Keywords

Summary



Keywords

1. Doprava – Spoločná politika – Rozvoj železníc Spoločenstva – Národný manažér železničnej infraštruktúry – Nezávislosť – Kritériá posúdenia vymenované v pracovnom dokumente Komisie – Právna záväznosť – Neexistencia – Povinnosť prebratia – Neexistencia

(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14; smernica Rady 91/440)

2. Žaloba o nesplnenie povinnosti – Dôkaz o nesplnení povinnosti – Bremeno zaťažujúce Komisiu – Predloženie skutočností poukazujúcich na nesplnenie povinnosti – Domnienky – Neprípustnosť

(Článok 258 ZFEÚ)

3. Doprava – Železničná doprava – Smernica 2001/14 – Prideľovanie kapacity železničnej infraštruktúry a spoplatňovanie – Spoplatňovanie infraštruktúry – Povinnosti členských štátov – Rozsah – Stanovenie poplatku za používanie infraštruktúry – Vylúčenie – Právomoc manažéra infraštruktúry

(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14, článok 4 ods. 1, článok 7 ods. 3 a článok 8 ods. 1)

4. Doprava – Železničná doprava – Smernica 2001/14 – Prideľovanie kapacity železničnej infraštruktúry a spoplatňovanie – Spoplatňovanie infraštruktúry – Povinnosti členských štátov – Stanovenie opatrení na podporu znižovania nákladov spojených so službami infraštruktúry alebo úrovne prístupových poplatkov – Povinnosť stanoviť odlišné opatrenia – Neexistencia

(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14, článok 6 ods. 2 a 3, článok 7 ods. 3 a článok 8 ods. 1)

5. Doprava – Spoločná politika – Rozvoj železníc Spoločenstva – Povinnosti členských štátov – Vytvorenie regulačného orgánu na trhu železničných služieb – Právomoci – Povinnosť stanoviť právo konať v prípade, keď nebola podaná sťažnosť alebo keď neexistuje konkrétne podozrenie z porušenia smerníc – Neexistencia

(Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/14, článok 30 ods. 4; smernica 91/440, článok 10 ods. 7)

Summary

1. Pracovný dokument Komisie, v ktorom sú vymenované kritériá, na základe ktorých Komisia posudzuje jednak nezávislosť vnútroštátneho manažéra železničnej infraštruktúry požadovanú smernicou 2001/14 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry a vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry, a opatrenia stanovené na zabezpečenie tejto nezávislosti, ktorý nebol nikdy uverejnený v Úradnom vestníku Európskej únie , bol zverejnený tri roky po uplynutí lehoty na prebratie smernice a nebol prebratý do žiadneho iného legislatívneho aktu, nie je právne záväzný.

Preto nemožno členskému štátu vytýkať, že tieto kritériá neprebral do právnych alebo regulačných ustanovení určených na prebratie smernice 91/440 o rozvoji železníc spoločenstva a smernice 2001/14. Za týchto okolností treba konštatovať, že neprebratie uvedených kritérií samo osebe neznamená, že národný manažér infraštruktúry nie je svojím rozhodovaním nezávislý od podniku, do ktorého je začlenený a ktorý ako holding kontroluje tiež železničné podniky.

(pozri body 35, 58, 62, 65)

2. Pozri text rozhodnutia.

(pozri bod 66)

3. Pokiaľ ide o systémy spoplatňovania železničnej infraštruktúry, článok 4 ods. 1 smernice 2001/14 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry a vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry stanovuje rozdelenie právomocí medzi členské štáty a manažéra infraštruktúry. Členským štátom teda prináleží stanoviť rámec spoplatňovania a manažérom infraštruktúry prináleží stanoviť tento poplatok a vyberať ho. Štát však môže prostredníctvom zvýšení dosiahnuť plnú návratnosť nákladov infraštruktúry, ak to trh unesie a ak to nevylúči používanie infraštruktúry trhovými segmentmi, ktoré môžu zaplatiť aspoň náklady, ktoré sú priamo vynaložené na prevádzku železničnej dopravy, navýšené o mieru výnosnosti. Preto na účely dodržania cieľov stanovených smernicou 2001/14 poplatok za používanie infraštruktúry predstavuje minimum zodpovedajúce nákladom, ktoré sú priamo vynaložené na prevádzku infraštruktúry, stanoveným v článku 7 ods. 3 tejto smernice a maximum vyplývajúce z celkových nákladov vynaložených manažérom infraštruktúry, ako stanovuje článok 8 ods. 1 uvedenej smernice. Zásada priamych nákladov a zásada celkových nákladov nie sú zameniteľné. Režim stanovený v článku 8 ods. 1 možno použiť, len ak to trh unesie, pričom je potrebné vykonať štúdiu trhu na účely overenia, či ide o tento prípad.

V dôsledku toho sa členský štát nedopustí porušenia povinností, ktoré mu prináležia podľa smernice 2001/14, pokiaľ vo svojej vnútroštátnej úprave jednoznačne neuvedie, či treba uplatniť zásadu priamych nákladov alebo zásadu celkových nákladov, ale umožňuje úplnú návratnosť nákladov a manažérovi infraštruktúry umožňuje rozlišovať tak podľa dopravných služieb v diaľkovej alebo miestnej osobnej železničnej doprave, alebo nákladnej železničnej doprave, ako aj podľa trhových segmentov v rámci týchto dopravných služieb. Smernica 2001/14 teda neukladá členským štátom povinnosť stanoviť podrobnejšie pravidlá spoplatňovania.

(pozri body 84, 85, 87, 88)

4. Z článku 6 ods. 2 a 3 smernice 2001/14 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry a vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry vyplýva, že členské štáty sa môžu rozhodnúť, aký nástroj použijú pri vykonaní motivačných opatrení na podporu znižovania nákladov spojených so službami infraštruktúry a úrovne prístupových poplatkov, a to buď viacročné zmluvy, alebo regulačné opatrenia. Naopak, nie je stanovené, že tieto opatrenia musia byť vykonané oddelene.

Okrem toho treba konštatovať, že opatrenia na podporu znižovania nákladov spojených s poskytovaním infraštruktúry musia nevyhnutne viesť k zníženiu prístupových poplatkov bez ohľadu na to, či sú prístupové poplatky stanovené na základe článku 7 ods. 3 smernice 2001/14, alebo článku 8 ods. 1 tejto smernice.

(pozri body 101, 107, 110)

5. Regulačný orgán stanovený v článku 30 ods. 4 smernice 2001/14 o prideľovaní kapacity železničnej infraštruktúry a vyberaní poplatkov za používanie železničnej infraštruktúry kontroluje a zaručuje nediskriminačný prístup k železničnej infraštruktúre v rámci prideľovania kapacity a poplatkov. Preto oprávnenie tohto orgánu požadovať informácie vyplýva z článku 30 ods. 2 smernice 2001/14, ktorý stanovuje, že žiadateľ má právo odvolať sa na tento orgán, ak sa domnieva, že sa s ním zaobchádzalo nespravodlivo, že bol diskriminovaný alebo iným spôsobom poškodený. Naopak, ani uvedený článok 30 ods. 4, ani článok 10 ods. 7 smernice 91/440 o rozvoji železníc spoločenstva nevyžadujú, aby regulačný orgán mal právomoci získať informácie aj vtedy, pokiaľ nebola podaná sťažnosť, alebo nezávisle od podozrenia z porušenia uvedených smerníc a stanoviť sankcie za tieto prípadné porušenia. Preto nemožno členskému štátu vytýkať, že takéto opatrenia nestanovil vo svojej vnútroštátnej právnej úprave.

(pozri body 120, 124, 126, 128)