*
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
*
ECLI:EU:C:2015 :108 1ROZSUDOK SÚDN EHO D VORA (veľká ko mora)
z 24. februára 2015  
Jazyk kon ania: holandčina.„Návrh na začatie prejudiciálneho kon ania — Voľný pohyb pracovníkov — Článok 45 Z FEÚ — 
Rovnosť zaobchádzania me dzi pracovníkmi nerezidentmi — Daňové zvýhodnenie spočívajúce 
v oslobodení od náhrady výdavkov zamestnávateľa — Paušálne poskytnuté zvýhodnenie — 
Pracovníci pochádzajúci z členského štátu odlišného od členského štátu ich pracoviska — 
Podmienka b ydliska v určitej vzdialenosti od hranice členského štátu pracoviska“
Vo veci C-512/13,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho kon ania p odľa článku 267 ZFEÚ, podaný 
rozhodnutím H oge Raad d er Nederlanden (Holandsko) z 9. augusta 2013 a doručený Sú dnemu dvoru 
25. septembra 2013 , ktorý súvisí s konaním:
C. G. Sopora
proti
Staatssec retaris van Financiën,
SÚDNY D VOR (veľká ko mora),
v zložení: predseda V . Skouris, podpredseda K. Lenaerts, predsedovia ko môr A. Tizzano, L. Bay Larsen, 
T. von Danwitz, s udcovia A . Rosas, A. Arabadžiev, C. Toader, M. Safjan, D. Šváby, M. Berger, 
A. Prechal, a C. G. Fernlund (spravodajca),
generálna advokátka: J. Kokott,
tajomník: M . Ferreira, hlavná referentka,
so zreteľom na písomnú časť kon ania a po pojednávaní z 2. septembra 2014 ,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— C. G. Sopora, v zastúpení: P. Kavelaars, J. Schaap a J. Korving, belastingadviseurs,
— holandská vláda, v zastúpení: M. de Ree a M. Bulterman, splnomocnené zástupkyne,
— Európska ko misia, v zastúpení: W. Roels a J. Enegren, splnomocnení zástupcovia,
po vypočutí návrhov generálnej advokátky n a pojednávaní z 13. novembra 2014 ,
vyhlásil tento
2 ECLI:EU:C:2015 :108ROZSUDOK Z 24.2.2015 –VEC C-512/13
SOPORA
Rozsudok
1 Návrh na začatie prejudiciálneho kon ania sa týka v ýkladu predpisov súvisiacich s voľným p ohybom 
pracovníkov v rámci Európskej únie.
2 Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníci sú pán Sopora a Staatssecretaris van 
Financiën, vo ve ci zamietnutia n ávrhu dotknutej osoby smerujúceho k získaniu paušálnej náhrady 
výdavkov v režime o slobodenia od da ne v súvislosti so zamestnaním, ktoré vykonáva v Holandsku.
Právny rámec
3 Podľa článku 31 o ds. 1 zákona o dani z príjmov z roku 1964 ( Wet op de loonbelasting 1964 ) v znení 
z roku 2012 ( ďalej len „zákon o dani z príjmov“) predstavujú určité náhrady výdavkov vyplatené 
zamestnancom súčasť zdaniteľnej mzdy.
4 Podľa článku 31a ods. 2 písm. e) zákona o dani z príjmov však môžu byť náhrady výdavkov oslobodené 
od tejto da ne, ke ď sa poskytujú ako n áhrada z a dodatočné náklady, nazývané „extrateritoriálne 
výdavky“, ktoré vzniknú pracovníkovi z dôvodu jeho pobytu počas obdobia n epresahujúceho osem 
rokov mimo štátu pôvodu.
5 Nariad enie zo 17. mája 1965 o vykonaní zákona z roku 1964 o dani z príjmov v znení nariad enia 
z 23. decembra 2010 u pravuje podmienky u platňovania tohto zákona od 1. januára 2012 . Stanovuje 
oslobodenie od da ne z príjmov v prospech „pracovníkov, ktorí pricestovali“, definovaných v článku10 e 
ods. 2 písm. b) v tomto znení:
„pracovník zamestnaný v inom štáte…:
1. ktorý má osobitné zručnosti, ktoré sa nevyskytujú alebo sú zriedkavé n a holandskom trhu práce, a
2. ktorý viac ako d ve tretiny z obdobia 24 me siacov predchádzajúcich jeho prijatiu do zamestnania 
v Holandsku m al bydlisko v o vzdialenosti viac ako 150 [ kilometrov] od holandských hraníc, 
s výnimkou holandských pobrežných vôd a výhradnej hospodárskej zóny krá ľovstva v zmysle 
článku 1 zákona o vzniku v ýhradnej hospodárskej zóny.“
6 Zo spisu, ktorým di sponuje Sú dny dvor, vyplýva, že náhrady priznané v súvislosti s extrateritoriálnymi 
výdavkami sú oslobodené od da ne, v tomto prípade vo výške 30 % da ňového základu, bez potreby 
predloženia dôkazu o existencii týchto výdavkov (ďalej len „paušálna úprava“) na základe spoločnej 
žiadosti „pracovníka, ktorý pricestoval“ a zamestnávateľa. Zdaniteľný základ t vorí p redovšetkým 
odmena za prácu a náhrada z a extrateritoriálne výdavky. Okrem t oho je naďalej možné predložiť 
dôkazy o vyšších výdavkoch, kt oré boli vynaložené, a získať oslobodenie uvedenej náhrady od da ne vo 
výške týchto výdavkov. Navyše pracovník prijatý do zamestnania v inom členskom štáte, ktorý nesplnil 
podmienku týkajúcu sa bydliska v o vzdialenosti viac ako 150 ki lometrov od holandských hraníc, môže 
tiež získať oslobodenie od n áhrad, ktoré zodpovedajú vzniknutým e xtrateritoriálnym v ýdavkom, 
ktorých vznik môže preukázať.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
7 Pán Sopora b ol zamestnaný v Holandsku o d 1. februára 2012 d o 31. decembra 2012 s poločnosťou 
prepojenou s jeho zamestnávateľom s o sídlom v Nemecku. Pán Sopora m al počas obdobia 24 
mesiacov pred jeho zamestnaním v Holandsku b ydlisko v Nemecku v o vzdialenosti me nej ako 150 
kilometrov od holandskej hranice. Následne si ponechal bydlisko v Nemecku a prenajímal si byt 
v Holandsku, aby v ňom býval určitú časť týždňa.
ECLI:EU:C:2015 :108 3ROZSUDOK Z 24.2.2015 –VEC C-512/13
SOPORA
8 Pán Sopora a jeho zamestnávateľ požiadali príslušný orgán o uplatnenie paušálnej úpravy.
9 Tento orgán v rozhodnutí z 11. apríla 2012 , ktoré bolo potvrdené po podaní sťažnosti pánom Soporom, 
určil, že pán Sopora n esplnil podmienku, podľa kt orej musel počas posledných 24 mesiacov pred 
začiatkom s vojho zamestnania v Holandsku b ývať dlhšie ako d ve t retiny z tohto obdobia v o 
vzdialenosti viac ako 150 kilometrov od holandskej hranice.
10 Pán Sopora p odal žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Rechtbank te Breda (O kresný súd v Brede). 
Tento súd zamietol uvedenú žalobu hlavne po tom, ako s konštatoval, že požiadavka, podľa kt orej 
musel pracovník bývať v určitej vzdialenosti od holandskej hranice, nie je v rozpore s právom Ú nie.
11 Pán Sopora podal kasačný opravný prostriedok proti rozhodnutiu Rechtbank te Breda n a Hoge Raad 
der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska).
12 Tento posledný uvedený súd sa vo svojom n ávrhu na začatie prejudiciálneho kon ania pýta na súlad 
paušálnej úpravy s právom Ú nie.
13 Po prvé uvádza, že holandský zákono darca uviedol, že pracovníci pochádzajúci z iných členských štátov 
majú spravidla vyššie životné náklady v porovnaní s pracovníkmi dlhodobo usadenými v Holandsku. 
Zákono darca chcel pôvodne na pracovníkov pochádzajúcich zo zahraničia, v každom p rípade a bez 
ďalších dokladov, uplatniť paušálnu úpravu, aby sa zabránilo sporom o výške týchto nákladov.
14 Následne vnútroštátny súd spresňuje dôvody, pre ktoré bolo s platnosťou od 1. januára 2012 z avedené 
kritérium založené na vzdialenosti viac ako 150 ki lometrov od holandskej hranice.
15 Uvádza, že paušálna úprava bola používaná v širšej miere, ako sa predpokladalo pri jej prijatí, a z toho 
vyplýva narušenie hospodárskej súťaže v pohraničnom r egióne na úkor pracovníkov s bydliskom 
v Holandsku. Zamestnávatelia so sídlom v tomto členskom š táte viac zamestnávali pracovníkov 
s bydliskom m imo tohto členského štátu, ktorým m ohli z dôvodu uplatnenia paušálnej úpravy dá vať 
nižší plat, pričom im z aručovali vyššiu čistú odmenu za rovnakú p rácu. Vnútroštátny zákono darca 
chcel napraviť túto situáciu vylúčením uplatnenia paušálnej úpravy na pracovníkov, o ktorých sa mohlo 
predpokladať, že im vznikali nižšie extrateritoriálne výdavky, respektíve žiadne, v prípade, keď sa mohli 
každodenne dostaviť zo svojho bydliska n a svoje pracovisko a vrátiť sa späť. Zaviedol tak kri térium 
založené na vzdialenosti 150 ki lometrov vzdušnou čiarou me dzi bydliskom pracovníka n achádzajúcim 
sa v domovskom členskom štáte a holandskou hranicou. Uvedený zákono darca sa domnieval, že väčšia 
vzdialenosť by neumožňovala pracovníkovi dostaviť sa ka ždodenne na pracovisko a vrátiť sa z neho 
späť.
16 Podľa vnútroštátneho súdu vnútroštátny zákono darca uznal, že v prípade pracovníkov s bydliskom 
v členskom štáte pôvodu vo vzdialenosti me nej ako 150 ki lometrov od holandskej hranice sa môže 
vzdialenosť, kt orá i ch o ddeľuje od ich p racoviska, výrazne odlišovať. Domnieval sa však, ž e 
zohľadnenie vzdialenosti me dzi pracoviskom n achádzajúcim sa v Holandsku a bydliskom p racovníka 
v členskom š táte pôvodu predtým, ako b ol zamestnaný v Holandsku, môže viesť k problémom 
súvisiacim s tým, ako ju uplatňujú da ňové orgány.
17 Vnútroštátny súd sa pýta, či je stanovené kri térium vzdialenosti základom odlišovania porovnateľných 
situácií a či môže byť odôvodnené v prípade, keď predstavuje prekážku v oľného pohybu pracovníkov.
18 Za týchto okolností Hoge Raad d er Nederlanden rozhodol prerušiť kon anie a položiť Súdnemu dvoru 
tieto prejudiciálne otázky:
„1.Ide o nepriame r ozlišovanie na základe štátnej príslušnosti alebo o obmedzenie voľného pohybu 
pracovníkov, ktoré si vyžaduje odôvodnenie, ke ď zákonn á úprava členského štátu umožňuje 
‚pracovníkom, kt orí tam p ricestovali‘, získať v režime o slobodenia o d da ne n áhradu z a
4 ECLI:EU:C:2015 :108ROZSUDOK Z 24.2.2015 –VEC C-512/13
SOPORA
 extrateritoriálne výdavky a podľa ktorej pracovníkom, ktorí v čase pred prijatím d o zamestnania 
v tomto členskom štáte bývali v zahraničí vo vzdialenosti viac ako 150 kilometrov od hranice 
tohto členského štátu, možno v režime o slobodenia od da ne bez predloženia ďalších dôkazov 
priznať paušálnu náhradu nákladov, a to aj v prípade, že suma náhrady prevyšuje skutočnú výšku 
extrateritoriálnych výdavkov, pričom v prípade pracovníka, ktorý v uvedenom o bdobí býval 
v menšej vzdialenosti od tohto členského štátu, je náhrada o bmedzená na výšku p reukázateľných 
skutočných extrateritoriálnych výdavkov?
2. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: zakladá s a v tomto prípade predmetná holandská 
úprava obsiahnutá v nariad ení zo 17. mája 1965 o vykonávaní zákona o dani z príjmov 
z roku 1964 n a naliehavých dôvodoch všeobecného záujmu?
3. V prípade kladnej odpovede aj na druhú otázku: ide kri térium 150 kilometrov v uvedenej úprave 
nad rá mec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľa sledovaného touto právnou úpravou?“
O prejudiciálnyc h o tázkac h
19 V prvom rad e je potrebné uviesť, že otázky p oložené vnútroštátnym súdom sa týkajú zlučiteľnosti 
daňového zvýhodnenia, ktoré členský š tát poskytne pracovníkom, ktorí m ali pred nástupom d o 
zamestnania na jeho území bydlisko v inom č lenskom štáte v určitej vzdialenosti od jeho hranice, 
s právom Ú nie. Toto zvýhodnenie pozostáva z paušálneho spôsobu oslobodenia od da ne z príjmov 
týkajúce sa náhrady za extrateritoriálne výdavky v o výške 30 % da ňového základu bez toho, aby mali 
pracovníci povinnosť preukázať, že im s kutočne vznikli uvedené výdavky a lebo že tieto výdavky 
dosahovali výšku tejto náhrady.
20 Svojimi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa tak vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa 
má článok 45 Z FEÚ chápať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnemu predpisu, o aký id e vo ve ci samej, 
ktorým členský štát stanovuje v prospech pracovníkov, ktorí m ali bydlisko v inom členskom štáte pred 
nástupom d o zamestnania n a jeho ú zemí, poskytnutie da ňového zvýhodnenia p ozostávajúceho 
z paušálneho spôsobu oslobodenia od da ne náhrady za extrateritoriálne výdavky p od podmienkou, že 
títo pracovníci mali bydlisko v o vzdialenosti viac ako 150 ki lometrov od jeho hranice.
21 Podľa článku 45 o ds. 2 ZFEÚ zahŕňa voľný pohyb pracovníkov odstránenie akejkoľvek diskriminácie 
medzi pracovníkmi členských štátov na základe štátnej príslušnosti, pokiaľ ide o zamestnanie, odmenu 
za prácu a iné pracovné podmienky.
22 Súdny dvor najmä rozhodol, že zásada r ovnosti zaobchádzania v oblasti odmeňovania by bola zbavená 
účinku, ak by m ohla byť porušená di skriminačnými vnútroštátnymi ustanoveniami v oblasti da ne 
z príjmu (rozsudky B iehl, C-175/88, EU:C:1990 :186, bod 12, a Schumacker, C-279/93, EU:C:1995 :31, 
bod 23).
23 Okrem t oho podľa ustálenej judikatúry zakazujú predpisy týkajúce sa rovnosti zaobchádzania nielen 
zjavnú diskrimináciu založenú na štátnej príslušnosti, ale tiež každú formu skrytej diskriminácie, ktorá 
pri uplatňovaní ostatných kri térií n a odlišovanie, akým je kri térium b ydliska, smeruje v skutočnosti 
k rovnakém u výsledku (rozsudky S otgiu, 152 /73, EU:C:1974 :13, bod 11, a Schumacker, EU:C:1995 :31, 
bod 26).
24 Preto voľný pohyb pracovníkov na jednej strane zakazuje členském u štátu prijať opatrenie, ktoré 
zvýhodňuje pracovníkov s bydliskom n a jeho území, ak smeruje k zvýhodňovaniu vlastných štátnych 
príslušníkov, čím vytvára di skrimináciu na základe štátnej príslušnosti.
ECLI:EU:C:2015 :108 5ROZSUDOK Z 24.2.2015 –VEC C-512/13
SOPORA
25 Na strane druhej vzhľadom na znenie článku 45 o ds. 2 ZFEÚ, ktorého cieľom je odstránenie akejkoľvek 
formy diskriminácie „medzi pracovníkmi členských štátov“ založenej na štátnej príslušnosti v kontexte 
článku 26 Z FEÚ, je potrebné zastávať názor, že uvedená sloboda z akazuje aj diskrimináciu me dzi 
pracovníkmi nerezidentmi, ak ve die k neodôvodnenému z výhodňovaniu p ríslušníkov u rčitých 
členských štátov vo vzťahu k iným štátnym príslušníkom.
26 Okrem t oho pri skúmaní predpisov, o ktoré ide vo ve ci samej, treba zohľadniť cieľ sledovaný týmito 
predpismi, ktorý pozostáva z uľahčenia voľného pohybu pracovníkov s bydliskom v iných členských 
štátoch, kt orí prijali prácu v Holandsku a ktorým z tohto dôvodu m ôžu vzniknúť dodatočné náklady, 
a uplatniť na týchto pracovníkov paušálnu úpravu na rozdiel od pracovníkov s dlhodobým p obytom 
v Holandsku.
27 Holandský z ákono darca sa na jednej strane domnieval, že nad u rčitú vzdialenosť me dzi bydliskom 
dotknutých pracovníkov nachádzajúcim sa v inom č lenskom štáte a ich pracoviskom v Holandsku 
nemôžu títo pracovníci každodenne cestovať tam a späť, v dôsledku č oho m usia dotknutí pracovníci 
v podstate v Holandsku b ývať, a na strane druhej, že dodatočné životné náklady, ktoré v dôsledku toho 
vznikajú, sú značné, preto stanovil túto vzdialenosť na 150 ki lometrov od holandskej hranice a limit na 
výšku p aušálneho oslobodenia od da ne na 30 % zdaniteľného základu.
28 Ako b olo uvedené v bode 6 tohto rozsudku, z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že paušálna 
úprava nikdy nemôže byť na ujmu uvedených pracovníkov. V prípade, ak skutočne vynaložené 
extrateritoriálne výdavky p rekročia paušálny limit 30 %, budú m ôcť, aj napriek splneniu podmienok 
stanovených na uplatnenie paušálnej úpravy, získať oslobodenie od da ne za extrateritoriálne výdavky 
po predložení náležitých dôkazov.
29 Vnútroštátny súd chce ešte zdôrazniť, že pracovníci, ktorí nesplnili podmienku b ydliska vo vzdialenosti 
viac ako 150 ki lometrov od holandskej hranice, môžu využiť oslobodenie od náhrady za skutočne 
vynaložené extrateritoriálne výdavky p o predložení náležitých dôkazov v zmysle pravidla stanoveného 
v článku 31a ods. 2 písm. e) zákona o dani z príjmov. Tento prípad v šak nepovoľuje nadmerné 
kompe nzovanie týchto výdavkov, na rozdiel od situácií, v ktorých sa uplatňuje paušálne da ňové 
oslobodenie poskytované bez ohľadu n a skutočnú výšku s umy extrateritoriálnych výdavkov aj 
v prípade, keď je výška sumy týchto výdavkov nulová.
30 Je teda z rejmé, že všetci pracovníci nerezidenti, ktorých bydlisko s a nachádza vo vzdialenosti viac ako 
150 ki lometrov od holandskej hranice alebo v kratšej vzdialenosti od hranice, môžu využiť da ňové 
oslobodenie náhrady za skutočné extrateritoriálne výdavky. Administratívne zjednodušenie osvedčenia 
o týchto extrateritoriálnych výdavkoch, kt oré vyplýva z paušálnej úpravy, sa však uplatňuje len na 
pracovníkov s bydliskom vo vzdialenosti viac ako 150 ki lometrov od tejto hranice.
31 Je tiež nesporné, že z uplatnenia paušálnej úpravy je vylúčená väčšina belgických pracovníkov, ako a j 
časť pracovníkov pochádzajúcich z Nemecka, Francúzska, Luxemburska a Veľkej Británie.
32 S paušálnym u platnením da ňového zvýhodnenia, ktoré sa má uplatniť v situáciách, v ktorých hmotné 
podmienky v yžadované na využitie tejto výhody sú nepochybne splnené, sa spája existencia iných 
situácií, v ktorých sú z odlišných dôvodov tiež splnené tieto podmienky, pričom v týchto situáciách 
vzniká o krem i ného nárok na toto zvýhodnenie po predložení náležitých dôkazov.
33 Je síce pravda, že úvahy ad ministratívnej povahy nemôžu odôvodniť výnimku z právnych predpisov 
Únie pre členský š tát (rozsudok Terhoeve, C-18/95, EU:C:1999 :22, bod 45), z judikatúry Sú dneho 
dvora však tiež vyplýva, že nebude možné odňať členským štátom m ožnosť dosiahnutia legitímnych 
cieľov zavedením p redpisov, ktoré sú ľahko s pravované a kontrolované príslušnými orgánmi (pozri 
rozsudky K omisia/Taliansko, C-110/05, EU:C:2009 :66, bod 67; Josemans, C-137/09, EU:C:2010 :774, 
bod 82, a Komisia/Španielsko, C-400/08, EU:C:2011 :172, bod 124).
6 ECLI:EU:C:2015 :108ROZSUDOK Z 24.2.2015 –VEC C-512/13
SOPORA
34 Samotná skutočnosť stanovenia hraníc týkajúcich sa vzdialenosti vo vzťahu k bydlisku p racovníkov 
a limitu n a priznané oslobodenie pri z ohľadnení holandskej hranice a daňového základu ako 
východiskového bodu, aj keď ako u vádza vnútroštátny súd to nevyhnutne vykazuje približnú povahu, 
netvorí sama osebe nepriamu di skrimináciu alebo iné obmedzenie voľného pohybu pracovníkov. To 
platí predovšetkým v prípade, o aký id e vo ve ci samej, keď paušálna úprava zvýhodňuje pracovníkov, 
ktorí ju využívajú, vzhľadom n a to, že výrazne znižuje ad ministratívne zaťaženie, ktoré títo pracovníci 
musia podstúpiť na získanie oslobodenia od náhrady za extrateritoriálne výdavky.
35 Situácia by bola odlišná, ak by boli uvedené limity stanovené takým spôsobom, že by táto paušálna 
úprava systematicky v iedla k čistej nadmernej kompe nzácii skutočne vynaložených extrateritoriálnych 
výdavkov, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
36 Vzhľadom n a vyššie uvedené treba na položené otázky o dpovedať tak, že článok 45 Z FEÚ sa m á 
vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnemu predpisu, o aký id e vo ve ci samej, ktorým členský 
štát stanovuje v prospech pracovníkov, ktorí m ali bydlisko v inom členskom štáte pred nástupom d o 
zamestnania na jeho území, priznanie da ňového zvýhodnenia pozostávajúceho z paušálneho spôsobu 
oslobodenia od da ne náhrady za extrateritoriálne výdavky a ž do výšky 30 % zdaniteľného základu pod 
podmienkou, že títo pracovníci mali bydlisko v o vzdialenosti viac ako 150 ki lometrov od jeho hranice, 
s výnimkou prípadu, keď by tieto hranice boli stanovené takým spôsobom, že by toto oslobodenie 
systematicky v iedlo k očividnej nadmernej ko mpe nzácii skutočne vynaložených extrateritoriálnych 
výdavkov, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
O trovác h
37 Vzhľadom na to, že kon anie pred Sú dnym dvorom m á vo vzťahu k účastníkom kon ania vo ve ci samej 
incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym 
súdom, o trovách kon ania r ozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy kon ania, ktoré vznikli 
v súvislosti s predložením p ripomienok Sú dnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov 
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Sú dny dvor (veľká ko mora) rozhodol takto:
Článok 4 5 Z F EÚ sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnemu predpisu, o aký ide v o 
veci samej, ktorým č lenský štát stanovuje v prospec h p racovníkov, ktorí mali bydlisko v inom 
členskom štáte p red n ástupom d o zamestnania n a jeho území, priznanie daňového z v ýhodnenia 
pozostávajúceho z paušálneho spôsobu o slobodenia o d d ane n áh rady za ext rateritoriálne 
výdavky až do výšky 3 0 % z daniteľného základu p od p odmienkou, že títo p racovníci m ali 
bydlisko vo v z dialenosti viac ako 1 5 0 k ilometrov od jeho h r anice, s výnimkou prípadu, ke ď by 
tieto h r anice boli stanovené takým s pôsobom, ž e by toto o slobodenie sys tematicky viedlo 
k očividnej nadmernej kompenzácii skutočne vynaloženýc h ext rateritoriálnyc h v ýdavkov, čo 
prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
Podpisy