25

Za týchto okolností Audiencia Provincial de Barcelona rozhodla prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Vzhľadom na to, že článok 12 ods. 2 [nariadenia č. 1984/83] stanovuje, že ‚bez toho, aby tým bolo dotknuté ustanovenie ods. 1 písm. c), ak sa dohoda vzťahuje na čerpaciu stanicu, ktorú dodávateľ prenajal predajcovi alebo ktorej užívanie mu postúpil de facto alebo de iure, môže byť predajcovi uložená povinnosť výhradného nákupu a záväzok nekonkurovania, uvedené v tejto hlave, a to počas celého obdobia, v ktorom prevádzkuje čerpaciu stanicu‘ [neoficiálny preklad], má sa toto ustanovenie vykladať tak, že sa týka prípadov, keď je dodávateľ pôvodným vlastníkom pozemku a zariadení, ktoré prenajíma, alebo naopak, odkaz na prenájom čerpacej stanice zahŕňa všetky právne akty, ktoré zabezpečia vlastnícke právo dodávateľa iba k stanici, ktorú následne môže prenajímať samotnému vlastníkovi pozemku, pričom nepodlieha časovým obmedzeniam, ktoré právny predpis ukladá pre dohody o výhradnom nákupe? 2. Ak by sa na tento prípad vzťahovalo [nariadenie č. 2790/1999], ktorého článok 5 stanovuje, že výnimka sa nepoužije v prípade, že dohoda o výhradnom nákupe prekročí obdobie piatich rokov, pričom ‚časové obmedzenie piatich rokov neplatí, ak sú zmluvné tovary alebo služby predávané kupujúcim z budov a pôdy vlastnenej dodávateľom alebo ním prenajatej od tretích strán nespojených s kupujúcim, a to za predpokladu, že doba trvania záväzku nekonkurovania nepresiahne obdobie využívania budov a pôdy kupujúcim‘, má sa toto ustanovenie, keďže sa v ňom spomína prenájom, vykladať tak, že sa vzťahuje na prípad, keď je dodávateľ pôvodným vlastníkom pozemku a zariadení, ktoré prenajíma, alebo naopak, odkaz na prenájom čerpacej stanice zahŕňa všetky právne akty, ktoré zabezpečia vlastnícke právo dodávateľa iba k stanici, ktorú následne môže prenajímať samotnému vlastníkovi pozemku, pričom nepodlieha časovým obmedzeniam, ktoré právny predpis ukladá pre dohody o výhradnom nákupe? 3. Vzhľadom na to, že článok 81 ods. 1 písm. a) ES zakazuje dohody, ktorých predmetom je nepriame určovanie nákupných alebo predajných cien, pričom ôsme odôvodnenie [nariadenia č. 1984/83] uvádza, že ‚na ostatné ustanovenia obmedzujúce hospodársku súťaž, najmä tie, ktoré obmedzujú slobodu predajcu určovať svoje ceny alebo svoje podmienky ďalšieho predaja alebo výber okruhu zákazníkov, sa nevzťahujú výnimky podľa tohto nariadenia‘ [neoficiálny preklad], pričom dohody o určovaní cien ďalšieho predaja nie sú uvedené medzi inými obmedzeniami hospodárskej súťaže, ktoré sú povolené článkom 11 tohto nariadenia, má sa toto ustanovenie vykladať tak, že zahŕňa akúkoľvek klauzulu akýmkoľvek spôsobom obmedzujúcu slobodu predajcu stanoviť maloobchodnú cenu, akou je napríklad klauzula umožňujúca dodávateľovi stanoviť prevádzkovateľovi čerpacej stanice distribučnú maržu tak, že určí cenu pohonných hmôt, ktoré dodáva predajcovi za najvýhodnejších podmienok dohodnutých s inými čerpacími stanicami, ktoré by mohli pôsobiť v Barcelone, a ktorá v nijakom prípade neprekročí priemer cien stanovených inými významnými dodávateľmi na trhu, pričom pripočíta minimálnu maržu, ktorá je považovaná za vhodnú, čím dosiahne [maloobchodnú cenu], ktorú dodávateľ výslovne neukladá, ale ktorej použitie iba odporúča? 4. Vzhľadom na to, že článok 81 ods. 1 písm. a) ES zakazuje dohody, ktorých predmetom je nepriame určovanie nákupných alebo predajných cien, a článok 4 v úvode písm. a) [nariadenia č. 2790/1999] medzi mimoriadne závažné obmedzenia hospodárskej súťaže zahŕňa dohody o určovaní cien ďalšieho predaja, majú sa tieto ustanovenia vykladať tak, že zahŕňajú akúkoľvek klauzulu obmedzujúcu slobodu predajcu stanoviť maloobchodnú cenu, akou je napríklad klauzula umožňujúca dodávateľovi stanoviť prevádzkovateľovi čerpacej stanice distribučnú maržu tak, že určí cenu pohonných hmôt, ktoré dodá predajcovi za najvýhodnejších podmienok dohodnutých s inými čerpacími stanicami, ktoré by mohli pôsobiť v Barcelone, a ktorá v nijakom prípade neprekročí priemer cien stanovených inými významnými dodávateľmi na trhu, pričom pripočíta minimálnu maržu, ktorá je považovaná za vhodnú, čím dosiahne [maloobchodnú cenu], ktorú dodávateľ výslovne neukladá, ale ktorej použitie iba odporúča?“