ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ, článok 47 Charty základných práv Európskej únie a článok 7 ods. 1 a 2 smernice 93/13 sa majú vykladať tak, že nebránia tomu, aby sa za nezávislý a nestranný súd zriadený zákonom považovalo aj zloženie súdu členského štátu, v ktorom zasadá osoba, ktorá bola prvýkrát vymenovaná do funkcie sudcu alebo neskôr pridelená na súd vyššieho stupňa buď po tom, čo bol kandidát na funkciu sudcu vybraný orgánom vytvoreným na základe právnych predpisov, ktoré boli následne ústavným súdom tohto členského štátu vyhlásené za protiústavné, alebo po tom, čo bol kandidát na funkciu sudcu vybraný riadne vytvoreným orgánom, avšak na základe postupu, ktorý nebol ani transparentný ani verejný, ani nemohol byť súdne preskúmaný, pokiaľ sú uvedené nezrovnalosti takej povahy a závažnosti, že by v ich dôsledku existovalo skutočné riziko, že iné moci, najmä výkonná moc, by mohli neoprávnene vykonávať diskrečnú právomoc, čím by bola ohrozená integrita výsledku, ku ktorému vymenovanie smeruje, a boli by tak vyvolané závažné a legitímne pochybnosti o nezávislosti a nestrannosti dotknutého sudcu.
2.

Smernica 93/13 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby príslušný vnútroštátny súd rozhodol obnoviť situáciu zmluvných strán zmluvy o úvere, v akej by boli, keby táto zmluva nebola uzavretá z dôvodu, že podmienka uvedenej zmluvy týkajúca sa jej hlavného predmetu má byť podľa tejto smernice vyhlásená za nekalú, pričom v prípade, ak toto obnovenie nie je možné, prináleží tomuto súdu zabezpečiť, aby sa spotrebiteľ v konečnom dôsledku dostal do situácie, v akej by bol, keby podmienka, ktorá sa považuje za nekalú, nikdy neexistovala.
Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 24. marca 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Nejvyšší správní soud – Česká republika) –Generální ředitelství cel/TanQuid Polska Sp. z o. o.

(Vec C-711/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spotrebné dane - Smernica 92/12/ES - Článok 4 - Preprava výrobkov v režime pozastavenia spotrebnej dane - Podmienky - Články 6 a 20 - Uvedenie výrobkov do daňového voľného obehu - Falšovanie sprievodného administratívneho dokladu - Porušenie alebo nezrovnalosť, ku ktorej došlo počas prepravy tovaru podliehajúceho spotrebnej dani v režime pozastavenia dane - Protiprávne prepustenie z režimu pozastavenia dane - Príjemca, ktorý o preprave nevedel - Podvod spáchaný tretími osobami - Článok 13 písm. a) a článok 15 ods. 3 - Povinná zábezpeka pri preprave - Rozsah)

(2022/C 198/12)

Jazyk konania: čeština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Nejvyšší správní soud

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Generální ředitelství cel

Žalovaný: TanQuid Polska Sp. z o. o.

Výrok rozsudku

Smernica Rady 92/12/EHS z 25. februára 1992 o všeobecnom systéme, držbe, preprave a kontrole tovarov podliehajúcich spotrebným daniam, zmenená smernicou Rady 94/74/ES z 22. decembra 1994, sa má vykladať v tom zmysle, že odoslanie výrobkov podliehajúcich spotrebnej dani oprávneným prevádzkovateľom daňového skladu na základe sprievodného dokladu a povinnej zábezpeky predstavuje prepravu výrobkov v režime pozastavenia spotrebnej dane v zmysle článku 4 písm. c) tejto smernice bez ohľadu na to, že z dôvodu podvodného konania tretích osôb príjemca uvedený v tomto sprievodnom doklade a v tejto zábezpeke nevie o tom, že tieto výrobky mu boli odoslané, a to až do okamihu, keď túto skutočnosť alebo inú nezrovnalosť zistia príslušné orgány dotknutého členského štátu.

Skutočnosť, že povinná zábezpeka, ktorú poskytol oprávnený prevádzkovateľ daňového skladu na účely tohto odoslania, spresňuje názov oprávneného príjemcu, ale nie jeho postavenie registrovaného hospodárskeho subjektu, nemá vplyv na zákonnú povahu takej prepravy.

(1) Ú. v. EÚ C 88, 15.3.2021.
1.

Článok 80 ods. 2 písm. a) a c), ako aj článok 90 ods. 3 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1308/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa vytvára spoločná organizácia trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, sa má vykladať v tom zmysle, že osvedčenie obsiahnuté v dokumente V I 1 vystavenom pre zásielku vína dovezenú do Únie na základe článku 43 nariadenia Komisie (ES) č. 555/2008 z 27. júna 2008, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 479/2008 o spoločnej organizácii trhu s vínom, pokiaľ ide o podporné programy, obchod s tretími krajinami, výrobný potenciál a kontroly vo vinárskom sektore, o tom, že táto zásielka bola vyrobená v súlade s enologickými postupmi odporúčanými a zverejnenými Medzinárodnou organizáciou pre vinič a víno alebo schválenými Úniou, je relevantné na účely posúdenia súladu uvedenej zásielky s enologickými postupmi uvedenými v článku 80 ods. 2 písm. a) a c) nariadenia č. 1308/2013, avšak samo osebe na preukázanie takéhoto súladu nestačí.
C 257/5

Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 12. mája 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos – Portugalsko) – Juízo do Trabalho de Barcelos – Portugal) – GD, ES/Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA

(Vec C-426/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Smernica 2008/104/ES - Dočasná agentúrna práca - Článok 5 ods. 1 - Zásada rovnosti zaobchádzania - Článok 3 ods. 1 písm. f) - Pojem „základné pracovné podmienky a podmienky zamestnávania dočasných agentúrnych pracovníkov“ - Náhrada za nevyčerpané dni platenej dovolenky za kalendárny rok a za zodpovedajúci príplatok za dovolenku v prípade skončenia pracovného pomeru)

(2022/C 257/06)

Jazyk konania: portugalčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: GD, ES

Žalovaná: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA

Výrok rozsudku

Článok 5 ods. 1 prvý pododsek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/104/ES z 19. novembra 2008 o dočasnej agentúrnej práci v spojení s jej článkom 3 ods. 1 písm. f) sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej náhrada, na ktorú majú dočasní pracovníci nárok v prípade skončenia ich pracovného pomeru s užívateľským podnikom, pokiaľ ide o nevyčerpanú platenú dovolenku za kalendárny rok a zodpovedajúci príplatok za dovolenku, je nižšia než náhrada, na ktorú by títo pracovníci mali nárok v rovnakej situácii a na rovnakom základe, ak by ich tento užívateľský podnik prijal priamo na to isté pracovné miesto na také isté obdobie.

(1) Ú. v. EÚ C 423, 7.12.2020.
3.

Článok 3 ods. 2 nariadenia č. 1370/2007, zmeneného nariadením 2016/2338 a bod 2 prílohy k nariadeniu č. 1370/2007, zmenenému nariadením 2016/2338 sa majú vykladať v tom zmysle, že: náhrada čistého finančného vplyvu, kladného alebo záporného, na vynaložené náklady a dosiahnuté výnosy, za plnenie povinností v oblasti výšky tarify stanovených prostredníctvom všeobecných pravidiel, ktorých cieľom je stanoviť maximálne výšky tarify pre určité kategórie, sa poskytuje v súlade so zásadami stanovenými v článkoch 4 a 6 a v prílohe k uvedenému nariadeniu spôsobom, ktorý zabráni nadmernej náhrade. Náhrada nemôže prekročiť sumu zodpovedajúcu čistému finančnému vplyvu, ktorý zodpovedá súčtu vplyvov, pozitívnych alebo negatívnych, z dodržiavania povinností poskytovať služby vo verejnom záujme na náklady alebo výnosy poskytovateľa služieb vo verejnom záujme, pričom tieto vplyvy sa vyhodnotia porovnaním situácie, keď sú povinnosti poskytovať služby vo verejnom záujme splnené, so situáciou, ktorá by nastala, ak by povinnosti neboli splnené.
1.

Článok 58 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES, zmenenej delegovaným nariadením Komisie (EÚ) 201/2365 z 18. decembra 2017, sa má vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže vylúčiť hospodársky subjekt z postupu verejného obstarávania týkajúceho sa jednak založenia spoločnosti so zmiešaným kapitálom a jednak zadania tejto spoločnosti verejnej zákazky na služby, ak je toto vylúčenie odôvodnené skutočnosťou, že ak by si tento verejný obstarávateľ vybral uvedený hospodársky subjekt ako svojho partnera, z dôvodu nepriamej účasti tohto verejného obstarávateľa na imaní tohto hospodárskeho subjektu bol by maximálny podiel uvedeného verejného obstarávateľa na imaní tejto spoločnosti v rozsahu, v akom bol stanovený v súťažných podkladoch, v skutočnosti presiahnutý, keďže takéto presiahnutie vedie k zvýšeniu hospodárskeho rizika tohto istého verejného obstarávateľa.
—

na to, aby sa vo výnimočných prípadoch dospelo k záveru, že konanie nemožno účinne začať alebo uskutočniť v treťom štáte, je dôležité, aby na základe podrobnej analýzy skutočností uvádzaných v každom jednotlivom prípade bol prístup k spravodlivosti v tomto treťom štáte právne alebo fakticky sťažený, a to najmä uplatňovaním procesných podmienok, ktoré sú diskriminačné alebo v rozpore so základnými zárukami spravodlivého procesu, bez toho, aby účastník konania, ktorý sa odvoláva na uvedený článok 7, musel preukazovať, že neúspešne podal alebo sa pokúsil podať návrh na začatie tohto konania na súdoch toho istého tretieho štátu,
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 30. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona – Španielsko) – KM/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

(Vec C-625/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Sociálna politika - Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach sociálneho zabezpečenia - Smernica 79/7/EHS - Článok 4 ods. 1 - Nepriama diskriminácia na základe pohlavia - Vnútroštátna právna úprava zakazujúca súbeh dvoch alebo viacerých dávok z dôvodu úplnej práceneschopnosti v rámci toho istého zákonného režimu sociálneho zabezpečenia - Možnosť súbehu takýchto dávok, pokiaľ patria do odlišných zákonných režimov sociálneho zabezpečenia - Konštatovanie nepriamej diskriminácie na základe štatistických údajov - Vymedzenie skupín, ktorých sa má týkať porovnanie - Odôvodnenie)

(2022/C 318/03)

Jazyk konania: španielčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: KM

Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Výrok rozsudku

Článok 4 ods. 1 smernice Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá pracovníkom poisteným v systéme sociálneho zabezpečenia bráni v tom, aby súbežne poberali dve dávky z dôvodu úplnej práceneschopnosti, ak tieto dávky patria do toho istého režimu sociálneho zabezpečenia, pričom umožňuje takýto súbeh, ak tieto dávky patria do odlišných režimov sociálneho zabezpečenia, pokiaľ takáto právna úprava osobitne znevýhodňuje pracovníčky ženského pohlavia v porovnaní s pracovníkmi mužského pohlavia najmä tým, že umožňuje podstatne vyššiemu podielu pracovníkov mužského pohlavia, určenému na základe všetkých pracovníkov mužského pohlavia, na ktorých sa vzťahuje uvedená právna úprava, v porovnaní so zodpovedajúcim podielom pracovníčok ženského pohlavia, aby im bol umožnený takýto súbeh, a pokiaľ táto právna úprava nie je odôvodnená objektívnymi skutkovými okolnosťami, ktoré nijako nesúvisia s diskrimináciou na základe pohlavia.

(1) Ú. v. EÚ C 79, 8.3.2021.
C 24/3

Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 22. novembra 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Tribunal d’arrondissement de Luxembourg – Luxembursko) – WM (C-37/20), Sovim SA (C-601/20)/Luxembourg Business Registers

(Spojené veci C-37/20 a C-601/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Predchádzanie využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu - Smernica (EÚ) 2018/843, ktorou sa mení smernica (EÚ) 2015/849 - Zmena článku 30 ods. 5 prvého pododseku písm. c) tejto poslednej uvedenej smernice - Prístup kohokoľvek zo širokej verejnosti k informáciám o konečných užívateľoch výhod - Platnosť - Články 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie - Rešpektovanie súkromného a rodinného života - Ochrana osobných údajov)

(2023/C 24/03)

Jazyk konania: francúzština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Tribunal d’arrondissement de Luxembourg

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: WM (C-37/20), Sovim SA (C-601/20)

Žalovaný: Luxembourg Business Registers

Výrok rozsudku

Článok 1 bod 15 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/843 z 30. mája 2018, ktorou sa mení smernica (EÚ) 2015/849 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu a smernice 2009/138/ES a 2013/36/EÚ, je neplatný v rozsahu, v akom zmenil článok 30 ods. 5 prvý pododsek písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/849 z 20. mája 2015 o predchádzaní využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí alebo financovania terorizmu, ktorou sa mení nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 a zrušuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES a smernica Komisie 2006/70/ES, v tom zmysle, že tento článok 30 ods. 5 prvý pododsek písm. c) vo svojom takto zmenenom znení stanovuje, že členské štáty musia zabezpečiť, aby boli informácie o konečných užívateľoch výhod podnikateľských subjektov a iných právnych subjektov, ktoré boli zaregistrované na ich území, prístupné v každom prípade komukoľvek zo širokej verejnosti.

(1) Ú. v. EÚ C 103, 30.3.2020.

Ú. v. EÚ C 35, 1.2.2021.
1.

Článok 9 ods. 2 a článok 15 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie sa majú vykladať v tom zmysle, že: majiteľ ochrannej známky Únie nemá právo zabrániť tomu, aby súbežný dovozca uvádzal na trh liek prebalený do nového vonkajšieho obalu, na ktorom je umiestnená táto ochranná známka, ak by nahradenie nástroja proti neoprávnenému manipulovaniu s obalom na pôvodnom vonkajšom obale tohto lieku vykonané podľa článku 47a ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/83/ES zo 6. novembra 2001, ktorou sa ustanovuje zákonník Spoločenstva o humánnych liekoch, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2012/26/EÚ z 25. októbra 2012, zanechávalo na tomto pôvodnom vonkajšom obale viditeľné stopy otvorenia a ak by tieto stopy spôsobovali na trhu členského štátu dovozu alebo na podstatnej časti tohto trhu taký silný odpor podstatnej časti spotrebiteľov voči takto prebaleným liekom, že by to predstavovalo prekážku účinného prístupu na tento trh, čo sa musí stanoviť v každom jednotlivom prípade.
3.

Článok 10 ods. 2 a článok 15 smernice 2015/2436 sa majú vykladať v tom zmysle, že: majiteľ ochrannej známky je oprávnený namietať proti tomu, aby súbežný dovozca uvádzal na trh liek prebalený do nového vonkajšieho obalu, na ktorom je umiestnená táto ochranná známka, ak viditeľné stopy otvorenia pôvodného vonkajšieho obalu, ktoré boli prípadne spôsobené prelepením etikiet tohto lieku, sú jasne pripísateľné úprave obalu takto vykonanej týmto súbežným dovozcom, s výnimkou prípadu, ak tieto stopy spôsobujú na trhu členského štátu dovozu alebo na podstatnej časti tohto trhu taký silný odpor podstatnej časti spotrebiteľov voči takto prebaleným liekom, že by to predstavovalo prekážku účinného prístupu na tento trh, čo sa musí stanoviť v každom jednotlivom prípade.
3.

Rozhodnutie Komisie (EÚ) 2017/1861 z 29. júla 2016 o štátnej pomoci SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Taliansko – Kompenzácia letiskám na Sardínii za záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme (SVHZ) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka jednak spoločnosti Volotea, SA a jednak spoločnosti easyJet Airline Co. Ltd.
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 17. novembra 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené kráľovstvo) – GE Aircraft Engine Services Ltd/The Commissioners for His Majesty’s Revenue and Customs

(Vec C-607/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH) - Smernica 2006/112/ES - Článok 26 ods. 1 písm. b) - Bezodplatné poskytovanie služieb - Bezodplatné poskytovanie nákupných poukážok zamestnancom podniku zdaniteľnej osoby ako súčasť programu oceňovania a odmeňovania - Transakcie, ktoré sa považujú za poskytovanie služieb za protihodnotu - Rozsah - Zásada daňovej neutrality)

(2023/C 15/08)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: GE Aircraft Engine Services Ltd

Žalovaný: The Commissioners for His Majesty’s Revenue and Customs

Výrok rozsudku

Článok 26 ods. 1 písm. b) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že do jeho pôsobnosti nepatrí poskytovanie služieb spočívajúce v tom, že podnik poskytuje nákupné poukážky svojim zamestnancom v rámci programu, ktorý zriadil tento podnik a ktorého cieľom je oceňovať a odmeňovať najzaslúžilejších a najvýkonnejších zamestnancov.

(1) Ú. v. EÚ C 28, 25.1.2021.
3.

Článok 14 ods. 5 smernice 2015/849 v spojení s jej článkom 8 ods. 2. sa má vykladať v tom zmysle, že: povinné subjekty majú na základe aktuálneho hodnotenia rizík vo vzťahu k existujúcemu klientovi povinnosť prijať opatrenia povinnej starostlivosti, prípadne zvýšenej povinnej starostlivosti, ak sa to zdá byť vhodné, najmä v prípade zmeny relevantných prvkov situácie tohto klienta, a to bez ohľadu na to, že maximálna lehota stanovená vnútroštátnym právom na vykonanie nového hodnotenia rizika tohto klienta ešte neuplynula. Táto povinnosť sa nevzťahuje len na klientov, ktorí predstavujú vysoké riziko prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.
C 237/14

Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 28. apríla 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht München I – Nemecko) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

(Vec C-44/21) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Duševné vlastníctvo - Smernica 2004/48/ES - Článok 9 ods. 1 - Európsky patent - Predbežné opatrenia - Právomoc vnútroštátnych súdnych orgánov vydať predbežné opatrenie s cieľom zamedziť hroziace porušenie práva duševného vlastníctva - Vnútroštátna judikatúra, ktorá odmieta návrhy na nariadenie predbežného opatrenia, ak platnosť dotknutého patentu nebola potvrdená aspoň prvostupňovým rozhodnutím vydaným v námietkovom konaní alebo konaní o vyhlásení neplatnosti - Povinnosť konformného výkladu)

(2022/C 237/17)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Landgericht München I

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

Žalované: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

Výrok rozsudku

Článok 9 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/48/ES z 29. apríla 2004 o vymožiteľnosti práv duševného vlastníctva sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej sa návrhy na nariadenie predbežného opatrenia pre porušenie patentu v zásade musia zamietnuť, ak platnosť dotknutého patentu nebola potvrdená aspoň prvostupňovým rozhodnutím vydaným v námietkovom konaní alebo konaní o vyhlásení neplatnosti.

(1) Ú. v. EÚ C 182, 10.5.2021.
—

tým, že nezabezpečila, aby neboli systematicky a neustále prekračované denné limitné hodnoty suspendovaných častíc (PM10), a to od 1. januára 2005 do roku 2019 vrátane v aglomerácii a zóne kvality Paríž (FR04A01/FR11ZAG01) a od 1. januára 2005 do roku 2016 vrátane, s výnimkou roku 2008, v aglomerácii a zóne kvality Martinik/Fort-de-France (FR39N10/FR02ZAR01), si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe v spojení s prílohou XI uvedenej smernice a
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 2. júna 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

(Vec C-122/21) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Smernica 87/357/EHS - Článok 1 ods. 2 - Pôsobnosť - Nepotravinové výrobky, ktoré je možné zameniť s potravinami - Pojem - Riziko dusenia, otravy, perforácie alebo zablokovania tráviaceho ústrojenstva - Domnienka nebezpečnosti - Neexistencia - Dôkaz)

(2022/C 284/09)

Jazyk konania: litovčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Get Fresh Cosmetics Limited

Žalovaný: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

za účasti: V. U.

Výrok rozsudku

Článok 1 ods. 2 smernice Rady 87/357/EHS z 25. júna 1987 o harmonizácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa výrobkov, ktorých vlastnosti sa javia iné, ako v skutočnosti sú, a ktoré preto ohrozujú zdravie alebo bezpečnosť spotrebiteľov, sa má vykladať v tom zmysle, že nie je potrebné na základe objektívnych a podložených údajov preukázať, že vkladanie do úst, cmúľanie alebo prehltnutie výrobkov, ktoré nie sú potravinami, ale majú tvar, vôňu, farbu, vzhľad, obal, označenie, objem alebo veľkosť, ktoré môžu spôsobiť, že spotrebitelia, najmä deti, si ich zamenia s potravinami a v dôsledku toho si ich môžu vkladať do úst, cmúľať alebo prehltnúť, by mohlo byť nebezpečné a zapríčiniť napríklad dusenie, otravu alebo perforáciu či zablokovanie tráviaceho ústrojenstva. Príslušné vnútroštátne orgány však musia v každom jednotlivom prípade posúdiť, či výrobok spĺňa podmienky vymenované v tomto ustanovení, a odôvodniť, že to tak je.

(1) Ú. v. EÚ C 182, 10.5.2021.
1.

Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 3. marca 2021, EM/Parlament (T-599/19, neuverejnený, EU:T:2021:111) sa zrušuje v rozsahu, v akom Všeobecný súd zamietol žalobné návrhy na náhradu škody v rozsahu, v akom sa týkali náhrady škody, ktorú odvolateľ utrpel v dôsledku toho, že bol pozbavený úloh, ktoré mal vykonávať v období od 8. decembra 2016 do 1. júna 2018, teda do dátumu jeho odchodu do dôchodku.
2.

Článok 20 ods. 4 a 5 smernice 2013/33 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby žiadateľovi o medzinárodnú ochranu, ktorý sa dopustil obzvlášť násilného správania voči verejným činiteľom, bola uložená sankcia spočívajúca v odňatí materiálnych podmienok prijímania v zmysle článku 2 písm. f) a g) tejto smernice, ktoré sa týkajú ubytovania, stravy alebo oblečenia, pokiaľ by to malo za následok, že žiadateľ by bol zbavený možnosti uspokojovať svoje najzákladnejšie potreby. Uloženie iných sankcií podľa uvedeného článku 20 ods. 4 musí byť za každých okolností v súlade s podmienkami stanovenými v odseku 5 tohto článku, najmä s podmienkami týkajúcimi sa dodržiavania zásady proporcionality a rešpektovania ľudskej dôstojnosti.