Hoci s prihliadnutím na rozdelenie právomocí v rámci prejudiciálneho konania prislúcha iba vnútroštátnemu súdu definovať predmet otázok, ktoré zamýšľa položiť Súdnemu dvoru, je Súdny dvor však príslušný za mimoriadnych okolností skúmať podmienky, za ktorých sa na neho obracia vnútroštátny súd s cieľom overenia jeho vlastnej právomoci. Takým je najmä prípad, keď problém predložený Súdnemu dvoru je čisto hypotetický, ako je tomu v situácii, keď prokuratúra podala obžalobu na vnútroštátnom súde, takže prejudiciálna otázka, aké dôsledky by mali byť vyvodené pri absencii takéhoto stíhania, nemá na účely rozhodnutia v konaní vo veci samej nijaký význam.

Kvalifikácia „trestne stíhateľného skutku“ [neoficiálny preklad] v zmysle článku 3 prvého odseku nariadenia č. 1697/79 o dodatočnom vyberaní dovozných alebo vývozných ciel, ktorých zaplatenie nebolo od deklaranta požadované za tovary deklarované v colnom režime, na ktorý sa vzťahuje povinnosť zaplatiť takéto clo, patrí do právomoci colných orgánov, ktoré sú príslušné určiť presnú sumu predmetného dovozného alebo vývozného cla. Na jednej strane z tohto ustanovenia totiž výslovne vyplýva, že orgánmi príslušnými pre kvalifikáciu „trestne stíhateľného skutku“ [neoficiálny preklad] sú tie isté orgány, ktoré z dôvodu spáchania takéhoto konania nemohli vybrať dlžné clo, čiže zamýšľajú pristúpiť k jeho dodatočnému vybratiu. Ako to uvádza najmä článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1697/79, je nesporné, že určenie sumy takého cla a začatie konania smerujúceho k jeho vybratiu prislúcha colným orgánom členských štátov. Na druhej strane článok 3 prvý odsek nariadenia č. 1697/79 neodkazuje ani na odsúdenie v trestnom konaní, ani na začatie akéhokoľvek trestného stíhania, ale jednoznačne na spáchanie trestne stíhateľného skutku. Toto ustanovenie nevyžaduje, aby bolo orgánmi členského štátu činnými v trestnom konaní skutočne začaté trestné stíhanie, ktoré by viedlo k odsúdeniu páchateľov predmetného konania, a ani aby takéto trestné stíhanie nebolo premlčané.

Tento záver nemôže spochybniť úvahami týkajúcimi sa rešpektovania zásady právnej istoty a prezumpcie neviny deklarantov predmetného cla. Kvalifikácia „trestne stíhateľného skutku“ [neoficiálny preklad] colnými orgánmi nepredstavuje konštatovanie, že skutočne došlo k porušeniu trestného práva, ale sa vykonáva iba v rámci a na účely správneho konania, ktorého jediným cieľom je umožniť uvedeným orgánom napraviť nesprávny alebo nedostatočný výber dovozného alebo vývozného cla. Táto kvalifikácia sa vykonáva bez zásahu do kontroly, ktorú môžu súdy členských štátov vykonávať vo vzťahu k rozhodnutiam colných orgánov a bez akéhokoľvek zásahu do súhrnu dôsledkov, ktoré uplatniteľné vnútroštátne právo môže vyvodzovať z rozhodnutí predmetných súdov a najmä z rozhodnutí konštatujúcich zastavenie trestného stíhania alebo oslobodenie obžalovaných spod obžaloby, vrátane prípadného vrátenia cla vybraného týmito orgánmi bezdôvodne. Preto v prípade neexistencie právnej úpravy Spoločenstva v danej oblasti prináleží vnútroštátnemu právnemu poriadku každého z členských štátov, aby určil podmienky umožňujúce deklarantom napádať uplatňovanie výnimky stanovenej v článku 3 nariadenia č. 1697/79, pokiaľ ide o premlčanie konania smerujúceho k výberu nezaplateného cla, a žiadať, aby boli v tomto smere vyvodené prípadné dôsledky zo súdnych rozhodnutí, za predpokladu, že tieto podmienky nebudú menej výhodné ako podmienky týkajúce sa obdobných vnútroštátnych žalôb a že nespôsobia faktickú nemožnosť výkonu práv priznaných právnym poriadkom Spoločenstva.

(pozri body 22, 24 — 31 a výrok)