ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou – Vyváženie prvkov podobnosti alebo odlišnosti označení – Zohľadnenie vnútorných vlastností označení alebo podmienok obchodovania s tovarmi a službami [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri bod 35)

2. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 40/94, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri bod 58)

Subject of the case

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 12. februára 2009 (vec R 657/2008‑1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi Perry Ellis International Group Holdings, Ltd, a Vidieffe Srl

Údaje týkajúce sa veci

>lt>1

Výrok

Výrok

1. Rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 12. februára 2009 (vec R 657/2008‑1) sa zrušuje v rozsahu, v akom ruší rozhodnutie námietkového oddelenia v časti, v ktorej toto rozhodnutie zamieta námietky pre „výrobky z [kože a imitácie kože] (nezaradené do iných tried); kufre a cestovné tašky; dáždniky, slnečníky a vychádzkové palice“ zaradené do triedy 18 a ďalej pre všetky tovary zaradené do triedy 25.

2. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3. ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania Vidieffe Srl.
Keywords

Summary



Keywords

1. Konanie – Rozdelenie právomocí medzi Súdny dvor a Všeobecný súd – Žaloba o neplatnosť podaná členským štátom proti rozhodnutiu Komisie o určení sumy penále dlžného na základe rozsudku Súdneho dvora

(Článok 225 ods. 1 prvý pododsek ES, článok 228 ods. 2 ES a článok 230 ES)

2. Žaloba o nesplnenie povinnosti – Rozsudok Súdneho dvora, ktorým sa konštatuje nesplnenie povinnosti vykonať rozsudok a ukladá sa penále – Právomoc Komisie na vypočítanie sumy penále stanoveného Súdnym dvorom – Hranice

(Články 226 ES až 228 ES)

Summary

1. Zmluva o ES neobsahuje osobitné ustanovenie, pokiaľ ide o riešenie sporov, ktoré vznikajú medzi členským štátom a Komisiou pri príležitosti vymáhania súm, ktoré sa majú vložiť do rozpočtu Únie v rámci vykonania rozsudku Súdneho dvora v súlade s článkom 228 ods. 2 ES, ktorým sa členskému štátu ukladá, aby zaplatil Komisii penále.

Z toho vyplýva, že sa uplatnia procesné prostriedky stanovené Zmluvou o ES a že rozhodnutie, ktorým Komisia stanovuje dlžnú sumu členského štátu z dôvodu penále, ktoré sa mu uložilo, môže byť predmetom žaloby o neplatnosť podľa článku 230 ES. Z tohto dôvodu je Všeobecný súd príslušný rozhodnúť o takejto žalobe podľa ustanovení článku 225 ods. 1 prvého pododseku ES.

Všeobecný súd ale nesmie pri výkone tejto právomoci zasahovať do výlučnej právomoci, ktorú články 226 ES a 228 ES vyhradzujú Súdnemu dvoru. Všeobecný súd tak nemôže v rámci žaloby o neplatnosť podľa článku 230 ES smerujúcej proti rozhodnutiu Komisie, ktoré sa týka vykonania takého rozsudku Súdneho dvora, rozhodnúť o otázke týkajúcej sa nesplnenia povinností členským štátom, ktoré mu vyplývajú zo Zmluvy o ES, o ktorej Súdny dvor predtým nerozhodol.

(pozri body 62 – 67)

2. V rámci vykonania rozsudku Súdneho dvora, ktorým sa členskému štátu ukladá penále, musí mať Komisia možnosť posúdiť opatrenia prijaté členským štátom na vyhovenie rozsudku Súdneho dvora, aby sa zabránilo najmä tomu, že členský štát, ktorý si nesplnil povinnosti, prijme iba opatrenia, ktoré majú v skutočnosti rovnaký obsah ako opatrenia, ktoré sú predmetom rozsudku Súdneho dvora. Výkon tejto voľnej úvahy ale nemôže zasahovať do práv členských štátov, a to konkrétne do procesných práv, ako vyplývajú z konania stanoveného článkom 226 ES, ani do výlučnej právomoci Súdneho dvora rozhodovať o súlade vnútroštátnej právnej úpravy s právom Spoločenstva. Určenie práv a povinností členských štátov a posudzovanie ich správania môže podľa článkov 226 ES až 228 ES vykonať výlučne Súdny dvor vo forme rozsudku. V dôsledku toho Komisia nemôže v rámci vykonania rozsudku rozhodnúť, že zákon nie je v súlade s právom Spoločenstva, a potom z toho vyvodiť dôsledky pre vypočítanie penále stanoveného Súdnym dvorom. Ak sa domnieva, že právna úprava zavedená novým zákonom nepredstavuje správne prebratie smernice, musí začať konanie podľa článku 226 ES.

(pozri body 81, 82, 88, 89)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Právo Únie – Zásady – Právo na obhajobu – Dodržiavanie v rámci správnych konaní – Antidumping – Povinnosť inštitúcií zabezpečiť informovanie dotknutých podnikov – Rozsah – Spôsoby komunikácie – Nedodržanie lehoty jedného mesiaca medzi konečným poskytnutím informácií dotknutým podnikom a konečným rozhodnutím alebo návrhom konečného rozhodnutia Komisie – Vplyv (nariadenie Rady č. 384/96, článok 20 ods. 4) (pozri body 26, 27, 29)

2. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Vyšetrovanie – Povinnosť inštitúcií zabezpečiť informovanie dotknutých podnikov – Rozsah – Neuvedenie presných vysvetlení o metóde výpočtu objemov predajov výrobného odvetvia Spoločenstva v dokumente o konečnom poskytnutí informácií – Vplyv (nariadenie Rady č. 384/96, článok 20) (pozri body 37, 38, 40 – 42)

3. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Faktory, ktoré sa majú zohľadniť – Iné faktory než dovozy, ktoré spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva – Vplyv cien surovín (nariadenie Rady č. 384/96, článok 3 ods. 5 až 7) (pozri body 52 – 62)

4. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Voľná úvaha inštitúcií – Hranice – Povinnosť náležitého a nestranného preskúmania všetkých relevantných okolností – Povinnosť inštitúcií zabezpečiť informovanie dotknutých podnikov – Neoznámenie skutočností, ktoré odôvodňujú spravodlivosť porovnania dovozných cien s cenami výrobného odvetvia Spoločenstva, Komisiou – Porušenie práva na obhajobu a povinnosti odôvodnenia (nariadenie Rady č. 384/96, článok 3 ods. 2 a 3 a článok 20) (pozri body 75 – 80, 84 – 86, 90, 91)

5. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Náprava nedostatku odôvodnenia počas sporového konania – Neprípustnosť (článok 296 ZFEÚ) (pozri bod 92)

6. Žaloba o neplatnosť – Dôvody – Porušenie podstatných formálnych náležitostí – Porušenie svojho rokovacieho poriadku inštitúciou (článok 263 ZFEÚ; nariadenie Rady č. 384/96, článok 15 ods. 2) (pozri body 102 – 110)

Subject of the case

Predmet

Čiastočné zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 1355/2008 z 18. decembra 2008, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých upravených alebo konzervovaných citrusových plodov (najmä mandarínok atď.) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 350, s. 35), v časti týkajúcej sa žalobkýň

Výrok

Výrok

1. Nariadenie Rady (ES) č. 1355/2008 z 18. decembra 2008, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých upravených alebo konzervovaných citrusových plodov (najmä mandarínok atď.) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, sa zrušuje v časti, v ktorej sa týka spoločností Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.

2. Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods znášajú polovicu svojich trov konania.

3. Rada Európskej únie znáša vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania vynaložených spoločnosťami Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods.

4. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Spoločenstva – Pripomienky tretích osôb a námietka – Preskúmanie námietky – Dôkaz o používaní skoršej ochrannej známky – Lehota stanovená Úradom – Predloženie dodatočných dôkazov po uplynutí lehoty, ale za existencie nových skutočností – Prípustnosť (nariadenie Komisie č. 2868/95, článok 1, pravidlo 22 ods. 1) (pozri body 27, 31)

2. Ochranná známka Spoločenstva – Pripomienky tretích osôb a námietka – Preskúmanie námietky – Dôkaz o používaní skoršej ochrannej známky – Riadne používanie – Pojem – Kritériá posúdenia (nariadenie Rady č. 207/09, článok 42 ods. 2 a 3) (pozri body 51 – 53)

3. Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou [nariadenie Rady č. 207/09, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 87, 94, 97)

Subject of the case

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu prvého odvolacieho senátu ÚHVT z 30. júla 2009 (vec R 1051/2008‑1) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťami Vallis K. – Vallis A. & Co. OE a New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG

Výrok

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.

2. New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG je povinná nahradiť trovy konania.
Článok 44 ods. 2 nariadenia č. 2216/2004 o normalizovaných a zabezpečených systémoch registrov v súlade so smernicou 2003/87 a s rozhodnutím č. 280/2004 stanovuje dve kumulatívne kritériá na uskutočnenie opravy v tabuľke s „národnými alokačnými plánmi“ (NAP) bez toho, aby bolo potrebné dodržať postup o oznámení zmeny NAP v súlade s článkom 9 ods. 3 smernice 2003/87 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve. Jednak má byť táto oprava založená na NAP, ktorý bol oznámený Komisii a nebol ňou zamietnutý, jednak musí vychádzať zo „zlepšenia údajov“. Ak sú obe tieto kritériá splnené, Komisia je navyše povinná dať centrálnemu správcovi nezávislého protokolu transakcií Spoločenstva pokyn, aby predmetnú opravu zaradil do tabuľky NAP v zmysle článku 44 ods. 2 prvého pododseku druhej vety nariadenia č. 2216/2004 in fine.

(pozri bod 55)
Žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu Európskej agentúry pre lieky (EMA), ktorým sa zamieta žiadosť podniku o poskytnutie výnimky z povinnosti predložiť výskumný pediatrický plán v rámci konania o povolení na uvedenie lieku na diagnostické účely na trh v súlade s uvedeným nariadením, musí byť zamietnutá v rozsahu, v akom sa zakladá na údajne nesprávnom výklade článku 11 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 1901/2006 o liekoch na pediatrické použitie, keďže podľa výkladu tohto ustanovenia použitého v uvedenom rozhodnutí sa určenie lieku musí posúdiť objektívne so zohľadnením len samotných vlastností tohto lieku.

Toto ustanovenie totiž odkazuje na ochorenie alebo stav (alebo v prípade liekov na diagnostické účely na diagnózu), pre ktorý je liek „určený“, bez toho, aby zmieňovalo pojem „indikácia“, zatiaľ čo tento pojem sa v nariadení č. 1901/2006 používa v iných súvislostiach, najmä v jeho článku 11 ods. 2.

V rámci teleologického prístupu by opačný výklad, podľa ktorého liek nemožno považovať za liek určený na diagnostiku ochorení alebo stavov odlišných od tých, ktoré zodpovedajú indikácii zvolenej jeho sponzorom, ponúkol farmaceutickým podnikom možnosť ľahko sa vyhnúť povinnostiam, ktoré im ukladá nariadenie č. 1901/2006, keďže na udelenie výnimky z týchto povinností by im postačovalo dostatočne obmedziť rozsah indikácie liekov, ktoré vyvíjajú. Konkrétne podniku, ktorý by vyvinul liek umožňujúci odhaliť príznak spôsobujúci ochorenia postihujúce dospelú, ako aj detskú populáciu, by na to, aby spoľahlivo získal výnimku, postačovalo len navrhnúť indikáciu, ktorej rozsah vylučuje detskú populáciu. V takom prípade by však neprestali chýbať lieky určené prinajmenšom na diagnostické účely, ktoré sú prispôsobené detskej populácii, zatiaľ čo je to jeden z cieľov sledovaných nariadením č. 1901/2006.

Okrem toho podľa článku 6 ods. 2 druhej vety tohto nariadenia pediatrický výbor zohľadní všetky dostupné informácie, čo opäť svedčí proti takémuto výkladu. Naopak výklad použitý v napadnutom rozhodnutí je v súlade s úlohou a právomocami, ktoré tomuto výboru priznáva nariadenie č. 1901/2006. Toto nariadenie mu umožňuje v odôvodnenom stanovisku, ktoré je založené na objektívnych a vedecky odôvodnených údajoch, konštatovať, že predmetný liek na diagnostické účely umožňuje odhaliť príznak, ktorý možno pripísať nielen ochoreniam alebo stavom uvedeným v indikácii navrhovanej jeho sponzorom, ale aj niektorému alebo viacerým ďalším ochoreniam alebo stavom, ktoré sa vyskytujú najmä u detskej populácie. V takom prípade je EMA povinná zamietnuť žiadosť o výnimku, ibaže by žiadateľ v rámci správneho konania zavedeného nariadením č. 1901/2006 vyvrátil toto tvrdenie a pred pediatrickým výborom na základe objektívnych údajov preukázal, že dotknutý liek umožňuje odhaliť iba príznaky, ktoré možno pripísať ochoreniam alebo stavom vyskytujúcim sa len u dospelej populácie.

(pozri body 52, 53, 62 – 64, 67)
Navyše úprava vývoznej ceny alebo normálnej hodnoty sa môže uskutočniť výlučne na účely zohľadnenia rozdielov vo faktoroch, ktoré ovplyvňujú ceny, a teda ich porovnateľnosť. To znamená, že cieľom úpravy je opätovné zavedenie symetrie medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou výrobku, takže ak platne došlo k úprave, znamená to, že sa opätovne zaviedla symetria medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou. Ak však platne nedošlo k úprave, znamená to, že sa vytvorila asymetria medzi normálnou hodnotou a vývoznou cenou.

Z článku 11 ods. 9 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 11 ods. 9 nariadenia č. 1225/2009) vyplýva, že v rámci preskúmania antidumpingového opatrenia sú inštitúcie vo všeobecnosti povinné uplatňovať tú istú metódu, vrátane metódy na porovnanie vývoznej ceny a normálnej hodnoty na základe článku 2 ods. 10 tohto nariadenia (teraz článok 2 ods. 10 nariadenia č. 1225/2009), ako je metóda použitá pri pôvodnom prešetrovaní, ktoré viedlo k uloženiu antidumpingového cla. To isté ustanovenie pritom stanovuje výnimku umožňujúcu inštitúciám uplatniť metódu odlišnú od tej, ktorá bola použitá pri pôvodnom prešetrovaní, ale iba vtedy, ak sa okolnosti zmenili.

Navyše pojmy „metóda“ a „úprava“ sa neprekrývajú. Aj za predpokladu, že pojem „úprava“ v zmysle článku 2 ods. 10 základného nariadenia by sa mohol stotožniť s pojmom „metóda“ v zmysle článku 11 ods. 9 toho istého nariadenia, v prípade, keď inštitúcie iba upustili od úpravy z dôvodu, že na rozdiel od situácie v čase pôvodného prešetrovania podmienky článku 2 ods. 10 písm. b) základného nariadenia [teraz článok 2 ods. 10 písm. b) nariadenia č. 1225/2009] odôvodňujúce takú úpravu neboli v čase preskúmania splnené, samotné upustenie od uvedenej úpravy nemožno považovať za zmenu metódy v zmysle článku 11 ods. 9 základného nariadenia Toto ustanovenie totiž vyžaduje, aby bola dotknutá metóda v súlade s ustanoveniami článku 2 a článku 17 (teraz článok 17 nariadenia č. 1225/2009) toho istého nariadenia, ktorých požiadavky musia byť dodržané v každom prípade. Ak by sa v štádiu preskúmania ukázalo, že uplatnenie metódy použitej v priebehu pôvodného prešetrovania nebolo v súlade s článkom 2 ods. 10 písm. b) základného nariadenia, inštitúcie by boli povinné takúto metódu už neuplatniť, a to aj napriek tomu, že to znamená „zmenu metódy“ v presnom zmysle slova.

Ak inštitúcie nie sú oprávnené vykonať úpravu na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia v priebehu konania o preskúmaní, nemôžu byť na základe jeho článku 11 ods. 9 nútené tak urobiť jedine z dôvodu, že takáto úprava sa vykonala pri pôvodnom prešetrovaní.

V každom prípade, aj za predpokladu, že počas konania o preskúmaní Rada prijme inú metódu porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny dotknutých výrobkov, ako bola metóda uplatnená počas pôvodného prešetrovania, nedopúšťa sa zjavne nesprávneho posúdenia, keď preukáže na jednej strane, že medzi pôvodným prešetrovaním a konaním o preskúmaní sa zmenili okolnosti, a na druhej strane, že táto zmena mohla odôvodniť upustenie od takejto úpravy.

(pozri body 54, 57 – 59, 62, 65)
Pokiaľ sa žalobkyňa v oblasti preskúmavania štátnych pomocí domáha zrušenia rozhodnutia o nevznesení námietok, v podstate napáda skutočnosť, že rozhodnutie vydané Komisiou v súvislosti so spornou pomocou bolo prijaté bez toho, aby táto inštitúcia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, čím porušila svoje procesné práva. Na to, aby žalobkyňa uspela so svojím návrhom na zrušenie, môže uvádzať akékoľvek žalobné dôvody, ktoré môžu preukázať, že posúdenie informácií a skutočností, ktoré mala Komisia k dispozícii počas fázy predbežného preskúmania oznámeného opatrenia, museli vyvolať pochybnosti o jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom. Použitie takýchto tvrdení preto nemôže mať za následok zmenu predmetu žaloby ani podmienok prípustnosti. Naopak, existencia pochybností o tejto zlučiteľnosti je práve dôkazom, ktorý sa musí predložiť na preukázanie toho, že Komisia bola povinná začať konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 88 ods. 2 ES, ako aj v článku 6 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 88 ES.

(pozri bod 66)
V rámci konania o porušení pravidiel hospodárskej súťaže Únie je na zabezpečenie potrebného účinku článku 18 ods. 3 nariadenia č. 1/2003 Komisia oprávnená uložiť podniku povinnosť poskytnúť všetky potrebné informácie o skutočnostiach, ktoré mu môžu byť známe, a predložiť jej v prípade potreby súvisiace dokumenty, ktoré má, aj keby tieto dokumenty mohli slúžiť na preukázanie existencie protisúťažného správania tohto podniku alebo akéhokoľvek iného podniku.

Pojem nevyhnutné informácie sa má vykladať v súlade s účelmi, na ktoré boli Komisii príslušné vyšetrovacie právomoci zverené. Podmienka existencie súvislosti medzi žiadosťou o informácie a údajným porušením je splnená, ak sa možno v tomto štádiu konania legitímne domnievať, že uvedená žiadosť má súvislosť s údajným protiprávnym konaním v tom zmysle, že Komisia môže dôvodne predpokladať, že jej tento dokument pomôže pri zistení údajného porušenia. Navyše Komisia môže požadovať iba informácie, ktoré jej umožnia overiť údajné porušenia, ktoré odôvodňujú vedenie vyšetrovania a ktoré sú uvedené v samotnej žiadosti o informácie. Okrem toho vzhľadom na širokú vyšetrovaciu a kontrolnú právomoc Komisie prináleží tejto inštitúcii posúdiť nevyhnutnosť informácií, ktoré požaduje od dotknutých podnikov. Navyše podnik, proti ktorému sa vedie vyšetrovanie, má povinnosť aktívnej spolupráce, čo znamená, že je povinný sprístupniť Komisii všetky informácie týkajúce sa predmetu vyšetrovania.

Vzhľadom na znenie článku 18 ods. 1 nariadenia č. 1/2003, s prihliadnutím na ním sledovaný cieľ a v súlade s vyššie uvedenými zásadami sú vyšetrovacie právomoci, ktoré sú priznané týmto ustanovením, podmienené len požiadavkou nevyhnutnosti požadovaných informácií, pričom Komisia zváži, či existuje táto nevyhnutnosť na účely overenia domnienok porušenia, ktoré odôvodňujú konanie vyšetrovania, a najmä odhalenie zneužívania dominantného postavenia zakázaného článkom 82 ES a článkom 102 ZFEÚ. Preto akýkoľvek výklad uvedeného článku 18 ods. 1 v tom zmysle, že by sa Komisii zásadne zakazovalo požadovať od podniku informácie týkajúce sa obdobia, počas ktorého sa naň neuplatňovali pravidlá hospodárskej súťaže Únie, hoci tieto informácie sú nevyhnutné na odhalenie prípadného porušenia uvedených pravidiel od momentu, keď sa na tento podnik už dané pravidlá uplatňovali, by mohol zbaviť toto ustanovenie potrebného účinku a bol by v rozpore s povinnosťou Komisie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutočnosti daného prípadu. V dôsledku toho nemožno v zásade tvrdiť, že Komisia nemôže svoje rozhodnutie založiť na informáciách, ktoré sa týkali správania podniku v období pred pristúpením členského štátu, v ktorom má tento podnik sídlo, s cieľom posúdiť zlučiteľnosť jeho činnosti s pravidlami hospodárskej súťaže Únie po uvedenom pristúpení.

(pozri body 41 – 45, 52)
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (odvolacia komora)

zo 6. marca 2012

Európska komisia

proti

Amerigovi Liottimu

„Odvolanie — Verejná služba — Úradníci — Hodnotenie — Správa o služobnom postupe — Hodnotenie za rok 2006 — Všeobecné vykonávacie ustanovenia — Jednotné a koordinované uplatnenie noriem hodnotenia“

Predmet:

Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) zo 17. februára 2009, Liotti/Komisia (F‑38/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑25, II‑A‑1‑103), smerujúce k zrušeniu tohto rozsudku

Rozhodnutie:

Odvolanie sa zamieta. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil Amerigo Liotti v rámci tohto konania.

Abstrakt

Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe – Všeobecné vykonávacie ustanovenia stanovujúce spoločné normy hodnotenia pre každé generálne riaditeľstvo – Uskutočnenie hodnotení bez zohľadnenia noriem hodnotenia – Protiprávnosť

(Služobný poriadok úradníkov, článok 43)

Hodnotenie spôsobilosti, výkonnosti a správania každého úradníka v službe, hoci podložené a odôvodnené, ktoré by sa uskutočnilo bez zohľadnenia alebo s nedostatočným zohľadnením noriem hodnotenia, by sa prípadne odchyľovalo od kritérií posúdenia spoločných pre všetkých úradníkov v rámci rovnakého generálneho riaditeľstva, ktoré sú stanovené uvedenými normami, a zavše by išlo o neúplné alebo subjektívne posúdenie zo strany každého hodnotiteľa a overovateľa. Správa o služobnom postupe vypracovaná bez zohľadnenia noriem hodnotenia teda nemôže byť totožná so správou, pri ktorej sa tieto normy uplatnili.

Ťažkosti súvisiace s dokazovaním v oblasti hodnotenia úradníkov okrem toho bránia tomu, aby bol úradník, ktorý napáda správu o služobnom postupe, povinný preukázať, že ak by hodnotitelia a overovatelia uplatnili normy hodnotenia, mohla by byť uvedená správa iná.

(pozri body 48 a 49)
Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje len na dohody, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

Ovplyvnenie obchodu vnútri Spoločenstva vo všeobecnosti vyplýva zo súčasného výskytu viacerých faktorov, ktoré by nemuseli byť nevyhnutne určujúcimi faktormi takéhoto vplyvu, pokiaľ by sa posudzovali samostatne. Na zistenie, či kartel citeľne vplýva na obchod medzi členskými štátmi, ho treba skúmať v hospodárskom a právnom kontexte. V tomto smere nie je dôležité, či je vplyv kartelu na obchod nepriaznivý, neutrálny alebo priaznivý. Obmedzenie hospodárskej súťaže je totiž spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi vtedy, ak je spôsobilé odkloniť obchodné toky zo smeru, ktorý by inak nabrali.

Okrem toho spôsobilosť kartelu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, t. j. jeho potenciálny vplyv, postačuje na to, aby patril do pôsobnosti článku 81 ES, aj bez toho, aby bolo potrebné preukázať skutočný dosah na obchod. Je však potrebné, aby potenciálny vplyv kartelu na medzištátny obchod bol citeľný alebo, povedané inými slovami, aby nebol bezvýznamný.

Navyše kartel s pôsobnosťou na celom území jedného členského štátu má vo svojej podstate za následok upevnenie rozdelenia trhu na vnútroštátnej úrovni, čím bráni vzájomnej hospodárskej preniknuteľnosti trhov sledovanej Zmluvou.

Pokiaľ ide o vnútroštátne trhy, pre ktoré je typická existencia zákonných alebo faktických monopolov, keďže Komisia nepreukázala existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže na takýchto trhoch, nemôže zastávať názor, že dohody alebo prax, ktoré sa týkajú týchto trhov, môžu mať citeľný účinok na obchod medzi členskými štátmi.

(pozri body 151 – 155)