukazoval na nezákonnosť šiestich nariadení, na ktorých sa zakladajú toto rozhodnutie a tieto výnosy.

31. Uvedený súd spojil týchto piatich žalôb a následne rozhodnutím z 11. marca 2004 zamietol, usúdiac, že Roquette mal podať žalobu o neplatnosť proti nariadeniu č. 1785/81 a piatim neskorším nariadeniam na súdy Spoločenstva.

32. Žaloby boli teda v celom rozsahu zamietnuté bez skúmania veci samej vzhľadom na to, že uvedený súd uplatnil judikatúru Súdneho dvora vyplývajúcu z rozsudku z 15. februára 2001, Nachi Europe (C‑239/99, Zb. s. I‑1197), podľa ktorej sa žalobca nemôže na vnútroštátnom súde prostredníctvom námietky odvolávať na nezákonnosť aktu Spoločenstva, ktorý priamo nenapadol v lehote stanovenej na podanie žaloby na súdoch Spoločenstva.

33. Roquette podal proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na Cour administrative d’appel de Douai.

34. Za týchto podmienok Cour administrative d’appel de Douai rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. … bolo bez akýchkoľvek pochybností prípustné, aby spoločnosť Roquette Frères priamo na [Súdnom dvore] napadla zákonnosť článku 24 [ods.] 2 nariadenia č. 1785/81, článku 27 [ods.] 3 nariadenia č. 2038/1999, článku 1 nariadenia č. 2073/2000, článku 11 [ods.] 2 nariadenia č. 1260/2001, článku 1 nariadenia č. 1745/2002 a článku 1 nariadenia č. 1739/2003[?]

2. Za predpokladu, že je prípustné, aby sa spoločnosť Roquette Frères odvolávala na nezákonnosť uvedených ustanovení [na vnútroštátnych súdoch],… sú článok 24 [ods.] 2 nariadenia č. 1785/81, článok 27 [ods.] 3 nariadenia č. 2038/1999, článok 1 nariadenia č. 2073/2000, článok 11 [ods.] 2 nariadenia č. 1260/2001, článok 1 nariadenia č. 1745/2002 a článok 1 nariadenia č. 1739/2003 platné v tom, že stanovujú maximálne základné výrobné množstvá izoglukózy pre metropolitné Francúzsko bez zohľadnenia izoglukózy, ktorá bola v tomto členskom štáte vyrobená od 1. novembra 1978 do 30. apríla 1979 ako medziprodukt slúžiaci na výrobu iných produktov určených na predaj[?]“

O prejudiciálnych otázkach

O prvej otázke

35. Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či bolo bez akýchkoľvek pochybností prípustné, aby taká fyzická alebo právnická osoba, akou je Roquette, za takých skutkových a právnych okolností ako okolnosti veci samej podala proti ustanoveniam uvedeným v tejto otázke žalobu o neplatnosť na základe článku 230 ES (ďalej len „sporné ustanovenia“).

36. Tomuto súdu ide o ubezpečenie, že Roquette sa vzhľadom na judikatúru vyplývajúcu najmä z už citovaného rozsudku Nachi Europe môže pred ním odvolávať na nezákonnosť sporných ustanovení, hoci proti týmto ustanoveniam nepodal v lehote upravenej v článku 230 ES žalobu o neplatnosť na súdy Spoločenstva.

37. V tejto súvislosti francúzska vláda a Komisia Európskych spoločenstiev tvrdia, že Roquette mohol bez akýchkoľvek pochybností podať proti sporným ustanoveniam žalobu o neplatnosť, keďže tieto ustanovenia sa ho priamo a osobne týkali najmä z dôvodu, že bol jediným francúzskym výrobcom izoglukózy a z tohto dôvodu mal nárok na všetky základné množstvá pridelené metropolitnému Francúzsku.

38. Naopak Roquette a Rada Európskej únie usudzujú, že sporné ustanovenia sa žalobcu vo veci samej priamo a osobne netýkali a že v každom prípade zostáva určitá pochybnosť, či je prípustné, aby podal žalobu o neplatnosť týchto ustanovení. Preto sa judikatúra vyplývajúca z už citovaného rozsudku Nachi Europe v tomto prípade nemá uplatniť, a teda žalobca vo veci samej sa môže odvolávať na prípadnú neplatnosť sporných ustanovení, a v dôsledku toho je namieste, aby Súdny dvor posúdil platnosť týchto ustanovení.

39. Najprv je vhodné pripomenúť, že článok 241 ES vyjadruje všeobecnú právnu zásadu, ktorá žalobcovi v rámci žaloby podanej podľa vnútroštátneho práva proti zamietnutiu jeho žiadosti zaručuje právo odvolávať sa na nezákonnosť aktu Spoločenstva, ktorý tvorí základ pre vnútroštátne rozhodnutie prijaté voči nemu, pričom otázku platnosti tohto aktu Spoločenstva možno následne postúpiť Súdnemu dvoru v rámci prejudiciálneho konania (rozsudok Nachi Europe, už citovaný, bod 35, a citovaná judikatúra).

40. Táto všeobecná zásada sledujúca zabezpečenie toho, aby každá osoba mala možnosť napadnúť akt Spoločenstva tvoriaci základ pre rozhodnutie namierené voči nej, nie je žiadnou prekážkou toho, aby nariadenie nadobudlo konečnú platnosť pre jednotlivca, voči ktorému treba toto nariadenie považovať za individuálne rozhodnutie, ktorého zrušenie mohol bez akýchkoľvek pochybností požadovať na základe článku 230 ES, čo tomuto jednotlivcovi zabraňuje odvolávať sa na vnútroštátnom súde na nezákonnosť tohto nariadenia (rozsudok Nachi Europe, už citovaný, bod 37).

41. Nastoľuje sa teda otázka, či by žaloba Roquette proti sporným ustanoveniam podaná na základe článku 230 štvrtého odseku ES bola bez akýchkoľvek pochybností prípustná, keďže tieto ustanovenia sa ho priamo a osobne týkajú (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 1996, Accrington Beef a i., C‑241/95, Zb. s. I‑6699, bod 15).

42. V tejto súvislosti treba konštatovať, že nariadenia, z ktorých vychádzajú uvedené ustanovenia, okrem iného zavádzajú systém základných výrobných množstiev pridelených členským štátom, pričom týmto štátom prináleží rozdelenie uvedených množstiev medzi rôzne výrobné podniky usadené na ich územiach.

43. V takomto systéme, kde členským štátom prináleží rozdelenie základných výrobných množstiev, ktoré sú im pridelené, medzi výrobné podniky, pričom majú možnosť vykonať presuny kvót medzi týmito podnikmi, treba konštatovať, že každému výrobcovi stanovuje jeho kvóty priamo a s konečnou platnosťou rozhodnutie členského štátu, pod ktorý patrí.

44. Ďalej je vhodné pripomenúť, že v tomto systéme mali členské štáty určitú voľnú úvahu, keďže mohli za podmienok upravených v predpise Spoločenstva pristúpiť k novému rozdeleniu kvót medzi výrobné podniky, najmä aby tak umožnili novým podnikom vstupujúcim na trh začať s výrobou izoglukózy.

45. Také pridelenie základných výrobných množstiev členským štátom, k akému došlo na úrovni Spoločenstva v dôsledku sporných ustanovení, sa teda v zásade nemôže výrobného podniku priamo týkať v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES.

46. Napokon skutočnosť, že Roquette bol jediným výrobným podnikom izoglukózy usadeným v metropolitnom Francúzsku a z tohto dôvodu mal nárok na všetky základné výrobné množstvá pridelené Francúzsku, na tomto závere nič nemení, pretože pokiaľ nebolo prijaté vnútroštátne rozhodnutie v tomto zmysle, v skutočnosti nič tomuto podniku nezaručovalo takúto úroveň na základe samotných nariadení Spoločenstva, keďže časť jeho kvót mohol dotknutý členský štát prerozdeliť najmä prípadnému novému výrobcovi izoglukózy.

47. Z predchádzajúcich konštatovaní vyplýva, že na taký podnik ako Roquette nebolo možné hľadieť tak, že sa ho sporné ustanovenia priamo týkajú v zmysle článku 230 štvrtého odseku ES. Preto nemožno tvrdiť, že bolo bez akýchkoľvek pochybností prípustné, aby podal proti týmto ustanoveniam žalobu o neplatnosť na súdy Spoločenstva.

48. Preto je na prvú prejudiciálnu otázku vhodné odpovedať, že bez akýchkoľvek pochybností nebolo prípustné, aby taká fyzická alebo právnická osoba, akou je Roquette, za takých skutkových a právnych okolností ako okolnosti veci samej podala proti sporným ustanoveniam žalobu o neplatnosť na základe článku 230 ES. Takáto osoba sa teda v rámci žaloby podanej podľa vnútroštátneho práva môže odvolávať na nezákonnosť týchto ustanovení, hoci proti nim nepodala v lehote upravenej v článku 230 ES žalobu o neplatnosť na súdy Spoločenstva.

O druhej otázke

49. Touto otázkou vnútroštátny súd navrhuje Súdnemu dvoru posúdiť platnosť sporných ustanovení vzhľadom na to, že stanovujú maximálne základné výrobné množstvá izoglukózy pre metropolitné Francúzsko bez zohľadnenia izoglukózy, ktorá bola v tomto členskom štáte vyrobená od 1. novembra 1978 do 30. apríla 1979 (ďalej len „referenčné obdobie“) ako medziprodukt slúžiaci na konečnú výrobu iných produktov určených na predaj.

50. V tejto súvislosti Roquette tvrdí, že sporné ustanovenia sú neplatné. Uvádza, že pôvodné stanovenie kvót izoglukózy v rámci nariadenia č. 1111/77, zmeneného a doplneného nariadením č. 387/81, bolo nezákonné vzhľadom na judikatúru vyplývajúcu z rozsudku z 13. februára 1992, Roquette Frères (C‑210/90, Zb. s. I‑731), keďže množstvá izoglukózy vyrábané ako medziprodukt neboli započítané do výroby počas referenčného obdobia, ktoré slúžilo na určenie pôvodných kvót, v závislosti od ktorých boli neskôr členským štátom spornými ustanoveniami pridelené základné výrobné množstvá.

51. Pokiaľ ide o údaje týkajúce sa referenčného obdobia, Roquette usudzuje, že v právnej úprave účinnej v danom období nebola žiadna informácia o potrebe zahrnúť do údajov, ktoré boli výrobcovia povinní odovzdať príslušným orgánom, množstvá izoglukózy vyrábanej ako medziprodukt. Túto neistotu podporovalo konanie členských štátov a v poslednom rade i konanie Komisie, ktorá len lakonicky bez poskytnutia dodatočných spresnení požadovala, aby jej boli odovzdané údaje týkajúce sa výrobných kapacít výrobcov izoglukózy. Roquette z toho vyvodzuje záver, že mu vzhľadom na to nemožno vytýkať, že do údajov, ktoré slúžili na stanovenie pôvodných kvót, nezapočítal množstvá izoglukózy vyrábané ako medziprodukt.

52. Francúzska vláda, Rada a Komisia naopak usudzujú, že sporné ustanovenia sú platné. Tvrdia najmä, že práve skutočnosť, že právna úprava účinná v danom období nerozlišovala medzi účelom výroby izoglukózy, mala viesť Roquette k tomu, aby nepristúpil k rozlišovaniu, a teda odovzdal všetky údaje týkajúce sa výroby izoglukózy vrátane údajov o izoglukóze vyrábanej ako medziprodukt. Preto nemožno Rade pripísať zjavné nesprávne posúdenie pri stanovení základných množstiev vyplývajúcom zo sporných ustanovení.

53. Na úvod je potrebné pripomenúť, že Rada svojím nariadením č. 1111/77, zmeneným a doplneným nariadením č. 387/81, pridelila Roquette pôvodnú základnú kvótu na obdobie od 1. júla 1979 do 30. júna 1980. Ako vyplýva zo znenia článku 9 ods. 1 druhého pododseku tohto nariadenia, táto kvóta sa musela rovnať dvojnásobku jeho výroby zistenej za referenčné obdobie.

54. Na určenie výroby každého z dotknutých podnikov za toto obdobie Komisia použila údaje týkajúce sa ich výroby v priebehu každého kalendárneho mesiaca, ktoré jej členské štáty odovzdali na základe článku 1 jej nariadenia (EHS) č. 1471/77 z 30. júna 1977 o oznámeniach členských štátov týkajúcich sa izoglukózy [ neoficiálny preklad ] (Ú. v. ES L 162, s. 3). Členské štáty získali tieto údaje prostredníctvom vyhlásení, ktoré vypracovali samy výrobné podniky.

55. Rada na tomto základe v tabuľke vloženej do prílohy II nariadenia č. 1111/77, zmeneného a doplneného nariadením č. 387/81, stanovila základnú kvótu pre Roquette na 15 887 t sušiny, čo je dvojnásobok jeho výroby zistenej za referenčné obdobie v súlade s postupom opísaným v predchádzajúcom bode tohto rozsudku. V tejto súvislosti je nesporné, že Roquette do údajov týkajúcich sa výroby odovzdaných príslušným vnútroštátnym orgánom nezapočítal množstvá izoglukózy vyrábané ako medziprodukt.

56. Zo sporných ustanovení vyplýva, že základné množstvá boli následne stanovené na rovnakej úrovni ako pôvodne udelené základné kvóty s výhradou znížení vyplývajúcich z medzinárodných záväzkov Spoločenstva.

57. V tejto súvislosti je vhodné konštatovať, že pôvodné kvóty na obdobie od 1. júla 1979 do 30. júna 1980 boli stanovené v súlade s článkom 9 ods. 1 nariadenia č. 1111/77, zmeneného a doplneného nariadením č. 387/81, na základe výroby výrobných podnikov zistenej za referenčné obdobie, pričom toto zistenie sa zakladalo na údajoch, ktoré tieto podniky samy odovzdali členským štátom, ktoré ich po ich zaznamenaní a prípadných prevereniach oznámili Komisii v súlade s článkom 1 nariadenia č. 1471/77. Keďže Rada sa rozhodla odkázať na uvedené kvóty, nemusela pri prijímaní nariadení sporných vo veci samej nanovo zbierať uvedené údaje.

58. Preto skutočnosť, že Rada sa v sporných ustanoveniach naďalej opierala o pôvodné základné kvóty, nemôže sama osebe spôsobiť neplatnosť sporných ustanovení.

59. V každom prípade treba poukázať na to, že Roquette vzhľadom na to, že bolo zjavne prípustné, aby v súvislosti s výpočtom základných kvót napadol nariadenie č. 1111/77, zmenené a doplnené nariadením č. 387/81, na súdoch Spoločenstva na základe článku 230 ES, nemôže v rámci veci samej spochybňovať platnosť tohto nariadenia.

60. Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na druhú položenú otázku odpovedať, že skúmaním tejto otázky nebola zistená žiadna skutočnosť, ktorá by bola spôsobilá ovplyvniť platnosť sporných ustanovení.

O trovách

61. Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Výrok

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

1. Nebolo bez akýchkoľvek pochybností prípustné, aby taká fyzická alebo právnická osoba, akou je spoločnosť Roquette Frères, za takých skutkových a právnych okolností ako okolnosti veci samej podala žalobu o neplatnosť na základe článku 230 ES proti:

– článku 24 ods. 2 nariadenia Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru [ neoficiálny preklad ],

– článku 27 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 2038/1999 z 13. septembra 1999 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru [ neoficiálny preklad ],

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 2073/2000 z 29. septembra 2000, ktorým sa na hospodársky rok 2000/2001 znižuje zaručené množstvo na základe režimu výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe režimu preferenčných dovozov [ neoficiálny preklad ],

– článku 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru,

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1745/2002 z 30. septembra 2002, ktorým sa na hospodársky rok 2002/2003 znižuje zaručené množstvo na základe režimu výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe režimu preferenčných dovozov [ neoficiálny preklad ], a

– článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1739/2003 z 30. septembra 2003, ktorým sa pre hospodársky rok 2003/2004 znižuje zaručené množstvo na základe výrobných kvót pre sektor cukru a predpokladané maximálne zásobovacie potreby rafinérií cukru na základe preferenčných dovozov.

Takáto osoba sa teda v rámci žaloby podanej podľa vnútroštátneho práva môže odvolávať na nezákonnosť týchto ustanovení, hoci proti nim nepodala v lehote upravenej v článku 230 ES žalobu o neplatnosť na súdy Spoločenstva.

2. Skúmaním druhej položenej otázky nebola zistená žiadna skutočnosť, ktorá by bola spôsobilá ovplyvniť platnosť článku 24 ods. 2 nariadenia č. 1785/81, článku 27 ods. 3 nariadenia č. 2038/1999, článku 1 nariadenia č. 2073/2000, článku 11 ods. 2 naraidenia č. 1260/2001, článku 1 nariadneia č. 1745/2002 a článku 1 nariadenia č. 1739/2003.