Vec C-412/04

Komisia Európskych spoločenstiev

proti

Talianskej republike

„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Verejné zmluvy na práce, dodanie tovaru a poskytnutie služieb — Smernice 92/50/EHS, 93/36/EHS, 93/37/EHS a 93/38/EHS — Transparentnosť — Rovnosť zaobchádzania — Zmluvy vylúčené z pôsobnosti týchto smerníc z dôvodu ich hodnoty“

Návrhy prednesené 8. novembra 2006 — generálny advokát D. Ruiz-Jarabo Colomer I - 625

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 21. februára 2008 I - 652

Abstrakt rozsudku

[Rokovací poriadok Súdneho dvora, článok 38 ods. 1 písm. c)]

Existenciu nesplnenia povinnosti je potrebné posudzovať v závislosti od situácie, aká bola v členskom štáte ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku. V tejto súvislosti sa nemôže zohľadniť prijatie zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení po uplynutí uvedenej lehoty. (pozri body 42, 43)

Členský štát, ktorý podrobuje vnútroštátnej právnej úprave verejného obstarávania prác zmiešané verejné obstarávanie prác, dodania tovaru a služieb, ako aj verejné obstarávanie dodania tovaru alebo služieb, ktoré zahŕňajú vedľajšie práce, ak tieto práce predstavujú viac ako 50 % z celkovej sumy predmetného verejného obstarávania, si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb, smernice 93/36 o koordinácii postupov verejného obstarávania dodania tovaru a zo smernice 93/37 o koordinácii postupov verejného obstarávania prác, zmenenej a doplnenej smernicou 97/52. Ak totiž určitá zmluva súčasne obsahuje prvky verejnej zmluvy na práce a prvky iného druhu zmluvy, o tom, ktorá zo smerníc Spoločenstva týkajúca sa verejného obstarávania sa má v zásade uplatniť, rozhoduje hlavný predmet zmluvy. Taktiež pôsobnosť smernice 93/37 je spojená s hlavným predmetom zmluvy, ktorý musí byť určený v rámci objektívneho preskúmania celého verejného obstarávania, ktorého sa táto zmluva týka. Pri tomto určení sa musia zohľadniť základné povinnosti, ktoré prevládajú a ktoré ako také charakterizujú túto zmluvu, oproti tým, ktoré majú iba vedľajší alebo doplňujúci charakter a sú uložené v dôsledku samotného predmetu zmluvy, pričom príslušná výška jednotlivých plnení v danom prípade je v tomto smere iba jedným z mnohých kritérií, ktoré treba zohľadniť na účely uvedeného určenia. Hodnota prác preto nemôže predstavovať výlučné kritérium, ktoré by odôvodnilo uplatnenie právnej úpravy verejného obstarávania prác na zmiešané verejné obstarávanie, keď sú tieto práce iba vedľajšie, pretože v opačnom prípade by došlo k nesplneniu požiadaviek stanovených v smernici 93/37. Takáto vnútroštátna právna úprava vedie okrem toho k nesplneniu požiadaviek stanovených v smerniciach 92/50 a 93/36, lebo jeho uplatnenie môže spôsobiť, že na niektoré zmiešané verejné obstarávania sa nebudú vzťahovať postupy stanovené v týchto smerniciach, a to napríklad na verejné obstarávania, kde hodnota prác, aj napriek tomu, že majú vedľajší charakter, predstavuje viac ako 50 % z celkovej sumy, pričom táto celková suma zostáva nižšia ako prahové hodnoty stanovené v smernici 93/37, a to napriek tomu, že dosahuje prahové hodnoty uvedené v smerniciach 92/50 a 93/36. (pozri body 47 — 49, 50, 51, bod 1 výroku)

Zákonodarca Spoločenstva si zásadne a výslovne zvolil možnosť ponechať verejné zmluvy, ktoré nedosahujú určité prahové hodnoty, mimo zavedeného režimu zverejňovania, pričom v súvislosti s týmito zmluvami neuložil žiadne osobitné povinnosti. Ak sa preukáže, že takáto zmluva predstavuje cezhraničný záujem, uzavretie takej zmluvy s podnikom usadeným v členskom štáte verejného obstarávateľa bez akejkoľvek transparentnosti predstavuje rozdiel v zaobchádzaní na ujmu podnikov usadených v iných členských štátoch, ktoré by mohli mať o túto zmluvu záujem. Taký rozdiel v zaobchádzaní, ktorý vylúčením všetkých podnikov nachádzajúcich sa v inom členskom štáte spôsobuje týmto podnikom ujmu, predstavuje, pokiaľ nie je odôvodnený objektívnymi okolnosťami, nepriamu diskrimináciu na základe štátnej príslušnosti, ktorá je podľa článkov 43 ES a 49 ES zakázaná. Smernice sú podľa článku 249 ES záväzné pre každý členský štát, ktorému sú určené, a to vzhľadom na výsledok, ktorý sa má dosiahnuť, pričom zákonodarca Spoločenstva vylúčil niektoré verejné zmluvy z pôsobnosti smernice 93/37 najmä tým, že stanovil prahové hodnoty, a preto členské štáty nemusia do svojich právnych predpisov, ktorými preberajú túto smernicu, zaviesť ustanovenia, ktoré by pripomínali povinnosť dodržiavať články 43 ES a 49 ES, uplatniteľné iba za uvedených podmienok. Nečinnosť vnútroštátneho zákonodarcu, pokiaľ ide o verejné zmluvy v oblasti urbanizačných prác, ktorých hodnota je nižšia ako prahová hodnota na uplatnenie smernice 93/37 a ktoré sú zhotovené držiteľom stavebného povolenia alebo územného rozhodnutia, v prípade, že sa preukáže existencia určitého cezhraničného významu, nespochybňuje uplatniteľnosť článkov 43 ES a 49 ES na tieto zmluvy. (pozri body 65 — 68)

Členský štát, ktorý schválil priame zadanie zákazky na zhotovenie prác alebo diela držiteľom stavebného povolenia alebo rozhodnutia o územnom plánovaní, tým, že stanovuje postup uzatvárania verejných zmlúv zlučiteľný s ustanoveniami uvedenej smernice, keď je práca rozdelená na niekoľko častí, iba v prípade, keď odhadovaná výška každej z častí, ktoré sú brané do úvahy jednotlivo, prekračuje prahovú hodnotu na uplatnenie tejto smernice, si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 93/37 o koordinácii postupov verejného obstarávania prác, zmenenej a doplnenej smernicou 97/52. Skutočnosť, že ustanovenia vnútroštátneho práva upravujúce priame zhotovenie urbanizačných prác držiteľom stavebného povolenia alebo územného rozhodnutia, ktorých hodnota sa odpočíta sčasti alebo v plnej výške od poplatkov za vydanie povolenia, je súčasťou súboru predpisov v oblasti urbanizmu, ktoré majú zvláštne charakteristické črty a sledujú špecifický cieľ, odlišný od smernice 93/37, nepostačuje na to, aby bolo priame zhotovenie prác vylúčené z pôsobnosti tejto smernice, ak sú splnené skutočnosti požadované na to, aby sa na ne vzťahovala. Takéto zhotovenie prác sa taktiež musí riadiť postupmi stanovenými v smernici 93/37, ak sú splnené podmienky, ktoré táto smernica stanovuje na to, aby išlo o verejnú zmluvu na zhotovenie prác, a najmä ak existuje zmluvný prvok požadovaný v článku 1 písm. a) tejto smernice a hodnota prác sa rovná prahovým hodnotám stanoveným v jej článku 6 ods. 1 tejto smernice alebo ich prekračuje. Okrem toho z článku 6 ods. 3 smernice 93/37 vyplýva, že v prípade, keď je práca rozdelená na niekoľko častí, pričom každá časť je predmetom jednej zmluvy, hodnota každej časti sa musí brať do úvahy pri výpočte súm uvedených v odseku 1 tohto článku, ktorý určí, či sa táto smernica má použiť na všetky časti, alebo nie. Ďalej jej článok 6 ods. 4 stanovuje, že nijaké dielo ani nijaká zmluva sa nesmie rozdeliť s cieľom vyhnúť sa uplatneniu tejto smernice. Z tohto dôvodu, ak dohoda uzavretá medzi súkromnou osobou, majiteľom stavebných pozemkov a miestnym orgánom spĺňa kritériá definície „verejných zmlúv na práce“ v zmysle článku 1 písm. a) smernice 93/37, odhadovaná hodnota, ktorá by mala byť v zásade zohľadnená na určenie toho, či boli dosiahnuté prahové hodnoty stanovené v smernici a či sa následne musí uzatvorenie zmluvy riadiť pravidlami na zverejňovanie, ktoré táto smernica stanovuje, by sa mala chápať iba vzhľadom na celkovú hodnotu jednotlivých prác a diel ako súčet hodnôt jednotlivých častí. (pozri body 70 — 74, bod 1 výroku)

Členský štát, ktorý povolí zadanie na jednej strane riadenia stavebného projektu, ktoré v zásade prináleží technickým oddeleniam obstarávateľov, projektantovi, ktorý má projekt na starosti, a na druhej strane skúšobnú činnosť a stavebný dozor tretím osobám uvedeným na zoznamoch zostavených na tieto účely ministerstvom verejných prác bez vyhlásenia verejného obstarávania si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 92/50 o koordinácii postupov verejného obstarávania služieb a smernice 93/38 o koordinácii postupy verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore. Jediné povolené výnimky z uplatnenia smerníc 92/50 a 93/38 sú totiž tie, ktoré sú v nej výslovne a taxatívne uvedené. Činnosti spojené s riadením stavebného projektu a úlohy spojené s kolaudáciou stavebných prác spadajú tak do kategórie 12 prílohy I A smernice 92/50, ako aj do prílohy XVI A smernice 93/38. V tomto zmysle na jednej strane z článku 8 smernice 92/50 vyplýva, že zmluvy, ktorých predmetom sú služby uvedené v prílohe I A, sa uzatvárajú najmä v súlade s ustanoveniami hlavy III tejto smernice, ktorá je venovaná výberu postupov verejného obstarávania, pričom na druhej strane z článku 15 smernice 93/38 vyplýva, že verejné zmluvy na dodanie tovaru a prác, ako aj verejné zmluvy, ktorých predmetom sú služby uvedené v spomenutej prílohe XVI A, sa uzatvárajú najmä v súlade s ustanoveniami hlavy IV tejto smernice týkajúcej sa postupov verejného obstarávania. Z tohto dôvodu v rozsahu, v ktorom sa má zadávanie riadenia stavebného projektu riadiť podľa pravidiel stanovených v smerniciach 92/50 a 93/38, priame zadanie výkonu týchto úloh projektantovi je v rozpore s týmito smernicami, pokiaľ ide o verejné zmluvy, ktoré vzhľadom na svoju hodnotu spadajú do pôsobnosti týchto smerníc. Rovnako v rozsahu, v ktorom sa má zadávanie úloh spojených s kolaudáciou riadiť podľa pravidiel stanovených v smerniciach 92/50 a 93/38, zadanie výkonu týchto úloh tretím osobám je v rozpore s týmito smernicami, pokiaľ ide o verejné zmluvy, ktoré spadajú do ich pôsobnosti. (pozri body 84, 85, 89 — 93, bod 1 výroku)