Vec T‑192/08

Transnational Company „Kazchrome“ AO

a ENRC Marketing AG

proti

Rade Európskej únie

„Dumping – Dovoz ferosilícia s pôvodom v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko, Číne, Egypte, Kazachstane a Rusku – Príčinná súvislosť – Záujem Spoločenstva – Nespolupráca – Dostupné údaje – Trhovohospodárske zaobchádzanie – Právo na obhajobu – Povinnosť odôvodnenia“

Abstrakt rozsudku

1. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Preukázanie príčinnej súvislosti – Kritériá

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 3 ods. 6 a 7, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 3 ods. 6 a 7)

2. Medzinárodné dohody – Dohoda o založení Svetovej obchodnej organizácie – GATT z roku 1994 – Priamy účinok – Neexistencia – Nemožnosť odvolať sa na dohody WTO na účely namietania zákonnosti aktu Spoločenstva – Výnimky – Akt Spoločenstva smerujúci k zabezpečeniu ich vykonania alebo výslovne a presne na ne odkazujúci

(Článok 230 ES; Všeobecná dohoda o clách a obchode z roku 1994)

3. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Voľná úvaha inštitúcií – Súdne preskúmanie – Hranice

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 3, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 3)

4. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Preukázanie príčinnej súvislosti – Povinnosti inštitúcií

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 3 ods. 7, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 3 ods. 7)

5. Právo Únie – Zásady – Právo na obhajobu – Dodržiavanie v rámci správnych konaní – Antidumping

6. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Ujma – Preukázanie príčinnej súvislosti – Povinnosti inštitúcií

(Nariadenie Rady č. 38 4/96, článok 3 ods. 7, nariadenie Rady č. 172/2008 a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 3 ods. 7)

7. Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti – Určenie predmetu konania – Zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený – Všeobecný odkaz na iné dokumenty, aj keď sú priložené k návrhu – Neprípustnosť

[Štatút Súdneho dvora, článok 21 prvý odsek a článok 53 prvý odsek; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 44 ods. 1 písm. c)]

8. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Posúdenie záujmu Spoločenstva – Zohľadnenie informácií týkajúcich sa obdobia nasledujúceho po prešetrovaní – Prípustnosť

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 6 ods. 1 a článok 21 ods. 1, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 6 ods. 1 a článok 21 ods. 1)

9. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Posúdenie záujmu Spoločenstva – Voľná úvaha inštitúcií – Skutočnosti, ktoré treba zohľadniť

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 21 ods. 1, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 21 ods. 1)

10. Akty inštitúcií – Odôvodnenie – Povinnosť – Rozsah – Nariadenie, ktorým sa ukladajú antidumpingové clá

(Článok 253 ES)

11. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Priebeh prešetrovania – Dostupné údaje – Možnosť použitia v prípade zrušenia overovania na mieste

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 18 ods. 1 a 3, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 18 ods. 1 a 3)

12. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Rozsah povinnosti Komisie overiť správnosť informácií poskytnutých dotknutými osobami – Informácie poskytnuté v rámci priznania trhovohospodárskeho zaobchádzania – Zahrnutie

[Nariadenie Rady č. 384/96, článok 2 ods. 7 písm. b), článok 6 ods. 8, článok 16 ods. 1, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 2 ods. 7 písm. b), článok 6 ods. 8 a článok 16 ods. 1]

13. Spoločná obchodná politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Posúdenie záujmu Spoločenstva – Porušenie práva na obhajobu – Neexistencia vplyvu na zákonnosť nariadenia, ktorým sa ukladá konečné clo – Podmienky

(Nariadenie Rady č. 384/96, článok 3 ods. 7, a nariadenie Rady č. 1225/2009, článok 3 ods. 7)

1. Z článku 3 ods. 6 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 3 ods. 6 nariadenia č. 1225/2009) vyplýva, že inštitúcie musia preukázať, že dumpingové dovozy spôsobujú výrobnému odvetviu Spoločenstva značnú ujmu vzhľadom na ich objem a cenu (analýza pripísania). Ďalej z článku 3 ods. 7 toho istého základného nariadenia (teraz článok 3 ods. 7 nariadenia č. 1225/2009) vyplýva, že inštitúcie musia jednak skúmať všetky iné známe faktory, ktoré spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva v rovnakom čase ako dumpingové dovozy, a jednak zabezpečiť, aby ujma spôsobená týmito inými faktormi nebola pripísaná uvedeným dovozom (analýza nepripísania).

Cieľom týchto ustanovení je zabezpečiť, aby inštitúcie oddeľovali a odlišovali škodlivé účinky dumpingových dovozov od škodlivých účinkov iných faktorov.

Na tento účel je za určitých okolností nevyhnutná spoločná analýza týchto faktorov. O takýto prípad ide najmä vtedy, ak inštitúcie na základe individuálnej analýzy dospejú k záveru, že každý z týchto iných faktorov má negatívny účinok na situáciu výrobného odvetvia Spoločenstva, pričom však tento vplyv nemožno považovať za významný.

Analýza existencie príčinnej súvislosti sa nemusí nevyhnutne uskutočňovať na úrovni výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku, takže sa nemusí zohľadniť všetka ujma spôsobená jednému z výrobcov Spoločenstva na základe iného faktora než dumpingových dovozov. Inštitúcie totiž musia jednak preskúmať všetky ostatné známe faktory, ktoré spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva v rovnakom čase ako dumpingové dovozy, a jednak zabezpečiť, aby ujma spôsobená týmito inými faktormi nebola pripísaná uvedeným dovozom. Článok 3 ods. 7 základného nariadenia nespresňuje, či toto preskúmanie musí zohľadniť len ujmu spôsobenú výrobnému odvetviu Spoločenstva ako celku inými faktormi. V dôsledku toho je možné, že za určitých okolností sa ujma spôsobená individuálne jednému výrobcovi Spoločenstva iným faktorom než dumpingovými dovozmi musí zohľadniť, pokiaľ prispela k ujme, ktorá bola zistená v prípade výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku. Táto možnosť však neznamená, že inštitúcie sú povinné systematicky analyzovať individuálnu situáciu každého výrobcu Spoločenstva.

(pozri body 30, 31, 37, 41 – 45, 88, 180, 194, 195, 209)

2. Dohody Svetovej obchodnej organizácie (WTO) vzhľadom na svoju povahu a štruktúru v zásade nepatria medzi normy, na ktoré súd Únie prihliada pri skúmaní zákonnosti aktov inštitúcií Únie podľa článku 230 prvého odseku ES. V každom prípade má však súd Únie právomoc preskúmať zákonnosť dotknutého aktu Únie s ohľadom na pravidlá WTO za predpokladu, že Únia chcela vykonať konkrétny záväzok v rámci WTO, alebo v prípade, že akt Únie výslovne odkazuje na konkrétne ustanovenia dohôd WTO. To je prípad základného antidumpingového nariadenia č. 384/96, ktorého cieľom je v čo najväčšej miere prebrať do práva Únie pravidlá obsiahnuté v antidumpingovej dohode z roku 1994. Navyše, hoci výklady antidumpingovej dohody prijaté orgánom na urovnávanie sporov WTO nie sú pre Všeobecný súd záväzné pri jeho posúdení platnosti vykonávacieho nariadenia, nič nebráni tomu, aby sa Všeobecný súd o ne oprel, pokiaľ ide o uskutočnenie výkladu určitého ustanovenia základného nariadenia.

(pozri body 32, 33, 36)

3. Otázka, či výrobnému odvetviu Spoločenstva vznikla ujma a či je táto ujma pripísateľná dumpingovému alebo subvencovanému dovozu, ako aj otázka, či iné známe faktory prispeli k ujme, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Spoločenstva, predpokladá ohodnotenie zložitých hospodárskych otázok, na ktoré majú inštitúcie širokú voľnú úvahu. Z toho vyplýva, že preskúmanie posúdenia inštitúcií vykonané súdom Únie musí byť obmedzené na overenie dodržania procesných pravidiel, vecnej správnosti skutkových zistení uvedených na vykonanie napádaného výberu, neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu alebo neexistencie zneužitia právomoci.

(pozri body 51, 90, 164)

4. Nemožno tvrdiť, že založenie analýzy príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Spoločenstva na teoretickej nominálnej využiteľnosti, a nie na skutočnej využiteľnosti, nevyhnutne porušuje pravidlo nepripísania zodpovednosti. Hoci totiž presmerovanie výrobných prostriedkov na iný trh musí viesť k úprave údajov týkajúcich sa výrobných kapacít, uvedené údaje nemusia odzrkadľovať všetky dočasné odstávky výrobných zariadení. Za týchto okolností inštitúcie naopak musia zabezpečiť dodržiavanie povinností uvedených v článku 3 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 3 ods. 7 nariadenia č. 1225/2009) a uskutočniť analýzu nepripísania v riadnej a náležitej forme, v rámci ktorej sa musí oddeliť a odlíšiť ujma prípadne spôsobená týmito dočasnými zastaveniami výroby od ujmy spôsobenej dumpingovými dovozmi.

(pozri body 105, 109)

5. Požiadavky vyplývajúce z rešpektovania práv na obhajobu je potrebné dodržiavať nielen v rámci konaní, ktoré môžu viesť k uloženiu sankcií, ale aj v prešetrovaniach, ktoré predchádzajú prijatiu antidumpingových nariadení, ktoré sa môžu dotknutých podnikov priamo a osobne týkať a mať pre ne nepriaznivé dôsledky. Osobitne musí byť dotknutým podnikom v priebehu správneho konania umožnené vyjadriť svoje stanovisko k existencii a relevantnosti uvádzaných skutočností a okolností a k dôkazom uvádzaným Komisiou na podporu svojho tvrdenia o existencii dumpingových praktík a ujmy, ktorá z nich vyplýva.

Pokiaľ ide o nekoherenciu a anomálie hlavných skutočností a základných úvah, na základe ktorých sa zamýšľa zavedenie dočasných antidumpingových ciel, dotknutý účastník konania si nemôže zamieňať nedodržanie svojho práva na obhajobu s existenciou vecných chýb, ktoré by mohli mať vplyv na zákonnosť nariadenia, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo. Táto okolnosť totiž vôbec nepreukazuje, že Komisia porušila uvedené právo. V každom prípade rešpektovanie práva na obhajobu od inštitúcií nevyžaduje, aby odpovedali na každé tvrdenie predložené vyvážajúcim výrobcom v priebehu konania, ale len aby dotknutým účastníkom konania poskytli možnosť účinne brániť svoje záujmy.

(pozri body 110, 319, 321, 326, 327, 332)

6. Inštitúcie porušujú článok 3 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 3 ods. 7 nariadenia č. 1225/2009), keď neoddelia a neodlíšia účinky významných investícií uskutočnených výrobným odvetvím Spoločenstva počas obdobia prešetrovania od účinkov dumpingových dovozov. Rovnako to platí aj v situácii, keď inštitúcie neposúdia vplyv nedostatku ziskovosti niektorých výrobcov Spoločenstva na výrobné odvetvie Spoločenstva ako celok.

Takéto porušenie však odôvodňuje zrušenie vykonávacieho nariadenia, akým je nariadenie č. 172/2008, len v prípade, že je spôsobilé spochybniť jeho zákonnosť tým, že spôsobí neplatnosť celej analýzy inštitúcií týkajúcu sa príčinnej súvislosti. Nie je to tak vtedy, keď uvedené investície významne neprispeli k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva počas obdobia prešetrovania.

(pozri body 116, 119, 120, 180 – 182, 211)

7. Podľa článku 21 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora, ktorý sa uplatňuje aj na Všeobecný súd na základe článku 53 prvého odseku tohto štatútu a podľa článku 44 ods. 1 písm. c) a d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, musí každá žaloba obsahovať uvedenie predmetu sporu, návrhov žalobcu a zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená. Toto uvedenie musí byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnilo žalovanému pripraviť si obhajobu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe. Na účely zabezpečenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na prípustnosť žaloby potrebné, aby z textu samotnej žaloby vyplývali podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá, prinajmenšom stručne, ale súvislým a pochopiteľným spôsobom. Ak môže byť obsah žaloby podporený a v konkrétnych bodoch doplnený odkazom na výňatky listín, všeobecný odkaz na iné písomnosti, hoci tvoria jej prílohu, nemôže nahradiť nedostatok základných skutočností právnej argumentácie, ktoré predstavujú náležitosti žaloby.

(pozri bod 212)

8. Článok 6 ods. 1 základného antdumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009) sa neuplatňuje na zistenie existencie záujmu Spoločenstva, ako je upravený v článku 21 ods. 1 toho istého základného nariadenia (teraz článok 21 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009), čo znamená, že údaje týkajúce sa obdobia nasledujúceho po období prešetrovania sa v rámci tohto zistenia môžu zohľadniť. Stanovenie obdobia prešetrovania a zákaz zohľadniť skutočnosti, ktoré nastali po tomto období, totiž slúžia na zaručenie toho, aby boli výsledky prešetrovania reprezentatívne a spoľahlivé. Obdobie prešetrovania stanovené v uvedenom článku 6 ods. 1 má za cieľ zabezpečiť, aby dôkazy, na základe ktorých sa určuje dumping a ujma, neboli ovplyvňované správaním dotknutých výrobcov po začatí antidumpingového konania, a teda aby konečné clo uložené v dôsledku konania bolo spôsobilé účinne zabrániť ujme vyplývajúcej z dumpingu.

Okrem toho článok 21 uvedeného základného nariadenia na jednej strane neobsahuje nijaké časové obmedzenie, pokiaľ ide o údaje, ktoré môžu inštitúcie zohľadniť na účely zistenia existencie záujmu Spoločenstva. Na druhej strane si zistenie záujmu Spoločenstva vyžaduje hodnotenie možných dôsledkov jednak uplatnenia a jednak neuplatnenia predpokladaných opatrení v záujme výrobného odvetvia Spoločenstva a v iných dotknutých záujmoch. Toto hodnotenie predpokladá prognózu založenú na hypotézach týkajúcich sa budúcich udalostí, ktorú obsahuje posúdenie komplexných hospodárskych situácií. Toto posúdenie podlieha širokej miere voľnej úvahy Komisie, a teda preskúmaniu súdu Únie obmedzenému na overenie dodržania procesných pravidiel, vecnej správnosti skutkových zistení uvedených na vykonanie napádaného výberu, neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu a neexistencie zneužitia právomoci.

(pozri body 221 – 224, 227)

9. Hodnotenie záujmu Spoločenstva v zmysle článku 21 ods. 1 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 21 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009) vyžaduje zváženie záujmov rôznych dotknutých strán a všeobecného záujmu. Komisia pri hodnotení záujmu Spoločenstva disponuje širokou mierou voľnej úvahy, ktorá sa uplatňuje v jednotlivých prípadoch v závislosti od všetkých relevantných okolností. Skoršie rozhodnutie, v ktorom sa dospelo k neexistencii nápravnej povahy v minulosti uložených antidumpingových opatrení na dovozy identického výrobku s pôvodom v tých istých krajinách, ako sú krajiny dotknuté prešetrovaním, môže byť relevantné pri uplatnení článku 21 ods. 1 základného nariadenia, ak prispieva k preukázaniu, že prijatie antidumpingových opatrení nie je vo všeobecnom záujme.

(pozri body 240, 241)

10. V odôvodnení vyžadovanom článkom 253 ES musia byť jasne a jednoznačne uvedené úvahy orgánu Únie, ktorý prijal predmetný akt, aby sa dotknuté osoby mohli oboznámiť s dôvodmi prijatia opatrenia a v prípade potreby brániť svoje práva a aby mohol súd Únie vykonať svoje preskúmanie. Na druhej strane však inštitúcie nie sú povinné odpovedať v odôvodnení dočasného alebo konečného nariadenia týkajúceho sa antidumpingového cla na všetky skutkové a právne otázky uvádzané dotknutými osobami v priebehu správneho konania. Keďže Komisia pristúpila k jasnej a jednoznačnej analýze dôsledkov antidumpingových opatrení pre dotknutých užívateľov a keďže Rada uskutočnila síce stručnejšie, avšak nemenej jasné preskúmanie dopadu zavedenia antidumpingových ciel na uvedených užívateľov, inštitúciám nemožno vytýkať nijaké porušenie povinnosti odôvodnenia.

(pozri body 256, 257)

11. V oblasti prešetrovaní vykonávaných v antidumpingovom konaní zrušenie overovania na mieste dotknutým účastníkom konania sa nemôže skúmať s ohľadom na odsek 3 článku 18 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz odsek 3 článku 18 nariadenia č. 1225/2009), ale s ohľadom na jeho odsek 1 (teraz odsek 1 článku 18 nariadenia č. 1225/2009). Hoci totiž na jednej strane zrušenie overovania na mieste nepatrí pod posledné tri prípady v zmysle článku 18 ods. 1 tohto nariadenia, musí sa považovať, pokiaľ nedôjde k prípadu vis maior, za odmietnutie prístupu k informáciám, ktoré Komisia považuje za nevyhnutné, v zmysle prvého prípadu opísaného v tomto ustanovení. Na druhej strane článok 18 ods. 3 uvedeného základného nariadenia nemožno použiť na účely obchádzania povinnosti vyhovieť overovaniu na mieste, pokiaľ takéto overovanie služby Komisie považujú za nevyhnutné. Je pravda, že podľa tohto ustanovenia možno použitie dostupných údajov v prípade informácií, ktoré nie sú vo všetkých ohľadoch ideálne, odmietnuť len v prípade, že dotknutý účastník konania konal v rámci svojich najlepších možností. V prípade, že účastník konania odmietne vyhovieť overovaniu na mieste, však nemožno jeho konanie považovať za takýto druh konania.

Čo sa týka cieľa článku 18 ods. 1 základného nariadenia, vzhľadom na to, že toto nariadenie nedáva Komisii právomoc prešetrovania, ktorá by jej umožnila donútiť výrobcov alebo vývozcov, ktorých sa sťažnosť týka, aby sa zúčastnili na prešetrovaní alebo predložili informácie, sú Rada i Komisia pri získavaní potrebných informácií v stanovených lehotách odkázané na dobrovoľnú spoluprácu dotknutých účastníkov konania. Odmietnutie vyhovieť overovaniu na mieste odporuje cieľu lojálnej a dôslednej spolupráce, ktorého rešpektovanie sa snaží zaručiť článok 18 ods. 1 uvedeného základného nariadenia.

Napokon z analýzy štruktúry toho istého základného nariadenia vyplýva jednak, že prináleží inštitúciám, aby rozhodli, či sa na účely overenia informácií poskytnutých dotknutým účastníkom konania domnievajú, že je nevyhnutné potvrdiť tieto informácie prostredníctvom overovania na mieste v priestoroch tohto účastníka konania, a jednak, že za predpokladu, že dotknutý účastník konania bráni overeniu ním poskytnutých údajov na mieste, dôjde k uplatneniu článku 18 uvedeného základného nariadenia a možno použiť dostupné údaje.

(pozri body 270 – 276)

12. Keďže článok 6 ods. 8 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 6 ods. 8 nariadenia č. 1225/2009) neobsahuje žiadne obmedzenie rozsahu povinnosti overiť údaje, z ktorých vychádzajú závery inštitúcií, takáto povinnosť sa vzťahuje aj na informácie poskytnuté dotknutým účastníkom konania v rámci žiadosti o priznanie trhovohospodárskeho zaobchádzania. Navyše článok 16 ods. 1 toho istého základného nariadenia (teraz článok 16 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009) neobsahuje nijaké obmedzenie možnosti uskutočniť overenia v priestoroch dotknutých účastníkov konania, pokiaľ to Komisia považuje za potrebné v závislosti od informácií, ktoré sa Komisia snaží overiť. Z toho vyplýva, že článok 16 ods. 1 základného nariadenia Komisii umožňuje, aby uskutočnila overovanie v priestoroch vyvážajúceho výrobcu na účely posúdenia jeho žiadosti o priznanie trhovohospodárskeho zaobchádzania a ubezpečenia sa o správnosti informácií, ktoré sú v nej poskytnuté, pokiaľ to považuje za nevyhnutné.

Preto skutočnosť, že článok 2 ods. 7 písm. b) základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 2 ods. 7 nariadenia č. 1225/2009) nevyžaduje, aby sa overovanie na mieste uskutočnilo v priestoroch vyvážajúceho výrobcu, ktorý požiadal o priznanie trhovohospodárskeho zaobchádzania, neznamená, že k takémuto overovaniu na mieste nemôže dôjsť. Rovnako sa nemožno ani domnievať, že uskutočnenie overovania na mieste v rámci posudzovania žiadosti o poskytnutie tohto postavenia predstavuje ďalšiu podmienku nad rámec článku 2 ods. 7 písm. b) uvedeného základného nariadenia.

(pozri body 294 – 296)

13. V antidumpingovom konaní inštitúcie nie sú povinné žiadať od výrobcov Spoločenstva, aby poskytli vysvetlenia tendencií ich hospodárskej situácie, keďže uvedeným výrobcom neprináleží, aby uskutočnili analýzu nepripísania zodpovednosti podľa článku 3 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 (teraz článok 3 ods. 7 nariadenia č. 1225/2009). Takúto analýzu inštitúcie naopak musia uskutočniť na účely dočasných a konečných rozhodnutí. Navyše aj za predpokladu, že zásada dodržania práva na obhajobu vyžaduje, aby boli vyrábajúci vývozcovia informovaní o hlavných skutočnostiach a základných úvahách, na základe ktorých sa zamýšľa zavedenie dočasných ciel, nerešpektovanie týchto práv samo osebe nemôže mať za následok neplatnosť nariadenia, ktorým sa ukladajú konečné clá, pokiaľ sa v priebehu procesu prijímania takéhoto nariadenia napravilo pochybenie, ku ktorému došlo pri prijímaní nariadenia, ktorým sa ukladajú dočasné clá.

(pozri body 314, 319)

ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (druhá komora)

z 25. októbra 2011 ( )

„Dumping – Dovoz ferosilícia s pôvodom v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko, Číne, Egypte, Kazachstane a Rusku – Príčinná súvislosť – Záujem Spoločenstva – Nespolupráca – Dostupné údaje – Trhovohospodárske zaobchádzanie – Právo na obhajobu – Povinnosť odôvodnenia“

Vo veci T‑192/08,

Transnational Company „Kazchrome“ AO, so sídlom v Aqtöbe (Kazachstan),

ENRC Marketing AG, so sídlom v Klotene (Švajčiarsko),

v zastúpení: pôvodne L. Ruessmann a A. Willems, neskôr A. Willems a S. de Knop, advokáti,

žalobkyne,

proti

Rade Európskej únie, v zastúpení: pôvodne J.‑P. Hix, neskôr J.‑P. Hix a B. Driessen, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci pôvodne G. Berrisch a G. Wolf, neskôr G. Berrisch, advokáti,

žalovanej,

ktorú v konaní podporujú:

Európska komisia, v zastúpení: H. van Vliet a K. Talabér‑Ritz, splnomocnení zástupcovia,

a

Euroalliages, so sídlom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: J. Bourgeois, Y. van Gerven a N. McNelis, advokáti,

vedľajší účastníci konania,

ktorej predmetom je návrh na čiastočné zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 172/2008 z 25. februára 2008, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz ferosilícia s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Egypte, Kazachstane, Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko a Rusku (Ú. v. EÚ L 55, s. 6), v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora),

v zložení: predsedníčka komory I. Pelikánová, sudcovia K. Jürimäe (spravodajkyňa) a S. Soldevila Fragoso,

tajomník: N. Rosner, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 7. decembra 2010,

vyhlásil tento

Rozsudok

Okolnosti predchádzajúce sporu

1 Žalobkyne Transnational Company Kazchrome AO (ďalej len „Kazchrome“) a ENRC Marketing AG pôsobia v oblasti výroby a predaja ferosilícia, jednej zo základných látok používaných pri výrobe ocele a železa. Kazchrome so sídlom v Kazachstane predáva celú svoju výrobu ENRC Marketing so sídlom vo Švajčiarsku. Táto spoločnosť ďalej predáva celú výrobu Kazchrome do celého sveta.

2 V nadväznosti na sťažnosť podanú 16. októbra 2006 prostredníctvom Euroalliages (Spoločný výbor odvetvia ferozliatin) začala Komisia Európskych spoločenstiev antidumpingové konania týkajúce sa dovozov ferosilícia s pôvodom v Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko, Číne, Egypte, Kazachstane a Rusku na základe nariadenia Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45), v znení zmien a doplnení (ďalej len „základné nariadenie“) [nahradené nariadením Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51, korigendum Ú. v. EÚ L 7, 2010, s. 7)], a najmä na základe článku 5 základného nariadenia (teraz článok 5 nariadenia č. 1225/2009). Oznámenie o začatí tohto konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie z 30. novembra 2006 (Ú. v. EÚ C 291, s. 34). Prešetrovanie dumpingu a ujmy pokrývalo obdobie od 1. októbra 2005 do 30. septembra 2006 (ďalej len „obdobie prešetrovania“). Preskúmanie trendov súvisiacich s vyhodnotením ujmy pokrývalo obdobie od januára 2003 až do konca obdobia prešetrovania (ďalej len „zohľadňované obdobie“).

3 V rámci tohto konania predložili žalobkyne 15. decembra 2006 službám Komisie žiadosť o priznanie trhovohospodárskeho zaobchádzania (ďalej len „THZ“) podľa článku 2 ods. 7 písm. b) a c) základného nariadenia [teraz článok 2 ods. 7 písm. b) a c) nariadenia č. 1225/2009].

4 Dňa 12. januára predložili žalobkyne odpovede na antidumpingový dotazník Komisie, ako aj dokument týkajúci sa ujmy. Dňa 25. januára 2007 žalobkyne doručili Komisii doplňujúce pripomienky týkajúce sa ujmy.

5 Listom zo 14. februára 2007 žalobkyne Komisii oznámili, že odmietajú zúčastniť sa na prešetrovaní, ale že sú pripravené poskytnúť nevyhnutné vysvetlenia týkajúce sa údajov, ktoré jej už oznámili. Faxom z toho istého dňa Komisia informovala žalobkyne, že ruší overovanie na mieste, ktoré bolo stanovené na 22. februára až 2. marca 2007. Zdôraznila, že takéto zrušenie znamená, že údaje, ktoré žalobkyne oznámili jej službám, nemožno prijať a že v súlade s článkom 18 základného nariadenia (teraz článok 18 nariadenia č. 1225/2009) bude možno nevyhnutné stanoviť závery prešetrovania na základe dostupných údajov. Listom z 20. februára 2007 žalobkyne oznámili Komisii, že hoci nemôžu plne spolupracovať na prešetrovaní, chceli by jej v rámci neho v čo najväčšej miere pomôcť.

6 Komisia 5. júla 2007 žalobkyniam oznámila, že keďže v ich priestoroch nemohla overiť nimi predložené údaje, nemožno im priznať THZ. Dňa 16. júla 2007 žalobkyne doručili Komisii svoje pripomienky týkajúce sa najmä zamietnutia priznania THZ.

7 Dňa 29. augusta 2007 Komisia uverejnila nariadenie (ES) č. 994/2007 z 28. augusta 2007, ktorým sa ukladá dočasné antidumpingové clo na dovoz ferosilícia s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Egypte, Kazachstane, Macedónskej republike a Rusku (Ú. v. EÚ L 223, s. 1, ďalej len „dočasné nariadenie“). Dočasné nariadenie najmä zaviedlo dočasné antidumpingové clo, ktorého výška bola stanovená na 33,9 %, pokiaľ ide o dovozy ferosilícia s pôvodom v Kazachstane. V odôvodnení č. 25 dočasného nariadenia Komisia spresnila, že žiadosť o priznanie THZ podaná žalobkyňami nebola zohľadnená, keďže žalobkyne nedovolili, aby sa uskutočnilo overenie na mieste.

8 Listom z 30. augusta 2007 Komisia oznámila žalobkyniam skutkové okolnosti a hlavné dôvody, na základe ktorých boli prijaté sporné opatrenia (ďalej len „dočasný informačný dokument“). Listom z 15. septembra 2007 Komisia doručila žalobkyniam dodatok k dočasnému informačnému dokumentu. Dňa 5. októbra 2007 žalobkyne zaslali Komisii svoje pripomienky k dočasnému informačnému dokumentu.

9 Dňa 18. decembra 2007 Komisia zaslala žalobkyniam list obsahujúci skutkové okolnosti a hlavné dôvody, na základe ktorých zamýšľala odporučiť zavedenie konečných antidumpingových opatrení (ďalej len „konečný informačný dokument“). Žalobkyne predložili svoje pripomienky ku konečnému informačnému dokumentu listom zaslaným Komisii 3. januára 2008.

10 Rada Európskej únie prijala 25. februára 2008 nariadenie (ES) č. 172/2008, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz ferosilícia s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Egypte, Kazachstane, Bývalej juhoslovanskej republike Macedónsko a Rusku (Ú. v. EÚ L 55, s. 6, ďalej len „napadnuté nariadenie“). Na základe napadnutého nariadenia bola výška konečného antidumpingového cla uplatňujúceho sa na čistú franko cenu na hranici Spoločenstva pred vyrubením cla stanovená pre výrobky s pôvodom v Kazachstane na 33,9 %.

Konanie a návrhy účastníkov konania

11 Žalobkyne podali túto žalobu návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 21. mája 2008.

12 Podaniami doručenými kancelárii Súdu prvého stupňa 1. a 3. septembra 2008 Euroalliages a Komisia predložili návrhy na vstup do tohto konania ako vedľajší účastníci na podporu návrhov Rady.

13 Podaním doručeným kancelárii Súdu prvého stupňa 28. októbra 2008 žalobkyne žiadali, aby v súlade s článkom 116 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa určité dôverné údaje v spise neboli sprístupnené Euroalliages. Na účely tohto sprístupnenia žalobkyne predložili nedôvernú verziu svojho vyjadrenia a dotknutých dokumentov.

14 Uzneseniami z 2. decembra 2008 a zo 16. februára 2009 predseda druhej komory Súdu prvého stupňa prijal návrhy Komisie a Euroalliages na vstup do konania ako vedľajší účastníci.

15 Listom doručeným kancelárii Súdu prvého stupňa 10. marca 2009 Euroalliages vyhlásil, že nemá námietky proti žiadosti o dôverné zaobchádzanie podanej žalobkyňami.

16 Listom z 26. júna 2009 Komisia informovala Súd prvého stupňa, že sa vzdáva možnosti podať vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania, ale zúčastní sa na pojednávaní.

17 Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

– rozhodol o prípustnosti žaloby,

– zrušil napadnuté nariadenie v časti, v ktorej sa ich týka,

– zaviazal Radu na náhradu trov konania.

18 Rada podporovaná Komisiou navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu,

– zaviazal žalobkyne na náhradu trov konania.

19 Euroalliages navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu,

– zaviazal žalobkyne na náhradu trov konania vrátane trov konania, ktoré znášal on ako vedľajší účastník konania.

Právny stav

20 Na podporu svojho návrhu na zrušenie uvádzajú žalobkyne štyri žalobné dôvody. V rámci prvého žalobného dôvodu žalobkyne namietajú proti hodnoteniu existencie príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou. V rámci druhého žalobného dôvodu žalobkyne spochybňujú analýzu záujmu Spoločenstva. V rámci tretieho žalobného dôvodu napádajú posúdenie inštitúcií týkajúce sa ich spolupráce na prešetrovaní, uplatnenia článku 18 základného nariadenia a posúdenia ich žiadosti o priznanie THZ. V rámci štvrtého žalobného dôvodu sa odvolávajú na porušenie svojho práva na obhajobu.

A – O prvom dôvode týkajúcom sa príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou

21 Výhrady uvedené žalobkyňami v rámci prvého žalobného dôvodu možno preskupiť do troch kategórií:

– po prvé výhrady súvisiace s výkladom právnych zásad, ktorými sa riadi analýza príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou utrpenou výrobným odvetvím Spoločenstva, keďže žalobkyne sa odvolávajú v rámci prvej časti na existenciu nesprávneho právneho posúdenia pri výklade článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia (teraz článok 3 ods. 6 a 7 nariadenia č. 1225/2009),

– po druhé výhrady týkajúce sa individuálnej analýzy, v ktorej sa inštitúcie venovali určitému množstvu iných faktorov než dumpingové dovozy, ktoré mohli spôsobiť ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva alebo k nej prispieť, keďže žalobkyne sa v tomto ohľade v druhej až ôsmej časti odvolávajú na zjavne nesprávne posúdenia, ako aj na rôzne porušenia, ktorých sa dopustili inštitúcie v rámci individuálnej analýzy určitých faktorov ujmy,

– po tretie výhrady týkajúce sa neexistencie spoločnej analýzy rôznych iných faktorov ujmy než dumpingové dovozy, keďže žalobkyne sa konkrétne v prvej a ôsmej časti odvolávali na zjavne nesprávne posúdenie, ktorého sa dopustili inštitúcie tým, že neuskutočnili spoločnú analýzu týchto faktorov.

22 Tieto tri kategórie výhrad sa budú skúmať postupne.

1. O výklade právnych zásad uplatňujúcich sa na analýzu príčinnej súvislosti (prvá časť prvého žalobného dôvodu)

a) Tvrdenia účastníkov konania

23 V rámci prvej časti prvého žalobného dôvodu žalobkyne uvádzajú, že pri prijímaní metodológie na preukazovanie príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou sa Rada dopustila dvoch nesprávnych právnych posúdení.

24 V prvom rade žalobkyne tvrdia, že prístup Rady odzrkadľuje umelé rozdelenie analýzy pripísania a nepripísania ujmy. V zmysle článku 3 ods. 7 základného nariadenia by si primeraná analýza príčinnej súvislosti vyžadovala zohľadnenie iných faktorov známych od začiatku, aby sa zabránilo zámene medzi vplyvom dovozov dotknutých prešetrovaním a vplyvom iných faktorov. Inštitúcie by teda neboli mohli dospieť k záveru, že dovozy dotknuté prešetrovaním spôsobili ujmy, bez toho, aby predtým preskúmali, či ju v skutočnosti nespôsobili iné faktory.

25 V druhom rade žalobkyne uvádzajú, že zo správ odvolacieho orgánu Svetovej obchodnej organizácie (WTO) a z judikatúry Súdneho dvora a Všeobecného súdu vyplýva, že vplyv príčinných faktorov sa musí skúmať spoločne.

26 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi na jednej strane odpovedá, že na stanovenie, či dumpingové dovozy spôsobili značnú ujmu, je nevyhnutné najskôr preskúmať, či bola ujma spôsobená uvedenými dovozmi, najmä vzhľadom na objem a ceny dumpingových dovozov a výpočet podhodnotenia. Až po preukázaní existencie príčinnej súvislosti je teda nevyhnutné skúmať, či by iné faktory mohli prispieť k ujme do takej miery, že by to narušilo príčinnú súvislosť. Na druhej strane sa Rada domnieva, že z právneho hľadiska nič nestanovuje, aby sa uskutočnilo spoločné preskúmanie iných faktorov, že takéto preskúmanie sa v praxi neuplatňuje a nepredstavuje zásadu, ktorá by bola potvrdená súdom Únie.

b) Posúdenie Všeobecným súdom

27 Prvá časť prvého žalobného dôvodu sa v podstate týka podmienok uplatnenia článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia. Podľa tohto ustanovenia majú Rada a Komisia povinnosť preskúmať, či ujma, z ktorej chcú vychádzať, vyplýva skutočne z dumpingových dovozov, a musia vylúčiť akúkoľvek ujmu vyplývajúcu z iných faktorov (rozsudok Súdneho dvora z 11. júna 1992, Extramet Industrie/Rada, C‑358/89, Zb. s. I‑3813, bod 16, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. marca 2007, Aluminium Silicon Mill Products/Rada, T‑107/04, Zb. s. II‑669, bod 72).

28 V prvom rade treba určiť, či toto ustanovenie, ako tvrdia žalobkyne, od inštitúcií vyžaduje, aby najskôr skúmali vplyv dumpingových dovozov a iných známych faktorov na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva, a až potom dospeli k záveru o existencii príčinnej súvislosti medzi uvedenými dovozmi a dumpingom, alebo či je nevyhnutné, ako tvrdí Rada, najskôr preskúmať, či ujmu spôsobili uvedené dovozy, a následne, keď sa táto príčinná súvislosť preukáže, skúmať, či mohli k tejto ujme prispieť iné faktory do tej miery, že narušili uvedenú príčinnú súvislosť.

29 S cieľom odpovedať na túto otázku je potrebné analyzovať znenie, cieľ, ako aj kontext článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia.

30 Po prvé, pokiaľ ide o znenie tohto ustanovenia, z článku 3 ods. 6 základného nariadenia vyplýva, že inštitúcie musia preukázať, že dumpingové dovozy spôsobujú výrobnému odvetviu Spoločenstva značnú ujmu vzhľadom na ich objem a cenu. Ide tu o analýzu tzv. pripísania. Ďalej z článku 3 ods. 7 základného nariadenia vyplýva, že inštitúcie musia jednak skúmať všetky iné známe faktory, ktoré spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva v rovnakom čase ako dumpingové dovozy, a jednak zabezpečiť, aby ujma spôsobená týmito inými faktormi nebola pripísaná uvedeným dovozom. Ide tu o tzv. analýzu nepripísania.

31 Po druhé, ako uviedli tak žalobkyne, ako aj Rada vo svojich písomných podaniach, cieľom článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia je zabezpečiť, aby inštitúcie oddeľovali a odlišovali škodlivé účinky dumpingových dovozov od škodlivých účinkov iných faktorov. Ak by inštitúcie nerozdeľovali a nerozlišovali dopad rôznych faktorov ujmy, nemohli by platne dospieť k záveru, že dumpingové dovozy spôsobili ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva.

32 Po tretie, pokiaľ ide o kontext tohto ustanovenia v rozsahu, v akom na základe odôvodnenia č. 5 základného nariadenia (teraz odôvodnenie č. 3 nariadenia č. 1225/2009) článok 3 ods. 6 a 7 uvedeného nariadenia predstavuje prebratie článku 3.5 Dohody o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode 1994 (Ú. v. ES L 336, s. 103; Mim. vyd. 11/021, s. 189, ďalej len „antidumpingová dohoda“), uvedené v prílohe 1 A Dohody o založení WTO (Ú. v. ES L 336, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/010, s. 5), do práva Únie, je potrebné odkázať na toto ustanovenie, ako aj na jeho výklad, ktorý poskytol orgán na urovnávanie sporov WTO.

33 V tomto ohľade treba pripomenúť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že dohody WTO vzhľadom na svoju povahu a štruktúru v zásade nepatria medzi normy, na ktoré súd Únie prihliada pri skúmaní zákonnosti aktov inštitúcií Únie podľa článku 230 prvého odseku ES (rozsudky Súdneho dvora z 23. novembra 1999, Portugalsko/Rada, C‑149/96, Zb. s. I‑8395, bod 47, a z 9. januára 2003, Petrotub a Republica/Rada, bod 53). V každom prípade má však súd Únie právomoc preskúmať zákonnosť dotknutého aktu Únie s ohľadom na pravidlá WTO za predpokladu, že Únia chcela vykonať konkrétny záväzok v rámci WTO, alebo v prípade, že akt Únie výslovne odkazuje na konkrétne ustanovenia dohôd WTO (rozsudky Súdneho dvora Portugalsko/Rada, už citovaný, bod 49; Petrotub a Republica/Rada, už citovaný, bod 54, a z 27. septembra 2007, Ikea Wholesale, C‑351/04, Zb. s. I‑7723, bod 30).

34 Z odôvodnenia č. 5 základného nariadenia vyplýva, že jeho cieľom je najmä v čo najväčšej miere prebrať do práva Únie pravidlá obsiahnuté v antidumpingovej dohode z roku 1994, medzi ktorými sa nachádzajú najmä pravidlá týkajúce sa stanovenia existencie ujmy a príčinnej súvislosti medzi dumpingovými dovozmi a ujmou (pozri v tomto zmysle rozsudok Petrotub a Republica/Rada, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 55).

35 Z toho vyplýva, že ustanovenia základného nariadenia sa musia vykladať v čo najväčšej miere so zreteľom na príslušné ustanovenia antidumpingovej dohody (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora zo 14. júla 1998, Bettati, C‑341/95, Zb. s. I‑4355, bod 20, a Petrotub a Republica/Rada, už citovaný v bode 33 vyššie, bod 57).

36 Navyše, hoci výklady antidumpingovej dohody prijaté orgánom na urovnávanie sporov WTO nie sú pre Všeobecný súd záväzné pri jeho posúdení platnosti napadnutého nariadenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 1. marca 2005, Van Parys, C‑377/02, Zb. s. I‑1465, bod 54), nič nebráni tomu, aby sa Všeobecný súd o ne oprel, pokiaľ ide, tak ako v prejednávanej veci, o uskutočnenie výkladu určitého ustanovenia základného nariadenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. septembra 2008, Reliance Industries/Rada a Komisia, T‑45/06, Zb. s. II‑2399, bod 107).

37 V tomto kontexte je potrebné uviesť, že odvolací orgán WTO sa vo svojej správe týkajúcej sa sporu „Spojené štáty – Oceľ valcovaná za tepla“, prijatej 23. augusta 2001 (WT/DS184AB/R, bod 226), domnieval, že na dosiahnutie súladu so znením článku 3.5 antidumpingovej dohody v súvislosti s nepripísaním zodpovednosti musia orgány poverené prešetrovaním pristúpiť k primeranému zhodnoteniu ujmy spôsobenej štátnemu výrobnému odvetviu inými známymi faktormi, ako aj rozdeliť a rozlíšiť škodlivé účinky dumpingových dovozov a škodlivé účinky týchto iných faktorov.

38 Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné dospieť k záveru, že článok 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia neukladá inštitúciám nijakú povinnosť v súvislosti s formou a poradím analýz pripísania a nepripísania zodpovednosti, ktoré musia vykonať. Toto ustanovenie však naopak stanovuje, že tieto analýzy sa musia uskutočniť tak, aby umožnili oddeliť a odlíšiť škodlivé účinky dumpingových dovozov od škodlivých účinkov spôsobených inými faktormi.

39 Za týchto okolností treba konštatovať, že spor medzi účastníkmi konania v prejednávanej veci nie je vecnej, ale sémantickej povahy. Spôsob, akým Rada vo svojich písomnostiach opisuje metodológiu uplatnenú inštitúciami na účely uskutočnenia analýz pripísania a nepripísania zodpovednosti, má totiž len malú dôležitosť, pokiaľ metóda, ktorú Rada a Komisia skutočne uplatnili v prejednávanej veci, im umožnila uistiť sa, že ujma spôsobená inými faktormi než dumpingovými dovozmi týmto dumpingovým dovozom nebola pripísaná. Inštitúcie v prvej etape v odôvodneniach č. 112 až 114 dočasného nariadenia a v odôvodneniach č. 85 a 86 napadnutého nariadenia preskúmali účinok dumpingových dovozov. V druhej etape v odôvodneniach č. 115 až 136 dočasného nariadenia a v odôvodneniach č. 87 až 101 napadnutého nariadenia analyzovali účinky iných faktorov. V tretej etape v odôvodneniach č. 137 až 140 dočasného nariadenia a v odôvodneniach č. 102 až 104 napadnutého nariadenia pristúpili k stručnej syntéze analýz pripísania a nepripísania zodpovednosti a vyvodili z nej závery týkajúce sa príčinnej súvislosti. Hoci je pravda, že iné faktory ujmy než dumpingové dovozy boli zohľadnené až v druhej etape, inštitúcie uviedli svoj konečný záver, pokiaľ ide o pripísanie ujmy, až v závere tejto druhej etapy, takže škodlivé účinky dumpingových dovozov mohli byť oddelené a odlíšené od účinkov spôsobených inými faktormi.

40 Z toho vyplýva, že pri analýze príčinnej súvislosti uvedenej v odôvodneniach č. 111 až 140 dočasného nariadenia a v odôvodneniach č. 83 až 104 napadnutého nariadenia v prejednávanej veci nedošlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu v tom, že by inštitúcie uskutočnili najskôr analýzu pripísania zodpovednosti a následne analýzu nepripísania zodpovednosti.

41 V druhom rade treba určiť, či sa iné faktory ujmy než dumpingové dovozy musia, ako tvrdia žalobkyne, skúmať spoločne, alebo či sa musia, ako to tvrdí Rada, skúmať individuálne. Rovnako ako predchádzajúca otázka sa aj táto otázka musí posúdiť s ohľadom na znenie, cieľ, ako aj kontext článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia.

42 Po prvé, pokiaľ ide o znenie článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, ako je prebraté v bode 30 vyššie, treba uviesť, že toto ustanovenie nespresňuje, či sa iné faktory ujmy než dumpingové dovozy musia analyzovať spoločne alebo individuálne.

43 Po druhé, ako to bolo uvedené v bode 31 vyššie, cieľom článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia je oddeliť a odlíšiť škodlivé účinky dumpingových dovozov od škodlivých účinkov iných faktorov, aby ujma spôsobená týmito inými faktormi nebola pripísaná uvedeným dovozom. Na dosiahnutie tohto cieľa je za určitých okolností nevyhnutná spoločná analýza iných faktorov. O takýto prípad ide najmä vtedy, ak inštitúcie na základe individuálnej analýzy dospejú k záveru, že každý z týchto iných faktorov má negatívny účinok na situáciu výrobného odvetvia Spoločenstva, pričom však tento vplyv nemožno považovať za významný. Ako uviedli žalobkyne vo svojich písomných podaniach, ak desiatka iných faktorov, než sú dumpingové dovozy, spôsobila spolu 99 % ujmy, ale žiadny z nich nemal významný dopad na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva, inštitúcie sa budú naďalej domnievať, že uvedené dovozy spôsobili vecnú ujmu, keďže žiadny z desiatich iných faktorov posudzovaných osobitne nebude považovaný za faktor spôsobujúci ujmu. Takúto analýzu nemožno považovať za analýzu v súlade s cieľom článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia.

44 Po tretie kontextuálna analýza tohto ustanovenia potvrdzuje, že za určitých okolností je nevyhnutná spoločná analýza iných faktorov. Ako sa už uviedlo, cieľom článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia je prebrať do práva Únie článok 3.5 antidumpingovej dohody. Vo svojej správe týkajúcej sa sporu „Európske spoločenská – Príslušenstvo k potrubiam“, prijatej 18. augusta 2003 (WT/DS219/AB/R, body 190 a 192), sa odvolací orgán WTO domnieval, že hoci článok 3.5 antidumpingovej dohody neukladá povinnosť hodnotiť kolektívne účinky iných príčinných faktorov, mohli by existovať prípady, v ktorých by na základe pre ne osobitných vecných okolností skutočnosť, že sa nepreskúma spoločný vplyv iných príčinných faktorov, mala za následok, že orgán poverený prešetrovaním by nesprávne pripísal účinky iných faktorov dumpingovým dovozom. Podľa odvolacieho orgánu WTO je orgán poverený prešetrovaním povinný preskúmať spoločný vplyv iných príčinných faktorov len pod podmienkou, že si vzhľadom na vecné okolnosti osobitné pre dotknutú vec plní povinnosť nepripísať dumpingovým dovozom ujmy spôsobené inými príčinnými faktormi.

45 Z toho vyplýva, že po vzore žalobkyne je namieste sa domnievať, že spoločná analýza účinkov iných faktorov ujmy než dumpingových dovozov by mohla byť za určitých okolností nevyhnutná. O takú situáciu ide najmä vtedy, keď inštitúcie v prípade veľkého počtu iných faktorov ujmy než dumpingových dovozov dospeli k záveru, že mohli prispieť k ujme, ale že ich individuálny dopad nemôže byť považovaný za významný.

46 Preto je potrebné domnievať sa, že výklad článku 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, ktorý presadzuje Rada nie síce v napadnutom nariadení, ale výlučne vo svojich písomných podaniach, je nesprávny. To však neznamená, že by v rámci napadnutého nariadenia došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, ktoré by mohlo odôvodňovať zrušenie napadnutého nariadenia. V napadnutom nariadení sa totiž Rada obmedzila na uskutočnenie individuálnej analýzy rôznych faktorov ujmy, pričom nikde neuviedla, že sa domnieva, že spoločná analýza uvedených faktorov nie je nevyhnutná. Preto nemožno dospieť k záveru, že v rámci napadnutého nariadenia došlo k nesprávnemu právnemu posúdeniu, pokiaľ sa v prejednávanej veci nedospelo k záveru, že takáto spoločná analýza bola nevyhnutná.

47 Z bodu 45 vyššie však vyplýva, že je namieste preskúmať výhrady predložené žalobkyňami, čo sa týka individuálnej analýzy každého z iných známych faktorov ujmy, kým bude možné určiť, či spoločná analýza bola v prejednávanej veci nevyhnutná. Preto dospieť k záveru, či sa Rada tým, že sa uspokojila s individuálnou analýzou faktorov ujmy, dopustila nesprávneho právneho posúdenia, bude možné až po preskúmaní uskutočnenom v nasledujúcich bodoch 49 až 215, ktorého cieľom je overiť jednak, či individuálna analýza každého z iných známych faktorov ujmy nebola nezákonná, a jednak, či si okolnosti prejednávanej veci vyžadovali spoločnú analýzu iných faktorov ujmy.

48 Naopak hneď na tomto mieste je potrebné zamietnuť prvú časť prvého žalobného dôvodu založenú na nesprávnom právnom posúdení, pokiaľ ide o metodológiu inštitúcií uplatnenú pri analýze príčinnej súvislosti.

2. O individuálnej analýze iných faktorov ujmy než dumpingových dovozov (druhá až ôsma časť prvého žalobného dôvodu)

49 Na úvod treba pripomenúť zásady judikatúry, vzhľadom na ktoré je potrebné skúmať rôzne výhrady uvedené žalobkyňami, pokiaľ ide o individuálnu analýzu rôznych iných faktorov ujmy než dumpingových dovozov.

50 Podľa judikatúry citovanej v bode 27 vyššie sú Rada a Komisia povinné preskúmať, či ujma, za ktorú zamýšľajú vyvodiť zodpovednosť, skutočne vyplýva z dumpingových dovozov, a vylúčiť akúkoľvek ujmu vyplývajúcu z iných faktorov.

51 Navyše podľa ustálenej judikatúry otázka, či výrobnému odvetviu Spoločenstva vznikla ujma a či je táto ujma pripísateľná dumpingovému alebo subvencovanému dovozu, ako aj otázka, či iné známe faktory prispeli k ujme, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Spoločenstva, predpokladá ohodnotenie zložitých hospodárskych otázok, na ktoré majú inštitúcie širokú voľnú úvahu. Z toho vyplýva, že preskúmanie posúdenia inštitúcií vykonané súdom Únie musí byť obmedzené na overenie dodržania procesných pravidiel, vecnej správnosti skutkových zistení uvedených na vykonanie napádaného výberu, neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia skutkového stavu alebo neexistencie zneužitia právomoci (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa Aluminium Silicon Mill Products/Rada, už citovaný v bode 27 vyššie, bod 71, a zo 17. decembra 2008, HEG a Graphite India/Rada, T‑462/04, Zb. s. II‑3685, bod 120).

a) O druhej časti prvého žalobného dôvodu týkajúcej sa vývoja dopytu po oceli a cien na trhu Spoločenstva a na svetovom trhu

Tvrdenia účastníkov konania

52 Žalobkyne tvrdia, že v odôvodnení č. 85 napadnutého nariadenia došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu a že porušuje článok 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia, keďže tlak na ceny Spoločenstva nemožno pripísať dumpingovým dovozom, ale je nutné ho pripísať vývoju cien na svetovom trhu a vývoju dopytu po oceli.

53 Po prvé sa totiž ceny ferosilícia vyvíjali rovnako na každom veľkom svetovom trhu a vývoj cien Spoločenstva odzrkadľoval dynamiku svetového trhu. Podľa žalobkýň, keďže ceny na všetkých trhoch klesali, najmä od roku 2005 do konca obdobia prešetrovania, je zjavne nerozumné domnievať sa, že by bez dumpingových dovozov došlo v Spoločenstve k nárastu cien, aby boli kryté rastúce náklady výrobného odvetvia Spoločenstva zvýšené o primerané rozpätie zisku.

54 Po druhé nízka hladina cien ferosilícia nevyplýva z dumpingových dovozov, ale z vývoja dopytu. Samotná Rada v napadnutom nariadení uznala, že ceny ferosilícia kopírujú fluktuácie dopytu. Nesprávne však analyzovala vývoj cien ferosilícia v Spoločenstve vo vzťahu k vývoju svetovej výroby surovej ocele, hoci tieto ceny sú určované výrobou ocele v Spoločenstve. Vývoj cien ferosilícia v Spoločenstve presne odzrkadľoval vývoj dopytu po oceli a uvedené ceny sa znižovali pomerne k stagnácii alebo poklesu dopytu v Spoločenstve. Preto sa žalobkyne domnievajú, že ak by aj nedošlo k podhodnoteniu prostredníctvom dumpingových dovozov, výrobné odvetvie Spoločenstva by utrpelo straty z dôvodu zvýšenia nákladov a súčasného poklesu dopytu.

55 Po tretie žalobkyne poukazujú na to, že počas obdobia prešetrovania sa ferosilícium predávalo v Spoločenstve za vyššiu cenu než na ostatných trhoch. Čo sa týka svetového trhu, kde boli ceny skôr v rovnováhe, nemožno tvrdiť, že ceny takého trhu, na ktorom sú najvyššie, boli nespravodlivo podhodnotené alebo znižované.

56 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania namieta proti tvrdeniam žalobkýň.

Posúdenie Všeobecným súdom

57 Druhá časť prvého žalobného dôvodu sa v podstate týka hodnotenia úlohy svetového vývoja cien ferosilícia a dopytu hutníckeho odvetvia inštitúciami ako iných známych faktorov, ktoré mohli spôsobiť ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva alebo k nej prispieť.

58 V tomto ohľade je potrebné na jednej strane uviesť, že Rada sa v odôvodnení č. 85 napadnutého nariadenia domnievala, že z dôvodu dumpingových dovozov výrobné odvetvie Spoločenstva nemohlo zvýšiť svoje predajné ceny na úroveň nevyhnutnú na pokrytie všetkých svojich nákladov. Na druhej strane Rada v odôvodneniach č. 87 až 90 napadnutého nariadenia uviedla dôvody, pre ktoré rozhodla o zamietnutí tvrdenia, podľa ktorého nízka úroveň cien ferosilícia súvisela s dynamikou svetového trhu, ktorý sa sám osebe vyvíjal v závislosti od kolísania dopytu hutníckeho odvetia, a nie od dumpingových dovozov. Rada po prvé vysvetlila, že v trhových ekonomikách sa síce ceny vo všeobecnosti stanovujú na základe úrovní ponuky a dopytu, avšak iné faktory, akými sú v tejto veci dumpingové dovozy, do tohto stanovovania môžu zasiahnuť. Po druhé spresnila, že niet pochybností o tom, že svetový dopyt po ferosilíciu, najmä dopyt hutníckeho odvetvia, vplýval na stanovenie cien v určitých okamihoch počas posudzovaného obdobia, pričom boli obdobia, v ktorých ceny ferosilícia poklesli napriek rastúcemu dopytu. Po tretie konštatovala, že aj na úrovni Spoločenstva ceny ferosilícia v určitých okamihoch klesali napriek zvýšeniu dopytu zo strany hutníckeho odvetvia.

59 Žalobkyne spochybňujú tento záver na základe troch tvrdení. Po prvé, keďže ceny na svetovom trhu klesali, najmä v období od roku 2005 do konca obdobia prešetrovania, a to aj bez dumpingových dovozov, ceny v Spoločenstve nemohli rásť. Po druhé, ceny ferosilícia v Spoločenstve sledovali kolísanie výroby ocele v Spoločenstve a k ich poklesu došlo v rovnakom čase ako k stagnácii alebo poklesu dopytu hutníckeho odvetvia Po tretie, ceny na trhu Spoločenstva boli najvyššie na svete, čo vylučuje akékoľvek podhodnotenie či umelé znižovanie.

60 Žiadne z týchto troch tvrdení však nie je takej povahy, aby preukázalo, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 3 ods. 6 a 7 základného nariadenia.

61 Preto v prvom rade, pokiaľ ide o tvrdenie založené na vývoji cien na svetovom trhu, treba uviesť, že žalobkyne na podporu tohto tvrdenia odkazujú na tabuľku reprodukovanú v žalobe, ktorá podľa nich preukazuje, že ceny ferosilícia sa vyvíjajú rovnako na všetkých dôležitých svetových trhoch a že vývoj ceny v Spoločenstve je len odzrkadlením dynamiky svetového trhu. Ak aj je pravda, že táto tabuľka ukazuje, že cena ferosilícia v Spoločenstve sa vo všeobecnosti vyvíja rovnako ako ceny v Spojených štátoch a Japonsku, nijako nepotvrdzuje, že by ceny na svetovom trhu klesali počas celého zohľadňovaného obdobia, konkrétne od 1. januára 2003 do 30. septembra 2006 alebo aspoň do januára 2005 do konca obdobia prešetrovania, konkrétne do 30. septembra 2006. Naopak, z tejto tabuľky vyplýva, že ceny sa v rokoch 2003 až 2004 a počas obdobia prešetrovania zvýšili. Tento vývoj je potvrdený údajmi týkajúcimi sa priemerných cien v Spoločenstve uvedenými v odôvodnení č. 96 dočasného nariadenia, čo sú údaje, ktoré žalobkyne nespochybnili. Preto žalobkyne nemôžu tvrdiť, že z dôvodu všeobecného poklesu cien ferosilícia by bolo nerozumné tvrdiť, že bez dumpingových dovozov by sa ceny Spoločenstva zvýšili na úroveň dovoľujúcu výrobnému odvetviu Spoločenstva pokryť rastúce náklady a získať primerané rozpätie zisku.

62 V druhom rade, pokiaľ ide o tvrdenie založené na kolísaní dopytu hutníckeho odvetvia a analýze cien ferosilícia v Spoločenstve v pomere k svetovej výrobe surovej ocele, treba uviesť, že žalobkyne odmietajú graf predložený inštitúciami v konečnom informačnom dokumente, ktorý zobrazuje vývoj cien ferosilícia v Spoločenstve vzhľadom na vývoj svetovej výroby surovej ocele, a na podporu svojho tvrdenia odkazujú na graf uvedený v prílohe ich žaloby, ktorý zobrazuje vývoj cien ferosilícia v Spoločenstve v pomere k vývoju výroby ocele v Spoločenstve. V rozpore s tvrdeniami žalobkyne však tento graf neumožňuje preukázať, že ceny ferosilícia v Spoločenstve kopírovali kolísanie výroby ocele v Spoločenstve a že poklesli v rovnakom čase, ako došlo k stagnácii alebo poklesu dopytu hutníckeho odvetvia Spoločenstva.

63 Preto treba po prvé podľa vzoru Rady zdôrazniť, že tento graf ukazuje, že ceny v Spoločenstve nie vždy sledovali kolísanie výroby ocele v Spoločenstve. Napríklad z grafu vyplýva, že v roku 2004, teda v okamihu, keď sa zvýšila výroba ocele v Spoločenstve, pokles cien pokračoval. Rovnako v roku 2006 podľa grafu výroba ocele poklesla, ale ceny sa zvýšili. Tieto príklady potvrdzujú, že graf predložený žalobkyňami nie je dostatočný na podopretie ich tvrdenia, podľa ktorého bolo zníženie cien spôsobené poklesom dopytu.

64 Po druhé treba poukázať na to, že graf nepreukazuje pokles ponuky počas celého zohľadňovaného obdobia. Opisuje totiž zvýšenie výroby ocele od tretieho štvrťroku 2003 až do druhého štvrťroku 2004, od štvrtého štvrťroku 2004 do druhého štvrťroku 2005 a počas prvých troch štvrťrokov obdobia prešetrovania, ktoré pokrývali obdobie od 1. októbra 2005 do 30. septembra 2006. Graf tiež ukazuje, že ceny ferosilícia v Spoločenstve sa zvýšili od tretieho štvrťroku 2003 do druhého štvrťroku 2004 a počas celého obdobia prešetrovania. Vzhľadom na tieto nárasty nestačí tvrdiť, že ceny v Spoločenstve poklesli v rovnakom čase, ako došlo k stagnácii alebo poklesu dopytu hutníckeho odvetvia Spoločenstva, aby sa preukázalo, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď uviedla, že z dôvodu dumpingových dovozov výrobné odvetvie Spoločenstva nemohlo zvýšiť svoje predajné ceny na úroveň nevyhnutnú na pokrytie svojich nákladov. Žalobkyne mali preukázať, že zvýšenie výroby ocele počas uvedených období bolo príliš nízke na to, aby viedlo k zvýšeniu cien, ktoré by výrobcom ferosilícia v Spoločenstve umožnilo preniesť výrobné náklady na spotrebiteľov, čo však neurobili.

65 V treťom rade, pokiaľ ide o tvrdenie týkajúce sa cien v Spoločenstve, ktorých úroveň neumožňuje tvrdiť, že boli nespravodlivo podhodnotené či umelo znížené, treba pripomenúť, že podhodnotenie alebo zníženie cien sú právnymi kategóriami, na ktoré sa odkazuje v článku 3 ods. 3 základného nariadenia (teraz článok 3 ods. 3 nariadenia č. 1225/2009). Schematickým spôsobom v rámci stanovenia podhodnotenia v zmysle tohto ustanovenia inštitúcie pristupujú k porovnaniu cien v Spoločenstve s prispôsobenými cenami dovozov, aby zistili rozpätie podhodnotenia vyjadrené vo forme percentuálneho podielu. Takisto v prípade, keď sa konštatuje, že ceny v Spoločenstve poklesli alebo nevzrástli dostatočne, inštitúcie vždy schematicky pristúpia k porovnaniu cien na dovoze s cieľovou cenou v Spoločenstve, teda s cenou, ktorá by bola dosiahnutá, ak by nedošlo k dumpingovým dovozom, čím zistia rozpätie odstránenia ujmy, ktoré je tiež vyjadrené vo forme percentuálneho podielu. V prejednávanej veci z odôvodnení č. 87 až 89 a 112 dočasného nariadenia vyplýva, že inštitúcie stanovili podhodnotenie cien na základe článku 3 ods. 3 základného nariadenia. Preto v odôvodnení č. 89 dočasného nariadenia Komisia dala dôraz na to, že vypočítala rozpätia podhodnotenia od 4 do 11 % v závislosti od vyrábajúcich vývozcov s výnimkou troch vyrábajúcich vývozcov, vo vzťahu ku ktorým sa nezistilo nijaké podhodnotenie. Žalobkyne však nepredložili žiadne tvrdenie, ktoré by mohlo spochybniť výpočet rozpätí podhodnotenia uskutočnený inštitúciami. Obyčajné konštatovanie, že ceny v Spoločenstve sú najvyššie na svete, nepredstavuje takého spochybnenie.

66 Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné dospieť k záveru, že žiadne z tvrdení predložených žalobkyňami nie je takej povahy, aby preukázalo, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď tvrdila, že výrobné odvetvie Spoločenstva nemohlo zvýšiť svoje predajné ceny na úroveň nevyhnutnú na pokrytie všetkých svojich nákladov z dôvodu dumpingových dovozov, a nie z dôvodu dynamiky svetového trhu a kolísania dopytu hutníckeho odvetia.

67 Preto treba druhú časť prvého žalobného dôvodu zamietnuť ako nedôvodnú.

b) O tretej časti prvého žalobného dôvodu týkajúcej sa účinkov ujmy, ktorú si výrobné odvetvie Spoločenstva spôsobilo samo

O prvej výhrade týkajúcej sa zmeny orientácie výroby určitými výrobcami Spoločenstva

– Tvrdenia účastníkov konania

68 Žalobkyne tvrdia, že Rada primerane nezohľadnila dopad, ktorý na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva mali dobrovoľné zmeny orientácie výroby uskutočnené spoločnosťami Huta Laziska S.A., OFZ a.s. a Vargön Alloys AB, a to v roku 2004, teda v roku označenom v napadnutom nariadení ako „osobitne priaznivý“.

69 V prvom rade sa inštitúcie dopustili významného nesprávneho vecného posúdenia, ktoré malo značný vplyv na analýzu príčinnej súvislosti, keďže, ako to vyplýva z odôvodnenia č. 135 dočasného nariadenia, hoci v roku 2004 dvaja výrobcovia ferosilícia zmenili orientáciu svojej výroby na výrobu zliatin mangánu, z odôvodnenia č. 93 tohto nariadenia tiež vyplýva, že toto zníženie výroby ferosilícia bolo zohľadnené až v roku 2005. Rozhodnutie o obmedzení výroby ferosilícia v okamihu, keď boli podmienky na trhu priaznivé, viedlo k zvýšeniu nákladov jednotkovej výroby ferosilícia, k zníženiu výroby a predaja, ako aj k väčšiemu nedostatku na trhu. Na druhej strane nezohľadnenie zmien orientácie výroby v roku 2004 vytvorilo chybný obraz vývoja výrobnej kapacity, samotnej výroby a ziskovosti výrobného odvetvia Spoločenstva.

70 V druhom rade sa inštitúcie dopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď tvrdili, že zmeny orientácie výroby boli reakciou na dumpingové dovozy. Na jednej strane bol totiž rok 2004 výnimočným rokom, počas ktorého sa ziskovosť výrobného odvetvia Spoločenstva zvýšila na najvyššiu úroveň v zohľadňovanom období, pričom úroveň návratnosti investície dosiahla skoro 20 %, na druhej strane sa Huta Laziska rozhodla zmeniť orientáciu svojej výroby na silikomangán, teda výrobok, ktorý si vyžaduje menšiu energetickú spotrebu a má lepšiu ziskovosť. Preto možno podľa žalobkýň ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania vysvetliť prostredníctvom dobrovoľných zmien orientácie výroby, ktoré viedli k nárastu výrobných nákladov, ktorý ako taký viedol k ďalšiemu zníženiu výroby.

71 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania namieta proti tvrdeniam žalobkýň.

– Posúdenie Všeobecným súdom

72 Táto výhrada sa týka v podstate spôsobu, ktorým inštitúcie analyzovali dopad, ktorý má na výrobné odvetvie Spoločenstva zmena určenia pecí pôvodne určených na výrobu ferosilícia na výrobu silikomangánu určitými výrobcami Spoločenstva v roku 2004.

73 V tomto ohľade treba uviesť, že Komisia analyzovala dopad uvedenej zmeny určenia pecí v odôvodneniach č. 135 a 136 dočasného nariadenia. Tvrdila v nich, že napriek nákladom spojeným so zmenou orientácie výroby bola časť výroby predmetom takejto zmeny orientácie v roku 2004, keď zliatiny mangánu na trhu Spoločenstva chýbali, zatiaľ čo ponuka ferosilícia bola dostatočná. Dospela však k záveru, že rozhodnutie znížiť výrobu, ktoré prijali niektorí výrobcovia Spoločenstva, nebolo urobené dobrovoľne, ale bolo spôsobené dumpingovými dovozmi, ktoré zabránili akejkoľvek ziskovosti výrobného odvetvia Spoločenstva pri predaji ferosilícia. Navyše v odôvodnení č. 93 dočasného nariadenia Komisia upravila od roku 2005 údaje týkajúce sa výrobných kapacít uvedené v tabuľke týkajúcej sa výrobných kapacít a využitia výrobnej kapacity, aby zohľadnila zmenu určenia pecí.

74 Žalobkyne spochybňujú tak odôvodnenie č. 93, ako aj odôvodnenia č. 135 a 136 dočasného nariadenia.

75 V prvom rade, pokiaľ ide o tvrdenie, ktoré žalobkyne zakladajú na nesprávnom vecnom posúdení v rámci odôvodnenia č. 93 dočasného nariadenia, Rada v odpovedi na písomnú otázku, ktorá jej bola položená v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania, vysvetlila, že k zmene orientácie výroby došlo začiatkom decembra 2004. Na pojednávaní tiež uznala, že výrobné kapacity, ktorých sa táto zmena orientácie týkala, nemohli byť v decembri 2004 použité na výrobu ferosilícia. Preto je potrebné konštatovať, že číselné údaje týkajúce sa výrobných kapacít mali byť upravené od roku 2004, a nie od roku 2005. Z toho vyplýva, že v odôvodnení č. 93 dočasného nariadenia došlo k vecnej chybe.

76 Všeobecný súd však nesúhlasí so stanoviskom žalobkýň, pokiaľ ide o dôsledky, ktoré je z tejto chyby potrebné vyvodiť. Na jednej strane je totiž potrebné konštatovať, ako to uviedla Rada na pojednávaní, že vzhľadom na skutočnosť, že k poklesu výrobných kapacít došlo až v decembri 2004, celková úprava uvedených kapacít za celý rok 2004 by predstavovala len veľmi malý objem rovnajúci sa jednej dvanástine úpravy uskutočnenej vo vzťahu k roku 2005. Na druhej strane za predpokladu, že by k úprave výrobných kapacít došlo aj za rok 2004, hospodárska situácia na trhu Spoločenstva s ferosilíciom by bola v roku 2004 takáto: zvýšenie dopytu, zvýšenie objemu dumpingových dovozov, zníženie výroby, malé zníženie výrobných kapacít, zníženie predaja a trhových podielov výrobného odvetvia Spoločenstva, zvýšenie ich cien, ich rozpätia zisku a ich návratnosti investícií. Inými slovami, s výnimkou výrobných kapacít, výroby, predaja a trhových podielov ukazujú všetky hospodárske ukazovatele priaznivý vývoj. Za týchto okolností je pravdepodobné, že rozhodnutie určitých výrobcov Spoločenstva zmeniť orientáciu svojej výroby je výsledkom obchodného rozhodnutia s cieľom dosiahnuť lepšiu úroveň ziskovosti na trhu silikomangánu, a nie výsledkom existencie dumpingových dovozov na trhu ferosilícia, ktoré údajne poškodili ziskovosť výrobného odvetvia Spoločenstva. V každom prípade je pravdepodobné, že rozhodnutie niektorých výrobcov Spoločenstva o zmene orientácie svojej výroby zohľadnilo nielen perspektívy lepšej ziskovosti na trhu silikomangánu, ale aj prítomnosť dovozov za nízke ceny, ktorých objem sa významne zvýšil už v roku 2004, pričom znižovali atraktivitu perspektív ziskovosti tak na trhu ferosilícia, ako aj na trhu silikomangánu.

77 Preto nesprávne vecné posúdenie nachádzajúce sa v odôvodnení č. 93 dočasného nariadenia nemohlo narušiť analýzu príčinnej súvislosti.

78 V druhom rade, pokiaľ ide o tvrdenie založené žalobkyňami na zjavne nesprávnom posúdení, ktorého sa dopustili inštitúcie, keď v odôvodnení č. 136 dočasného nariadenia tvrdili, že zmeny výroby boli reakciou na dumpingové dovozy, v bode 76 vyššie sa preukázalo, že hoci je pravdepodobné, že zmeny výroby boli výsledkom obchodného rozhodnutia s cieľom dosiahnuť lepšiu úroveň ziskovosti na trhu silikomangánu, a nie výsledkom existencie dumpingových dovozov na trhu ferosilícia, ktoré údajne poškodili ziskovosť výrobného odvetvia Spoločenstva, je tiež pravdepodobné, že rozhodnutia o zmene orientácie boli motivované nielen perspektívami lepšej ziskovosti na trhu silikomangánu, ale aj prítomnosťou dovozov za nízke ceny na trhu ferosilícia.

79 Preto je namieste dospieť k názoru, že žiadne z tvrdení uvedených žalobkyňami nie je takej povahy, aby preukázalo, že inštitúcie sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia.

80 Vzhľadom na predchádzajúce treba túto výhradu zamietnuť ako nedôvodnú.

O druhej výhrade týkajúcej sa prerušení výroby niektorými výrobcami Spoločenstva

– Tvrdenia účastníkov konania

81 Žalobkyne tvrdia, že Rada nezohľadnila účinky, ktoré majú na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva prerušenia výroby dobrovoľne uskutočnené niektorými výrobcami Spoločenstva, a neoprávnene ich pripísala sporným dovozom.

82 V prvom rade sa Rada mala dopustiť zjavne nesprávneho posúdenia, keď v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia odmietla zohľadniť účinky prerušenia výroby spoločnosťou Huta Laziska z dôvodu, že hodnotenie existencie príčinnej súvislosti sa musí uskutočniť na úrovni výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku, a to napriek tomu, že uvedený faktor mal vplyv na výkon výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku. V tomto ohľade žalobkyne poukazujú na to, že po prvé Huta Laziska ukončila svoju výrobu viackrát v priebehu zohľadňovaného obdobia vzhľadom na ťažkosti vo vzťahoch so svojím dodávateľom energie, po druhé bola nútená zmeniť svoju orientáciu na výrobu takých výrobkov, akým je silikomangán, ktoré majú nižšie nároky na spotrebu energie a sú ziskovejšie, a po tretie v rámci nariadenia Rady (ES) č. 1420/2007 zo 4. decembra 2007, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz silikomangánu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a Kazachstane a ukončuje sa konanie týkajúce sa dovozu silikomangánu s pôvodom na Ukrajine (Ú. v. EÚ L 317, s. 5), inštitúcie analyzovali vývoj situácie spoločnosti Huta Laziska oddelene.

83 V druhom rade sa inštitúcie dopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď odmietli zohľadniť účinky prerušenia výroby jednak spoločnosti FerroAtlántica SL v obdobiach veľkej spotreby energie, počas ktorých tento výrobca maximalizoval svoje zisky tým, že predával energiu, a jednak spoločnosti Vargön Alloys, ktorá ukončila svoju výrobu ferosilícia počas obdobia prešetrovania. Pokiaľ ide o FerroAtlántica, žalobkyne v replike uvádzajú, že Rada až vo svojom vyjadrení k žalobe po prvýkrát uviedla, že zastavenie výroby ferosilícia počas hodín, keď dochádza k najvyššej spotrebe elektriny, bolo vždy súčasťou obchodného modelu tejto spoločnosti. Tomuto tvrdeniu navyše odporuje odôvodnenie č. 81 napadnutého nariadenia, v ktorom Rada tvrdí, že k zníženiam výroby v dôsledku prerušenia dodávok elektriny nedochádzalo pravidelne.

84 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania namieta proti tvrdeniam žalobkýň.

– Posúdenie Všeobecným súdom

85 Táto výhrada sa týka spôsobu, ktorým inštitúcie analyzovali dopad prerušenia výroby troch výrobcov Spoločenstva – spoločností Huta Laziska, FerroAtlántica a Vargön Alloys – na výrobné odvetvie Spoločenstva.

86 Žalobkyne Rade v podstate vytýkajú jednak, že v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia nesprávne analyzovala účinky prerušenia výroby, ku ktorým došlo v spoločnosti Huta Laziska, a jednak, že nezohľadnila prerušenia výroby, ku ktorým došlo v spoločnostiach FerroAtlántica a Vargön Alloys.

87 V prvom rade, pokiaľ ide o zjavne nesprávne posúdenie, ku ktorému údajne došlo pri posudzovaní situácie spoločnosti Huta Laziska, treba pripomenúť, že v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia Rada tvrdila, že príčina utrpenej ujmy sa musela posudzovať na úrovni výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku, a hoci by údaje týkajúce sa tohto výrobcu mohli byť vylúčené z hodnotenia ujmy, vývoj pozorovaný vo zvyšku výrobného odvetvia Spoločenstva ostáva jasne negatívny a naďalej svedčí o značnej ujme.

88 V tomto ohľade je najskôr potrebné tak ako žalobkyne poukázať na to, že analýza existencie príčinnej súvislosti sa nemusí nevyhnutne uskutočňovať na úrovni výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku, takže sa nemusí zohľadniť všetka ujma spôsobená jednému z výrobcov Spoločenstva na základe iného faktora než dumpingových dovozov. Ako sa totiž už zdôraznilo v bode 30 vyššie, v rámci analýzy nepripísania zodpovednosti upravenej v článku 3 ods. 7 základného nariadenia inštitúcie musia jednak preskúmať všetky ostatné známe faktory, ktoré spôsobujú ujmu výrobnému odvetviu Spoločenstva v rovnakom čase ako dumpingové dovozy, a jednak zabezpečiť, aby ujma spôsobená týmito inými faktormi nebola pripísaná uvedeným dovozom. Článok 3 ods. 7 základného nariadenia nespresňuje, či toto preskúmanie musí zohľadniť len ujmu spôsobenú výrobnému odvetviu Spoločenstva ako celku inými faktormi. Vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, ktorým je, ako sa už uviedlo v bode 31 vyššie, aby sa oddelili a odlíšili škodlivé účinky dumpingových dovozov od škodlivých účinkov iných faktorov, je možné, že za určitých okolností sa ujma spôsobená individuálne jednému výrobcovi Spoločenstva iným faktorom než dumpingovými dovozmi musí zohľadniť, pokiaľ prispela k ujme, ktorá bola zistená v prípade výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku.

89 Ďalej je pravda, že v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia Rada nešpecifikovane uviedla, že dôvod ujmy sa mal analyzovať na úrovni výrobného odvetvia Spoločenstva ako celku, čo by mohlo viesť k domnienke, že určitý faktor ujmy, ktorý má individuálny vplyv na určitého výrobcu Spoločenstva, by sa nikdy nemusel zohľadniť. Avšak v rozpore s tým, čo tvrdia žalobkyne, ujma, ktorú mohlo spôsobiť prerušenie výroby spoločnosti Huta Laziska, bola riadne zohľadnená. Preto, ako sa uviedlo v bode 87 vyššie, Rada vysvetlila, že hoci údaje týkajúce sa tohto výrobcu boli vylúčené z analýzy ujmy, vývoj pozorovaný vo výrobnom odvetví Spoločenstva naďalej odzrkadľoval existenciu ujmy. Žalobkyne sa však nesnažia preukázať, že v rámci tohto odôvodnenia došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu. Uspokojujú sa s tvrdením, že príčinou prerušenia výroby spoločnosti Huta Laziska boli ťažkosti s jej dodávateľom elektrickej energie, čo Rada zohľadnila v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia.

90 Nakoniec, pokiaľ ide o nariadenie č. 1420/2007, ako sa pripomenulo v bodoch 50 a 51 vyššie, inštitúciám v rámci výkonu ich voľnej úvahy prináleží, aby preskúmali, či výrobnému odvetviu Spoločenstva vznikla ujma a či je táto ujma pripísateľná dumpingovému dovozu alebo či k tejto ujme prispeli iné známe faktory. Táto voľná úvaha sa uplatňuje z prípadu na prípad v závislosti od všetkých relevantných skutočností (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 14. marca 1990, Gestetner Holdings/Rada a Komisia, C‑156/87, Zb. s. I‑781, bod 43). V každom prípade na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne, posúdenie situácie spoločnosti Huta Laziska v napadnutom nariadení sa významne nelíši od jej posúdenia v nariadení č. 1420/2007. Tak ako v napadnutom nariadení, ani v nariadení č. 1420/2007 sa nenachádza pododdiel venovaný spoločnosti Huta Laziska. Navyše tak ako v napadnutom nariadení sa v ňom situácia spoločnosti Huta Laziska posudzuje v rámci pododdielu venovaného dopadu vývoja výrobných nákladov na ujmu. Možno identifikovať len jeden rozdiel medzi nariadením č. 1420/2007 a napadnutým nariadením. Kým v napadnutom nariadení Rada hypoteticky a výlučne na účely vylúčenia akéhokoľvek dopadu na hodnotenie ujmy utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva ako celkom pripustila, že ujma spoločnosti Huta Laziska by mohla byť dôsledkom jej sporu so svojím dodávateľom elektrickej energie, v nariadení č. 1420/2007 pripustila, že tento spor, ako aj rast nákladov na elektrickú energiu mohli mať vplyv na výkon spoločnosti Huta Laziska, ale že z celkového hľadiska vývoj výrobných nákladov neprispel k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva.

91 Z toho vyplýva, že žiadne z tvrdení predložených žalobkyňou nie je takej povahy, aby preukázalo, že v odôvodnení č. 101 napadnutého nariadenia došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

92 V druhom rade, pokiaľ ide o údajné zjavne nesprávne posúdenie pri posudzovaní prerušenia výroby spoločností FerroAtlántica a Vargön Alloys, treba uviesť, že po prvé, čo sa týka spoločnosti FerroAtlántica, žalobkyne na pojednávaní spresnili, že sa domnievajú, že prerušenia výroby tejto spoločnosti boli základom ujmy „spôsobenej vlastným zavinením“, keďže zvýšenie ceny elektrickej energie viedlo FerroAtlántica k uprednostneniu predaja energie pred predajom ferosilícia. Treba však konštatovať, že jediný dokument, o ktorý sa žalobkyne opierajú pri tvrdení, že údajne došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu inštitúcií, je list spoločnosti FerroAtlántica adresovaný Euroalliages z 26. februára 2007. V tomto liste FerroAtlántica vysvetlila, že z dôvodu jej cenového systému došlo k zastaveniu výroby ferosilícia počas hodín, keď dochádza k najvyššej spotrebe elektriny, a že elektrická energia, ktorú počas týchto hodín vyrobila, bola predaná. Tento list však vôbec nepreukazuje, že FerroAtlántica prerušuje svoju výrobu v prípade zvýšenia cien elektrickej energie. Žalobkyne preto nepredložili nijaký dôkaz, ktorý by preukazoval, že obmedzenia výroby FerroAtlántica počas hodín, keď dochádza k najvyššej spotrebe elektriny, prispeli k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva ako celkom a že Rada ich mala zohľadniť.

93 Po druhé, čo sa týka spoločnosti Vargön Alloys, žalobkyne sa obmedzujú na tvrdenie, že táto spoločnosť ukončila výrobu uprostred obdobia prešetrovania. Hoci v dokumente priloženom k žalobe tvrdia, že toto prerušenie výroby je dôsledkom cenovej úrovne elektrickej energie, nepredložili nijaký dôkaz na podporu tohto tvrdenia. Nijako teda nepreukázali, že táto spoločnosť sama prispela k vlastnej ujme a že svoju výrobu neprerušila v reakcii na dumpingové dovozy. Preto nemožno tvrdiť, že sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď situácii spoločnosti Vargön Alloys nevenovala konkrétne úvahy.

94 Vzhľadom na predchádzajúce je namieste túto výhradu v tretej časti prvého žalobného dôvodu zamietnuť ako nedôvodnú.

O tretej výhrade týkajúcej sa použitia teoretickej nominálnej výrobnej kapacity

– Tvrdenia účastníkov konania

95 Žalobkyne tvrdia, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 3 ods. 7 základného nariadenia, ako aj ich právo na obhajobu, keď odmietla použiť skutočnú výrobnú kapacitu namiesto teoretickej nominálnej výrobnej kapacity.

96 V prvom rade sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď po prvé ignorovala také skutočnosti, akými sú zmena orientácie výroby a prerušenia dodávok elektrickej energie, ktoré mali významný dopad na dôležité faktory ujmy, akými sú výrobná kapacita a použitie výrobnej kapacity.

97 Po druhé žalobkyne poukazujú na to, že je nesprávne tvrdiť, ako to robí Rada, že aj keby sa použila skutočná výrobná kapacita, tendencie pozorované v súvislosti s vývojom výrobných kapacít a použitím týchto kapacít, ako aj so závermi týkajúcimi sa existencie ujmy by ostali nezmenené. Aj za predpokladu, že by pozorované tendencie, čo sa týka výrobných kapacít a použitia týchto kapacít, ostali nezmenené, by totiž skutočnosť, že by sa napríklad použitie kapacít zvýšilo z 50 % na 95 %, bola významná, keďže takéto zvýšenie by znamenalo, že výrobné odvetvie Spoločenstva nie je schopné uspokojiť dopyt.

98 Po tretie podľa žalobkýň tvrdenie Rady, podľa ktorého možno použiť teoretickú nominálnu výrobnú kapacitu, keďže k zastaveniam alebo obmedzeniam výroby nedochádzalo pravidelne, vychádza z významného nesprávneho vecného posúdenia a zo zjavne nesprávne posúdenia. Žalobkyne na jednej strane uvádzajú, že k zastaveniam alebo obmedzeniam výroby dochádzalo pravidelne a že mali byť zohľadnené. To platí pre zastavenie výroby spoločnosťou FerroAtlántica počas hodín, keď dochádza k najvyššej spotrebe elektriny, ktoré boli súčasťou jej obchodného modelu, a teda k nim dochádzalo pravidelne. Takisto pece na ferosilícium boli predmetom každoročnej údržby, počas ktorej nemohli byť používané. Na druhej strane žalobkyne uvádzajú, že vypočítanie výrobnej kapacity bez zohľadnenia skutočností, ku ktorým dochádza pravidelne, predstavuje zjavne nesprávne posúdenie. Preto keď boli obmedzené dodávky elektrickej energie spoločnosti Huta Laziska, v tejto spoločnosti došlo k viacerým významným obmedzeniam kapacity, ktoré jej zabránili vo výrobe ferosilícia nezávisle od podmienok na trhu.

99 V druhom rade podľa žalobkýň založenie analýzy príčinnej súvislosti na teoretickej nominálnej výrobnej kapacite, a nie na skutočnej výrobnej kapacite, nevyhnutne porušuje pravidlo nepripísania zodpovednosti, tak ako je upravené v článku 3 ods. 7 základného nariadenia, keďže to vedie k zakrytiu skutočného dôvodu zmien ovplyvňujúcich číselné údaje týkajúce sa výroby.

100 V treťom rade žalobkyne uvádzajú, že napadnuté nariadenie porušuje ich právo na obhajobu, keďže tvrdenie, podľa ktorého by tendencie ostali nezmenené aj v prípade zohľadnenia skutočnej výrobnej kapacity, nie je podložené.

101 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania namieta proti tvrdeniam žalobkýň.

– Posúdenie Všeobecným súdom

102 V rámci tejto výhrady žalobkyne v podstate tvrdia, že použitím teoretickej nominálnej výrobnej kapacity, a nie skutočnej výrobnej kapacity, sa inštitúcie po prvé dopustili zjavne nesprávneho posúdenia a vecne nesprávneho posúdenia, po druhé porušili článok 3 ods. 7 základného nariadenia a po tretie porušili ich právo na obhajobu.

103 V prvom rade, pokiaľ ide o zjavne nesprávne posúdenie a nesprávne vecné posúdenie, ktorých sa mali dopustiť inštitúcie, treba pripomenúť, že Komisia v odôvodneniach č. 92 a 93 dočasného nariadenia vysvetlila, že výrobné kapacity stanovila na základe teoretických nominálnych kapacít výrobných závodov výrobného odvetvia Spoločenstva tak, že ich prispôsobila, aby zohľadnila skutočnosť, že dvaja výrobcovia Spoločenstva počas zohľadňovaného obdobia zmenili orientáciu časti svojej výroby ferosilícia na iné ferozliatiny. Navyše v odôvodnení č. 81 napadnutého nariadenia Rada odpovedala na kritiku metodológie uplatnenej v odôvodnení č. 93 dočasného nariadenia, a najmä na návrhy určitých dotknutých účastníkov v rámci správneho konania, aby použila číselný údaj, ktorý zohľadní zastavenie výroby v dôsledku prerušenia dodávok elektriny a z dôvodu údržby. V tomto ohľade odkázala na prešetrovanie, ktoré podľa nej preukázalo, že odstávky zariadení z dôvodu údržby alebo v dôsledku prerušenia dodávok elektriny boli dočasné a počas zohľadňovaného obdobia k nim nedochádzalo pravidelne. Taktiež vysvetlila, že hoci boli výrobné kapacity predmetom úprav, vývoj výrobných kapacít a použitie týchto kapacít, ako aj závery formulované v súvislosti s existenciou značnej ujmy ostávajú nezmenené.

104 Žalobkyne sa domnievajú, že v týchto úvahách došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu najmä preto, že nezohľadňujú prerušenia výroby a zmeny orientácií výroby. Treba poukázať na to, že tvrdenie žalobkýň je nepresné, keďže nespresňujú, na aké prerušenia a zmeny orientácií odkazujú. Za predpokladu, že odkazujú na skutočnosti dotknuté v rámci preskúmania dvoch predchádzajúcich výhrad, konkrétne na zmenu orientácie a prerušenie výroby spoločnosti Huta Laziska a na prerušenia výroby, ku ktorým došlo v spoločnostiach FerroAtlántica a Vargön Alloys, je nutné najskôr konštatovať, že žalobkyne nespochybňujú, že rozhodnutie spoločnosti Huta Laziska zmeniť v roku 2004 orientáciu svojej výroby z ferosilícia na výrobu silikomangánu bolo zohľadnené v tabuľke výrobných kapacít a ich použitia uvedenej v odôvodnení č. 93 dočasného nariadenia prostredníctvom úpravy uvedených kapacít za rok 2005 a obdobie prešetrovania.

105 Ďalej, čo sa týka prerušení výroby, ku ktorým došlo v spoločnosti Huta Laziska v rokoch 2005 a 2006 z dôvodu sporu s dodávateľom elektrickej energie a v prípade Vargön Alloys v roku 2006 z dôvodu, ako tvrdia žalobkyne, nárastu nákladov na elektrickú energiu, postup inštitúcií nielenže bol rozumný, ale nedošlo pri ňom ani k nijakému zjavne nesprávnemu posúdeniu. Z odôvodnenia č. 81 napadnutého nariadenia totiž vyplýva, že inštitúcie rozhodli o neupravení číselných údajov týkajúcich sa výrobných kapacít, pretože uvedené prerušenia boli dočasnej povahy. Prístup inštitúcií je správny, keďže na jednej strane na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne, zo spisových dôkazov vyplýva, že uvedené prerušenia skutočne boli dočasnej povahy. Na druhej strane, pokiaľ by číselné údaje týkajúce sa výrobných kapacít mali odzrkadľovať dočasné odstávky zariadení, akými sú odstávky, na ktoré sa odkazuje v prejednávanej veci, došlo by k skresleniu ich funkcie, ktorou je poskytnúť informáciu o výrobnej kapacite výrobného odvetvia Spoločenstva, a nie o zmenách výroby, ktoré odzrkadľujú číselné údaje týkajúce sa výroby. Aby však v rámci postupu inštitúcií nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu, uvedené dočasné odstávky zariadení sa musia zohľadniť v rámci analýzy nepripísania zodpovednosti podľa článku 3 ods. 7 základného nariadenia.

106 V prejednávanej veci inštitúcie v odôvodnení č. 81 napadnutého nariadenia uviedli, že hoci výrobné kapacity boli predmetom úprav, závery formulované vo vzťahu k existencii značnej ujmy utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva ostávajú nezmenené. Hoci sa žalobkyne domnievajú, že toto tvrdenie je nesprávne, nepredložili nijaký dôkaz, ktorým by to preukázali. Uspokojili sa s tvrdením, že hoci pozorované tendencie, čo sa týka výrobných kapacít a ich použitia, ostali nezmenené, skutočnosť, že by sa napríklad použitie kapacít zvýšilo z 50 % na 95 %, by bola významná, keďže takéto zvýšenie by znamenalo, že výrobné odvetvie Spoločenstva nie je schopné uspokojiť dopyt. Okrem toho, že prípad, na ktorý odkazujú žalobkyne, je čisto teoretický, skutočnosť, že by výrobné odvetvie Spoločenstva nebolo spôsobilé uspokojiť dopyt v takej situácii, o akú ide v prejednávanej veci, keď určité množstvo hospodárskych ukazovateľov odzrkadľuje ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva, neposkytuje žiadnu informáciu o pôvode tejto ujmy, a teda sama osebe nie je spôsobilá preukázať, že uvedená ujma nebola spôsobená dumpingovými dovozmi.

107 Nakoniec, čo sa týka prerušení výroby, ku ktorým došlo v spoločnosti FerroAtlántica, v bode 92 vyššie už bolo preukázané, že žalobkyne nepredložili nijaký dôkaz, ktorý by mohol preukázať, že tieto obmedzenia výroby, ku ktorým dochádzalo pravidelne, prispeli k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva ako celkom. Aj keby, ako tvrdia žalobkyne, úprava výrobných kapacít v tom zmysle, že by sa zohľadnili tieto prerušenia výroby, azda mohla zmeniť úroveň použitia kapacít výrobného odvetvia Spoločenstva, čím by sa preukázalo, že toto výrobné odvetvie Spoločenstva malo menšiu schopnosť uspokojiť dopyt, v bode 106 vyššie už bolo uvedené, že v situácii, keď určitý počet hospodárskych ukazovateľov odzrkadľuje ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva, takáto skutočnosť nie je sama osebe spôsobilá preukázať, že ujma nebola spôsobená dumpingovými dovozmi.

108 Vzhľadom na predchádzajúce treba dospieť k záveru, že žiadne z tvrdení predložených žalobkyňami nie je spôsobilé preukázať existenciu zjavne nesprávneho posúdenia v súvislosti s použitím nominálnej teoretickej výrobnej kapacity.

109 V druhom rade, pokiaľ ide o porušenie článku 3 ods. 7 základného nariadenia, nemožno tvrdiť, ako to robia žalobkyne, že založenie analýzy príčinnej súvislosti na teoretickej nominálnej využiteľnosti, a nie na skutočnej využiteľnosti, nevyhnutne porušuje pravidlo nepripísania zodpovednosti. Treba totiž uviesť, že hoci niet pochybností o tom, že presmerovanie výrobných prostriedkov na iný trh, ako to bolo v prejednávanej veci, musí viesť k úprave údajov týkajúcich sa výrobných kapacít, v bode 105 vyššie už bolo zdôraznené, že uvedené údaje nemuseli odzrkadľovať všetky dočasné odstávky výrobných zariadení, keďže tieto odstávky sú zohľadnené v číselných údajoch týkajúcich sa výroby. Za týchto okolností inštitúcie naopak musia zabezpečiť dodržiavanie povinností uvedených v článku 3 ods. 7 základného nariadenia a uskutočniť analýzu nepripísania v riadnej a náležitej forme, v rámci ktorej sa musí oddeliť a odlíšiť ujma prípadne spôsobená týmito dočasnými zastaveniami výroby od ujmy spôsobenej dumpingovými dovozmi.

110 V treťom rade, pokiaľ ide o porušenie práv žalobkýň na obhajobu, treba pripomenúť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že požiadavky vyplývajúce z rešpektovania práv na obhajobu je potrebné dodržiavať nielen v rámci konaní, ktoré môžu viesť k uloženiu sankcií, ale aj v prešetrovaniach, ktoré predchádzajú prijatiu antidumpingových nariadení, ktoré sa môžu dotknutých podnikov priamo a osobne týkať a mať pre ne nepriaznivé dôsledky (rozsudok Súdneho dvora z 27. júna 1991, Al-Jubail Fertilizer/Rada, C‑49/88, Zb. s. I‑3187, bod 15). Osobitne musí byť dotknutým podnikom v priebehu správneho konania umožnené vyjadriť svoje stanovisko k existencii a relevantnosti uvádzaných skutočností a okolností a k dôkazom uvádzaným Komisiou na podporu svojho tvrdenia o existencii dumpingových praktík a ujmy, ktorá z nich vyplýva (rozsudok Al‑Jubail Fertilizer/Rada, už citovaný, bod 17).

111 V tomto ohľade je potrebné uviesť, tak ako uviedla Rada, že bod 80 konečného informačného dokumentu bol v podstate rovnaký ako odôvodnenie č. 81 napadnutého nariadenia, na základe ktorého by tendencie ostali nezmenené, aj keby došlo k úprave výrobných kapacít. Žalobkyne však vo svojich pripomienkach ku konečnému informačnému dokumentu nežiadali, aby im boli poskytnuté číselné údaje podopierajúce toto tvrdenie. Preto nemôžu tvrdiť, že ich právo na obhajobu bolo porušené.

112 Vzhľadom na predchádzajúce treba túto výhradu zamietnuť ako nedôvodnú.

O štvrtej výhrade týkajúcej sa investícií uskutočnených výrobným odvetvím Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania

– Tvrdenia účastníkov konania

113 Žalobkyne tvrdia, že Rada porušila pravidlo nepripísania zodpovednosti upravené v článku 3 ods. 7 základného nariadenia, keďže v napadnutom nariadení nezohľadnila významné účinky investícií uskutočnených výrobným odvetvím Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania, čo v období prešetrovania predstavovalo viac než tretinu celkových strát výrobného odvetvia Spoločenstva. V tomto ohľade žalobkyne uviedli, že inštitúcie v odôvodnení č. 99 dočasného nariadenia zdôraznili, že výrobné odvetvie Spoločenstva investovalo skoro 10 miliónov eur v roku 2005 a skoro 6 miliónov eur počas obdobia prešetrovania, pričom išlo o investície určené na modernizáciu výrobných zariadení. Podľa žalobkýň vzhľadom najmä na veľkosť uvedených investícií v pomere k ziskovosti priemyselného odvetia sa účinky týchto investícií mali preskúmať, aj keď sa z dlhodobého hľadiska znižovali, a to bez ohľadu na odpoveď na otázku, či dosiahnutie súladu so záväznou environmentálnou legislatívou predstavuje ujmu, ktorú si výrobné odvetvie Spoločenstva spôsobilo vlastným zavinením.

114 Po prvé Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania odpovedá, že žalobkyne zveličujú výšku investícií a ich účinok na ziskovosť. Celkové investície dosiahnuté počas obdobia prešetrovania nemožno porovnávať s celkovými stratami zaznamenanými v tomto období. Podľa Rady, keďže uvedené investície boli investíciami do výrobných zariadení, ktoré sa amortizovali mnoho rokov, vplyv na zisk mala iba malá časť týchto investícií uskutočnených v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania. Po druhé, keďže investície boli uskutočnené na účely dosiahnutia súladu so záväznou environmentálnou legislatívou, nemožno ich považovať za ujmu „spôsobenú vlastným zavinením“. Po tretie bol v odôvodneniach č. 99, 100 a 109 dočasného nariadenia, ako aj v odôvodnení č. 82 napadnutého nariadenia zohľadnený účinok uvedených investícií na ukazovatele ujmy. Po štvrté žalobkyne neuviedli žiadnu skutočnosť, ktorá by umožnila preukázať, že inštitúcie sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia, keď dospeli k záveru, že dotknuté investície nepredstavujú ujmu „spôsobenú vlastným zavinením“.

– Posúdenie Všeobecným súdom

115 Žalobkyne v podstate tvrdia, že inštitúcie porušili článok 3 ods. 7 základného nariadenia, keďže nezohľadnili významné účinky investícií uskutočnených výrobným odvetvím Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania, ktoré v období prešetrovania predstavovali viac než tretinu celkových strát výrobného odvetvia Spoločenstva.

116 V tomto ohľade je potrebné podobne ako žalobkyne zdôrazniť, že z odôvodnenia č. 99 dočasného nariadenia vyplýva, že v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania boli uskutočnené významné investície. V každom prípade tieto investície neboli predmetom žiadnej analýzy o nepripísaní zodpovednosti ani zo strany Komisie v dočasnom nariadení, ani zo strany Rady v napadnutom nariadení. Preto teda v rozpore s tým, čo tvrdí Rada, uvedené nariadenia neobsahujú nijaké úvahy v súvislosti s otázkou, či uvedené investície predstavovali alebo nepredstavovali ujmu „spôsobenú vlastným zavinením“. Avšak vzhľadom na sumu, ktorú predstavujú, konkrétne skoro 10 miliónov eur v roku 2005 a skoro 6 miliónov eur počas obdobia prešetrovania, mohli tieto investície prispieť k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva. Preto treba konštatovať, že inštitúcie porušili článok 3 ods. 7 základného nariadenia, keď neoddelili a neodlíšili účinky uvedených investícií od účinkov dumpingových dovozov.

117 Tento záver tvrdenia Rady nespochybňujú. Po prvé, na rozdiel od toho, čo tvrdí Rada, skutočnosť, že investície boli uskutočnené na účely dosiahnutia súladu so záväznou environmentálnou politikou, nezbavuje inštitúcie povinnosti uskutočniť analýzu nepripísania zodpovednosti. To, či ujma je alebo nie je kvalifikovaná ako ujma „spôsobená vlastným zavinením“, je irelevantné, keďže investície mohli mať vplyv na výrobné odvetvie Spoločenstva a článok 3 ods. 7 základného nariadenia zakazoval inštitúciám pripísať dumpingovým dovozom takú ujmu, ktorá im pripísaná nemala byť.

118 Po druhé je správne, ako to podotýka Rada, že celkové investície dosiahnuté počas obdobia prešetrovania nemožno porovnávať so stratami zaznamenanými počas v tomto období. Taktiež ale platí, že inštitúcie v súvislosti s investíciami neuskutočnili analýzu nepripísania zodpovednosti v riadnej a náležitej forme.

119 Ak aj Rada porušila pravidlo nepripísania zodpovednosti uvedené v článku 3 ods. 7 základného nariadenia, takéto porušenie odôvodňuje zrušenie napadnutého nariadenia len v prípade, že je spôsobilé spochybniť jeho zákonnosť tým, že spôsobí neplatnosť celej analýzy inštitúcií týkajúcu sa príčinnej súvislosti (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. októbra 2004, Shanghai Teraoka Electronic/Rada, T‑35/01, Zb. s. II‑3663, bod 167). Žalobkyne však v tomto ohľade nepredložili nijaký argument.

120 Všeobecný súd sa domnieva, že toto porušenie nemá vplyv na zákonnosť napadnutého nariadenia. Ako totiž poukazuje Rada, dotknuté investície boli investíciami do výrobných zariadení, ktoré sa amortizujú mnoho rokov a z ktorých len jedna časť mala vplyv na ziskovosť výrobného odvetvia Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania. V tomto ohľade Rada v odpovedi na písomnú otázku položenú Všeobecným súdom prostredníctvom opatrenia na zabezpečenie priebehu konania spresnila, že na základe číselných údajov a presných vysvetlení investície uskutočnené v roku 2005 zodpovedali za maximálne 4,7 % straty ziskovosti výrobného odvetvia Spoločenstva pozorovanej v roku 2005. Preto uvedené investície nemožno považovať za faktory, ktoré významne prispeli k ujme utrpenej výrobným odvetvím Spoločenstva v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania.

121 Z toho vyplýva, že zistené porušenie nie je spôsobilé spochybniť zákonnosť napadnutého nariadenia a že táto výhrada, ako aj tretia časť prvého žalobného dôvodu ako celok sa musia zamietnuť.

c) O štvrtej časti prvého žalobného dôvodu týkajúcej sa vplyvu nárastu nákladov na základné suroviny

Tvrdenia účastníkov konania

122 Žalobkyne tvrdia, že inštitúcie primerane nezohľadnili vplyv nárastu nákladov základných surovín na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva, čím sa dopustili zjavne nesprávneho posúdenia.

123 V prvom rade sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď v odôvodnení č. 99 napadnutého nariadenia tvrdila, že k nárastu výrobných nákladov pozorovanému v oblasti zliatin došlo na svetovej úrovni, a teda mal rovnaký vplyv na toto odvetvie na svetovej úrovni. Žalobkyne sa zase domnievajú, že hoci výrobné náklady môžu na svetovej úrovni vzrásť, takýto nárast nemá rovnaký vplyv všade na svete.

124 Po prvé totiž Rada nezohľadnila skutočnosť, že výrobcovia Spoločenstva mali vyššie základné výrobné náklady než ostatní svetoví výrobcovia. Podľa žalobkýň, aj keď sú všetci výrobcovia konfrontovaní s podobným nárastom výrobných nákladov, tí výrobcovia, ktorí majú vyššie základné náklady, utrpia väčšiu ujmu, a to skôr než ostatní. Preto podľa žalobkýň v rozpore s tým, čo tvrdila Rada v napadnutom nariadení, výrobca z tretej krajiny nemusí byť nevyhnutne nútený zvýšiť svoje ceny tak významne ako výrobca Spoločenstva, ktorý je konfrontovaný s rovnakým nárastom nákladov, pokiaľ má tento výrobca z tretej krajiny v prípade daných predajných cien lepšiu počiatočnú ziskovosť.

125 Najskôr teda inštitúcie disponovali informáciami preukazujúcimi, že výrobcovia Spoločenstva mali vyššie štrukturálne náklady výroby ferosilícia než výrobcovia z krajín dotknutých antidumpingovým konaním. Žalobkyne navrhujú Všeobecnému súdu, aby nariadil predloženie týchto informácií. Ďalej žalobkyne počas správneho konania predložili dôkazy preukazujúce, že v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania boli ceny ferosilícia v Spoločenstve najvyššie na svete a výrobné náklady znášané týmto výrobným odvetvím Spoločenstva rastúcim trendom prekračovali tieto ceny. Nakoniec žalobkyne uvádzajú, že v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania, keď výrobné náklady výrobného odvetvia Spoločenstva narástli pozoruhodným spôsobom, sa ceny na celom svetovom trhu znížili z dôvodu poklesu spotreby. Hoci výrobné odvetvie Spoločenstva uplatňovalo najvyššie ceny na svete, v roku 2005 a počas obdobia prešetrovania utrpelo straty z dôvodu nárastu svojich výrobných nákladov.

126 Po druhé žalobkyne tvrdia, že inštitúcie nezohľadnili skutočnosť, že hoci ceny uplatňované na všetkých trhoch boli na makroekonomickej úrovni rovnocenné, vzhľadom na mikroekonomické rozdiely boli výrobcovia Spoločenstva naďalej väčšmi dotknutí nárastom nákladov na vstupe než výrobcovia z krajín dotknutých antidumpingovým prešetrovaním. Na jednej strane je totiž väčšina výrobcov so sídlom v uvedených krajinách vertikálne integrovaná, čo ich chráni pred cenovými výkyvmi na svetových trhoch, pričom žiadny z výrobcov Spoločenstva porovnateľným spôsobom integrovaný nie je. Na druhej strane výrobcovia Spoločenstva nemajú možnosť rovnakých úspor z rozsahu ako výrobcovia nachádzajúci sa v krajinách dotknutých antidumpingovým prešetrovaním. Napríklad jeden z čínskych výrobcov ferosilícia, Erdos Xijin Kuangye Co., Ltd, disponuje skoro dvojnásobne vyššou výrobnou kapacitou než všetci výrobcovia Spoločenstva dohromady. Jednotkové výrobné náklady sú teda vo všeobecnosti nižšie v tretích krajinách.

127 V druhom rade sa inštitúcie mali dopustiť zjavne nesprávneho posúdenia, keď v odôvodnení č. 132 dočasného nariadenia v odpovedi na argument, podľa ktorého nárast výrobných nákladov spôsobil ujmu, tvrdili, že ceny energie rástli na celom svete, a niekedy aj významnejšie ako v Európe. Rešpektovanie požiadavky nepripísania zodpovednosti nie je zaručené obyčajným porovnaním cien elektriny na celom svete alebo v krajinách dotknutých antidumpingovým prešetrovaním s cenami uplatňovanými v Európe. Podľa žalobkýň boli inštitúcie povinné identifikovať vplyv nárastu cien elektriny na výrobné odvetvie Spoločenstva a odlíšiť ho od vplyvu dovozov ferosilícia. Konkrétne, po prvé inštitúcie nezohľadnili ani údaje Eurostatu, ani svoje vlastné zistenia týkajúce sa trhu Spoločenstva s elektrickou energiou, ktoré všetky preukazujú podstatné zvýšenie nákladov na energiu v členských štátoch, v ktorých majú sídlo výrobcovia ferosilícia v Spoločenstve. Po druhé, keďže sa ceny elektriny v rámci Únie významne líšia, inštitúcie mali porovnať skutočné čísla výrobcov Spoločenstva s číslami výrobcov so sídlom v krajinách dotknutých antidumpingovým prešetrovaním. Po tretie úroveň cien elektriny na svetovej úrovni je irelevantná, keďže jedinou relevantnou skutočnosťou je nárast cien elektriny v krajinách výrobcov ferosilícia v porovnaní s ich nárastom vo výrobnom odvetví Spoločenstva. Po štvrté podľa žalobkýň, hoci sa ceny energie v tretích krajinách mohli zvýšiť, stále ostali nižšie než ceny znášané výrobným odvetvím Spoločenstva, čo výrobcom ferosilícia usadeným v tretích krajinách umožnilo, aby pokračovali v dosahovaní ziskov, kým výrobné odvetvie Spoločenstva vykazovalo stratu.

128 V treťom rade, v odôvodnení č. 92 napadnutého nariadenia sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri výklade pracovného dokumentu služieb Komisie nazvaného „Analysis of economic indicators of the EU metals industry: the impact of raw materials and energy supply on competitiveness“ (Analýza hospodárskych ukazovateľov európskeho hutníckeho odvetvia: vplyv dodávok základných surovín a energie na hospodársku súťaž, ďalej len „pracovný dokument Komisie“), o ktorý sa opierala na účely zamietnutia tvrdenia, podľa ktorého výrobné odvetvie Spoločenstva trpelo nedostatkom konkurencieschopnosti z dôvodu štruktúry nákladov. Podľa žalobkýň však tento dokument jasne uvádza, že hutnícke odvetvie Spoločenstva je vystavené rastúcemu tlaku zo strany konkurentov, ktorých štruktúra výrobných nákladov je odlišná. Konkrétnejšie dokument zdôrazňuje, že predaj ferozliatin, ktorých výroba si vyžaduje viac energie, a to kremíkového kovu a ferosilícia, je zraniteľnejší z dôvodu nedostatku súťaže, pokiaľ ide o náklady.

129 Rada podporovaná vedľajšími účastníkmi konania namieta proti tvrdeniam žalobkýň.

Posúdenie Všeobecným súdom

130 Táto časť prvého žalobného dôvodu sa týka spôsobu, akým inštitúcie analyzovali vplyv nárastu nákladov základných surovín na ujmu utrpenú výrobným odvetvím Spoločenstva. V podstate žalobkyne tvrdia, že došlo k trom zjavne nesprávnym posúdeniam. Došlo k nim podľa nich v odôvodneniach č. 92 a 99 napadnutého nariadenia, ako aj v odôvodnení č. 132 dočasného nariadenia.

131 V prvom rade, pokiaľ ide o odôvodnenie č. 99 napadnutého nariadenia, treba pripomenúť, že uvedené odôvodnenie uvádza:

„Pokiaľ ide o zvýšenie nákladov, výrobné odvetvie Spoločenstva tvrdilo, že k zvýšeniu nákladov zistenému v zliatinárskom priemysle zvyčajne dochádza na celosvetovej úrovni, a teda to má rovnaký vplyv na celosvetový priemysel. Z analýzy vývoja cien hlavných nákladových položiek počas posudzovaného obdobia vyplýva, že náklady sa zvýšili (elektrická energia, kremenec a pastová elektróda). Prešetrovaním sa však ukázalo, že aj keď boli tieto zvýšenia čiastočne kompenzované zvýšením predajných cien, existencia dumpingového dovozu za nízku cenu neumožnila výrobnému odvetviu Spoločenstva úplne preniesť svoje zvýšenie nákladov do predajnej ceny.“

132 Žalobkyne tvrdia, že Rada sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď tvrdila, že k nárastu výrobných nákladov pozorovanému v odvetví zliatin dochádzalo na svetovej úrovni, a preto mal rovnaký vplyv na toto odvetvie na svetovej úrovni.

133 V tomto ohľade treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne, Rada v odôvodnení č. 99 napadnutého nariadenia nijakým spôsobom netvrdila, že k nárastu výrobných nákladov pozorovanému v odvetví zliatin došlo na svetovej úrovni, a preto mal rovnaký vplyv na toto odvetvie na svetovej úrovni. Zo znenia tohto odôvodnenia jasne vyplýva, že Rada len prebrala toto tvrdenie, tak ako ho formulovalo výrobné odvetvie Spoločenstva.

134 Navyše Rada vôbec nevychádzala z tohto tvrdenia výrobného odvetvia S