Vec T‑216/13

Telefónica, SA,

proti

Európskej komisii

„Hospodárska súťaž — Kartely — Portugalský a španielsky telekomunikačný trh — Doložka o zákaze konkurencie na pyrenejskom trhu, ktorá bola zahrnutá v zmluve o kúpe podielu, ktorý vlastnila Portugal Telecom v brazílskom mobilnom operátorovi Vivo, spoločnosťou Telefónica — Výhrada zákonnosti ‚v rozsahu povolenom zákonom‘ — Porušenie z hľadiska cieľa — Pridružené obmedzenie — Nezávislosť správania žalobkyne — Potenciálna hospodárska súťaž — Porušenie z hľadiska účinkov — Výpočet výšky pokuty — Návrh na výsluch svedkov“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (druhá komora) z 28. júna 2016

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 87)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 87)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 89)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 93 – 95)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 98)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 100, 102 – 105, 120, 212, 229, 230)

Články 101 a 102 ZFEÚ sa týkajú iba tých protisúťažných konaní, ktoré prijali podniky z vlastnej iniciatívy. Pokiaľ je podnikom protisúťažné konanie uložené vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo pokiaľ tieto predpisy tvoria právny rámec, ktorý sám vylučuje akúkoľvek možnosť protisúťažného konania z ich strany, články 101 a 102 ZFEÚ sa neuplatnia. V takej situácii nemá obmedzenie hospodárskej súťaže, tak ako to napovedajú tieto ustanovenia, príčinu v samostatnom konaní podnikov. Túto možnosť vylúčiť určité protisúťažné konanie z pôsobnosti článkov 101 a 102 ZFEÚ možno pripustiť iba v úzkom rozsahu. Hoci totiž správanie podniku môže byť vylúčené z pôsobnosti článku 101 ods. 1 ZFEÚ vzhľadom na nedostatok nezávislosti, neznamená to, že každé správanie, ktoré si vnútroštátne orgány želajú alebo ktoré usmerňujú, vybočuje z pôsobnosti tohto ustanovenia. Ak teda štátne opatrenie preberá prvky kartelovej dohody uzavretej medzi hospodárskymi subjektmi v určitom odvetví alebo ak sa prijme po vyjadrení a so súhlasom dotknutých hospodárskych subjektov, tieto subjekty nemôžu na základe záväznosti právnej úpravy dosiahnuť, že článok 101 ods. 1 ZFEÚ sa neuplatní. V prípade, ak neexistuje záväzné ustanovenie právnej úpravy ukladajúce protisúťažné správanie, Komisia teda môže dospieť k záveru o neexistencii nezávislosti príslušných subjektov len vtedy, ak sa na základe objektívnych, relevantných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov javí, že toto správanie im jednostranne uložili vnútroštátne orgány prostredníctvom vykonávania neodolateľných tlakov, akými sú hrozba prijatia opatrení štátu, ktoré im môžu spôsobiť značné škody. Okrem toho článok 101 ods. 1 ZFEÚ sa neuplatní len vtedy, keď sa také tlaky vykonávajú takým spôsobom, že zbavujú príslušné subjekty akejkoľvek nezávislosti pri vykonávaní rozhodnutí orgánov verejnej moci. Ak nedôjde k takej strate nezávislosti, skutočnosť, že protisúťažné správanie uľahčovali alebo podporovali orgány verejnej moci, sama osebe nemá vplyv na uplatniteľnosť článku 101 ZFEÚ. (pozri body 114 – 118)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 124, 125, 128 – 130, 163, 164, 190, 191)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 126, 127)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 213, 214, 216)

V kontexte konania, ktorého cieľom je konštatovať porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, na účely preukázania, že na predmetnom trhu existuje potenciálna hospodárska súťaž v prípade liberalizovaného trhu, Komisia nemusí uskutočniť analýzu štruktúry relevantného trhu a otázky, či by vstup na tento trh v prípade každej zo strán zodpovedal realizovateľnej ekonomickej stratégii, ale je povinná preskúmať, či existujú neprekonateľné prekážky vstupu na trh, ktoré by vylučovali akúkoľvek potenciálnu hospodársku súťaž. V tejto súvislosti hoci zámer podniku začleniť sa do trhu je na účely preverenia, či ho možno považovať za potenciálneho konkurenta na uvedenom trhu, eventuálne relevantný, podstatný prvok, na ktorom sa musí zakladať takéto posúdenie, je jeho schopnosť začleniť sa do uvedeného trhu. (pozri body 221, 226)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 233, 234, 318)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 236 – 238)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 243, 244)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 260 – 262)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 264)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 269 – 272)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 275 – 277)

Pokiaľ ide o určenie výšky pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, bod 13 usmernení k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 má za cieľ vziať ako východiskový bod na výpočet pokuty uloženej podniku sumu, ktorá odráža hospodársku dôležitosť porušenia a relatívnu váhu tohto podniku na tomto porušení. V dôsledku toho pojem hodnoty predaja uvedený v tomto bode 13 uvedených usmernení zahŕňa predaj realizovaný v Európskom hospodárskom priestore na trhu dotknutom porušením bez toho, aby bolo potrebné určiť, či tento predaj bol skutočne ovplyvnený týmto porušením, pričom časť obratu z predaja výrobkov, ktoré sú predmetom porušenia, môže najlepšie odrážať ekonomický význam tohto porušenia. Hoci je pravda, že ak by sa pojem hodnota predaja, ktorý je uvedený v tomto ustanovení, mal vnímať len ako týkajúci sa obratu dosiahnutého pri predaji, v prípade ktorého sa preukázalo, že bol naozaj ovplyvnený vytýkaným kartelom, bol by narušený cieľ sledovaný týmto ustanovením, tento pojem sa nemôže rozšíriť tak, aby zahŕňal predaj dosiahnutý predmetným podnikom, ktorý priamo ani nepriamo nepatrí do pôsobnosti tohto kartelu. V tejto súvislosti síce od Komisie v prípade obmedzenia z hľadiska cieľa nemožno vyžadovať, aby z úradnej moci preskúmala potenciálnu hospodársku súťaž na všetkých trhoch v súvislosti so všetkými službami, na ktoré sa vzťahuje porušenie, lebo inak by došlo k stanoveniu povinnosti preskúmať potenciálnu hospodársku súťaž prostredníctvom stanovenia hodnoty predaja, ktorá sa má zohľadniť pri výpočte pokuty, hoci také preskúmanie sa v prípade obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa nevyžaduje. Uložiť Komisii povinnosť stanoviť hodnotu predaja, ktorá priamo alebo nepriamo súvisí s porušením, však neznamená uložiť jej v rámci stanovenia výšky pokuty povinnosť, ktorú od nej na účely článku 101 ZFEÚ nemožno požadovať, ak ide o porušenie, ktoré má protisúťažný cieľ. Toto riešenie totiž spočíva len vo vyvodení dôsledkov zo skutočnosti, že hodnota predaja musí priamo alebo nepriamo súvisieť s porušením v zmysle bodu 13 usmernení a nemôže zahŕňať predaj, ktorý priamo ani nepriamo nepatrí do pôsobnosti sankcionovaného porušenia. Z toho vyplýva, že pokiaľ sa Komisia rozhodne, že pri stanovení výšky pokuty bude vychádzať z hodnoty predaja, ktorá priamo alebo nepriamo súvisí s porušením, musí presne stanoviť túto hodnotu. (pozri body 297 – 299, 302 – 307)

Pokiaľ ide o stanovenie výšky pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, neobmedzená súdna právomoc, ktorú Všeobecnému súdu priznáva článok 31 nariadenia č. 1/2003, oprávňuje súd, aby nad rámec jednoduchého preskúmavania zákonnosti sankcie nahradil posúdenie Komisie svojím posúdením. Ak však Komisia pri stanovení hodnoty predaja, ktorá sa mala vziať do úvahy pri výpočte výšky pokuty, nevykonala analýzu skutočností uvedených žalobkyňou s cieľom preukázať neexistenciu potenciálnej hospodárskej súťaže medzi stranami dohody s protisúťažým cieľom v súvislosti s určitými službami, na to, aby Všeobecný súd mohol stanoviť hodnotu tohto predaja, by teda musel doplniť medzeru v prešetrovaní veci. Výkon neobmedzenej súdnej právomoci pritom nemôže viesť Všeobecný súd až k tomu, že vykoná také prešetrovanie, ktoré by išlo nad rámec nahradenia posúdenia Komisie posúdením Všeobecného súdu, keďže posúdenie Všeobecného súdu by bolo jediným a prvým posúdením skutočností, ktoré Komisia mala vziať do úvahy pri stanovení hodnoty predaja, ktorá priamo alebo nepriamo súvisí s porušením v zmysle bodu 13 usmernení k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003, a ktoré mala preskúmať Komisia. (pozri body 314, 315)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 331)