NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

PRIIT PIKAMÄE

prednesené 9. septembra 2021 ( 1 )

Vec C‑213/19

Európska komisia

proti

Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska

„Nesplnenie povinnosti členským štátom – Článok 4 ods. 3 ZEÚ – Článok 310 ods. 6 a článok 325 ZFEÚ – Boj proti podvodom – Požiadavka efektivity – Povinnosť sprístupniť vlastné zdroje do rozpočtu Únie – Finančná zodpovednosť členských štátov – Colná únia – Nariadenie (EHS) č. 2913/92 – Colný kódex Spoločenstva – Nariadenie (EÚ) č. 952/2013 – Colný kódex Únie – Clo – Dovoz textilných výrobkov a obuvi z Číny – Rozsiahly a systémový podvod – Organizovaná trestná činnosť – Dovozcovia, ktorí sa dopustili porušení – Colná hodnota – Podhodnotenie – Colné kontroly založené na analýze rizika – Kontroly pred prepustením – Poskytnutie záruky – Chýbajúce kontroly – Články 16 a 17 Charty základných práv Európskej únie – Vlastné zdroje Európskej únie – Rozhodnutia 2007/436/ES a 2014/335/EÚ – Nariadenie (ES, Euratom) č. 1150/2000 a nariadenie (EÚ, Euratom) č. 609/2014 – Vznik colného dlhu – Povinnosť sprístupnenia Európskej únii – Odhad straty tradičných vlastných zdrojov – Štatistická metodika založená na prepočítanej priemernej cene a prijateľnej minimálnej cene – Daň z pridanej hodnoty (DPH) – Smernica 2006/112/ES – Základ dane pre DPH – Vlastné zdroje založené na DPH“

Obsah

I. Úvod II. Právny rámec A. Právo v oblasti tradičných vlastných zdrojov 1. Rozhodnutia o systéme vlastných zdrojov 2. Nariadenia o metódach a postupe sprístupňovania vlastných zdrojov 3. Nariadenie (EÚ, Euratom) č. 608/2014 4. Nariadenie č. 1553/89 B. Colné právo 1. Colný kódex Spoločenstva 2. Colný kódex Únie 3. Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu Spoločenstva 4. Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu Únie C. Právo v oblasti DPH III. Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby A. Skutkové okolnosti B. Konanie pred podaním žaloby IV. Konanie na Súdnom dvore V. Návrhy účastníkov konania VI. O žalobe A. O prípustnosti 1. O námietke neprípustnosti založenej na údajnom porušení práva Spojeného kráľovstva na obranu počas konania pred podaním žaloby a počas konania na Súdnom dvore a) O poskytnutí údajov o výpočtoch týkajúcich sa prepočítanej priemernej ceny, prijateľnej minimálnej ceny a odhadovaných strát vlastných zdrojov b) O informáciách týkajúcich sa výpočtov vykonaných za roky 2011 až 2014 na základe platobných výmerov C18 Snake c) O oboznámení sa s praxou iných členských štátov, pokiaľ ide o používanie metodiky OLAF‑u d) O žiadosti o preukázanie povahy podhodnoteného tovaru a krajiny určenia tovaru 2. O námietke neprípustnosti založenej na vadách konania pred podaním žaloby a na vadách žaloby, najmä pokiaľ ide o colný režim 42 3. O námietke neprípustnosti založenej na tom, že Komisia porušila zásady legitímnej dôvery, právnej istoty, „estoppel“ a lojálnej spolupráce 4. O námietke neprípustnosti založenej na nemožnosti nariadiť sprístupnenie súm na základe článku 258 ZFEÚ B. O nesplnení povinností v oblasti ochrany finančných záujmov Únie a boja proti podvodom, ako aj povinností vyplývajúcich z colných predpisov Únie 1. O povinnostiach členských štátov v oblasti boja proti protiprávnemu konaniu poškodzujúcemu finančné záujmy Únie 2. O opatreniach, ktoré sa majú prijať podľa colných predpisov na ochranu finančných záujmov Únie v prípade predmetného podvodu a) O charakteristických znakoch podvodov páchaných dotknutými dovozcami a o nadobudnutí vedomosti o týchto podvodoch orgánmi Spojeného kráľovstva b) O povinnosti zaviesť analýzu rizika, vykonávať kontroly pred prepustením a o potrebe poskytnúť záruky 1) Úvodné poznámky 2) O povinnosti vykonať analýzu rizika 3) O povinnosti vykonávať kontroly pred prepustením 4) O povinnosti poskytnúť záruky 3. Zhrnutie dôkazov uplatnených proti Spojenému kráľovstvu 4. O povinnosti členských štátov určiť sumy cla a zapísať príslušné sumy do účtovnej evidencie C. O porušení právnych predpisov Únie týkajúcich sa vlastných zdrojov a odhadu strát tradičných vlastných zdrojov tvorených clom 1. O právnom režime zapisovania splatných súm do účtovnej evidencie a sprístupňovania tradičných vlastných zdrojov 2. O porušení povinnosti Spojeného kráľovstva sprístupniť Komisii sumy zodpovedajúce clám stanoveným v rámci operácie Snake 3. O odhade strát tradičných vlastných zdrojov a) Úvodné pripomienky 1) O právomoci Komisie stanoviť odhad straty tradičných vlastných zdrojov a o právomoci Súdneho dvora rozhodnúť o tejto otázke 2) O údajnej povinnosti preukázať škodu a príčinnú súvislosť, ako aj o kontrafaktuálnom scenári b) O veci samej 1) O prehľade metodiky OLAF‑u a jej uplatnení ako nástroja na výpočet strát tradičných vlastných zdrojov 2) O uplatnení rozsudku Komisia/Portugalsko 3) O principiálnom pripustení Komisiou navrhovaného prístupu k odhadu strát tradičných vlastných zdrojov 4) O použití metodiky založenej na štatistických údajoch v prejednávanej veci i) O určení objemu podhodnotených dovozov – O období od novembra 2011 do novembra 2014 – O období od 1. januára 2015 do 11. októbra 2017 ii) O referenčnej hodnote na určenie výšky strát vlastných zdrojov 5) Zhrnutie týkajúce sa odhadu tradičných vlastných zdrojov 4. O úrokoch z omeškania D. O porušení zásady lojálnej spolupráce zakotvenej v článku 4 ods. 3 ZEÚ E. O nesplnení povinností vyplývajúcich z právnych predpisov týkajúcich sa DPH a vlastných zdrojov založených na DPH 1. O právnom režime sprístupňovania zdrojov založených na DPH do rozpočtu Únie 2. O výhrade týkajúcej sa straty vlastných zdrojov založených na DPH v colnom režime 40 3. O výhrade týkajúcej sa straty vlastných zdrojov založených na DPH v colnom režime 42 VII. O trovách VIII. Návrh

I. Úvod

1. V prejednávanej veci podala Európska komisia proti Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska žalobu o nesplnenie povinnosti podľa článku 258 ZFEÚ z dôvodu, že počas obdobia od novembra 2011 do 11. októbra 2017 vrátane (ďalej len „obdobie porušovania“) Spojené kráľovstvo jednak nezapísalo správne sumy cla do účtovnej evidencie a nesprístupnilo správne sumy tradičných vlastných zdrojov a vlastných zdrojov založených na dani z pridanej hodnoty (DPH) z niektorých dovozov textilných výrobkov a obuvi z Číny a jednak neposkytlo všetky informácie požadované Komisiou na účely určenia výšky strát tradičných vlastných zdrojov. ( 2 )

2. Podľa Komisie si tak tento štát nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 3 ZEÚ, ktorý stanovuje zásadu lojálnej spolupráce, z článku 310 ods. 6 a článku 325 ZFEÚ, ako aj z viacerých ustanovení sekundárneho práva týkajúcich sa colných predpisov Únie, tradičných vlastných zdrojov a DPH.

3. Súdny dvor má teda v prejednávanej veci rozvinúť svoju judikatúru týkajúcu sa rozsahu povinností v oblasti boja proti podvodom a ochrany finančných záujmov Únie, ako ich ukladajú ustanovenia citované v predchádzajúcom bode, v kontexte, v ktorom Komisia tvrdí, že dotknutý členský štát nesprávne určil colnú hodnotu dovážaného tovaru, keďže tento tovar bol pri jeho dovoze podhodnotený z dôvodu chýbajúcich účinných kontrolných opatrení. V tejto veci vznikajú otázky zásadného významu, ako napríklad možnosť Komisie určiť výšku svojho nároku vyplývajúceho zo strát vlastných zdrojov v situácii, keď Komisia vzhľadom na neexistenciu správneho určenia hodnoty tovaru zo strany dotknutého členského štátu vychádza zo štatistickej metódy, konkrétne z prepočítaných priemerných cien vzťahujúcich sa na tovar dovážaný na úrovni Únie. Napokon má Súdny dvor rozhodnúť o otázke, či je členský štát dovozu tovaru povinný zaplatiť straty vlastných zdrojov založených na DPH v rámci colného režimu, v ktorom sa clo platí pri dovoze, ale DPH sa musí zaplatiť neskôr v členskom štáte určenia.

II. Právny rámec

A. Právo v oblasti tradičných vlastných zdrojov

1. Rozhodnutia o systéme vlastných zdrojov

4. V súlade s článkom 2 ods. 1 písm. a) a b) rozhodnutia Rady 2014/335/EÚ, Euratom ( 3 ), uplatniteľného od 1. januára 2014, ktorého znenie je v podstate totožné so znením článku 2 ods. 1 rozhodnutia Rady 2007/436/ES, Euratom zo 7. júna 2007 o systéme vlastných zdrojov Európskych spoločenstiev ( 4 ), vlastné zdroje zahrnuté do rozpočtu Únie tvoria príjmy z „tradičných vlastných zdrojov pozostávajúcich… z ciel Spoločného colného sadzobníka a ďalších ciel, ktoré zaviedli alebo majú zaviesť inštitúcie Únie v súvislosti s obchodovaním s tretími krajinami“ a „z uplatňovania jednotnej sadzby platnej pre všetky členské štáty na harmonizované vymeriavacie základy DPH stanovené v súlade s pravidlami Únie“.

5. Článok 8 ods. 1 uvedených rozhodnutí vo svojom prvom pododseku stanovuje, že clá Spoločného colného sadzobníka ako vlastné zdroje Únie vyberajú členské štáty v súlade s vnútroštátnymi ustanoveniami zavedenými zákonmi, inými právnymi predpismi alebo správnymi opatreniami, ktoré sa podľa potreby upravia na účely splnenia požiadaviek vyplývajúcich z pravidiel Únie. Článok 8 ods. 1 tretí pododsek rozhodnutia 2007/436 a článok 8 ods. 2 rozhodnutia 2014/335 stanovujú, že členské štáty sprístupňujú Komisii zdroje uvedené v článku 2 ods. 1 písm. a) až c) týchto rozhodnutí.

2. Nariadenia o metódach a postupe sprístupňovania vlastných zdrojov

6. Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 z 22. mája 2000, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 94/728 ( 5 ), uplatniteľné na prvú časť obdobia porušovania, bolo 1. januára 2014 nahradené nariadením Rady (EÚ, Euratom) č. 609/2014 z 26. mája 2014 o metódach a postupe sprístupňovania tradičných vlastných zdrojov a vlastného zdroja založeného na DPH a HND[ ( 6 )] a o opatreniach na zabezpečenie požiadaviek na pokladničnú hotovosť ( 7 ). Článok 2 ods. 1 nariadenia č. 609/2014, ktorého obsah v podstate zodpovedá obsahu článku 2 ods. 1 nariadenia č. 1150/2000, stanovuje: „Na účely uplatňovania tohto nariadenia vzniká nárok Únie na tradičné vlastné zdroje, ktoré sú uvedené v článku 2 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 2014/335… bezodkladne po splnení podmienok týkajúcich sa zápisu nároku do účtovných kníh a upovedomenia dlžníka, ktoré sú ustanovené v colných predpisoch.“

7. Článok 6 ods. 1 a článok 6 ods. 3 prvý a tretí pododsek nariadenia č. 609/2014, ktorý v podstate preberá znenie článku 6 ods. 1 a článku 6 ods. 3 písm. a) a b) nariadenia č. 1150/2000, znie takto: „1. Účty pre vlastné zdroje vedie štátna pokladnica jednotlivých členských štátov alebo orgány určené členskými štátmi; účty sa vedú samostatne pre jednotlivé druhy zdrojov. … 3. Nároky vzniknuté v súlade s článkom 2 sa s výhradou druhého pododseku tohto odseku zapisujú do účtovných záznamov [bežne označovaných ako ‚účet A‘] najneskôr v prvý pracovný deň po devätnástom dni druhého mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom nárok vznikol. Vzniknuté nároky, ktoré neboli zapísané v účtovných záznamoch uvedených v prvom pododseku, pretože ešte neboli vybrané a nebola za ne zložená záruka, sa v dobe stanovenej v prvom pododseku vedú v samostatných účtovných záznamoch [bežne označovaných ako ‚účet B‘]. Členské štáty môžu prijať tento postup aj v prípade, že oprávnenosť vzniknutých nárokov, za ktoré sa zložila záruka, je namietaná a že tieto čiastky sa po urovnaní sporov vyplývajúcich z takéhoto namietania môžu zmeniť. …“

8. Článok 9 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 609/2014, ktorého znenie zodpovedá zneniu článku 9 ods. 1 prvému pododseku nariadenia č. 1150/2000, stanovuje: „V súlade s postupom ustanoveným v článku 10 pripisuje každý členský štát vlastné zdroje na účet založený v mene Komisie v rámci štátnej pokladnice alebo orgánu, ktorý na tento účel určil.“

9. Toto ustanovenie bolo s účinnosťou od 1. októbra 2016 zmenené článkom 9 ods. 1 nariadenia Rady (EÚ, Euratom) 2016/804 ( 8 ), ktorý znie takto: „V súlade s postupom stanoveným v článkoch 10, 10a a 10b pripisuje každý členský štát vlastné zdroje na účet založený v mene Komisie v štátnej pokladnici alebo v národnej centrálnej banke. S výhradou uplatnenia záporných úrokov, ako sa uvádza v treťom pododseku, je možné zaťažiť tento účet iba na pokyn Komisie.“

10. Článok 10 ods. 1 nariadenia č. 609/2014, ktorého obsah v podstate zodpovedá obsahu článku 10 ods. 1 nariadenia č. 1150/2000, znie takto: „Po odpočítaní nákladov na výber v súlade článkom 2 ods. 3 a článkom 10 ods. 3 rozhodnutia 2014/335… sa vklad tradičných vlastných zdrojov uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) uvedeného rozhodnutia vykoná najneskôr v prvý pracovný deň nasledujúci po devätnástom dni druhého mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom nárok vznikol, v súlade s článkom 2 tohto nariadenia. Avšak pre nároky uvedené v samostatných účtovných záznamoch podľa článku 6 ods. 3 druhého pododseku tohto nariadenia sa vklad musí vykonať najneskôr v prvý pracovný deň nasledujúci po devätnástom dni druhého mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom boli nároky uhradené.“

11. Článok 12 ods. 1 a 3 nariadenia č. 609/2014, ktorého obsah je v podstate totožný s obsahom článku 11 ods. 1 a 3 nariadenia č. 1150/2000, vo svojom pôvodnom znení uvádzal: „1. Za každé omeškanie vkladu na účet uvedený v článku 9 ods. 1 zaplatí dotknutý členský štát úroky z omeškania. … 3. V prípade členských štátov, ktoré nepatria do hospodárskej a menovej únie, sa sadzba rovná sadzbe, ktorú centrálne banky použili v prvý deň daného mesiaca pre svoje hlavné operácie refinancovania, zvýšenej o 2 percentuálne body alebo v prípade členských štátov, pre ktoré sadzba centrálnej banky nie je k dispozícii, táto sadzba sa rovná najbližšej sadzbe použitej v prvý deň daného mesiaca na peňažnom trhu členského štátu, zvýšenej o dva percentuálne body. Táto sadzba sa za každý mesiac omeškania zvyšuje o 0,25 percentuálneho bodu. Zvýšená sadzba sa uplatňuje počas celej doby omeškania.“

12. Od 1. októbra 2016, v nadväznosti na nadobudnutie účinnosti nariadenia 2016/804, bol článok 12 ods. 3 nariadenia č. 609/2014 nahradený článkom 12 ods. 5, ktorý znie takto: „V prípade členských štátov, ktoré nepatria do hospodárskej a menovej únie, sa úroková sadzba rovná sadzbe, ktorú centrálne banky použili v prvý deň daného mesiaca pre svoje hlavné operácie refinancovania, alebo sa úroková sadzba rovná sadzbe 0 % podľa toho, ktorá hodnota je vyššia, zvýšenej o 2,5 percentuálneho bodu. V prípade členských štátov, pre ktoré sadzba centrálnej banky nie je k dispozícii, sa úroková sadzba rovná najviac ekvivalentnej sadzbe, ktorá bola použitá v prvý deň daného mesiaca na peňažnom trhu členského štátu, alebo sa úroková sadzba rovná sadzbe 0 % podľa toho, ktorá hodnota je vyššia, zvýšenej o 2,5 percentuálneho bodu. Táto sadzba sa za každý mesiac omeškania zvyšuje o 0,25 percentuálneho bodu. Celkové zvýšenie podľa prvého a druhého pododseku nesmie prekročiť 16 percentuálnych bodov. Zvýšená sadzba sa uplatňuje na celú dobu omeškania.“

13. Článok 13 ods. 1 a 2 nariadenia č. 609/2014, ktorý v podstate preberá znenie článku 17 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1150/2000, stanovuje: „1. Členské štáty vykonajú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že čiastky zodpovedajúce nárokom vzniknutým podľa článku 2 boli sprístupnené Komisii tak, ako je uvedené v tomto nariadení. 2. Členské štáty sú oslobodené od povinnosti sprístupniť Komisii čiastky zodpovedajúce nárokom vzniknutým podľa článku 2, ktoré nie je možné vybrať z niektorého z týchto dôvodov: a) z dôvodu vis maior; b) z iných dôvodov, ktoré im nie je možné pripísať. Čiastky stanovených nárokov sa prehlásia za čiastky, ktoré nie je možné vybrať, na základe rozhodnutia príslušného správneho orgánu, ktorý túto skutočnosť zistí. Čiastky stanovených nárokov sa považujú za čiastky, ktoré nie je možné vybrať najneskôr po uplynutí piatich rokov odo dňa, kedy bola čiastka stanovená podľa článku 2, alebo v prípade správneho alebo súdneho odvolania, po vynesení alebo uverejnení konečného rozhodnutia. …“

3. Nariadenie (EÚ, Euratom) č. 608/2014

14. Pokiaľ ide o obdobie po 1. januári 2014, článok 2 nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 608/2014 z 26. mája 2014, ktorým sa ustanovujú vykonávacie opatrenia týkajúce sa systému vlastných zdrojov Európskej únie ( 9 ), nazvaný „Opatrenia kontroly a dohľadu“, stanovuje: „1. Inšpekcie vlastných zdrojov uvedené v článku 2 ods. 1 rozhodnutia2014/335… sa vykonávajú tak, ako sa uvádza v tomto nariadení, bez toho, aby bolo dotknuté nariadenie [č. 1553/89 ( 10 )]… 2. Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa vlastné zdroje uvedené v článku 2 ods. 1 rozhodnutia 2014/335… sprístupnili Komisii. 3. Ak sa opatrenia kontroly a dohľadu týkajú tradičných vlastných zdrojov uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 2014/335…: a) Členské štáty vykonávajú kontroly a vyšetrovania, ktoré sa týkajú stanovenia a sprístupňovania týchto vlastných zdrojov. … c) Členské štáty prizývajú Komisiu na jej žiadosť k inšpekciám, ktoré vykonávajú. Ak je Komisia prizvaná k inšpekcii, má, pokiaľ si to vyžaduje uplatňovanie tohto nariadenia, prístup k podporným dokumentom týkajúcim sa stanovenia a sprístupňovania vlastných zdrojov a k akýmkoľvek iným náležitým dokumentom, ktoré súvisia s podpornými dokumentmi. d) Komisia môže sama vykonávať inšpekcie na mieste. Zástupcovia oprávnení Komisiou na vykonávanie takýchto inšpekcií majú prístup k dokumentom, ako sa ustanovuje pre inšpekcie uvedené v písmene c). Členské štáty uľahčujú tieto inšpekcie. …“

15. Článok 5 nariadenia č. 608/2014, nazvaný „Podávanie správ o podvodoch a nezrovnalostiach ovplyvňujúcich nároky na tradičné vlastné zdroje“, v odseku 1 stanovuje: „V priebehu dvoch mesiacov od skončenia každého štvrťroka zašlú členské štáty Komisii popis zistených prípadov podvodov a nezrovnalostí zahŕňajúcich nároky nad 10000 [eur], ktoré sa týkajú tradičných vlastných zdrojov uvedených v článku 2 ods. 1 písm. a) rozhodnutia 2014/335… V rámci lehoty uvedenej v prvom pododseku uvedie každý členský štát podrobnosti o stave jednotlivých prípadov podvodov a nezrovnalostí, ktoré sa už oznámili Komisii a v súvislosti s ktorými sa ešte neoznámilo vymáhanie, zrušenie alebo neúspešné vymáhanie príslušných nárokov.“

4. Nariadenie č. 1553/89

16. Článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1553/89 stanovuje: „Základ zo zdrojov DPH sa určí zo zdaniteľných transakcií, ktoré sú uvedené v článku 2 [šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23)]…“

17. Podľa článku 3 prvého odseku uvedeného nariadenia: „Za daný kalendárny rok a bez toho, aby boli dotknuté články 5 a 6, sa základ zdrojov DPH vypočíta delením celkových čistých príjmov DPH vybraných členským štátom počas roka sadzbou, ktorá platí pre DPH počas toho istého roka.“

B. Colné právo

1. Colný kódex Spoločenstva

18. Článok 13 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva ( 11 ), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 z 13. apríla 2005 ( 12 ) (ďalej len „Colný kódex Spoločenstva“), stanovoval: „1. Colné orgány môžu v súlade s podmienkami stanovenými v platných ustanoveniach vykonávať všetky kontroly, ktoré považujú za potrebné na zabezpečenie správneho uplatňovania colných predpisov a iných právnych predpisov, ktorými sa spravuje vstup, výstup, tranzit, preprava a konečné použitie tovaru prepravovaného medzi colným územím spoločenstva a tretími krajinami a predloženie tovaru, ktorý nemá štatút spoločenstva. Colné kontroly možno v záujme správneho uplatňovania právnych predpisov spoločenstva vykonať v tretej krajine, ak to stanovuje medzinárodná dohoda. 2. Iné colné kontroly než náhodné kontroly sa zakladajú na analýze rizika za použitia techník automatizovaného spracovania údajov s cieľom identifikácie a kvantifikácie rizík a vytvorenia potrebných opatrení na hodnotenie rizík na základe kritérií vytvorených na vnútroštátnej úrovni, úrovni spoločenstva a, ak existujú, na medzinárodnej úrovni. Postup výboru sa použije na určenie spoločného rámca riadenia rizika a na stanovenie spoločných kritérií a prioritných oblastí kontrol. Členské štáty v spolupráci s Komisiou zavedú elektronický systém na vykonávanie riadenia rizika. 3. Ak kontroly vykonávajú iné orgány než colné orgány, takéto kontroly sa vykonávajú v úzkej koordinácii s colnými orgánmi, pokiaľ je to možné v rovnakom čase a na rovnakom mieste. …“

19. Hlava II Colného kódexu Spoločenstva zahŕňala kapitolu 3, nazvanú „Colná hodnota tovaru“, ktorá pozostávala z článkov 28 až 36.

20. Článok 29 tohto kódexu stanovoval: „1. „Colnou hodnotou dovážaného tovaru je jeho prevodná hodnota, t. j. cena skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť za tovar predávaný na vývoz na colné územie spoločenstva, podľa potreby upravená podľa článku 32 a 33…: … 2. a) Pri určovaní, či je prevodná hodnota prijateľná na účely odseku 1, nie je skutočnosť, že kupujúci a predávajúci sú v spojení, sama o sebe dostatočným dôvodom na to, aby prevodná hodnota bola považovaná na neprijateľnú. Pokiaľ je to potrebné, budú preskúmané okolnosti predaja a prevodná hodnota bude prijatá, ak spojenie neovplyvnilo cenu. … … 3. a) Cenou, ktorá bola alebo ktorá má byť za tovar skutočné zaplatená sa rozumie celková platba, ktorá bola alebo má byť zaplatená kupujúcim predávajúcemu alebo v jeho prospech za dovážaný tovar a zahrňuje všetky platby, ktoré boli platené kupujúcim predávajúcemu alebo kupujúcim tretej osobe ako podmienku predaja dovážaného tovaru predávajúcemu alebo tretej osobe k splneniu záväzku predávajúceho. … …“

21. Podľa článku 30 uvedeného kódexu: „1. Ak nemôže byť colná hodnota určená podľa článku 29, určí sa postupne podľa odseku 2 písmeno a), b), c) a d), a to podľa prvého písmena, pod ktorým môže byť určená… 2. Colnou hodnotou podľa tohto článku je: a) prevodná hodnota rovnakého tovaru predávaného na vývoz do spoločenstva, v rovnakej alebo približne rovnakej dobe ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota; b) prevodná hodnota podobného tovaru predávaného na vývoz do spoločenstva v rovnakej alebo približne rovnakej dobe ako tovar, pri ktorom sa určuje colná hodnota; c) hodnota založená na jednotkovej cene, za ktorú sa dovážaný tovar alebo rovnaký alebo podobný tovar predáva v spoločenstve v najväčšom úhrnnom množstve osobám, ktoré nie sú s predávajúcim v spojení; d) hodnota vypočítaná… …“

22. Článok 31 Colného kódexu Spoločenstva znel takto: „1. Ak nemôže byť colná hodnota dovážaného tovaru určená podľa článkov 29 alebo 30, určí sa na základe údajov dostupných v spoločenstve s použitím vhodných prostriedkov zlúčiteľných so zásadami a všeobecnými pravidlami: – dohody o vykonaní článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode (od) roku 1994, – článku VII Všeobecnej dohody o clách a obchode (od) roku 1994, – ustanovení tejto kapitoly. 2. Colná hodnota podľa odseku 1 sa nemôže zakladať na: a) predajnej cene spoločenstva na tovar vyrábaný v spoločenstve; b) postupe, ktorý stanoví prijímanie vyššie uvedených dvoch alternatívnych hodnôt pre colné účely; c) cene tovaru na domácom trhu v krajine vývozu; d) výrobných nákladoch iných ako vypočítané hodnoty, ktoré boli určené pre rovnaký alebo podobný tovar v súlade s článkom 30 odsek 2 písmeno d); e) cene tovaru na vývoz do krajiny, ktorá netvorí súčasť colného územia spoločenstva; f) minimálnych colných hodnotách; alebo g) ľubovoľných alebo fiktívnych hodnotách.“

23. Článok 68 tohto kódexu stanovoval: „Colné orgány môžu s cieľom overenia prijatých colných vyhlásení: a) kontrolovať colné vyhlásenie a doklady k nemu priložené. Colné orgány môžu požadovať, aby im deklarant predložil ďalšie doklady potvrdzujúce správnosť údajov uvedených v colnom vyhlásení; b) prehliadať tovar a s cieľom jeho analýzy alebo podrobnej prehliadky odoberať vzorky.“

24. Článok 71 uvedeného kódexu znel takto: „1. Výsledok overovania colného vyhlásenia je podkladom pre uplatňovanie predpisov upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar prepúšťaný. 2. Ak nie je colné vyhlásenie overované, sú predpisy uvedené v odseku 1 uplatňované na základe údajov uvedených v colnom vyhlásení.“

25. Článok 217 Colného kódexu Spoločenstva stanovoval: „1. Colné orgány vypočítajú sumu dovozného alebo vývozného cla vyplývajúcu z colného dlhu… akonáhle majú potrebné údaje, a zapíšu ju do účtovnej evidencie alebo do iného rovnocenného nosiča informácií (zápis). … 2. Členské štáty stanovia podrobné postupy na zapisovanie súm cla do účtovnej evidencie. Tieto postupy sa môžu odlišovať podľa toho, akú istotu majú colné orgány s ohľadom na okolnosti za ktorých colný dlh vznikol, že uvedené sumy budú zaplatené.“

26. Článok 218 ods. 1 tohto kódexu stanovoval: „Ak colný dlh vznikne prijatím colného vyhlásenia s návrhom na prepustenie tovaru do iného colného režimu ako dočasné použitie s čiastočným oslobodením od dovozného cla alebo v dôsledku akéhokoľvek iného úkonu, ktorý má rovnaký právny účinok ako toto prijatie, musí byť suma zodpovedajúca tomuto colnému dlhu zapísaná do účtovnej evidencie ihneď potom, ako bola vypočítaná a najneskôr v deň nasledujúci po dni v ktorom bol tovar prepustený.“

27. Článok 220 ods. 1 uvedeného kódexu stanovoval: „Ak suma cla vyplývajúca z colného dlhu nebola zapísaná do účtovnej evidencie v súlade s článkami 218 a 219 alebo ak bola zapísaná do účtovnej evidencie vo výške nižšej ako suma dlžná na základe právnych predpisov, zapíše sa suma cla, ktorá má byť vybratá alebo zostáva na vybratie do 2 dní odo dňa, kedy sa colné orgány o tejto skutočnosti dozvedeli a môžu vypočítať sumu dlžnú na základe právnych predpisov a určiť dlžníka (dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie). Táto lehota môže byť predĺžená v súlade s článkom 219.“

28. Článok 221 toho kódexu stanovoval: „1. Akonáhle je suma cla zapísaná do účtovnej evidencie, musí byť oznámená dlžníkovi v súlade s ustanovenými postupmi. … 3. Oznámenie dlžníkovi sa neuskutoční po ukončení obdobia troch rokov od dátumu, keď sa nadobudol colný dlh [po uplynutí lehoty troch rokov odo dňa, keď colný dlh vznikol – neoficiálny preklad]. Toto obdobie sa predlžuje [plynutie tejto lehoty sa prerušuje – neoficiálny preklad] od času, keď sa podá odvolanie v zmysle článku 243 na obdobie odvolacieho konania. 4. Ak je colný dlh výsledkom skutku, ktorý v čase spáchania podliehal začatiu trestného konania na súde, jeho výška sa môže na základe podmienok uvedených v platných ustanoveniach oznámiť dlžníkovi aj po ukončení trojročného obdobia uvedeného v odseku 3.“

2. Colný kódex Únie

29. Článok 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie ( 13 ) (ďalej len „Colný kódex Únie“), stanovuje: „Colné orgány zodpovedajú predovšetkým za dohľad nad medzinárodným obchodom Únie, čím prispievajú k spravodlivému a otvorenému obchodu, realizácii vonkajších aspektov vnútorného trhu, spoločnej obchodnej politiky a ďalších spoločných politík Únie s vplyvom na obchod, ako aj k celkovej bezpečnosti dodávateľského reťazca. Colné orgány zavádzajú opatrenia zamerané najmä na: a) ochranu finančných záujmov Únie a jej členských štátov; b) ochranu Únie pred nekalým a nezákonným obchodom pri súčasnej podpore legitímnej obchodnej činnosti; c) zaistenie bezpečnosti a ochrany Únie a jej obyvateľov, ako aj ochranu životného prostredia, ak je to vhodné, v úzkej spolupráci s inými orgánmi; a d) udržanie primeranej rovnováhy medzi colnými kontrolami a uľahčením zákonného obchodu.“

30. Článok 46 Colného kódexu Únie, nazvaný „Riadenie rizika a colné kontroly“, stanovuje: „1. Colné orgány môžu vykonávať akékoľvek colné kontroly, ktoré považujú za potrebné. Colné kontroly môžu predovšetkým pozostávať z prehliadky tovaru, odberu vzoriek, overenia presnosti a úplnosti informácií v colnom vyhlásení alebo oznámení a existencie, pravosti, presnosti a platnosti dokladov, kontroly účtovných záznamov hospodárskych subjektov alebo iných záznamov, kontroly dopravných prostriedkov, kontroly batožiny a iného tovaru prepravovaného osobami alebo na osobách a vykonávania úradných vyšetrovaní a iných podobných úkonov. 2. Colné kontroly, ktoré nie sú náhodné, sa primárne zakladajú na analýze rizika využitím techník elektronického spracovania údajov na účely zisťovania a vyhodnotenia rizika a vytvorenia potrebných opatrení na vysporiadanie sa s rizikom na základe kritérií vytvorených na vnútroštátnej úrovni, úrovni Únie a ak existujú, na medzinárodnej úrovni. 3. Colné kontroly sa vykonávajú v rámci spoločného rámca riadenia rizika založeného na výmene informácií o riziku a výsledkov analýzy rizika medzi colnými správami, ktorým sa ustanovujú spoločné kritériá a normy rizika, kontrolné opatrenia a prioritné oblasti kontroly. Kontroly založené na takýchto informáciách a kritériách sa vykonávajú bez toho, aby boli dotknuté ostatné kontroly vykonávané v súlade s odsekom 1 alebo inými platnými ustanoveniami. 4. Colné orgány vykonávajú riadenie rizika, aby rozlíšili mieru rizika spojeného s tovarom, ktorý podlieha colnej kontrole alebo colnému dohľadu, a aby určili, či tovar má byť predmetom konkrétnych colných kontrol, a ak áno, kde sa majú vykonať. Riadenie rizika zahŕňa činnosti, ako napríklad zhromažďovanie údajov a informácií, analýzu a hodnotenie rizika, stanovenie a prijímanie opatrení a pravidelné monitorovanie a kontrolu procesu a jeho výsledkov na základe medzinárodných a vnútroštátnych zdrojov a stratégií, ako aj zdrojov a stratégií Únie. 5. Colné orgány si vymieňajú informácie o riziku a výsledky analýzy rizika, ak: a) colný orgán vyhodnotí riziko ako významné a vyžadujúce si colnú kontrolu a výsledky kontroly potvrdia, že udalosť vyvolávajúca riziko nastala; alebo b) výsledky kontroly nepotvrdia, že udalosť vyvolávajúca riziko nastala, ale príslušný colný orgán usudzuje, že existuje hrozba vážneho rizika inde v Únii. 6. Pri stanovení spoločných kritérií a noriem rizika, kontrolných opatrení a prioritných oblastí kontroly uvedených v odseku 3 sa zohľadnia všetky tieto body: a) primeranosť riziku; b) naliehavosť potrebného použitia kontrol; c) pravdepodobný vplyv na obchodný tok, na jednotlivé členské štáty a na kontrolné zdroje. 7. Spoločné kritériá a normy rizika uvedené v odseku 3 zahŕňajú všetky tieto body: a) opis rizík; b) faktory alebo ukazovatele rizika, ktoré sa majú použiť pri výbere tovaru alebo hospodárskych subjektov na colnú kontrolu; c) povahu colných kontrol, ktoré majú colné orgány vykonať; d) obdobie uplatňovania colných kontrol uvedených v písmene c). 8. Prioritné oblasti kontroly zahŕňajú najmä konkrétne colné režimy, druhy tovaru, dopravné trasy, spôsoby dopravy alebo hospodárske subjekty, ktoré sú počas určitého obdobia predmetom intenzívnejších analýz rizika a colných kontrol bez toho, aby boli dotknuté iné kontroly, ktoré colné orgány obvykle uskutočňujú.“

31. Článok 53 Colného kódexu Únie, nazvaný „Menový prepočet“, v odseku 1 stanovuje: „Príslušné orgány uverejnia a/alebo sprístupnia na internete výmenný kurz, ktorý sa uplatňuje, ak je z jedného z nasledujúcich dôvodov potrebný prepočet meny: a) kritériá použité na určenie colnej hodnoty tovaru sú vyjadrené v inej mene, ako je mena členského štátu, v ktorom sa colná hodnota určuje; b) hodnota eura sa vyžaduje v národných menách na účely určenia nomenklatúrneho zatriedenia tovaru a sumy dovozného a vývozného cla vrátane prahových hodnôt Spoločného colného sadzobníka.“

32. Články 70 a 74 tohto kódexu obsahujú pravidlá týkajúce sa colnej hodnoty tovaru, ktoré v podstate zodpovedajú pravidlám obsiahnutým v článkoch 29 až 31 Colného kódexu Spoločenstva.

33. V súlade s článkom 101 ods. 1 Colného kódexu Únie sumu dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, určujú colné orgány zodpovedné za miesto, na ktorom colný dlh vznikol alebo ktoré sa za takéto miesto považuje v súlade s článkom 87 tohto kódexu, ihneď ako majú potrebné informácie.

34. Článok 103 uvedeného kódexu, nazvaný „Ustanovenia o zániku colného dlhu“, v odsekoch 1 a 2 stanovuje: „1. Colný dlh sa dlžníkovi nesmie oznámiť po uplynutí lehoty troch rokov odo dňa, keď vznikol. 2. Ak colný dlh vznikol v dôsledku činu, ktorý v čase, keď bol spáchaný, mohol viesť k trestnému súdnemu konaniu, trojročná lehota stanovená v odseku 1 sa v súlade s vnútroštátnym právom predlžuje na minimálne päť rokov a maximálne 10 rokov.“

35. Článok 105 Colného kódexu Únie, nazvaný „Lehoty na zápis do účtovnej evidencie“, v odseku 3 uvádza: „Ak colný dlh vznikol za iných okolností ako sú uvedené v odseku 1, suma dovozného alebo vývozného cla, ktorá sa má zaplatiť, sa zapíše do účtovnej evidencie do 14 dní odo dňa, keď môžu colné orgány určiť sumu daného dovozného alebo vývozného cla a vydať rozhodnutie.“

36. Článok 188 tohto kódexu, nazvaný „Overovanie colného vyhlásenia“, stanovuje: „Colné orgány môžu na účely overenia správnosti údajov uvedených v colnom vyhlásení, ktoré bolo prijaté: a) skontrolovať colné vyhlásenie a sprievodné doklady; b) požadovať, aby deklarant poskytol ďalšie doklady; c) vykonať prehliadku tovaru; d) odobrať vzorky na analýzu alebo podrobnú prehliadku tovaru.“

37. Článok 191 uvedeného kódexu, nazvaný „Výsledky overovania“, stanovuje: „1. Výsledky overovania colného vyhlásenia sa použijú ako podklad na uplatňovanie ustanovení upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar prepustený. 2. Ak nie je colné vyhlásenie overované, odsek 1 sa uplatňuje na základe údajov uvedených v uvedenom colnom vyhlásení. 3. Výsledky overovania zo strany colných orgánov majú rovnakú dôkaznú silu na celom colnom území Únie.“

3. Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu Spoločenstva

38. Článok 181a nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2913/92 ( 14 ), zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 1335/2003 z 25. júla 2003 ( 15 ) (ďalej len „vykonávacie nariadenie k CKS“), stanovuje: „1. Colné orgány nemusia určovať colnú hodnotu dovážaného tovaru pomocou metódy prevodnej hodnoty, ak v súlade s postupom uvedeným v odseku 2 nie sú dostatočne presvedčené, na základe dôvodných pochybností, že deklarovaná hodnota predstavuje celkovú zaplatenú cenu alebo cenu, ktorá sa má zaplatiť podľa článku 29 kódexu. 2. Ak majú colné orgány pochybnosti uvedené v odseku 1, môžu požadovať dodatočné informácie v súlade s článkom 178 ods. 4 Ak tieto pochybnosti pretrvávajú, colné orgány musia pred prijatím konečného rozhodnutia informovať príslušnú osobu, na požiadanie písomne, o dôvodoch týchto pochybností a poskytnúť jej primeranú príležitosť na vyjadrenie. Konečné rozhodnutie a jeho odôvodnenie sa písomne oznámi príslušnej osobe.“

39. Článok 248 ods. 1 vykonávacieho nariadenia k CKS stanovuje: „Povolenie prepustenia musí byť zapísané na účtoch dovozných ciel určených podľa náležitostí vyhlásenia. Ak colné orgány majú za to, že z kontrol, ktoré vykonajú, môže vyplynúť vyššie dovozné clo, ako z náležitostí uvedených vo vyhlásení, budú ďalej požadovať zloženie zábezpeky, ktorá je dostatočná na pokrytie rozdielu medzi sumou vyplývajúcou z náležitostí uvedených vo vyhlásení a sumou, ktorá môže byť v konečnom dôsledku splatná za tovar. Deklarant však môže požadovať, aby do účtovníctva bola okamžite zapísaná výška ciel, ktorá má byť v konečnom dôsledku zaplatená za tovar, namiesto zloženia tejto zábezpeky.“

4. Vykonávacie nariadenie k Colnému kódexu Únie

40. Článok 48 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/2447 z 24. novembra 2015, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá vykonávania určitých ustanovení nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie ( 16 ) (ďalej len „vykonávacie nariadenie k CKÚ“), nazvaný „Ustanovenia o colnom výmennom kurze“, v odseku 1 stanovuje: „Hodnota eura, keď sa vyžaduje v súlade s článkom 53 ods. 1 písm. b) kódexu, sa stanovuje raz za mesiac. Výmenný kurz, ktorý sa má použiť, je posledný výmenný kurz, ktorý Európska centrálna banka stanovila pred predposledným dňom mesiaca, a uplatňuje sa celý nasledujúci mesiac. Ak sa však kurz uplatniteľný na začiatku mesiaca líši o viac ako 5 % od kurzu, ktorý Európska centrálna banka stanovila pred 15. dňom toho istého mesiaca, tento druhý kurz sa uplatňuje od 15. dňa až do konca predmetného mesiaca.“

41. Článok 140 vykonávacieho nariadenia k CKÚ, ktorý je nazvaný „Neprijatie deklarovaných prevodných hodnôt“ a ktorého účelom je vykonanie článku 70 ods. 1 Colného kódexu Únie, stanovuje: „1. Ak majú colné orgány odôvodnené pochybnosti, že deklarovaná prevodná hodnota predstavuje celú zaplatenú sumu alebo splatnú sumu, ako sa uvádza v článku 70 ods. 1 kódexu, môžu deklaranta požiadať, aby im poskytol dodatočné informácie. 2. Ak sa ich pochybnosti nerozptýlia, colné orgány sa môžu rozhodnúť, že sa hodnota tovaru nedá určiť v súlade s článkom 70 ods. 1 kódexu.“

42. Článok 144 vykonávacieho nariadenia k CKÚ, nazvaný „Núdzová metóda“, ktorého účelom je vykonanie článku 74 ods. 3 Colného kódexu Únie, stanovuje: „1. Pri určovaní colnej hodnoty podľa článku 74 ods. 3 kódexu sa metódy stanovené v článkoch 70 a 74 ods. 2 kódexu môžu uplatňovať s primeranou pružnosťou. Takto určená hodnota je v čo najväčšej možnej miere založená na predtým určených colných hodnotách. 2. Ak sa podľa odseku 1 nedá určiť žiadna colná hodnota, použijú sa iné vhodné metódy. V tomto prípade sa colná hodnota neurčuje na základe žiadneho z týchto prvkov: a) predajná cena tovaru vyrobeného na colnom území Únie v rámci colného územia Únie; b) systém, podľa ktorého sa na určenie colnej hodnoty používa vyššia z dvoch možných hodnôt; c) cena tovaru na domácom trhu krajiny vývozu; d) náklady na výrobu iné než vypočítané hodnoty, ktoré sa určili pre rovnaký alebo podobný tovar podľa článku 74 ods. 2 písm. d) kódexu; e) ceny za vývoz do tretej krajiny; f) minimálne colné hodnoty; g) svojvoľné alebo fiktívne hodnoty.“

43. Článok 244 vykonávacieho nariadenia k CKÚ, nazvaný „Poskytnutie záruky“, ako ustanovenie určené na vykonanie článku 191 Colného kódexu Únie, stanovuje: „Keď colné orgány usúdia, že výsledkom overovania colného vyhlásenia môže byť vyššia suma dovozného alebo vývozného cla alebo iných poplatkov, ktoré budú splatné, než suma vyplývajúca z údajov colného vyhlásenia, prepustenie tovaru je podmienené poskytnutím záruky dostatočnej na pokrytie rozdielu medzi sumou podľa údajov colného vyhlásenia a sumou, ktorá môže byť v konečnom dôsledku splatná. Deklarant však môže namiesto zloženia tejto záruky vyžadovať okamžité oznámenie colného dlhu, ktorému môže tovar nakoniec podliehať.“

C. Právo v oblasti DPH

44. Článok 2 ods. 1 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty ( 17 ), zmenenej smernicou Rady 2009/69/ES z 25. júna 2009 ( 18 ) (ďalej len „smernica 2006/112“), stanovuje: „DPH podliehajú tieto transakcie: … b) nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva za protihodnotu na území členského štátu: i) zdaniteľnou osobou konajúcou ako takou alebo nezdaniteľnou právnickou osobou, ak je predávajúcim zdaniteľná osoba konajúca ako taká… … d) dovoz tovaru.“

45. Podľa článku 73 tejto smernice „zahŕňa základ dane všetko, čo tvorí protihodnotu, ktorú získal alebo má získať dodávateľ alebo poskytovateľ za tieto transakcie od odberateľa alebo od tretej strany“.

46. Článok 83 uvedenej smernice stanovuje: „Základ dane pri nadobudnutí tovaru v rámci Spoločenstva sa určí tým istým spôsobom, ako sa v súlade s kapitolou 2 určí základ dane pri dodaní takého istého tovaru na území členského štátu. V prípade transakcií považovaných za nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva v zmysle článkov 21 a 22 tvorí základ dane kúpna cena daného tovaru alebo podobného tovaru alebo v prípade, ak kúpna cena neexistuje, cena predstavujúca náklady určené v čase dodania.“

47. Článok 85 smernice 2006/112 znie takto: „Základom dane pri dovoze tovaru je hodnota určená na colné účely v súlade s platnými ustanoveniami Spoločenstva.“

48. Článok 86 ods. 1 tejto smernice znie takto: „Do základu dane sa zahŕňajú tieto zložky, pokiaľ v ňom ešte nie sú obsiahnuté: a) dane, clá, odvody a iné poplatky splatné mimo členského štátu dovozu ako aj tie, ktoré sú splatné pri dovoze, s výnimkou DPH, ktorá sa má vymerať; b) súvisiace výdavky ako napríklad provízia, náklady na balenie, náklady na prepravu a náklady poistenia vynaložené po prvé miesto určenia na území členského štátu dovozu, ako aj súvisiace výdavky vyplývajúce z prepravy do iného miesta určenia nachádzajúceho sa na území Spoločenstva, ak je toto miesto známe v čase, keď nastane zdaniteľná udalosť.“

49. Článok 87 smernice 2006/112 stanovuje: „Do základu dane sa nezahŕňajú tieto zložky: a) zníženia cien v podobe zľavy za skoršiu platbu, b) zľavy z ceny a rabaty poskytnuté odberateľovi, ktoré dostane v čase uskutočnenia dovozu.“

50. Článok 138 tejto smernice stanovuje: „1. Členské štáty oslobodia od dane dodanie tovaru odoslaného alebo prepraveného do miesta určenia mimo ich územia, ale v rámci Spoločenstva predávajúcim, nadobúdateľom alebo na ich účet, uskutočnené pre inú zdaniteľnú osobu alebo nezdaniteľnú právnickú osobu konajúcu ako takú v inom členskom štáte, než je členský štát, v ktorom sa odoslanie alebo preprava tovaru začala. 2. Okrem dodania tovaru uvedeného v odseku 1 členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie: … c) dodanie tovaru, ktoré spočíva v premiestnení tovaru do iného členského štátu a ktoré by bolo oslobodené od dane podľa odseku 1 a písmen a) a b), ak by sa uskutočnilo pre inú zdaniteľnú osobu.“

51. Článok 143 tejto smernice stanovuje: „1. Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie: … d) dovoz tovaru odoslaného alebo prepraveného z tretieho územia alebo z tretej krajiny do iného členského štátu, než je členský štát, v ktorom sa odoslanie alebo preprava končí, ak je takýto tovar dodaný dovozcom označeným alebo uznaným za osobu povinnú platiť DPH podľa článku 201 oslobodený od dane v súlade s článkom 138; … 2. Oslobodenie od dane podľa odseku 1 písm. d) sa v prípadoch, keď po dovoze tovaru nasleduje dodanie tovaru oslobodeného od dane podľa článku 138 ods. 1 a článku 138 ods. 2 písm. c), uplatňuje iba vtedy, ak v čase dovozu dovozca poskytol príslušným orgánom členského štátu dovozu minimálne tieto informácie: a) svoje identifikačné číslo pre DPH pridelené v členskom štáte dovozu alebo identifikačné číslo pre DPH svojho daňového zástupcu, ktorý je povinný platiť DPH, pridelené v členskom štáte dovozu; b) identifikačné číslo pre DPH zákazníka, ktorému sa tovar dodáva v súlade s článkom 138 ods. 1, pridelené v inom členskom štáte alebo svoje vlastné identifikačné číslo pre DPH pridelené v členskom štáte, v ktorom sa odoslanie alebo preprava tovaru končí, keď sa tovar premiestňuje v súlade s článkom 138 ods. 2 písm. c); c) dôkaz, že dovážaný tovar je určený na prepravu alebo odoslanie z členského štátu dovozu do iného členského štátu. Členské štáty však môžu ustanoviť, že dôkaz uvedený v písmene c) sa príslušným orgánom uvádza len na požiadanie.“

III. Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby

A. Skutkové okolnosti

52. Európska únia zrušila od 1. januára 2005 všetky kvóty uplatniteľné na dovoz textilných a odevných výrobkov s pôvodom v členských krajinách Svetovej obchodnej organizácie vrátane Číny.

53. Dňa 20. apríla 2007 Európsky úrad pre boj proti podvodom (OLAF) zaslal členským štátom správu vzájomnej pomoci 2007/015 s cieľom informovať ich o riziku podhodnocovania textilných výrobkov a obuvi dovážaných z Číny.

54. OLAF touto správou vyzval všetky členské štáty, aby jednak analyzovali dovoz textilných výrobkov a obuvi najmä z Číny s cieľom zistiť prípadné náznaky podhodnotených dovozov a jednak vykonávali primerané kontroly v rámci colných konaní vedených pri týchto dovozoch.

55. S cieľom pomôcť členským štátom odhaľovať podhodnotené zásielky textilných výrobkov a obuvi následne OLAF v spolupráci so Spoločným výskumným centrom Komisie (ďalej len „JRC“) vyvinul nástroj na hodnotenie rizika založený na údajoch na úrovni Únie (ďalej len „metodika OLAF‑u“). Tento nástroj spočíva v tom, že najprv sa vypočíta prepočítaná priemerná cena každého textilného výrobku a obuvi dovážaných z Číny, ktoré patria do kapitol 61 až 64 kombinovanej nomenklatúry colného sadzobníka. ( 19 ) Prepočítané priemerné ceny sa vypočítajú na základe mesačných dovozných cien dotknutých výrobkov z Číny získaných z databázy štatistických údajov Comext, čo je referenčná databáza údajov o medzinárodnom obchode, ktorú spravuje Eurostat, za obdobie 48 mesiacov. Tieto ceny vyjadrujú hodnotu za kilogram pre každý zo 495 osemmiestnych číselných znakov výrobkov podľa kombinovanej nomenklatúry, so spresnením krajiny pôvodu a krajiny určenia v Únii. Následne sa vypočíta priemer pre celú Úniu (prepočítané priemerné ceny Únie‑28) na základe aritmetického priemeru (neváženého priemeru) prepočítaných priemerných cien 28 členských štátov. ( 20 ) Z výpočtu týchto priemerov sú vylúčené krajné hodnoty, teda neobvykle vysoké alebo nízke hodnoty, čo je dôvod, prečo sa priemerná cena nazýva „prepočítaná“. Napokon sa vypočíta hodnota zodpovedajúca 50 % prepočítanej priemernej ceny a tá predstavuje „prijateľnú minimálnu cenu“, tiež vyjadrenú v cene za kilogram, ktorá sa používa ako prahová hodnota umožňujúca colným orgánom členských štátov odhaliť obzvlášť nízke hodnoty deklarované pri dovoze, a teda dovozy predstavujúce vysoké riziko.

56. Správa vzájomnej pomoci AM/2009/001, ktorú OLAF zaslal 23. januára 2009, sa týkala operácie „Argus“ trvajúcej šesť mesiacov, v rámci ktorej začal OLAF monitorovať obchodovanie s textilnými výrobkami a obuvou pochádzajúcimi z rôznych tretích krajín, ale hlavne z Ázie, a každý mesiac odovzdávať členským štátom zoznam dovozov z predchádzajúceho mesiaca, ktoré identifikoval ako rizikové z hľadiska colnej hodnoty. V tejto správe OLAF požiadal členské štáty, aby mu v lehote štyroch mesiacov oznámili, aké filtre rizika implementovali, a aby identifikovali vysokorizikové zásielky a vykonali kontroly po colnom vybavení na základe svojich oznámení.

57. V roku 2011, počas prioritnej kontrolnej akcie pod názvom „Discount“ (ďalej len „PCA Discount“), ktorú koordinovalo Generálne riaditeľstvo pre dane a colnú úniu Európskej komisie a na ktorej sa zúčastnili všetky členské štáty vrátane Spojeného kráľovstva, sa uplatnili prijateľné minimálne ceny na účely odhalenia a kontroly dovozov textilných výrobkov a obuvi z Číny, ktorých colná hodnota bola tak nízka, že vyvolávala podozrenia.

58. V roku 2014 OLAF koordinoval spoločnú colnú operáciu pod názvom „Snake“, ktorej operačná fáza sa uskutočnila od 17. februára do 17. marca 2014 a na ktorej sa zúčastnili všetky členské štáty, ako aj čínske colné orgány. Cieľom účasti týchto orgánov bolo získať vývozné colné vyhlásenia umožňujúce overiť hodnotu dotknutých výrobkov deklarovanú pri dovoze. V záverečnej správe k operácii Snake boli členské štáty vyzvané, aby naďalej používali rizikové profily založené na prijateľných minimálnych cenách, ako sa uplatňovali počas tejto operácie.

59. V nadväznosti na kontroly, ktoré vykonali orgány Spojeného kráľovstva v rámci tejto operácie na základe uvedených rizikových profilov, tieto orgány stanovili v prípade 24 obchodných subjektov dodatočné clo z ich dovozov uskutočnených počas obdobia troch rokov od novembra 2011 do novembra 2014.

60. Počas inšpekčnej návštevy 14‑11‑1, vykonanej v Spojenom kráľovstve od 27. do 31. októbra 2014, Komisia preskúmala informačné formuláre o rizikách, oznámenia o vzájomnej pomoci a 24 náhodne vybraných dovozných operácií, z ktorých 23 bolo zapísaných na účet B.

61. V období od novembra 2014 do februára 2015 orgány Spojeného kráľovstva zaslali dotknutým obchodným subjektom platobné výmery na zaplatenie uvedených súm vydaním 24 príkazov na dodatočné vybratie cla, nazvaných „platobný výmer C18“ (ďalej len „platobné výmery C18 Snake“), ktoré boli neskôr zrušené.

62. Dňa 16. januára 2015 OLAF začal vyšetrovanie, ktoré bolo zamerané konkrétne na určité členské štáty vrátane Spojeného kráľovstva a vzťahovalo sa na obdobie od roku 2013.

63. V rokoch 2013 až 2016 vykonala Her Majesty’s Revenue and Customs (Daňová a colná správa Spojeného kráľovstva, ďalej len „HMRC“) a hraničná polícia Spojeného kráľovstva operáciu „Badminton“. Táto operácia, ktorá sa týkala najmä podvodov s DPH, bola rámcom pre prvotné trestné vyšetrovanie týkajúce sa štyroch významných obchodných subjektov dovážajúcich dotknuté výrobky s pôvodom v Číne v „colnom režime 42“, teda v režime, v ktorom sa clo platí pri dovoze, ale DPH sa musí zaplatiť neskôr v členskom štáte určenia (ďalej len „colný režim 42“). ( 21 )

64. V období od februára 2015 do júla 2016 sa Spojené kráľovstvo zúčastnilo desiatich stretnutí, ktoré zorganizoval OLAF a ktoré sa týkali podhodnocovania textilných výrobkov a obuvi z Číny.

65. V dňoch 19. a 20. februára 2015 OLAF zorganizoval prvé dvojstranné stretnutie s HMRC s cieľom prediskutovať následné opatrenia súvisiace s operáciou Snake a používanie prepočítaných priemerných cien ako ukazovateľov rizika podhodnotenia colnej hodnoty. OLAF na tomto stretnutí uviedol, že objem potenciálne podvodne podhodnotených dovozov sa neznížil, pričom zo štatistík vyplýva, že vzhľadom na opatrenia prijaté ostatnými členskými krajinami je Spojené kráľovstvo ešte väčším lákadlom pre podvodné obchodovanie. HMRC uviedla, že má v pláne zaslať príkazy na vymáhanie únikov na DPH a cle podnikom, ktoré boli identifikované počas operácie Snake a na základe jej vlastných analýz, a to na celkovú sumu viac než 800 miliónov libier šterlingov (GBP).

66. Spojené kráľovstvo zopakovalo svoj zámer pristúpiť k uvedenému vymáhaniu na stretnutí ad hoc, ktoré v dňoch 25. a 26. februára 2015 zorganizoval OLAF za účasti všetkých členských štátov a ktoré sa týkalo „podvodov s podhodnotením tovaru“. Na tomto stretnutí OLAF okrem iného „výrazne odporučil“, aby členské štáty používali vhodné filtre rizika na identifikáciu potenciálne podhodnotených zásielok, aby vyžadovali poskytnutie záruky pri zásielkach identifikovaných ako podozrivé a aby vykonávali vyšetrovanie s cieľom stanoviť colnú hodnotu. OLAF tiež opísal potenciálne straty tradičných vlastných zdrojov na úrovni Únie v dôsledku potenciálne podhodnotených dovozov, a to najmä pokiaľ ide o dovozy do Spojeného kráľovstva. ( 22 )

67. Dňa 16. júna 2015 OLAF zaslal správu vzájomnej pomoci 2015/013, v ktorej požiadal členské štáty, aby vzhľadom na riziko podhodnotených dovozov textilných výrobkov a obuvi z Číny prijali všetky potrebné preventívne opatrenia na ochranu finančných záujmov Únie.

68. V máji 2015 Spojené kráľovstvo zahájilo operáciu pod názvom „Breach“, zameranú na boj proti podvodom s podhodnotením tovaru. Podľa Spojeného kráľovstva bolo jedným z cieľov tejto operácie určiť v nadväznosti na zrušenie 24 platobných výmerov C18 Snake colnú hodnotu podhodnoteného tovaru odhaleného počas operácie Snake a vymáhať sumy nezaplatených tradičných vlastných zdrojov. Táto operácia zahŕňala najmä kontroly pred prepustením a návštevy po prepustení súvisiace s podozrivými zásielkami, analýzy dokumentov, audity a inšpekcie, preskúmanie obchodnej povahy dotknutých predajov a preskúmanie vzťahov medzi dovozcom, špeditérskymi spoločnosťami a inými podnikmi, ako aj činnosti zamerané na zvyšovanie informovanosti dovozcov na účely identifikácie podvodných činností. Vykonalo sa tiež približne tridsať inšpekcií pred prepustením a odbery vzoriek. Boli vydané viaceré platobné výmery C18. Spojené kráľovstvo na pojednávaní uviedlo, že opatrenia prijaté v rámci tejto akcie stále prebiehajú.

69. Dňa 28. júla 2015 OLAF zorganizoval druhé dvojstranné stretnutie s HMRC. Jej zástupcovia okrem iného uviedli, že pokračuje v konaní o vymáhanie viac než 800 miliónov GBP, v prípade potreby súdnou cestou, a že v rámci operácie Breach vytvorila multidisciplinárnu akčnú skupinu, ktorej cieľom je skúmať situáciu dovozcov zapojených do podvodného obchodovania. Podľa HMRC je však používanie ukazovateľov rizika založených na priemerných cenách kontraproduktívne a neprimerané vzhľadom na objem dovozov do Spojeného kráľovstva.

70. Dňa 3. februára 2016 OLAF zorganizoval tretie dvojstranné stretnutie s HMRC, ktorá vyhlásila, že Spojené kráľovstvo skontrolovalo v rámci operácie Snake šestnásť dotknutých podnikov. OLAF znova odporučil, aby HMRC používala ukazovatele rizika na úrovni Únie založené na prijateľnej minimálnej cene. Poukázal na vysoký percentuálny podiel dovozov do Spojeného kráľovstva, ktoré sa považujú za podhodnotené a spôsobujú značné straty v oblasti cla.

71. V dňoch 22. a 23. marca 2016 OLAF zorganizoval štvrté dvojstranné stretnutie s HMRC. OLAF znova potvrdil užitočnosť zavedenia ukazovateľov rizika na úrovni Únie ako preventívneho opatrenia pre dovoz a navrhol praktické prostriedky na postupné zavedenie týchto ukazovateľov orgánmi Spojeného kráľovstva. OLAF informoval o aktuálnej situácii v tom období a v rámci toho poukázal na skutočnosť, že straty tradičných vlastných zdrojov sa zintenzívnili najmä z dôvodu zneužívania colného režimu 42.

72. V júli 2016 OLAF počas dvojstranného stretnutia predložil správu, ktorá dokumentovala nárast strát tradičných zdrojov v Spojenom kráľovstve.

73. Na mnohostrannom stretnutí v dňoch 18. a 19. septembra 2016 francúzske orgány predložili výsledky operácie nazvanej „Octopus“, ktorú vykonali tieto orgány za účasti desiatich členských štátov (vrátane Spojeného kráľovstva) a podpory OLAF‑u. Zo záverečnej správy k tejto operácii vyplýva, že za podvodmi s podhodnotením tovaru stáli organizované zločinecké siete. Príjemcom uvedeným v dovozných colných vyhláseniach bol takmer vždy obchodný subjekt, ktorý sa dopustil porušení, alebo tzv. spoločnosť „fénix“. Dospeli tiež k záveru, že veľká väčšina prepravovaného tovaru, ktorý sa kontroluje vo Francúzsku na základe vopred stanovených kritérií, vykazuje podhodnotené hodnoty podvodne deklarované v Spojenom kráľovstve v rámci colného režimu 42.

74. V októbri 2016 vykonali orgány Spojeného kráľovstva experimentálnu operáciu pod názvom „Samurai“, zameranú na dovozy dvoch obchodných subjektov, ktoré ukončili svoju činnosť ihneď po tom, čo HMRC spochybnila ich colné vyhlásenia.

75. Dňa 1. marca 2017 OLAF ukončil svoje vyšetrovanie týkajúce sa podhodnocovania dovozov do Spojeného kráľovstva a vydal správu (ďalej len „správa OLAF‑u“), v ktorej uviedol, že dovozcovia v Spojenom kráľovstve sa pomocou predkladania falošných faktúr, fiktívnych faktúr a nesprávnych vyhlásení o colnej hodnote pri dovoze vyhli zaplateniu vysokých súm cla. OLAF odhalil, že v období rokov 2013 až 2016 došlo k vážnemu zvýšeniu rozsahu mechanizmu podvodov s podhodnotením tovaru, ktorý prechádza cez Spojené kráľovstvo. Toto obdobie sa zhodovalo s obdobím, v ktorom ostaté členské štáty zaviedli rizikové profily spočívajúce na nástroji na hodnotenie rizika založenom na prepočítaných priemerných cenách, ako to odporúčal OLAF.

76. Podľa tejto správy sa podvodné dovozy tranzitujúce cez Spojené kráľovstvo v uvedenom období výrazne zvýšili z dôvodu neprimeranosti kontrol. V roku 2016 bolo viac ako 50 % textilných výrobkov a obuvi dovezených z Číny do Spojeného kráľovstva deklarovaných pod prijateľnú minimálnu cenu, zatiaľ čo približne 80 % celkových strát tradičných vlastných zdrojov bolo možné pripísať podhodnoteniu textilných výrobkov a obuvi dovezených do Spojeného kráľovstva.

77. Správa OLAF‑u okrem toho spresňovala, že za týmito podvodmi stáli organizované zločinecké skupiny pôsobiace v celej Únii. Väčšina dovozov do Spojeného kráľovstva sa týkala dodávok určených na čierny trh s textilom a obuvou v iných členských štátoch. Väčšina týchto dovozov sa uskutočňovala zneužitím colného režimu 42, ( 23 ) OLAF sa teda domnieval, že došlo aj k významným únikom na DPH splatnej v členských štátoch konečného určenia uvedeného tovaru, najmä v Nemecku, Španielsku, Francúzsku a Taliansku. OLAF zdôraznil, že Spojené kráľovstvo neuplatňovalo rizikové profily založené na prijateľných minimálnych cenách, ako to odporúčal, a nevykonávalo primerané colné kontroly pri dovoze, s výnimkou jedného mesiaca počas operácie Snake. ( 24 )

78. Podľa tejto správy Spojené kráľovstvo v dôsledku toho prepustilo do voľného obehu podhodnotené textilné výrobky a obuv z Číny bez vykonania colných kontrol, takže podstatná časť cla nebola vybraná ani sprístupnená do rozpočtu Únie. OLAF preto vo svojej správe vypočítal z tohto vyplývajúce straty tradičných vlastných zdrojov za obdobie rokov 2013 až 2016. ( 25 ) Konkrétne pre kód kombinovanej nomenklatúry každého dotknutého výrobku určil množstvo (v kg) podhodnoteného tovaru (za ktorý sa považoval tovar deklarovaný v hodnote nižšej ako je príslušná prijateľná minimálna cena) a rozdiel medzi deklarovanou hodnotou a príslušnou prepočítanou priemernou cenou (prepočítanou priemernou cenou Únie‑28) dotknutého výrobku a následne na tento rozdiel uplatnil platnú sadzbu cla. V tomto kontexte OLAF odporučil HMRC, aby prijala všetky vhodné opatrenia na vybratie uvedenej sumy a uplatňovala ukazovatele rizika.

79. V období od novembra 2016 do októbra 2018 vykonali oprávnení zástupcovia Komisie na základe ustanovení nariadenia č. 608/2014 týkajúcich sa kontroly a dohľadu nad tradičnými vlastnými zdrojmi päť inšpekcií, ktoré sa týkali najmä podhodnocovania tovaru.

80. Počas inšpekčnej návštevy 16‑11‑1, ktorá sa uskutočnila v dňoch 14. až 18. novembra 2016, Komisia najprv konštatovala, že sumy cla, ktoré boli odpísané na účte B, zodpovedajú dodatočným colným dlhom pôvodne vyrubeným prostredníctvom 24 platobných výmerov C18 Snake, ktoré boli vydané v súvislosti s podhodnotenými dovozmi odhalenými počas operácie Snake a následne zrušené, a potom vyzvala orgány Spojeného kráľovstva, aby určili colnú hodnotu všetkých dotknutých dovozných colných vyhlásení, prepočítali splatné dodatočné clo z týchto hodnôt, zapísali príslušné dlhy na účet B a čo najskôr vybrali dotknuté sumy.

81. Komisia sa tiež uvedených orgánov pýtala, či na odhaľovanie podhodnotených dovozov uplatňujú nástroj opravených priemerných cien, ktorý vytvoril OLAF, či vykonávajú fyzické kontroly počas colného konania a či systematicky požadujú zloženie záruky na prípadne splatné clo v súlade s článkom 248 ods. 1 vykonávacieho nariadenia k CKS.

82. Počas inšpekčnej návštevy 17‑11‑1, ktorá sa uskutočnila v dňoch 8. až 12. mája 2017, Komisia vybrala na účely overenia na mieste dvanásť dovozných colných vyhlásení predložených počas prvého štvrťroka 2017, ktoré uvádzali obzvlášť nízke hodnoty. Preskúmaním sa potvrdilo, že dvanásť zásielok, ku ktorým boli tieto vyhlásenia predložené, bolo prepustených do voľného obehu v Únii bez kontroly a bez poskytnutia záruky. Orgány Spojeného kráľovstva potvrdili, že nezaviedli opatrenia, o ktoré OLAF žiadal po uskutočnení akcie Snake v roku 2014 a potom znova v správe z inšpekcie 16‑11‑1. Vysvetlili, že tak urobili hlavne na základe posudku ich právnych poradcov, podľa ktorých nie je k dispozícii nijaká prijateľná metóda na určenie colnej hodnoty. Predmetné dovozy však preskúmava akčná skupina zriadená v rámci operácie Breach.

83. Počas inšpekčnej návštevy 17‑11‑2, ktorá sa uskutočnila v dňoch 13. až 17. novembra 2017, zástupcovia Komisie preskúmali päť dovozných colných vyhlásení s obzvlášť nízkou hodnotou, súvisiacich s dovozcami, ktorí boli už predtým identifikovaní ako potenciálni páchatelia podvodov v rámci operácie Snake na základe jedného z 24 platobných výmerov C18, ktoré boli v nadväznosti na túto operáciu vydané na celkovú sumu 62003024,23 GBP. Ukázalo sa však, že nie je možné dohľadať colné dlhy zodpovedajúce rôznym dovozným colným vyhláseniam, čo podľa HMRC odôvodňovalo odpísanie týchto dlhov.

84. Počas tejto návštevy orgány Spojeného kráľovstva informovali zástupcov Komisie, že HMRC začala 12. októbra 2017 operáciu pod názvom „Swift Arrow“. Spojené kráľovstvo vysvetlilo, že rizikové profily použité v rámci tejto operácie sa nezakladajú na prahových hodnotách, ktoré stanovil OLAF, ale na vnútroštátnych prahových hodnotách alebo rizikových profiloch, ktoré stanovila HMRC iba na základe dovozov do Spojeného kráľovstva. Tieto profily sa však uplatňujú len na niektoré obchodné subjekty, ktoré boli predtým identifikované ako subjekty aktívne sa podieľajúce na podvodnom obchodovaní. Kontajnery identifikované na základe týchto rizikových profilov sú predmetom fyzických kontrol vykonávaných orgánmi Spojeného kráľovstva počas colného konania. Ak sa tieto orgány domnievajú, že deklarovaná hodnota je neopodstatnená, požadujú pred prepustením tovaru zloženie záruky.

85. Počas inšpekčnej návštevy 18‑11‑1, ktorá sa uskutočnila v dňoch 16. až 20. apríla 2018, zástupcovia Komisie skontrolovali 25 dovozných colných vyhlásení týkajúcich sa obdobia od 12. októbra 2017, keď sa začala operácia s názvom „Swift Arrow“, do 31. decembra 2017. Zistili, že rizikový profil, ktorý vytvorila HMRC, identifikoval spomedzi 25 evidencií len sedem, ktoré uvádzali mimoriadne nízku hodnotu, pričom ostatných 18 kontajnerov bolo prepustených do voľného obehu bez spochybnenia colnej hodnoty. Orgány Spojeného kráľovstva uviedli, že od začatia operácie Swift Arrow sa rizikový profil upravil tak, aby zahŕňal viac obchodných subjektov, číselných znakov kombinovanej nomenklatúry (KN) a miest vstupu, takže keby sa predmetné dovozy uskutočnili v apríli 2018, profil by odhalil jedenásť ďalších evidencií.

86. Okrem toho podľa týchto orgánov viaceré vybrané obchodné subjekty prerušili svoje dovozy hneď potom, ako boli zahrnuté do rizikových profilov, pred prepustením skontrolované a vyzvané na zloženie záruky ešte pred povolením prepustenia tovaru.

87. Tieto orgány však odmietli zverejniť podrobnosti metódy výpočtu, ktorú HMRC použila na stanovenie záruk vyžadovaných v rámci operácie Swift Arrow a na vydávanie príkazov na dodatočné vybratie cla, teda platobných výmerov C18 Snake.

88. V máji 2018 Spojené kráľovstvo vydalo v rámci operácie Breach platobné výmery C18 (ďalej len „platobné výmery C18 Breach“) za obdobie od roku 2015 na celkovú sumu 25 miliónov GBP.

89. Počas inšpekčnej návštevy 18‑11‑2, ktorá sa uskutočnila v dňoch 8. až 12. októbra 2018, orgány Spojeného kráľovstva zachovali svoj odmietavý postoj k zverejneniu týchto informácií. Potvrdili však, že v apríli 2018 stanovili dodatočné clo u siedmich obchodných subjektov, z ktorých viaceré už boli v hľadáčiku počas operácie Snake, v celkovej sume 19434197,73 GBP.

B. Konanie pred podaním žaloby

90. Listami z 24. marca 2017 a z 28. júla 2017 sa Komisia obrátila na Spojené kráľovstvo s otázkou, aké opatrenia prijalo v nadväznosti na správu OLAF‑u. Uviedla, že od Spojeného kráľovstva nedostala nijaké konkrétne doplňujúce informácie, pričom nič nenaznačuje, že tento štát prijal vhodné opatrenia na predchádzanie podvodom s podhodnotením tovaru, ktoré boli zistené v tejto správe. Komisia uviedla, že vzhľadom na chýbajúce informácie, ktoré by svedčili o opaku, je nútená požiadať Spojené kráľovstvo o sprístupnenie sumy tradičných vlastných zdrojov zodpovedajúcej stratám, ktoré určil OLAF (zníženej o náklady na výber).

91. V jednom z troch listov z 28. júla 2017 Komisia požiadala aj o informácie o tom, aké opatrenia prijali orgány Spojeného kráľovstva v nadväznosti na správu z inšpekčnej návštevy 16‑11‑1, pričom v tejto súvislosti zopakovala svoju žiadosť o poskytnutie právneho posudku, ktorý viedol k zrušeniu 24 platobných výmerov C18 Snake, ako aj zoznamu dokumentov ku každému z 24 spisov vrátane výpočtov použitých na účely stanovenia colných dlhov.

92. Spojené kráľovstvo odpovedalo na tieto žiadosti listami z 8. augusta 2017 a z 12. októbra 2017. Pokiaľ ide najprv o správu OLAF‑u, Spojené kráľovstvo uviedlo, že prijalo opatrenia na boj s problémom podhodnocovania tovaru, ako napríklad spustenie operácie Breach. Právo Únie navyše nestanovuje konkrétny model kontroly, takže rozhodnutie o tom, akým spôsobom je najlepšie presadzovať zákon, je na každom členskom štáte. Okrem toho kontrolné opatrenia pred prepustením, vrátane prijatia záruky, nie sú svojou povahou účinnejšie než opatrenia po prepustení aké vyvinulo Spojené kráľovstvo. Metodika OLAF‑u nie je pre Spojené kráľovstvo správna ani vhodná, keďže je založená na uplatňovaní údajov vypracovaných na úrovni Únie. Tento model je diskutabilný, a preto Spojené kráľovstvo vyvinulo svoj vlastný prístup, ktorý nemá nedostatky metodiky OLAF‑u. Ďalej, pokiaľ ide o správu z inšpekčnej kontroly 16‑11‑1, Spojené kráľovstvo uviedlo, že dôvodom zrušenia 24 platobných výmerov C18 Snake a odstránenia zodpovedajúcich súm z účtu B bola jeho neschopnosť preukázať sumu skutočných hodnôt dovezeného tovaru, ale že skupina odborníkov napravila tento problém v rámci operácie Breach. Spojené kráľovstvo na záver zopakovalo, že nemôže vyhovieť žiadosti o poskytnutie právneho posudku HMRC, ktorý viedol k zrušeniu platobných výmerov C18 Snake, pričom sa v tejto súvislosti odvolalo na dôverný charakter informácií a ochranu profesijného tajomstva medzi advokátom a jeho klientom.

93. Dňa 9. marca 2018 Komisia zaslala Spojenému kráľovstvu formálnu výzvu.

94. Spojené kráľovstvo odpovedalo na túto výzvu 22. júna 2018. V prílohe svojho listu tento štát požiadal o zaslanie úplnej verzie správy OLAF‑u, keďže mal k dispozícii iba neúplnú verziu tejto správy, ako aj o to, aby mu Komisia poskytla odpovede na podrobné otázky k metóde použitej na výpočet požadovaných súm tradičných vlastných zdrojov.

95. Dňa 24. septembra 2018 Komisia zaslala Spojenému kráľovstvu odôvodnené stanovisko, v ktorom okrem iného odpovedala na otázky tohto štátu uvedené v prílohe jeho listu z 22. júna 2018 a stanovila lehotu na odpoveď na dva mesiace.

96. Keďže Komisia v stanovenej lehote nedostala od Spojeného kráľovstva odpoveď na odôvodnené stanovisko, 19. decembra 2018 rozhodla o podaní tejto žaloby o nesplnenie povinnosti na Súdny dvor, potom, ako 18. decembra 2018 informovala Spojené kráľovstvo, že nasledujúci deň prijme toto rozhodnutie.

97. Dňa 9. januára 2019 sa uskutočnilo technické stretnutie medzi orgánmi Spojeného kráľovstva a Komisiou, na ktorom poradenská spoločnosť prezentovala svoje závery uvedené v správe, ktorej vypracovanie zadalo Spojené kráľovstvo.

98. Dňa 11. februára 2019 Spojené kráľovstvo zaslalo Komisii svoju odpoveď na odôvodnené stanovisko, ktorá pozostávala zo sprievodného listu a prílohy obsahujúcej správu poradenskej spoločnosti.

IV. Konanie na Súdnom dvore

99. Vzhľadom na to, že Komisia nepovažovala tvrdenia predložené Spojeným kráľovstvom za spôsobilé vyvrátiť výhrady uvedené v odôvodnenom stanovisku, 7. marca 2019 podala túto žalobu.

100. Belgické kráľovstvo, Estónska republika, Helénska republika, Lotyšská republika, Portugalská republika a Slovenská republika (ďalej spoločne len „vedľajší účastníci konania“) predložili vyjadrenia vedľajších účastníkov konania na podporu Spojeného kráľovstva v tejto veci.

101. Listom zo 6. júna 2020 Spojené kráľovstvo podalo návrh na nariadenie vykonania dokazovania alebo na opatrenie na zabezpečenie priebehu konania, ktorým sa domáhalo toho, aby Súdny dvor nariadil Komisii odpovedať na sériu otázok, z ktorých niektoré už boli položené v žiadostiach o informácie, ktoré Spojené kráľovstvo zaslalo Komisii 22. júna 2018 a 22. marca 2019. Listom z 11. apríla 2019 Spojené kráľovstvo požiadalo Súdny dvor, aby uložil Komisii povinnosť odpovedať na otázky položené v žiadosti z 22. marca 2019 (ďalej len „zmenená žiadosť o informácie“). ( 26 )

102. Listom zo 14. októbra 2020 Súdny dvor zaslal Komisii a Spojenému kráľovstvu otázky so žiadosťou o písomnú odpoveď. Účastníci konania na ne odpovedali písomnými podaniami zo 16. novembra 2020.

103. Dňa 8. decembra 2020 sa uskutočnilo pojednávanie, na ktorom predniesli svoje ústne pripomienky jednak Spojené kráľovstvo, na podporu ktorého vystúpili Estónska republika, Lotyšská republika a Portugalská republika, a jednak Komisia. Títo účastníci konania boli vyzvaní, aby sa vo svojich prednesoch sústredili na obsah odpovedí uvedených v predchádzajúcom bode týchto návrhov.

V. Návrhy účastníkov konania

104. Komisia vo svojej žalobe navrhuje, aby Súdny dvor určil, že – Spojené kráľovstvo si tým, že nezapísalo do účtovnej evidencie správne sumy cla a nesprístupnilo správnu sumu tradičných vlastných zdrojov a vlastných zdrojov [založených na DPH] z určitých dovozov textilných výrobkov a obuvi z Číny, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 2 a 8 rozhodnutia 2014/335, z článkov 2 a 8 rozhodnutia 2007/436, z článkov 2, 6, 9, 10, 12 a 13 nariadenia č. 609/2014, z článkov 2, 6, 9, 10, 11 a 17 nariadenia č. 1150/2000, z článku 2 nariadenia č. 1553/89, ako aj z článku 105 ods. 3 Colného kódexu Únie a z článku 220 ods. 1 Colného kódexu Spoločenstva, – ako dôsledok nesplnenia povinností, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 3 ZEÚ, z článku 325 a článku 310 ods. 6 ZFEÚ, z článkov 3 a 46 Colného kódexu Únie, z článku 13 Colného kódexu Spoločenstva, z článku 248 ods. 1 vykonávacieho nariadenia k CKS, z článku 244 vykonávacieho nariadenia k CKÚ a z článku 2 ods. 1 písm. b) a d), článkov 83, 85, 86 a 87 a článku 143 ods. 1 písm. d) a článku 143 ods. 2 smernice 2006/112, – [Zodpovedajúce straty tradičných vlastných zdrojov, [ktoré sa majú] sprístupniť do rozpočtu Únie (po odpočítaní nákladov na výber), predstavujú sumy: – 496025324,30 eura v roku 2017 (do 11. októbra 2017 vrátane), – 646809443,80 eura v roku 2016, – 535290329,16 eura v roku 2015, – 480098912,45 eura v roku 2014, – 325230822,55 eura v roku 2013, – 173404943,81 eura v roku 2012, – 22777312,79 eura v roku 2011.] ( 27 ) – Spojené kráľovstvo si tým, že neposkytlo všetky informácie, ktoré Komisia potrebovala na stanovenie výšky strát tradičných vlastných zdrojov, a neposkytlo požadovaný obsah právneho posudku právneho oddelenia HMRC (Daňová a colná správa, Spojené kráľovstvo) alebo odôvodnenia rozhodnutia, ktoré viedlo k odpísaniu stanovených colných dlhov, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 3 ZEÚ a z článku 2 ods. 2 a článku 2 ods. 3 písm. d) nariadenia č. 608/2014, a – uložil Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska povinnosť nahradiť trovy konania.

105. Spojené kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor: – vyhlásil žalobu za úplne alebo čiastočne neprípustnú, – subsidiárne určil, že: – Spojené kráľovstvo si splnilo svoju povinnosť bojovať proti podvodom, či už v rámci tradičných vlastných zdrojov alebo lojálnej spolupráce, – opatrenia prijaté Spojeným kráľovstvom nemali dôsledky pre rozpočet Únie, a preto nemôže mať povinnosť nahradiť Únii akúkoľvek škodu, – subsidiárne, ak Súdny dvor konštatuje, že konkrétne nesplnenie povinnosti spôsobilo Únii stratu, umožnil Spojenému kráľovstvu stanoviť odhad a deklarovať dodatočné tradičné vlastné zdroje vyplývajúce z určenia zodpovednosti bez toho, aby sám určil výšku strát týchto zdrojov, – subsidiárnejšie pre prípad, že by sa Súdny dvor rozhodol rozhodnúť o návrhu týkajúcom sa strát tradičných vlastných zdrojov, preskúmal odhad týchto strát stanovený Spojeným kráľovstvom, – subsidiárnejšie pre prípad, že by Súdny dvor neschválil metodické rozhodnutia Spojeného kráľovstva, „uznal, že Komisia musí v rámci svojho odhadu strát tradičných vlastných zdrojov splniť štandard dokazovania uplatniteľný na žaloby o náhradu škody proti členskému štátu, čo neurobila“, – zamietol sťažnosť týkajúcu sa vlastných zdrojov založených na DPH z dôvodu chýbajúceho právneho základu a vyčíslenia a – zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

106. Všetky členské štáty, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, v podstate navrhujú zamietnuť žalobu. Slovenská republika a Portugalská republika okrem toho navrhujú zaviazať Komisiu na náhradu všetkých trov konania.

VI. O žalobe

107. Pred preskúmaním žalobných dôvodov, ktoré Komisia uviedla na podporu svojej žaloby, je potrebné zaoberať sa námietkami neprípustnosti, ktoré Spojené kráľovstvo vznieslo vo svojom vyjadrení k žalobe (časť A). Pokiaľ ide o meritum veci, táto žaloba sa v podstate zakladá na štyroch žalobných dôvodoch. Po prvé Komisia tvrdí, že Spojené kráľovstvo neprijalo počas obdobia porušovania opatrenia na ochranu finančných záujmov Únie, pričom toto neprijatie opatrení predstavuje nesplnenie tak všeobecných povinností v oblasti ochrany finančných záujmov Únie a boja proti podvodom, ako aj povinnosti colných orgánov prijať opatrenia na ochranu finančných záujmov Únie, vykonávať kontroly na základe analýzy rizika a vyžadovať zloženie záruky (časť B). Po druhé Komisia tvrdí, že Spojené kráľovstvo porušilo ustanovenia právnej úpravy v oblasti vlastných zdrojov, keďže clo za dovezený tovar nebolo vypočítané správne a sumy vlastných zdrojov súvisiace s týmto clom neboli stanovené ani sprístupnené do rozpočtu Únie v čase, keď sa tak malo stať (časť C). Po tretie treba preskúmať tvrdenie založené na porušení povinnosti lojálnej spolupráce, ako je zakotvená v článku 4 ods. 3 ZEÚ (časť D). Po štvrté Komisia v podstate tvrdí, že Spojené kráľovstvo tým, že správne neurčilo colnú hodnotu podhodnoteného tovaru pri jeho dovoze z dôvodu, že neprijalo účinné kontrolné opatrenia, porušilo právne predpisy v oblasti DPH a nesprístupnilo do rozpočtu Únie vlastné zdroje založené na DPH v plnej výške (časť E).

A. O prípustnosti

108. Spojené kráľovstvo vo svojom vyjadrení k žalobe uvádza päť kategórií námietok neprípustnosti, ktoré sú založené po prvé na porušení práva na obranu v rámci konania pred podaním žaloby a konania na Súdnom dvore, po druhé na vadách konania pred podaním žaloby a na vadách žaloby, pokiaľ ide o účtovanie DPH v rámci colného režimu 42, ( 28 ) po tretie na porušení zásad legitímnej dôvery, právnej istoty, „estoppel“ a lojálnej spolupráce zo strany Komisie, po štvrté na nemožnosti nariadiť sprístupnenie súm na základe článku 258 ZFEÚ a po piate na predčasnosti žaloby, pokiaľ ide o obdobie od 11. októbra 2015 do 11. októbra 2017.

109. Piata námietka neprípustnosti je vnútorne prepojená s preskúmaním vecných tvrdení uvedených v rámci druhého žalobného dôvodu, ktoré sa týkajú nestanovenia a nesprístupnenia súm tradičných vlastných zdrojov zodpovedajúcich clu do rozpočtu Únie v stanovenej lehote. Argumentácia Spojeného kráľovstva týkajúca sa predčasnosti skorej žaloby, pokiaľ ide o obdobie od 1. mája 2015 do 11. októbra 2017, predložená v rámci tejto námietky neprípustnosti, má teda v skutočnosti za cieľ spochybniť nesplnenie povinnosti vytýkané v rámci druhého žalobného dôvodu a znížiť rozsah strát tradičných vlastných zdrojov, ktorých určenie Komisia navrhuje. Navrhujem teda analyzovať piatu námietku neprípustnosti v rámci meritórneho preskúmania tohto žalobného dôvodu.

110. Je tak potrebné preskúmať najprv prvé štyri kategórie námietok neprípustnosti s cieľom určiť, či je táto žaloba o nesplnenie povinnosti podaná Komisiou prípustná.

1. O námietke neprípustnosti založenej na údajnom porušení práva Spojeného kráľovstva na obranu počas konania pred podaním žaloby a počas konania na Súdnom dvore

111. Spojené kráľovstvo v podstate tvrdí, že táto žaloba je neprípustná z dôvodu, že jeho právo na obranu nebolo dodržané ani v rámci konania pred podaním žaloby, ani v rámci konania na Súdnom dvore.

112. Na úvod treba po prvé pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry účelom konania pred podaním žaloby je dať dotknutému členskému štátu príležitosť, aby si splnil svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie, a zároveň sa mohol účinne brániť proti výhradám vzneseným Komisiou. ( 29 ) Riadny priebeh konania pred podaním žaloby predstavuje základnú záruku vyžadovanú Zmluvou o FEÚ nielen pre ochranu práv dotknutého členského štátu, ale aj pre záruku, že predmet sporu eventuálneho súdneho konania bude zreteľne vymedzený. ( 30 )

113. Okrem toho odôvodnené stanovisko síce musí obsahovať zrozumiteľný a podrobný opis dôvodov, na základe ktorých Komisia dospela k záveru, že dotknutý členský štát si nesplnil svoje povinnosti podľa Zmluvy, výzva však nemôže podliehať takým prísnym požiadavkám presnosti ako odôvodnené stanovisko, keďže nutne nemôže obsahovať nič iné než len prvé stručné zhrnutie výhrad. Preto Komisii nič nebráni, aby v odôvodnenom stanovisku spresnila výhrady, ktoré predtým všeobecnejšie uviedla vo výzve. ( 31 )

114. Po druhé, pokiaľ ide o sporové konanie, podľa ustálenej judikatúry platí, že žaloba, ktorá je podaná na základe článku 258 ZFEÚ, musí uvádzať žalobné dôvody koherentným a presným spôsobom, aby členský štát a Súdny dvor mohli správne pochopiť rozsah vytýkaného porušenia práva Únie, čo je nevyhnutnou podmienkou na to, aby uvedený štát mohol účinne uplatniť svoje dôvody obrany a aby Súdny dvor mohol preveriť existenciu uvádzaného nesplnenia povinnosti. ( 32 ) Žaloba Komisie musí najmä obsahovať koherentný a podrobný výklad dôvodov, ktoré ju viedli k presvedčeniu, že dotknutý členský štát si nesplnil jednu z povinností, ktoré mu vyplývajú zo Zmlúv. ( 33 )

115. Práve vo svetle tejto judikatúry je potrebné preskúmať, či Komisia v rámci konania pred podaním žaloby a v rámci tohto konania zabezpečila dodržanie práva Spojeného kráľovstva na obranu.

116. V prvom rade Spojené kráľovstvo tvrdí, že bolo porušené jeho právo na obranu v rozsahu, v akom Komisia dostatočne nereagovala ani na jeho prvú žiadosť o informácie, ( 34 ) ani na zmenenú žiadosť o informácie, najmä pokiaľ ide o informácie potrebné na to, aby tento štát mohol prepočítať sumu tradičných vlastných zdrojov požadovanú Komisiou v jej žalobe.

117. Spojené kráľovstvo vo svojej duplike tvrdí, že podrobné technické informácie, ktoré Komisia poskytla vo svojej replike, mu stále neumožňujú prepočítať túto sumu. Naďalej pretrvávajú značné nejasnosti, najmä pokiaľ ide o metódu použitú Komisiou na prepočet údajov, alebo pokiaľ ide o otázku, či neagregované údaje, ktorými Spojené kráľovstvo disponuje, zodpovedajú denným súhrnným údajom použitým Komisiou pri výpočtoch strát tradičných vlastných zdrojov, t. j. údajom Surveillance 2.

118. Spojené kráľovstvo sa domnieva, že Komisia porušila jeho právo na obranu a zásadu lojálnej spolupráce tým, že mu časť požadovaných údajov poskytla neskoro, a to až v štádiu repliky. Napáda tiež odmietnutie Komisie poskytnúť mu informácie o opatreniach, ktoré prijali ostatné členské štáty na boj proti predmetným podvodom s podhodnotením tovaru. Tieto informácie pritom potrebovalo na svoju obranu proti tvrdeniam Komisie, podľa ktorých boli v ostatných členských štátoch prijaté vhodné opatrenia, ktoré prinášali výsledky v boji proti podhodnoteným dovozom. Tieto informácie sú tiež relevantné pre určenie, či opatrenia prijaté Spojeným kráľovstvom patria do jeho voľnej úvahy a predstavujú primeraný prístup k boju proti predmetným podvodom, a pre uvedenie tvrdení o príčinnej súvislosti medzi nesprávnym konaním orgánov Spojeného kráľovstva a nezapísaním tradičných vlastných zdrojov do účtovnej evidencie.

119. V druhom rade Spojené kráľovstvo vytýka Komisii, že negatívne ovplyvnila jeho schopnosť prístupu ku všetkým údajom potrebným na jeho obranu, keďže tomuto štátu neposkytla požadované informácie o svojich výpočtoch týkajúcich sa tradičných vlastných zdrojov za obdobie rokov 2011 až 2014.

120. Tieto tvrdenia treba podľa môjho názoru zamietnuť.

121. V tejto súvislosti, pokiaľ ide o námietku neprípustnosti založenú na neposkytnutí odpovede na žiadosť o informácie, ktorá bola pripojená k formálnej výzve z 22. júna 2018, treba konštatovať, že Komisia výslovne odpovedala na túto žiadosť vo svojom odôvodnenom stanovisku z 23. septembra 2018. ( 35 )

122. Tento členský štát vo svojej odpovedi na formálnu výzvu Komisii konkrétne vytýkal, že príloha 2 správy OLAF‑u z 1. marca 2017 nie je úplná a chýba niekoľko strán. V tejto súvislosti Komisia v uvedenom odôvodnenom stanovisku vysvetlila, že táto príloha bola nahradená prílohou 7 správy OLAF‑u z 1. marca 2017, ktorá obsahovala všetky informácie o metodike použitej OLAF‑om. Dodala, že základom prílohy 2 sú dokumenty, ktoré boli tomuto štátu odovzdané na stretnutí OLAF‑u a Spojeného kráľovstva, ktoré sa konalo 28. júla 2015. Komisia tak vo svojom odôvodnenom stanovisku objasnila metodiku OLAF‑u vo forme dvoch dokumentov pripojených v prílohe 7 správy OLAF‑u, ( 36 ) pričom tieto dokumenty boli navyše pripojené aj k žalobe podanej na Súdny dvor.

123. Z toho vyplýva, že odôvodnené stanovisko obsahuje úplné vysvetlenia k tomuto nahradeniu, ktoré podľa môjho názoru nemôže spôsobiť nezrozumiteľnosť tvrdení formulovaných proti Spojenému kráľovstvu v odôvodnenom stanovisku. Preto sa nemožno domnievať, že došlo k zásahu do výkonu práva tohto štátu na obranu.

124. Okrem toho Spojené kráľovstvo tvrdí, že jeho právo na obranu bolo porušené v rozsahu, v akom Komisia neodpovedala na jeho zmenenú žiadosť o informácie, ktorú zaslalo Komisii po podaní tejto žaloby, konkrétne 7. marca 2019. Toto tvrdenie sa v podstate zakladá na štyroch výhradách.

a) O poskytnutí údajov o výpočtoch týkajúcich sa prepočítanej priemernej ceny, prijateľnej minimálnej ceny a odhadovaných strát vlastných zdrojov

125. Spojené kráľovstvo touto výhradou vytýka Komisii, že mu neposkytla údaje použité pri výpočtoch týkajúcich sa prepočítanej priemernej ceny, prijateľnej minimálnej ceny a odhadovaných strát vlastných zdrojov, ani prostriedky, ktoré by mu umožňovali porozumieť, ako tieto údaje použila.

126. V tejto súvislosti treba konštatovať, že Komisia vo svojej replike poskytla odpoveď na otázky uvedené v zmenenej žiadosti o informácie, ktoré sa týkali výpočtu prepočítanej priemernej ceny a prijateľných minimálnych cien, ako aj odhadov strát tradičných vlastných zdrojov. Komisia v replike okrem iného vysvetľuje, že Spojené kráľovstvo malo vždy neobmedzený prístup k údajom, najmä k sťahovaným údajom „DL 53“, použitým na výpočet prepočítanej priemernej ceny Únie‑28 a odhadov strát tradičných vlastných zdrojov, a to prostredníctvom webovej stránky JRC „Theseus“ ( 37 ), ku ktorej mal tento členský štát neobmedzený prístup od roku 2010, keďže na ich základe robil simulácie. ( 38 ) Konkrétnejšie uviedla, že správy uvedené v prílohe 7 správy OLAF‑u ( 39 ) po prvé vysvetľujú metodiku výpočtu prepočítanej priemernej ceny a prijateľnej minimálnej ceny a najmä metodiku „vyčistenia“ údajov, ako aj odhad strát (t. j. cenový rozdiel medzi deklarovanou cenou a prepočítanou priemernou cenou), po druhé poskytujú zoznam použitých prepočítaných priemerných cien pre každú kategóriu výrobkov, po tretie uvádzajú prehľadný postup, ako sa dostať k prepočítanej priemernej cene Únie‑28 na webovej stránke Theseus, a po štvrté uvádzajú dôvody, prečo bola prijateľná minimálna cena stanovená na úrovni 50 % prepočítanej priemernej ceny. Okrem toho príloha 7 správy OLAF‑u bola pripojená v prílohe 35 žaloby ( 40 ) a Komisia na ňu odkázala v odôvodnenom stanovisku. V dôsledku toho sa zdá, že tieto údaje a dokumenty boli Spojenému kráľovstvu známe a v prípade potreby mu mohli umožniť prepočítať výpočty vykonané Komisiou. Okrem toho, pokiaľ ide o objemy tovaru na účely odhadu strát tradičných vlastných zdrojov, Spojené kráľovstvo požiadalo o kópiu celej použitej databázy Surveillance 2, aby mohlo samo vypočítať tieto straty. Ako v tejto súvislosti vysvetlila Komisia, ide o databázu, ktorú vypracovala táto inštitúcia a ktorá zhromažďuje údaje týkajúce sa najmä objemu, ktoré poskytujú samotné členské štáty. Komisia tak vo svojej replike vysvetlila, že tieto údaje sa zakladajú výlučne na údajoch o dovoze, ktoré Spojené kráľovstvo zaslalo útvarom Komisie a ktoré boli jednoducho len zaznamenané do tejto databázy. ( 41 )

127. Spojené kráľovstvo vo svojej duplike pripúšťa, že informácie, ktoré Komisia poskytla v replike, umožnili vyhovieť obom žiadostiam o informácie. Kritizuje však oneskorené poskytnutie požadovaných informácií. V tejto súvislosti je vzhľadom na vysvetlenia uvedené v predchádzajúcom bode potrebné konštatovať, že Spojenému kráľovstvu bol predložený (a teda známy) spôsob, akým Komisia vykonala výpočet prepočítanej priemernej ceny a prijateľnej minimálnej ceny, ako aj spôsob výpočtu odhadu strát tradičných vlastných zdrojov, ako vyplýva z vysvetlení uvedených v prílohe 7 správy OLAF‑u. Preto sa nemožno domnievať, že informácie uvedené v replike predstavujú nové informácie.

128. V dôsledku toho, keďže údaje použité Komisiou boli dokumentmi prístupnými Spojenému kráľovstvu, pričom Komisia pred aj počas tohto konania vysvetlila spôsob, akým tento členský štát mohol mať prístup k týmto údajom a prepočítať jej výpočty, je potrebné sa domnievať, že Spojené kráľovstvo už malo prístup ku všetkým informáciám, o ktoré požiadalo vo svojej zmenenej žiadosti o informácie v súvislosti s prepočítanými priemernými cenami Únie‑28, prijateľnými minimálnymi cenami a stratami vlastných zdrojov.

b) O informáciách týkajúcich sa výpočtov vykonaných za roky 2011 až 2014 na základe platobných výmerov C18 Snake

129. Spojené kráľovstvo touto druhou výhradou uvedenou vo svojom vyjadrení k žalobe vytýka Komisii, že nemohlo mať prístup ku všetkým údajom potrebným na svoju obranu, lebo colné vyhlásenia spred roku 2014 boli zničené, keďže sa uchovávajú len po dobu štyroch rokov. Okrem toho vo svojej zmenenej žiadosti o informácie Spojené kráľovstvo žiadalo o informácie týkajúce sa výpočtov, ktoré Komisia vykonala za roky 2011 až 2014.

130. Treba pritom uviesť, že Spojené kráľovstvo v prílohe svojej dupliky ( 42 ) poskytlo Súdnemu dvoru tabuľku s 23 platobnými výmermi C18 Snake, ktoré vydalo, kópie týchto výmerov a tabuľky obsahujúce výpočty, ktoré použilo. Námietka neprípustnosti vznesená v súvislosti s informáciami, ktoré sa týkajú výpočtov vykonaných za roky 2011 až 2014 na základe platobných výmerov C18 Snake, preto nemôže uspieť. Okrem toho v rozsahu, v akom sa Spojené kráľovstvo snaží spochybniť dôvodnosť výpočtov vykonaných Komisiou na základe týchto platobných výmerov, v skutočnosti sa snaží spochybniť odhad Komisie týkajúci sa strát tradičných vlastných zdrojov za toto obdobie. Toto spochybnenie však bude preskúmané v rámci druhého dôvodu tejto žaloby, ktorý sa týka porušenia ustanovení týkajúcich sa tradičných vlastných zdrojov a ich odhadu.

c) O oboznámení sa s praxou iných členských štátov, pokiaľ ide o používanie metodiky OLAF‑u

131. Touto treťou výhradou sa Spojené kráľovstvo snaží získať informácie o praxi iných členských štátov, pokiaľ ide o používanie metodiky OLAF‑u ako nástroja analýzy rizika na účely vykonávania (alebo nevykonávania) kontrol pred colným vybavením.

132. Hoci by sa komparatívna analýza správania iných členských štátov mohla v tejto súvislosti ukázať ako zaujímavá na preukázanie údajne primeranej povahy rozhodnutí Spojeného kráľovstva, analýza praxe iných členských štátov v danej oblasti nemôže mať vplyv na výkon práva Spojeného kráľovstva na obranu, ani na výsledok tejto žaloby o nesplnenie povinnosti. Z ustálenej judikatúry totiž vyplýva, že členský štát nemôže odôvodniť nesplnenie povinností, ktoré mu prináležia podľa Zmluvy o FEÚ, tým, že ani iné členské štáty si nesplnili a nespĺňajú svoje povinnosti. ( 43 ) Prípustnosť tejto žaloby proti Spojenému kráľovstvu nie je možné spochybniť ani v prípade, ak je prax ostatných členských štátov, pokiaľ ide o používanie metodiky OLAF‑u ako nástroja analýzy rizika na účely vykonávania [alebo nevykonávania] kontrol pred colným vybavením, rozdielna.

d) O žiadosti o preukázanie povahy podhodnoteného tovaru a krajiny určenia tovaru

133. Touto štvrtou výhradou sa Spojené kráľovstvo dožaduje dôkazov o povahe podhodnoteného tovaru a o členskom štáte určenia tovaru.

134. V tejto súvislosti sa zdá, že Spojené kráľovstvo sa touto výhradou v skutočnosti snaží spochybniť dôvodnosť druhého a tretieho žalobného dôvodu, ktoré sa týkajú odhadu vlastných zdrojov a porušenia ustanovení v oblasti vlastných zdrojov založených na DPH. Táto výhrada totiž spočíva v spochybnení posúdenia Komisie, ktoré sa týka povahy tovaru zohľadneného na účely týchto odhadov a miesta určenia tovaru. Okrem toho je podľa môjho názoru potrebné súhlasiť s argumentáciou Komisie, ktorá na účely zamietnutia výhrady založenej na neexistencii údajov o povahe a objeme tovaru zohľadneného na účely tohto konania uvádza, že informácie, z ktorých Komisia vychádzala vo svojom odôvodnenom stanovisku a v žalobe, vložilo do databázy Surveillance 2 samotné Spojené kráľovstvo. ( 44 ) Preto nemožno konštatovať nijaké porušenie práva na obranu v súvislosti s neexistenciou informácií o povahe tovaru a členskom štáte určenia tovaru.

135. Vzhľadom na vyššie uvedené treba prvú námietku neprípustnosti vznesenú Spojeným kráľovstvom, ktorá je založená na porušení práva na obranu počas konania pred podaním žaloby a počas konania na Súdnom dvore, zamietnuť.

2. O námietke neprípustnosti založenej na vadách konania pred podaním žaloby a na vadách žaloby, najmä pokiaľ ide o colný režim 42

136. Spojené kráľovstvo tvrdí, že Komisia tým, že mu v priebehu konania pred podaním žaloby a následne v rámci žaloby neposkytla podrobné informácie o skutkovom základe uvádzaných nesplnení povinností, najmä v rámci colného režimu 42, mu neumožnila pochopiť tieto výhrady a zabránila mu tak v tom, aby si buď splnilo svoje povinnosti, alebo si pripravilo svoju obranu. Zdôrazňuje, že mu neboli poskytnuté nijaké informácie o výške strát vlastných zdrojov založených na DPH, o totožnosti dotknutých obchodných subjektov a členských štátov určenia, ako ani o opatreniach prijatých týmito štátmi na účely vymáhania DPH splatnej týmito obchodnými subjektmi. Z toho vyvodzuje, že žalobný návrh vznesený na tomto základe je neprípustný.

137. Ja však v prvom rade poznamenávam, že táto námietka neprípustnosti sa týka ustálenosti a dostatočnosti skutkových okolností a dôkazov, ktoré Komisia predložila na podporu svojho návrhu. Domnievam sa pritom, že na takéto okolnosti sa vzťahuje skôr preskúmanie dôvodnosti uvádzaného nesplnenia povinnosti ako preskúmanie správnosti konania pred podaním žaloby a následnej žaloby. ( 45 ) Rovnako tak si myslím, že argumentáciu založenú na nedostatku informácií poskytnutých Komisiou je potrebné preskúmať v rámci analýzy Súdneho dvora zameranej na dôkazy predložené Komisiou.

138. Ďalej za predpokladu, že by Súdny dvor potvrdil kvalifikáciu námietky neprípustnosti, zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že informácie, ktoré boli poskytnuté počas konania pred podaním žaloby a zopakované v žalobe, boli dostatočné na to, aby sa Spojené kráľovstvo mohlo brániť. Zo správy OLAF‑u, o ktorú sa Komisia opierala, totiž vyplýva, že konečným miestom určenia väčšiny podhodnotených dovozov v rozsahu, v akom sa uskutočnili v colnom režime 42 a bolo možné stanoviť miesto ich určenia, nebolo Spojené kráľovstvo, ale iné členské štáty, z čoho vyplývajú významné straty na DPH v členských štátoch určenia tovaru. ( 46 ) OLAF tiež uviedol, že v rámci predmetnej podvodnej schémy bola veľká časť tovaru presunutá na čierny trh, takže DPH nebola zaplatená vôbec. Tieto tvrdenia boli následne uvedené v odôvodnenom stanovisku a zopakované v žalobe. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa domnievam, ako to tvrdí Komisia vo svojej replike, že informácie poskytnuté počas konania pred podaním žaloby a následne rozvinuté v žalobe nebránili Spojenému kráľovstvu brániť sa proti tvrdeniam týkajúcim sa týchto strát.

139. V dôsledku toho navrhujem zamietnuť druhú námietku neprípustnosti vznesenú Spojeným kráľovstvom.

3. O námietke neprípustnosti založenej na tom, že Komisia porušila zásady legitímnej dôvery, právnej istoty, „estoppel“ a lojálnej spolupráce

140. Spojené kráľovstvo sa domnieva, že táto žaloba sa v rozsahu, v akom sa vzťahuje na obdobie do konca februára 2015, musí zamietnuť z dôvodu, že porušuje zásady legitímnej dôvery, právnej istoty, „estoppel“ a lojálnej spolupráce. Tvrdí, že mnohé vyhlásenia OLAF‑u uvedené v rokoch 2014 a 2015 a v jeho správe z marca 2017 v ňom vzbudili legitímnu dôveru. ( 47 ) Najmä zo správy OLAF‑u vyplýva, že tento úrad ani raz pred skončením operačnej fázy operácie Snake v marci 2014 ( 48 ) nepoukázal na to, že Spojené kráľovstvo si neplní povinnosti vyplývajúce z práva Únie. Spojené kráľovstvo odkazuje najmä na tri konkrétne ubezpečenia, ktoré mu údajne poskytli Komisia a OLAF v období porušovania, z ktorých vyplývalo, že podľa ich názoru jednak tento štát neporušuje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie v oblasti ochrany finančných záujmov Únie a boja proti podvodom, a jednak že proti tomuto štátu nebude začaté konanie o nesplnení povinnosti. Komisia by preto nemala byť oprávnená prehodnotiť svoje stanovisko založené na týchto troch ubezpečeniach.

141. V prvom rade zo správy zástupcov Spojeného kráľovstva vyplýva, že počas stretnutia s OLAF‑om 13. júna 2014 tento úrad vyjadril „spokojnosť s dosiahnutým pokrokom Spojeného kráľovstva a s opatreniami, ktoré už boli k tomuto dňu prijaté, ako aj so zamýšľanými opatreniami“. V danom prípade ide o jednoznačné ubezpečenie, že OLAF sa nedomnieval, že Spojené kráľovstvo porušuje svoje povinnosti chrániť finančné záujmy Únie a bojovať proti podvodom. ( 49 )

142. Ďalej druhé vyhlásenie, ktoré zástupca Komisie uviedol v októbri 2014 a informoval ním Spojené kráľovstvo, že jeho účasť na PCA Discount je „uspokojivá“ a že úkony potrebné na uskutočnenie tejto operácie „[boli] vykonané včas a efektívne“, predstavuje jasné a jednoznačné ubezpečenie, že Spojené kráľovstvo sa nedopustilo nesplnenia povinností vyplývajúcich z práva Únie, pokiaľ ide o jeho účasť na uvedenej operácii. ( 50 ) Pokiaľ ide o protiargument Komisie, podľa ktorého sa toto ubezpečenie týkalo iba jediného prípadu v rámci PCA Discount, Spojené kráľovstvo tvrdí, že Komisia nemôže spochybniť uvedené ubezpečenie len preto, že v súčasnosti považuje preskúmanie len jedného prípadu za nedostatočné na založenie tohto ubezpečenia, a prehodnotiť svoje pôvodné rozhodnutie vychádzať pri ubezpečení Spojeného kráľovstva len z jedného prípadu.

143. Spojené kráľovstvo napokon odkazuje na prvé dvojstranné stretnutie OLAF‑u a HMRC, ktoré sa konalo 19. a 20. februára 2015, počas ktorého úradník OLAF‑u podľa zápisnice z tohto stretnutia vyhotovenej britskými úradníkmi vyhlásil, že „do dnešného dňa“ tento členský štát „urobil, čo bolo treba“. Podľa Spojeného kráľovstva sa toto posledné ubezpečenie týkalo všetkých opatrení, ktoré dovtedy prijalo, a nie iba otázky vydania platobných výmerov C18 Snake.

144. Ak by Komisia v súčasnosti prehodnotila tieto tri ubezpečenia, bolo by to v rozpore nielen so zásadou legitímnej dôvery, ale aj so zásadou právnej istoty, na ktorú sa môžu členské štáty odvolávať, ( 51 ) so zásadou venire contra factum proprium nemini licet, ako aj so zásadou lojálnej spolupráce zakotvenou v článku 4 ods. 3 ZEÚ. ( 52 ) Ustanovenia colného práva totiž umožňujú určitú flexibilitu, pokiaľ ide o opatrenia, ktoré sa majú prijať na účely boja proti podvodom, o aké ide v prejednávanej veci, a výslovne nevyžadujú zavedenie systému kontrol založeného na filtroch na odhaľovanie a kontrolách pred prepustením, takže bolo možné, aby Komisia a OLAF ubezpečili Spojené kráľovstvo o tom, že do februára 2015 bol jeho systém colnej kontroly v súlade s právom Únie.

145. V tejto súvislosti je na účely preskúmania tvrdení Spojeného kráľovstva potrebné hneď na úvod pripomenúť, že právo dovolávať sa zásady ochrany legitímnej dôvery sa vzťahuje na každú osobu podliehajúcu súdnej právomoci v situácii, keď inštitúcia Únie spôsobila vznik dôvodných očakávaní tým, že tejto osobe poskytla konkrétne záruky. ( 53 ) Hoci je toto právo všeobecnou zásadou práva Únie, ktorá priznáva práva jednotlivcom, ( 54 ) Súdny dvor rozšíril jeho uplatniteľnosť aj na vzťahy medzi Komisiou a členskými štátmi. ( 55 )

146. Právo odvolávať sa na zásadu ochrany legitímnej dôvery však predpokladá, že dotknutej osobe boli príslušnými orgánmi Únie poskytnuté konkrétne, nepodmienené a zhodujúce sa ubezpečenia z oprávnených a dôveryhodných zdrojov. Toto právo sa totiž vzťahuje na každú osobu v situácii, keď inštitúcia, orgán, úrad alebo agentúra Únie vyvolala vznik dôvodných očakávaní tým, že tejto osobe poskytla konkrétne záruky, ( 56 ) a to tým skôr, že v rámci preskúmania námietky neprípustnosti vznesenej členským štátom, ktorá je založená na porušení jeho legitímnej dôvery, na základe zásady reus inexceptione fit actor musí tento členský štát predložiť dôkaz o takomto porušení. ( 57 )

147. Podľa môjho názoru v prejednávanej veci zo spisu vyplýva, že Spojené kráľovstvo nedostalo od Komisie alebo OLAF‑u ubezpečenia, na ktorých by mohlo založiť legitímnu dôveru.

148. Konkrétne, pokiaľ ide o uvedené tri tvrdenia, na ktoré odkazuje Spojené kráľovstvo, ani jedno z nich podľa môjho názoru nepredstavuje konkrétne a nepodmienené potvrdenie o tom, že činnosť a nečinnosť Spojeného kráľovstva boli v súlade s právom Únie, alebo že tento štát neporušil právo Únie. Po prvé totiž údajné vyhlásenie zástupcu úradu OLAF uvedené na stretnutí, ktoré sa konalo 13. júna 2014, ( 58 ) je príliš všeobecné na to, aby mohlo založiť legitímnu dôveru, pokiaľ ide o nepodanie prípadnej žaloby o nesplnenie povinnosti. Okrem toho toto vyhlásenie treba analyzovať v jeho kontexte, z ktorého vyplýva, že bolo uvedené v rámci stretnutia medzi OLAF‑om a Spojeným kráľovstvom, ktoré sa týkalo operácie Snake, a najmä v rámci diskusie o prípadnom vydaní platobných výmerov C18 Snake týmto štátom. Je však nesporné, že Spojené kráľovstvo tieto výmery po uvedenom stretnutí zrušilo, takže toto vyhlásenie, ktoré uznáva pokrok tohto štátu, stratilo podstatnú časť svojej hodnoty. To isté platí o vyjadreniach, ktoré OLAF uviedol na stretnutí z 19. a 20. februára 2015 a ktoré vychádzali z predpokladu, že Spojené kráľovstvo vydalo tieto platobné výmery. ( 59 ) Po druhé, pokiaľ ide o vyjadrenie z októbra 2014, podľa ktorého sa OLAF domnieval, že účasť Spojeného kráľovstva na PCA Discount je uspokojivá a úkony potrebné na uskutočnenie tejto operácie „boli vykonané vhodne a efektívne“ ( 60 ), treba konštatovať, že toto vyjadrenie nepredstavuje posúdenie, pokiaľ ide o dodržiavanie práva Únie týmto štátom v oblasti ochrany finančných záujmov Únie, keďže sa týkalo len jedného z prípadov v rámci PCA Discount a nutne neodzrkadľuje obsah všetkej komunikácie medzi uvedeným štátom a Komisiou a OLAF‑om v tom čase.

149. Z toho vyplýva, že uvedené tri vyhlásenia alebo tvrdenia, o ktoré sa Spojené kráľovstvo opiera, nemožno kvalifikovať ako „konkrétne, nepodmienené a zhodujúce sa“ ubezpečenia, najmä keď boli vyslovené v kontexte intenzívneho a nepretržitého dialógu prebiehajúceho počas relatívne dlhého obdobia medzi útvarmi OLAF‑u a Komisie na jednej strane a Spojeným kráľovstvom na druhej strane. Ako tvrdí Komisia, tieto ubezpečenia sa používajú v rámci činnosti OLAF‑u, ( 61 ) ktorej cieľom je presvedčiť členské štáty, aby prijali opatrenia colnej kontroly pred colným vybavením založené na analýze rizika, akým je prahová hodnota založená na prijateľných minimálnych cenách. Z tohto kontextu jasne vyplýva, že OLAF ani Komisia neposkytli takéto ubezpečenia.

150. V každom prípade takéto vyhlásenia alebo tvrdenia nemôžu byť prekážkou objektívneho určenia nesplnenia povinností, ktoré členským štátom vyplývajú z konania upraveného v článku 258 ZFEÚ. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž toto konanie spočíva na objektívnom zistení, že členský štát nedodržal povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Únie, a preto sa nemôže dovolávať zásady rešpektovania legitímnej dôvery a lojálnej spolupráce v snahe zabrániť takémuto objektívnemu zisteniu, pretože prijatie takéhoto odôvodnenia by bolo v rozpore s cieľom sledovaným v uvedenom konaní. ( 62 ) Pokiaľ ide konkrétne o spätnú väzbu od útvarov Komisie a jej prípadný vplyv na dôvodnosť nesplnenia povinnosti vytýkaného Spojenému kráľovstvu, podľa ustálenej judikatúry Komisia nie je oprávnená poskytovať ubezpečenia týkajúce sa zlučiteľnosti určitého správania s právom Únie a v nijakom prípade nemá právomoc povoliť správanie, ktoré je v rozpore s právom Únie. ( 63 ) Podľa môjho názoru z toho vyplýva, že v systéme, v ktorom členské štáty nesú zodpovednosť za primerané uplatňovanie colných právnych predpisov Únie na vnútroštátnom území, nemôžu odmietnuť zodpovednosť za porušenie práva Únie, ktorého sa mohli dopustiť, s tvrdením, že Komisia im toto porušenie