Pokiaľ ide o rozhodnutie menovacieho orgánu o zaradení úradníka v platovej triede AD 12 do typu pracovného miesta zavedeného nariadením č. 1023/2013, ktorým sa mení a dopĺňa Služobný poriadok úradníkov Európskej únie a podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskej únie, v prípade, že sa uvedené rozhodnutie prejavilo s účinkom od 1. januára 2014 uvedením údaja o jeho zaradení do typu pracovného miesta v jeho osobnom spise v rámci informačného systému riadenia zamestnancov nazvanom „SysPer 2“, toto zaradenie do typu pracovného miesta predstavuje akt spôsobujúci ujmu, pretože tým, že dotknutý úradník bol k 31. decembru 2013 úradníkom v platovej triede AD 12, menovací orgán ho mohol podľa článku 30 ods. 2 písm. c) alebo e) prílohy XIII služobného poriadku zaradiť len do jedného z dvoch typov pracovných miest, ktoré spadajú do tejto platovej triedy, t. j. na miesto „vedúceho útvaru alebo rovnocennú pozíciu“ alebo „administrátora“, keďže v súlade s článkom 30 ods. 2 písm. d) tejto prílohy je miesto typu „poradca alebo rovnocenná pozícia“ vyhradené úradníkom v platových triedach AD 13 a AD 14. Pokiaľ sa daný orgán rozhodol zaradiť dotknutú osobu do zvyškového miesta „administrátor“, zároveň s tým implicitne rozhodol, že dotknutá osoba nezastáva k 31. decembru 2013 funkciu „vedúceho útvaru alebo v rovnocennú pozíciu“.

V tejto súvislosti nemôže dotknutý úradník riadne odôvodniť oneskorené podanie svojej sťažnosti tvrdením, že sa s existenciou rozhodnutia o zaradení účinne oboznámil až v momente oznámenia zoznamu úradníkov AD 12 prichádzajúcich do úvahy na povýšenie alebo odvolávaním sa na ospravedlniteľný omyl. Nielen, že sa tieto nové ustanovenia služobného poriadku, keďže sú prijaté formou nariadení v súlade s článkom 336 ZFEÚ povinne uverejňujú v Úradníkom vestníku Európskej únie a od momentu ich uverejnenia predstavujú pozitívne právo v tejto oblasti, ktorú by žiadny bežne starostlivý úradník nemal prehliadať, ale aj všeobecné vykonávacie ustanovenia a rozhodnutia o typoch pracovných miest prijaté administratívou by mali bežne starostlivého úradníka v platovej triede AD 12 upozorniť – a to platí o to viac v prípade, že vykonáva vrcholové právnické úlohy v právnom servise – na tú skutočnosť, že ak nebude uznané, že je poverený „osobitnými úlohami“, nadobudnutie účinnosti reformy služobného poriadku a zaraďovanie do typov pracovných miest spôsobí, že s veľkou pravdepodobnosťou bude zaradený do typu pracovného miesta „administrátor“, v dôsledku čoho jeho služobný postup bude ohraničený danou platovou triedou.

Za týchto okolností oznámenie zoznamu úradníkov AD 12, ktorí prichádzajú do úvahy na povýšenie, tým, že na ňom nebol dotknutý úradník uvedený, predstavovalo len vykonanie rozhodnutia o zaradení a nemôže za okolností, keď tento úradník tvrdí, že o svojom zaradení nebol oboznámený, hoci táto informácia bola k dispozícii a ľahko prístupná, mať za následok začatie plynutia novej lehoty na podanie sťažnosti voči tomuto rozhodnutiu, v jeho prospech.

(pozri body 49, 51, 52, 55 a 60)

Súdny dvor: rozsudok z 12. júla 1989, Binder, 161/88, EU:C:1989:312, bod 19

Súd prvého stupňa: rozsudok z 19. mája 1999, Connolly/Komisia, T‑34/96 a T‑163/96, EU:T:1999:102, bod 168

Súd pre verejnú službu: uznesenia zo 14. januára 2014, Lebedef/Komisia, F‑60/13, EU:F:2014:6, body 44, 48 a 51, a z 20. marca 2014, Michel/Komisia, F‑44/13, EU:F:2014:40, bod 53