ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5

Dňa 16. mája 2012 Komisia prijala podľa článku 13 ods. 3 nariadenia č. 1924/2006 nariadenie (EÚ) č. 432/2012, ktorým sa vytvára zoznam povolených zdravotných tvrdení o potravinách, iných, ako sú tvrdenia, ktoré odkazujú na zníženie rizika ochorenia a na vývoj a zdravie detí (Ú. v. EÚ L 136, s. 1). V tomto nariadení povolila čiastočný zoznam 222 zdravotných tvrdení, zodpovedajúci 497 položkám zapísaným do konsolidovaného zoznamu, pri ktorých EFSA dospel v podstate k záveru, že na základe predložených údajov je možné konštatovať príčinnú súvislosť medzi kategóriou potravín, potravinou alebo jednou z jej zložiek a tvrdeným účinkom (ďalej len „zoznam povolených tvrdení“). Uvedené tvrdenia, ako aj ostatné tvrdenia, ktoré boli zamietnuté, boli tiež zapísané do Registra výživových a zdravotných tvrdení Únie o potravinách, ktorý vytvorila Komisia podľa článku 20 ods. 2 písm. c) a d) nariadenia č. 1924/2006. Komisia okrem toho stanovila, že nariadenie č. 432/2012 by sa malo začať uplatňovať šesť mesiacov po tom, ako nadobudlo účinnosť, to znamená od 14. decembra 2012, aby sa umožnilo prevádzkovateľom potravinárskych podnikov, ktorí používajú nepovolené tvrdenia, prispôsobiť sa v ňom uvedeným požiadavkám, najmä zákazu predaja stanoveného článkom 10 ods. 1 nariadenia č. 1924/2006.
149

Vyššie uvedené skutkové a právne posúdenie potvrdzujú poznámky, ktoré žalobca vlastnoručne napísal do návrhu písomného odstúpenia z funkcie, ktorý mu bol do vlastných rúk doručený L. Romerom Requenom, no ktorý na záver stretnutia 16. októbra 2012 nepodpísal (pozri bod 119 vyššie). V tejto súvislosti Všeobecný súd konštatuje, že žalobca nie je dôveryhodný, keď vo svojej výpovedi tvrdí, že uvedený návrh písomného odstúpenia z funkcie nepodpísal z dôvodu, že pod týmto návrhom sa rozumelo jeho dobrovoľné odstúpenie z funkcie. Škrty, ktoré žalobca vlastnoručne vykonal v tomto návrhu, sa totiž netýkajú samotnej skutočnosti jeho odstúpenia z funkcie, ba ani nástojenia na dobrovoľnosti tohto odstúpenia, ale detailov, ktoré majú v tomto kontexte menší význam. Všeobecný súd považuje za rozumné predpokladať, že ak by bolo nedorozumenie hlbšie a týkalo by sa samotnej skutočnosti alebo základných podmienok odstúpenia z funkcie, žalobca by sa neuspokojil iba s takýmito vlastnoručne vykonanými menšími zmenami v návrhu, ale buď by tento návrh jednoducho odmietol, a to tak, že by ho odmietol pripomienkovať, alebo by v ňom vyškrtol hlavné náležitosti.
238

Ako však bolo uvedené v bode 231 vyššie, predmetná dohoda uľahčuje vývoz výrobkov pochádzajúcich najmä zo Západnej Sahary do Únie. Patrí to totiž medzi ciele predmetnej dohody. Pokiaľ by teda vyšlo najavo, že Marocké kráľovstvo využíva zdroje Západnej Sahary na úkor jej obyvateľov, uzatvorenie dohody schválenej napadnutým rozhodnutím by mohlo toto využívanie nepriamo podporovať.
1

Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS a Hans Einhell Österreich GmbH (ďalej len spoločne „žalobkyne“) sú štyri spoločnosti patriace do skupiny Einhell, ktorá dováža najmä kompresory na vzduch s pôvodom v Číne. Do Európskej únie dovážajú predovšetkým kompresory, ktoré nakupujú od spoločnosti Nu Air (Shanghai) Compressors and Tools Co. Ltd (ďalej len „Nu Air Shanghai“ alebo „výrobca a vývozca“), ktorá má sídlo v Číne a patrí do skupiny Nu Air.
1

Žalobkyňa Mecafer dováža do Európskej únie kompresory na vzduch vyrobené spoločnosťou Nu Air (Shanghai) Compressors and Tools Co. Ltd (ďalej len „Nu Air Shanghai“ alebo „výrobca a vývozca“) so sídlom v Číne. Okrem toho distribuuje a predáva kompresory na vzduch vyrobené spoločnosťou Nu Air Compressors and Tools SpA, ktorá je talianskou spoločnosťou na čele skupiny Nu Air, do ktorej patrí výrobca a vývozca. V čase, keď došlo ku skutkovým okolnostiam, ktoré sú relevantné v prejednávanej veci, žalobkyňa patrila do skupiny Nu Air, a teda bola prepojená s výrobcom a vývozcom.
122

Hoci je pravda, že takým spôsobom Komisia dosiahla, že kapitál investovaný menšinovými akcionármi, medzi nimi žalobkyňami, znášal časť straty, aby sa umožnilo nové rozdelenie bremena medzi menšinovými akcionármi a väčšinovým akcionárom HSH Finanzfonds, žalobkyne nemôžu tvrdiť, že toto rozdelenie bolo nespravodlivé, ako to bolo posúdené v bode 113 vyššie. Navyše v rozpore s tvrdeniami žalobkýň jednorazová platba vytvára účinky voči všetkým akcionárom a nie iba voči osobitnej kategórii akcionárov, hoci okolnosť, že väčšinový akcionár, ktorý ako taký prispieva tiež k redistribúcii 500 miliónov eur z titulu hodnoty akcií, ktoré už vlastnil, je tiež príjemcom nových emitovaných akcií, môže vytvárať dojem rozdielneho zaobchádzania. Ide však iba o deformované vnímanie jednorazovej platby, pretože HSH Finanzfonds získal nové akcie iba vo svojom postavení poskytovateľa pomoci penalizovaného nadhodnotením ceny podniku a nie v postavení akcionára. Ako to správne zdôrazňuje Komisia, na dosiahnutie tejto opätovnej rovnováhy bolo možné použiť nový verejnoprávny subjekt, ktorý by nebol akcionárom, ale len príjemcom majetku a asistoval by pri rovnakom rozdelení bremena medzi akcionárov v prospech poskytovateľa pomoci, zastúpeného týmto subjektom.
30

Ak by to bolo inak, Komisia by sa mohla vyhnúť preskúmaniu zo strany súdov Únie jednoducho tým, že nebude rešpektovať takéto formálne požiadavky. Z judikatúry totiž vyplýva, že keďže je Únia spoločenstvom práva, v ktorom inštitúcie podliehajú preskúmaniu súladu ich aktov so Zmluvou, procesnoprávna úprava vzťahujúca sa na žaloby, o ktorých rozhoduje súd Únie, musí byť vykladaná pokiaľ možno tak, aby ich aplikácia prispela k realizácii cieľa, ktorým je zabezpečiť účinnú súdnu ochranu práv, ktoré subjektom vyplývajú z práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 28 vyššie, EU:C:2008:422, bod 45 a citovanú judikatúru).
57

Vzhľadom na to, že jednak v rámci žaloby o neplatnosť, ktorá je založená na článku 263 ZFEÚ, súd Únie nemá právomoc rozhodovať o určovacích žalobách (pozri v tomto zmysle uznesenie z 9. decembra 2003, Taliansko/Komisia, C‑224/03, EU:C:2003:658, body 20 a 21) a že jednak zmluva Mosaica vo svojom článku 13 obsahuje arbitrážnu doložku v zmysle článku 272 ZFEÚ, ktorá súdu Únie zveruje výlučnú právomoc na rozhodovanie akýchkoľvek sporov medzi zmluvnými stranami, ktoré sa týkajú platnosti, plnenia alebo výkladu uvedenej zmluvy, je potrebné overiť, či je v prejednávanom prípade možná čiastočná zmena kvalifikácie tejto žaloby, a to na žalobu podanú tak na základe článku 263 ZFEÚ, ktorej predmetom je návrh na zrušenie napadnutého rozhodnutia, ako aj na základe článku 272 ZFEÚ, ktorej predmetom je návrh na určenie, že Komisia nemá spornú zmluvnú pohľadávku. Vzhľadom na to, že článok 272 ZFEÚ ustanovuje súd Únie za súd so všeobecnou právomocou, čo mu na rozdiel od súdu preskúmavajúceho zákonnosť, ktorý koná na základe článku 263 ZFEÚ, umožňuje rozhodovať o všetkých druhoch žalôb na základe arbitrážnej doložky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. februára 2015, Planet/Komisia, C‑564/13 P, Zb., EU:C:2015:124, body 21 až 27, a návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Kokott vo veci Planet/Komisia, C‑564/13 P, Zb., C:2014:2352, body 19 až 22), je totiž tento článok 272 ZFEÚ vhodným právnym základom pre rozhodnutie o návrhu žalobkýň na určenie, že sporná zmluvná pohľadávka neexistuje.
47

Po štvrté tvrdenie Komisie, že aj keby bolo napadnuté rozhodnutie zrušené, znamenalo by to, že vzhľadom na to, že rozhodnutie z roku 2008 nadobudlo voči žalobkyni právoplatnosť, zostal by článok 2 písm. f) tohto nariadenia v platnosti v rozsahu, v akom jej ukladá pokutu vo výške 9900000 eur, takže žalobkyňa by nemala z takého zrušenia prospech. Bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o tom, či Komisia mala povinnosť poskytnúť žalobkyni prospech z účinkov rozsudku Aragonesas, už citovaného v bode 17 vyššie (EU:T:2011:621), ako sa konštatovalo v bode 43 vyššie, z odôvodnenia napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia sa rozhodla skrátiť dĺžku trvania porušenia, ktoré sa žalobkyni vytýka v rozhodnutí z roku 2008.
57

Nič však nedovoľuje dospieť k záveru, a žalobca to vôbec nepreukázal, že prijatie zásady stavu núdze, ktorá by oprávňovala členský štát jednostranne rozhodnúť o zrušení verejného dlhu, by malo za cieľ posilniť koordináciu rozpočtovej disciplíny alebo by sa týkalo politicko-ekonomického smerovania, ktoré je Rada oprávnená vypracovať na účely riadneho fungovania hospodárskej a menovej únie.
108

Cieľom vyhlásení Komisie spomenutých v bode 107 vyššie je reagovať na tretí žalobný dôvod, ktorý TV2 A/S uviedla vo svojej žalobe vo veci T‑674/11, TV2/Danmark/Komisia. V rámci tohto žalobného dôvodu TV2 A/S tvrdila, že z odôvodnenia 194 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že podľa Komisie príjmy z koncesionárskych poplatkov, ktoré TV2 dostala od roku 1997 do roku 2002 z fondu TV2 a ktoré následne previedla na svoje regionálne stanice, predstavovali štátnu pomoc v jej prospech. TV2 A/S tvrdila, že – na rozdiel od toho, čo vyplýva z uvedeného odôvodnenia – TV2 nebola príjemcom príjmov z koncesionárskych poplatkov, ktoré previedla na svoje regionálne stanice. TV2 totiž údajne vystupovala ako „platobný kanál“ na prevod peňažných súm z fondu TV2 do regionálnych staníc.
95

Rovnako, keby boli za subjekt poskytujúci finančnú pomoc iránskej vláde považované len subjekty, ktorých činnosť je globálne zisková, umožnilo by to obchádzať účel predmetných reštriktívnych opatrení a bola by tak narušená ich účinnosť. Na to, aby sa uvedené opatrenia neuplatnili, by stačilo zveriť každému dotknutému subjektu popri právomociach a činnostiach vytvárajúcich zdroje, aj právomoci a činnosti, ktoré by boli v porovnateľnom rozsahu stratové.
29

Z ustálenej judikatúry vyplýva, že v zmysle článku 76 písm. d) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu musí každá žaloba obsahovať predmet konania, dôvody a tvrdenia, na ktorých je žaloba založená, ako aj stručné zhrnutie týchto dôvodov. Tieto údaje musia byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnili žalovanému pripraviť svoju obranu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe, prípadne bez ďalších podporných informácií. Na účely zaistenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby bolo tvrdenie prípustné, potrebné, aby podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá, aspoň stručne, ale súvislým a pochopiteľným spôsobom vyplývali zo znenia samotnej žaloby (pozri v tomto zmysle uznesenie z 25. júla 2000, RJB Mining/Komisia, T‑110/98, EU:T:2000:199, bod 23 a citovanú judikatúru, a rozsudok z 10. apríla 2003, Travelex Global and Financial Services a Interpayment Services/Komisia, T‑195/00, EU:T:2003:111, bod 26).
65

Druhý aspekt tejto argumentácie bude preskúmaný v rámci posúdenia podmienky týkajúcej sa osobnej dotknutosti v bodoch 74 až 91 nižšie. Pokiaľ ide o prvý aspekt tejto argumentácie, nemôže uspieť z dvoch dôvodov. Na jednej strane Rada neodkazuje na nijaké právne pravidlo, ktoré by Rade a Komisii bránilo rozhodnúť po skončení konania vo veci predbežného preskúmania, na ktorom sa môžu zúčastniť tiež uvedení vyvážajúci výrobcovia, o uložení nižšieho antidumpingového cla. Závery vyšetrovania pri preskúmaní, ktoré by mohlo viesť k používaniu odlišnej metódy v prípade zmeny okolností v zmysle článku 11 ods. 9 základného nariadenia (teraz článok 11 ods. 9 nariadenia č. 2016/1036), alebo ak sa ukáže, že pôvodne použitá metóda je v rozpore s ustanoveniami článku 2 základného nariadenia (teraz článok 2 nariadenia č. 2016/1036), totiž nemožno prejudikovať (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. júla 2008, Huvis/Rada, T‑221/05, neuverejnený, EU:T:2008:258, body 41 a 42). Ak by sa na druhej strane prijala pozícia Rady a Komisie, mali by Rada a Komisia možnosť vyhnúť sa de facto súdnemu preskúmaniu obmedzením sa na čisto marginálne zvýšenie antidumpingových ciel v nadväznosti na akúkoľvek žiadosť o predbežné preskúmanie výrobného odvetvia Únie, aj keď správne uplatňovanie ustanovení základného nariadenia by malo viesť k výrazne vyššiemu zvýšeniu. S takou možnosťou nemožno súhlasiť.
158

Tieto požiadavky sú v prejednávanej veci splnené, pretože inštitúcie odmietli poskytnúť informácie týkajúce cenového rozdielu medzi kyselinou DL vínnou a kyselinou L+ vínnou bez toho, aby poskytli platné odôvodnenie. Je nepochybné, že tento rozdiel bol zásadný na účely výpočtu normálnej hodnoty kyseliny DL vínnej. Navyše žalobkyňa tvrdí, že ak by disponovala týmito informáciami, mohla by okrem iného zabrániť vzniku zjavných pochybení. Žalobkyňa by preto mohla lepšie zabezpečiť svoju obhajobu, ak by nedošlo k procesnej nezrovnalosti.
11

V roku 1997 Postgesetz (poštový zákon) z 22. decembra 1997 (BGBl. 1997 I, s. 3294) doplnil nariadenie o povinnom poskytovaní služieb a konkrétne predĺžil dobu trvania úloh spoločnosti Deutsche Post v rámci univerzálnej služby. § 11 poštového zákona definoval univerzálnu službu tak, že pozostáva najmä z doručovania listov, balíkov do 20 kg, kníh, katalógov, novín a časopisov o maximálnej hmotnosti 200 g; § 52 uvedeného zákona predĺžil mandát spoločnosti Deutsche Post týkajúci sa poskytovania univerzálnej služby do 31. decembra 2007, teda do uplynutia platnosti jej exkluzívnej licencie, pokiaľ ide o listové služby. Hmotnostný limit týkajúci sa listov a katalógov bol postupne znižovaný od 1. januára 1998, keď nadobudol účinnosť poštový zákon, do uplynutia platnosti exkluzívnej licencie, aby napokon dosiahol 50 g.
Okrem toho je potrebné zdôrazniť, že prístup, podľa ktorého by existencia protiprávneho kartelu, ktorý sa vzťahuje na trh na vstupe, nútila Komisiu upraviť hodnotu predaja v súvislosti s porušením, ktoré sa vzťahuje na trh na výstupe, by mal za následok zavedenie prvku neistoty už v štádiu celkom prvej etapy výpočtu pokuty. Po prvé vo všeobecnosti by totiž bolo zložité stanoviť výšku odpočtov, ktoré sa majú vykonať. Po druhé s cieľom dodržať zásadu rovnosti zaobchádzania by bolo potrebné vykonať odpočty nielen v prípade, že sa protiprávny kartel vzťahoval na trh na vstupe, ale všeobecnejšie vo všetkých prípadoch, keď faktory, ktoré sa majú považovať za faktory, ktoré sú v rozpore s právom Únie, môžu mať priamy alebo nepriamy vplyv na ceny predmetných výrobkov alebo služieb. Po tretie by takýto prístup mal za následok, že základ výpočtu pokuty by mohol byť spochybnený po prijatí napadnutého rozhodnutia v prípadoch, keď by sa faktory, ktoré môžu mať priamy alebo nepriamy vplyv na ceny vstupov, objavili po tomto dátume. Prístup zastávaný žalobkyňou by teda mohol viesť k nekonečným a neriešiteľným sporom, vrátane tvrdení o diskriminácii.
86

V prvom rade žalobkyňa vysvetľuje, že argument uvedený v odôvodnení 66 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého by sa stratil aspekt porovnania s inými účastníkmi porušenia, ak by bol obrat spoločnosti TM T&D rozdelený medzi jej dvoch akcionárov podľa ich predajov RIP za rok 2001, keďže takýto prístup by viedol k porovnaniu ich potenciálnych obratov za rok 2001 so skutočnými obratmi ostatných výrobcov v roku 2003, predovšetkým poukazuje na to, že Komisia mala rozdeliť obrat spoločnosti TM T&D medzi jej akcionárov podľa ich účasti na tejto poslednej uvedenej spoločnosti. Nemá totiž nijaký zmysel vracať sa do roku 2001 v rámci porovnania jednotlivých pozícií rozličných výrobcov v roku 2003.
3

V rozhodnutí z roku 2007 Komisia konštatovala, že jediné a pokračujúce porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore existovalo na trhu Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) s RIP od 15. apríla 1988 do 11. mája 2004 a subjektom, ktorým bolo uvedené rozhodnutie určené, európskym a japonským výrobcom RIP, uložila pokuty, ktorých výška bola vypočítaná podľa metodiky uvedenej v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia k metóde stanovovania pokút“) ako aj v oznámení Komisie o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov (Ú. v. ES C 45, 2002, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 155).
ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (odvolacia komora)

z 23. januára 2014

Európska komisia

proti

BO

„Odvolanie — Verejná služba — Zmluvní zamestnanci — Sociálne zabezpečenie — Náhrada cestovných výdavkov — Cestovné výdavky z jazykových dôvodov — Článok 19 ods. 2 spoločných pravidiel pre zdravotné poistenie úradníkov Európskych spoločenstiev — Hlava II kapitola 12, bod 2.5 všeobecných vykonávacích ustanovení o náhrade zdravotných nákladov“

Predmet:

Odvolanie podané proti rozsudku Súdu pre verejnú službu Európskej únie (prvá komora) z 15. januára 2013, BO/Komisia (F‑27/11), ktoré smeruje k zrušeniu tohto rozsudku

Rozhodnutie:

Odvolanie sa zamieta. Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré BO vynaložil v konaní na tomto stupni.

Abstrakt

Úradníci – Sociálne zabezpečenie – Zdravotné poistenie – Cestovné výdavky vynaložené z jazykových dôvodov – Náhrada – Vylúčenie – Náhrada cestovných výdavkov spojených so zdravotnou starostlivosťou vyžadujúcou používanie dôkladne zvládnutého jazyka – Prípustnosť – Podmienky

(Spoločné pravidlá pre zdravotné poistenie úradníkov, článok 19)

Z článku 19 spoločných pravidiel pre zdravotné poistenie úradníkov Európskych spoločenstiev a z bodu 2.5 kapitoly 12 hlavy II všeobecných vykonávacích ustanovení o náhrade zdravotných nákladov vyplýva, že prevzatím zdravotných nákladov spoločným systémom zdravotného poistenia inštitúcií Únie nevzniká následný nárok na prevzatie príslušných cestovných výdavkov.

V prípade, že by cestovné výdavky boli vynaložené v dôsledku výberu, ktorý je síce v súlade so zásadou slobodného výberu lekára stanoveného v článku 19 uvedených spoločných pravidiel, vyjadruje však vôľu osoby poistenej v rámci zdravotného poistenia uprednostniť služby lekára alebo zdravotnú starostlivosť v jazyku, ktorý osoba dôkladne ovláda, aj keď dotknutý jazyk nie je neoddeliteľnou súčasťou starostlivosti a potrebná starostlivosť je dostupná v mieste bydliska alebo v mieste zamestnania poistenej osoby, skutočnosť, že k výberu lekára viedli výhradne jazykové dôvody, vylučuje prevzatie súvisiacich cestovných výdavkov a výdavkov na doprovod.

Naopak to neplatí v prípade, keď sú cestovné výdavky vynaložené nie z dôvodu osobného pohodlia, ale sú nevyhnutné na to, aby mohla poistená osoba podstúpiť liečbu alebo starostlivosť, ktorá nie je dostupná v mieste jej bydliska alebo zamestnania, pokiaľ jazyk, v ktorom sa liečba alebo starostlivosť poskytuje, predstavuje zásadnú podmienku tejto liečby. Tak je to v prípade, keď je použitie jazyka, ktorým hovorí príjemca, neoddeliteľnou súčasťou samotnej liečby, najmä v rámci detskej psychoterapie.

(pozri body 37 – 41)
6.

Žaloba o neplatnosť — Zrušujúci rozsudok — Účinky — Obmedzenie Súdnym dvorom — Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu v Líbyi — Riziko vážneho a nezvratného ohrozenia účinnosti akéhokoľvek zmrazenia majetku, o ktorom by mohla Rada v budúcnosti rozhodnúť voči osobám uvedeným v zrušených aktoch — Zachovanie účinkov zrušených aktov až do uplynutia lehoty na podanie odvolania alebo do zamietnutia takéhoto odvolania (článok 264 druhý odsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 60 druhý odsek; rozhodnutia Rady 2013/182/SZBP a 2014/380/SZBP; nariadenia Rady č. 689/2014) (pozri body 106 – 109)
V konaniach o uložení pokuty týkajúcich sa práva hospodárskej súťaže sa zásada ne bis in idem musí dodržať. Táto zásada v oblasti hospodárskej súťaže bráni tomu, aby sa podnik znova uznal za zodpovedný alebo bol znovu stíhaný pre protisúťažný postup, za ktorý už bol sankcionovaný, alebo v súvislosti s ktorým bolo rozhodnuté, že zaň nie je zodpovedný, a to skorším rozhodnutím, proti ktorému už nie je možný opravný prostriedok.

Orgány hospodárskej súťaže členských štátov však nemôžu prijať rozhodnutia o tom, že podnik nie je zodpovedný za porušenie článku 101 ZFEÚ alebo 102 ZFEÚ, to znamená konštatujúce neexistenciu porušenia uvedeného článku, vzhľadom na to, že zo znenia, všeobecnej štruktúry nariadenia č. 1/2003, ako aj z cieľa tohto nariadenia vyplýva, že konštatovať, že nedošlo k porušeniu článku 101 ZFEÚ alebo článku 102 ZFEÚ, môže len Komisia, a to aj keď sa tento článok uplatňuje v konaní, ktoré vedie vnútroštátny orgán hospodárskej súťaže. V tejto súvislosti prijatie takéhoto „negatívneho“ rozhodnutia vo veci samej zo strany vnútroštátneho orgánu hospodárskej súťaže by mohlo porušovať jednotné uplatňovanie článku 101 ZFEÚ a článku 102 ZFEÚ, ktoré je jedným z hlavných cieľov nariadenia č. 1/2003 zdôrazneným v jeho odôvodnení 1, lebo by mohlo brániť Komisii neskôr rozhodnúť, že predmetné konanie porušuje tieto ustanovenia práva Únie. Preto v prípade, že orgán hospodárskej súťaže členského štátu na základe článku 5 nariadenia č. 1/2003 prijme záväzky alebo konštatuje, že nie sú žiadne dôvody na zásah, nemožno usudzovať, že tým prijal rozhodnutie, podľa ktorého nedošlo k porušeniu článkov 101 ZFEÚ alebo 102 ZFEÚ. Podnik sa tak na účely uplatnenia zásady ne bis in idem nemôže účinne odvolávať na rozhodnutie, ktoré vo vzťahu k nemu prijal vnútroštátny úrad pre hospodársku súťaž.

(pozri body 29 – 31)
Rozsudok Všeobecného súdu (piata komora) z 19. novembra 2014 – Out of the blue/ÚHVT – Dubois a i. (FUNNY BANDS)

(vec T‑344/13)

„Ochranná známka Spoločenstva — Námietkové konanie — Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva FUNNY BANDS — Skoršie národné obchodné meno FUNNY BANDS — Skorší vnútroštátny názov internetovej domény ‚www.funny‑bands.com‘ — Relatívny dôvod zamietnutia — Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009 — Používanie označenia, ktoré má väčší ako iba miestny dosah, v obchodnom styku — Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 — Zamietnutie námietky“

1. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa nezapísanej ochrannej známky alebo iného označenia používaného v obchodnom styku — Podmienky — Miestny dosah označenia (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 4) (pozri body 22 – 25)

2. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa nezapísanej ochrannej známky alebo iného označenia používaného v obchodnom styku — Podmienky — Posúdenie so zreteľom na kritériá stanovené vnútroštátnym právom, ktorým sa spravuje predmetné označenie (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 4) (pozri bod 36)

3. Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa nezapísanej ochrannej známky alebo iného označenia používaného v obchodnom styku — Slovná ochranná známka FUNNY BANDS — Obchodné meno FUNNY BANDS a názov internetovej domény www.funny‑bands.com (nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 4) (pozri bod 37)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT zo 4. apríla 2013 (vec R 542/2012‑2) týkajúcemu sa námietkového konania medzi spoločnosťou Out of the blue KG a pánom Frédéricom Duboisom a i.

Výrok

1. Žaloba sa zamieta.