ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ak by mali byť na druhej strane ako východisková veľkosť vybrané väčšie regióny, napríklad biogeografické regióny navrhované Španielskom, výsledkom by bolo menšie množstvo OCHÚ vo vzťahu k rovnakému množstvu oblastí, ktoré majú byť v každom regióne vybraté. Sieť by potom bola redšia. Ďalej by existovalo nebezpečenstvo, že uvedené OCHÚ by boli rozdelené menej jednotným spôsobom, ako by to bolo na základe menších regiónov. Nebezpečenstvo by existovalo aj vtedy, ak by množstvo regiónov, ktoré majú byť vybrané, bolo zvýšené v prípade väčších regiónov. V oboch prípadoch by nemohla byť vylúčená možnosť, že najvhodnejšie oblasti by boli sústredené na určitých územiach, zatiaľ čo iné územia, ktoré by ako nezávislé regióny obsahovali po päť nových lokalít, by neboli pokryté.
36.

Ak záujem na konaní prestane existovať len počas súdneho konania, rozhodnutie Súdu prvého stupňa vo veci samej už nie je odôvodnené. Rovnako by nebolo možné požadovať, aby žalobca uznal, že jeho žaloba, ktorá bola pôvodne prípustná, by teraz bola zamietnutá a on by znášal trovy konania. ( 18 ) V takýchto prípadoch je skôr vhodné vydať rozhodnutie o zastavení konania, ( 19 ) ktoré vyjadruje, že podstata žaloby prestala existovať až po jej podaní a že je možné vyhnúť sa rozhodnutiu o trovách konania v neprospech žalobcu.
57.

Podľa písmena c) sa za kapitálovú spoločnosť v zmysle smernice považuje akákoľvek obchodná spoločnosť, združenie alebo právnická osoba vykonávajúca svoju činnosť s cieľom dosiahnuť zisk, ktorej spoločníci majú právo previesť svoje obchodné podiely v spoločnosti bez predchádzajúceho schválenia na tretie osoby a ručia za záväzky spoločnosti, združenia alebo právnickej osoby iba do výšky svojho obchodného podielu. Podľa tvrdenia Komisie grécka právna úprava stanovuje, že podiely v poľnohospodárskom družstve možno previesť iba vtedy, ak to predpokladajú stanovy tohto družstva a ak správna rada družstva takýto prevod schváli. Podiely v poľnohospodárskom družstve gréckeho práva teda nie je možné previesť na tretie osoby bez predchádzajúceho schválenia. Otázkou, či poľnohospodárske družstvá spĺňajú druhé kritérium uvedené pod písmenom c) — ručenie členov za záväzky spoločnosti iba do výšky svojho členského podielu — sa nie je potrebné zaoberať. Nato, aby spoločnosť bola podľa písmena c) považovaná za kapitálovú spoločnosť, musí súčasne spĺňať obidve kritériá uvedené v tomto ustanovení. Keďže poľnohospodárske družstvá gréckeho práva nespĺňajú už prvé kritérium, nie sú kapitálovými spoločnosťami v zmysle písmena c).
35.

Zdá sa mi, že — tak ako uvádza talianska vláda — doslovný výklad článku 21 ods. 2 nariadenia 2001/34 tiež smeruje k tomu, že tento právny predpis sa snaží skôr o zavedenie minimálnych štandardov ako o celkovú harmonizáciu. Článok 21 ods. 2 vyžaduje, aby členské štáty zabezpečili, aby zodpovednosť za správnosť informácií v prospekte „bola uložená osobám zodpovedným za prospekt tak, ako je to stanovené v položke 1.1 zoznamov A a B prílohy I“. Položka 1.1 týchto zoznamov vyžaduje, aby informácie týkajúce sa týchto osôb zodpovedných za prospekt boli v tomto prospekte uvedené. Nie je mi jasné, ako by spojený účinok týchto ustanovení mohol členskému štátu brániť v tom, aby určil kategóriu osôb zodpovedných za tieto informácie. Požiadavka uvedená v položke 1.1, že zodpovedné osoby by mali byť uvedené v prospekte, je zjavne určená na ochranu investorov, ktorí sa na tieto informácie spoliehajú, ( 18 ) a nie na to, aby chránila pred zodpovednosťou osoby jasne definované ako zodpovedné vo vnútroštátnom práve, ktoré nie sú z akéhokoľvek dôvodu uvedené v prospekte.
43.

To platí najmä v prípade absorpcie obsahu práva Spoločenstva do práva Únie, keďže Zmluva o Európskej únii sa v súlade s jej článkom 47 nedotýka Zmluvy ES. Súdny dvor je preto povinný dbať na to, aby akty, o ktorých Rada Európskej únie tvrdí, že patria do Zmluvy o Únii, nezasahovali do právomocí, ktoré Zmluva ES udeľuje Spoločenstvu. ( 15 )
20.

Bezpochyby sú to fondy bez vlastnej právnej subjektivity, teda založené podľa predpisov zmluvného práva alebo práva poručníckych fondov, ktoré v prvom rade závisia od správcovských služieb poskytovaných externým správcom. Na druhej strane majú investičné spoločnosti založené podľa stanov v zásade možnosť spravovať sa samy, bez zásahu tretej osoby. ( 11 ) Akonáhle si však investičné fondy založené podľa stanov určia externého správcu, budú sa nachádzať v rovnakej situácii ako fondy bez právnej subjektivity. ( 12 ) Ako už Súdny dvor skonštatoval v rozsudku Abbey National, bolo by v rozpore so zásadou daňovej neutrality, ak by správcovské služby v prospech fondov založených podľa stanov podliehali DPH, zatiaľ čo správa fondov inej právnej formy by bola oslobodená od dane. ( 13 )
51.

Po prvé je síce pravda, že odpady spadajúce do zeleného zoznamu predstavujú zvláštnu kategóriu, ktorá nespadá do pôsobnosti nariadenia, ako to stanovuje článok 1 ods. 3 tohto nariadenia, a že vzhľadom na to, že tieto látky nie sú vo všeobecnosti nebezpečné, nevzťahuje sa ne kontrolný režim zavedený uvedeným právnym predpisom. Nenazdávam sa však, že aj za týchto okolností je možné tvrdiť, že tento zoznam je taxatívny, pretože takýto výklad by bol podľa môjho názoru tak v rozpore s cieľmi sledovanými nariadením, ako aj so znením úvodu zeleného zoznamu.
63.

Po prvé, ako uvádza Optimus, Súdny dvor v rozsudku Bautiaa ( 25 ) rozhodol, že predmetné zlúčenie v danom prípade „predstavovalo zvýšenie základného imania kapitálovej spoločnosti prostredníctvom peňažných vkladov alebo iných peniazmi oceniteľných hodnôt akéhokoľvek druhu podľa článku 4 ods. 1 písm. c) smernice 69/335 za osobitných okolností uvedených v článku 7 ods. 1 písm. b), t. j. ak jedna alebo viacej kapitálových spoločností vložia ako vklad celý svoj majetok alebo jednu alebo viacej častí podniku do základného imania jednej alebo viacerých kapitálových spoločností, ktoré už existujú alebo ktoré sa zakladajú.“ ( 26 ) Po tom, ako Súdny dvor jednoznačne stanovil, že predmetná operácia spadá pod článok 4 ods. 1 písm. c), pokračoval i napriek tomu a aplikoval na danú situáciu článok 7 ods. 1 smernice 69/335, zmenenej a doplnenej smernicou 85/303. ( 27 ) Súdny dvor tak rozhodol, že „s účinnosťou od 1. januára 1986 sa zachovanie tejto dane stalo nezlučiteľným so smernicou, vzhľadom na to, že článok 7 ods. 1 bol zmenený a doplnený smernicou 85/303, ktorá jasne stanovuje povinnosť oslobodenia od všetkých daní z vkladu pri zvyšovaní základného imania uskutočňovaného formou vkladu celého majetku jednej spoločnosti do druhej.“ ( 28 )
17.

V bode 42 Súd uviedol, že „ak osoba vykonáva svoje zamestnanie pre organizáciu, ktorá je súčasťou štátu v uvedenom zmysle, ako napríklad pre stále zastúpenie, stačí to na to, aby sa na ňu úplne vzťahovala výnimka uvedená v článku 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku bez ohľadu na to, aké osobitné a zvláštne funkcie v tejto organizácii vykonáva“. Súd ďalej upresnil, že v opačnom prípade „by bolo potrebné vykonať detailnú analýzu vykonávaných úloh a funkcií z pohľadu vnútroštátneho práva, čo by bolo v rozpore s vyššie uvedenými požiadavkami“, a to najmä s prihliadnutím na to, že „každý členský štát má výlučnú právomoc organizovať svoje služby tak, ako to považuje za najvhodnejšie, a určiť tak úlohy a funkcie, ktoré zverí svojim úradníkom a zamestnancom“.
41.

Konkrétnejšie, možnou prekážkou oslobodenia od dane je v oboch veciach existencia sprostredkujúceho vzdelávacieho zariadenia. Keby tí istí učitelia z Horizon College vyučovali tých istých študentov v rámci vlastnej činnosti Horizon College, oslobodenie od dane by bolo zjavné. Skutočnosť, že vyučovali v rámci dočasného vyslania na inú školu, túto zjavnosť narušuje. Uvedené rovnako platí aj v prípade pána Haderera. Pokiaľ by poskytoval vyučovanie súkromne a priamo študentom v súkromných priestoroch (bez ohľadu na to, či by to boli jeho priestory alebo priestory študentov), nevznikol by nijaký problém. Problém vzniká v dôsledku skutočnosti, že vyučovanie bolo poskytované v rámci vzdelávacích centier pre dospelých.
20.

Odsek 2 tohto oddielu vymenúva, nie vyčerpávajúcim spôsobom, niektoré osobitné povinnosti uložené zamestnávateľovi v zmysle povinnosti zaistiť bezpečnosť, ktorá je vyjadrená všeobecnými termínmi vo vyššie uvedenom odseku 1. Stanovuje: „Without prejudice to the generality of an employer’s duty under the preceding subsection, the matters to which that duty extends include in particular: a) the provision and maintenance of plant and systems of work that are, so far as is reasonably practicable, safe and without risks to health; b) arrangements for ensuring, so far as is reasonably practicable, safety and absence of risk to health in connection with the use, handling, storage and transport of articles and substances; c) the provision of such information, instruction, training and supervision as is necessary to ensure, so far as is reasonably practicable, the health and safety at work of his employees; d) so far as is reasonably practicable as regards any place of work under the employer’s control, the maintenance of it in a condition that is safe and without risks to health and the provision and maintenance of means of access to and egress from it that are safe and without such risks; e) the provision and maintenance of a working environment for his employees that is, so far as is reasonably practicable, safe, without risks to health, and adequate as regards facilities and arrangements for their welfare at work“.
50.

Tento záver nie je spochybnený ani tvrdením Belgicka, že je rozporuplné, keď smernica Rady 86/278/EHS z 12. júna 1986 o ochrane životného prostredia a najmä pôdy pri použití splaškových kalov v poľnohospodárstve ( 20 ) preukázateľne v treťom odôvodnení vylučuje kal z rozsahu pôsobnosti práva regulujúceho odpady, to však neplatí pre uniknuté odpadové vody zo zberných systémov. Je totiž sporné, či toto odôvodnenie aj dnes ešte odzrkadľuje právnu situáciu. Ako uviedla Environment Agency v ústnej časti konania pri zohľadnení výraznejšieho návrhu Komisie pre túto smernicu ( 21 ), toto odôvodnenie spočíva aj na pôvodnom znení rámcovej smernice o odpadoch. Vo vtedajšom znení vylúčila rámcová smernica o odpadoch odpadové vody a všetky ostatné odvody, ktoré podliehajú osobitnej právnej úprave Spoločenstva, bez ďalšej podmienky. ( 22 ) Podľa súčasne platného práva by naproti tomu bolo potrebné preskúmať, do akej miery obsahuje smernica 86/278 iné právne predpisy v zmysle článku 2 ods. 1 písm. b) rámcovej smernice o odpadoch. Aj keby toto preskúmanie viedlo k záveru, že splaškový kal nespadá v porovnateľnej situácii pod právnu úpravu práva regulujúceho odpad, tak by z toho nevyplýval žiadny rozpor vo vzťahu k predloženému záveru. Oveľa skôr by tento rozdiel spočíval v tom, že pre splaškový kal by existovali iné príslušné právne predpisy.
11.

Smernica nadobudla účinnosť v deň jej uverejnenia, a to 28. marca 2002. Podľa článku 16 tejto smernice členské štáty do 28. septembra 2003 uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Okrem toho sú povinné okamžite o tom informovať Komisiu.
67.

Tento dátum sa zhoduje so začiatkom ochrannej doby týkajúcej sa povinnosti používania v súlade so smernicou 89/104. Zjavné úsilie medzinárodnej právnej úpravy na zblíženie týchto dvoch dátumov, národného dátumu a medzinárodného dátumu, smeruje takisto v prospech riešenia, ktoré uvádzam, pretože ak by sa prijalo to, čo bolo navrhnuté v pripomienkach podaných v rámci tohto prejudiciálneho konania, teda, že lehota nezačína plynúť predtým, ako sa ochrana stane nespornou, spôsobilo by to poľutovaniahodné rozdiely týkajúce sa dátumu, od ktorého sa začína počítať lehota, v rámci ktorej sa má vykonať povinnosť používať ochrannú známku: v niektorých prípadoch závisí od vnútroštátnych ustanovení, najmä ak by sa pripustili dôvody týkajúce sa zamietnutia zápisu, v iných prípadoch od výsledku námietok podaných tretími osobami proti medzinárodným ochranným známkam, čo by posunulo predmetnú lehotu až k veľmi neistým dátumom.
40.

Ani táto teória však na základe predložených informácií nemôže odôvodniť nediferencované povolenia na odstrel určitého počtu vlkov. Nato, aby bolo možné túto teóriu prijať, musela by najskôr mať vedecký podklad. Tento vedecký podklad by musel vysvetliť nielen to, do akej miery je vôbec lov vhodný pre zachovanie plachosti vlkov, ale tiež to, v akej forme by bol lov účinný a ohrozoval v čo najmenšej miere populáciu vlkov, napr. či a prípadne za akých okolností je možné usmrtiť vodcov svorky alebo len mláďatá, či dokonca celú svorku. Bolo by tiež potrebné preskúmať, či namiesto usmrtenia vlkov postačujú iné opatrenia, napríklad opatrenia navrhované Komisiou, a to zatváranie dobytka v noci do stajní alebo za účinné ploty, použitie aromatických látok alebo iných prostriedkov na odstrašenie vlkov, ako aj opatrenia na náhradu spôsobených škôd.
24.

V týchto rozsudkoch Súdny dvor rozhodol, že možnosť súdu nastoliť ex offo dôvod môže byť vyvodená zo smernice, pokiaľ je to potrebné na dosiahnutie cieľa, ktorý táto smernica sleduje. ( 22 ) Presnejšie, Súdny dvor usúdil, že možnosť vnútroštátneho súdu určiť ex offo, že doložka o súdnej právomoci obsiahnutá v spotrebiteľskej zmluve je nekalou podmienkou, je potrebná na dosiahnutie cieľa, ktorý sleduje smernica Rady 93/13/EHS ( 23 ). Napokon týmto cieľom je ochrana spotrebiteľov pred nekalými podmienkami obsiahnutými v spotrebiteľských zmluvách. Súdny dvor vyložil smernicu v súlade so zásadou efektivity. Ak by Súdny dvor postupoval inak, „dospelo by sa k paradoxnej situácii, že spotrebiteľ by bol nútený dostaviť sa na súd mimo svojho bydliska práve kvôli tomu, aby namietal, že zmluvná doložka, ktorá mu túto povinnosť uložila, je nekalou podmienkou!“. ( 24 )
21.

Rovnaké riešenie by malo a fortiori platiť v prípade vrátenia DPH zaplatenej na vstupe v prospech podnikateľov so sídlom v tretích štátoch, a to rovnako na základe článku 3 ods. 2 trinástej smernice, podľa ktorého vrátenie dane stanovené v článku 2 ods. 1 tejto smernice sa nesmie poskytnúť za výhodnejších podmienok, ako sú podmienky používané na osoby podliehajúce zdaneniu v Spoločenstve. Podľa Komisie v prípade, že podnikateľ so sídlom v treťom štáte nepodlieha v tomto štáte DPH, nemôže si uplatniť práva týkajúce sa dane zaplatenej na vstupe, a preto by si ani nemal uplatniť právo na vrátenie dane voči členským štátom Spoločenstva, v ktorých prípadne zaplatil DPH na vstupe. Opačné riešenie by malo za následok, že tento podnikateľ by užíval výhodnejšie zaobchádzanie, než aké sa uplatňuje na osoby podliehajúce zdaneniu so sídlom v Spoločenstve.
46.

Pokiaľ ide o série noriem EN-54, ktoré sa týkajú komponentov požiarnych hlásnych zariadení, všetky prechodné obdobia, po ktorých uplynutí sa harmonizované normy stanovené podľa smernice 89/106 stali záväznými pre členské štáty, skončili po 15. septembri 2004. ( 16 ) To znamená, že v čase rozhodnom pre predmetné posúdenie neexistovali technické špecifikácie pre požiarne hlásiče, ktoré by boli záväzné pre všetky členské štáty EÚ. Za týchto okolností súlad s predmetnými normami série EN-54 zostáva pre výrobcov dobrovoľný. Vedie to len k predpokladu, že výrobok je v súlade so základnými požiadavkami stanovenými v smernici 89/106. Za týchto podmienok sa výrobcovia môžu rozhodnúť pre každé technické riešenie, ktoré spĺňa základné požiadavky stanovené v platnej smernici.
39.

Nemyslím si však, že toto právne stanovisko je, čo sa týka jeho logických dôsledkov, bez problémov. Predovšetkým vedie k požiadavke na ďalekosiahlu liberalizáciu, ktorú je ťažké zmieriť so suverenitou členských štátov v tom zmysle, že základné slobody upravené v Zmluve by mali byť uplatniteľné, dokonca aj keď sa dávka poskytuje iba v jednom inom členskom štáte v súlade so zásadami voľného trhu. Z uplatniteľnosti základných slobôd nevyhnutne nevyplýva, že určitá vnútroštátna právna úprava by bola nezlučiteľná s právom Spoločenstva; ak je to však nevyhnutné, predmetný členský štát musí odôvodniť takú právnu úpravu, ktorá značne obmedzuje jeho oprávnenie voľnej úvahy pri uskutočňovaní politiky spadajúcej mimo právomoci Spoločenstva. Po druhé a predovšetkým, je ťažké zosúladiť takú požiadavku na liberalizáciu s judikatúrou Súdneho dvora o pojme podniku v práve Spoločenstva týkajúcom sa hospodárskej súťaže, keďže v uvedenej judikatúre Súdny dvor zastáva názor, že systémy založené na zásade národnej solidarity ( 20 ) spravidla nepatria do rozsahu pojmu podniku. Nepopieram, že prístup k pojmu podnik je odlišný od prístupu k pojmu služby, keďže zaradenie pod podnik vyžaduje iba posúdenie vnútroštátnej právnej úpravy bez akejkoľvek cezhraničnej perspektívy, a preto bez akéhokoľvek rizika konfliktu. Vytvorenie „únikovej cesty“ z uzatvorených systémov národnej solidarity sprevádzajúce možnosť uplatňovania základných slobôd upravených v Zmluve ES — či už v odvetviach sociálneho zabezpečenia, alebo napríklad kompenzačných fondov pre nepoistiteľné riziká — však samo osebe škodí prinajmenšom myšlienke národnej solidarity, pretože rozloženie rizika je obmedzené.
43.

Zužujúci výklad pôsobnosti voľného pohybu pracovníkov sa zakladá výraznejšie na občianstve dotknutej osoby ako na cezhraničnom prvku tejto veci. Takýto výklad totiž vedie k rozlišovaniu podľa toho, či cez hranicu prichádza pracovať vlastný štátny príslušník, alebo cudzí štátny príslušník. Pokiaľ by pán Hendrix po svojom presťahovaní do Belgicka prijal pracovné miesto v Nemecku a pokiaľ by do Nemecka denne dochádzal z Belgicka za prácou, mohol by sa nepochybne dovolávať voľného pohybu pracovníkov. Niet teda dôvodu, prečo by sa s ním malo pri každodennom dochádzaní do jeho štátu pôvodu zaobchádzať inak.
15.

Tento podmienený odkaz sa zdá byť najvernejším postupom, pokiaľ ide o znenie a duch právnej úpravy Spoločenstva. Z toho vyplýva, že dotknutý členský štát sa nemôže uspokojiť s tým, že bude vychádzať z formálnej alebo osobitnej povahy pravidiel uplatniteľných na určité pracovnoprávne vzťahy na to, aby im odňal výhodu ochrany priznanej rámcovou dohodou. Ak by šlo o takýto prípad, bolo by možné sa obávať, že tejto dohode bude odňatý akýkoľvek potrebný účinok. V takomto prípade by mohol každý členský štát podriadiť zmluvných zamestnancov subjektov verejného sektora osobitným pravidlám s cieľom spochybniť riešenia poskytnuté Súdnym dvorom v rozsudkoch Adeneler a i., Marrosu a Vassalo. V dôsledku toho vylúčenie zamestnancov verejného sektora z pôsobnosti smernice 1999/70 možno pripustiť iba vtedy, ak sa preukáže, že povaha pracovnoprávneho vzťahu, ktorá ich viaže k správnemu orgánu, je podstatne rozdielna od povahy, ktorá viaže pracovníkov patriacich do kategórie zamestnancov k ich zamestnávateľom podľa vnútroštátneho práva. Zo spisu zrejme vyplýva, že Tribunal Supremo mal príležitosť vyjadriť sa k obsahu osobitného vzťahu charakterizujúceho vzťahy medzi úradníkom a správnym orgánom v oblasti dotknutej touto vecou, čo tento vzťah robí neporovnateľným so situáciou zamestnancov, ktorí nemajú postavenie úradníkov. Je však úlohou vnútroštátneho súdu posúdiť, v akom rozsahu je toto posúdenie zlučiteľné s podmienkami práva Spoločenstva.
V stanovisku sa okrem iného uvádza ( 53 ):

„The scientific evidence presented contained no new or uniquely local scientific information on the environmental or human health impacts of existing or future GM crops or animals. [Predložené vedecké poznatky neobsahovali žiadnu novú alebo výlučne miestnu informáciu týkajúcu sa dopadov súčasných alebo budúcich geneticky modifikovaných kultúr alebo zvierat na životné prostredie alebo ľudské zdravie].

No scientific evidence was presented which showed that this area of Austria had unusual or unique ecosystems that required separate risk assessments from those conducted for Austria as a whole or for other similar areas of Europe. [Nebol predložený žiadny vedecký poznatok, ktorý by preukazoval, že táto oblasť Rakúska má neobyčajné alebo jedinečné ekosystémy vyžadujúce hodnotenie rizík odlišné od hodnotení uskutočňovaných pre Rakúsko ako celok alebo pre iné obdobné oblasti Európy.] No specific cases were presented of impacts of GMOs on biodiversity, either directly or through changes in agricultural practices. [Neboli predložené žiadne špecifické prípady dopadu GMO na biologickú rôznorodosť ani priameho, ani spôsobeného zmenami v poľnohospodárskej technológii].“
22.

Za týchto podmienok Oberster Gerichtshof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku: „Ide o prevod závodu alebo časti závodu v zmysle článku 1 smernice [2001/23], ak v jednom dočasnom zamestnávateľskom podniku bez vymedzenej organizačnej štruktúry administratívny pracovník, vedúci pobočky, ako aj pracovníci zákazníckeho servisu a konateľ sú v rámci spolupráce medzi dvoma dočasnými zamestnávateľskými podnikmi prevedení z prvého podniku do druhého podniku na vykonávanie porovnateľných činností a súčasne s nimi je čiastočne alebo úplne prevedená približne tretina dočasne pridelených zamestnancov spolu so zákazníkmi, ku ktorým sú pridelení (s rozsahom pridelenia od troch do päťdesiatich dočasne pridelených zamestnancov), tiež v rámci tejto spolupráce medzi dvoma podnikmi?“
23.

Nakoniec článok 4.9 Regeling stanovuje: „1. Žiadna prémia sa neposkytne za hovädzí dobytok, v prípade ktorého producent do dvadsaťpäť dní nedosiahol súlad s ustanoveniami, ktoré sa voči nemu uplatnia na základe nariadenia PVV a ktoré sa týkajú oznámenia do registra identifikácie a evidencie dátumu narodenia, dátumu pohybu do a z jeho podniku, alebo dátumu porážky alebo vývozu do tretej krajiny, pokiaľ predmetná oznamovacia povinnosť vznikla 1. januára 2000 alebo neskôr. 2. Prémia sa zníži o 25 % za hovädzí dobytok, v prípade ktorého producent nedosiahol včas súlad s ustanoveniami, ktoré sa voči nemu uplatnia na základe nariadenia PVV a ktoré sa týkajú oznámenia do registra identifikácie a evidencie dátumu narodenia, dátumu pohybu do jeho podniku a z jeho podniku, alebo dátumu porážky alebo vývozu do tretej krajiny, ale tento súlad dosiahol do dvadsaťpäť dní nasledujúcich po danej udalosti, pokiaľ predmetná oznamovacia povinnosť vznikla 1. januára 2000 alebo neskôr.“
28.

Ak by chcel Súdny dvor v prejednávanom spore rozhodnúť, musel by bez podkladu v napadnutom rozsudku vykonať vlastné posúdenie skutkového stavu, totiž porovnanie oboch ochranných známok. Posúdenie skutkového stavu je však úlohou Súdu prvého stupňa. Okrem toho účastníci konania Súdnemu dvoru nepredniesli otázky týkajúce sa skutkového stavu. Súdny dvor by mohol nanajvýš zohľadniť ich písomné návrhy v konaní na prvom stupni bez toho, aby vychádzal z prípadných replík v ústnej časti konania pred Súdom prvého stupňa. Preto si myslím, že stav prejednávanej veci ešte neumožňuje vydať rozhodnutie. Súdny dvor by mal teda vec vrátiť na rozhodnutie Súdu prvého stupňa.
32.

Obmedzenie slobody usadiť by bolo prípustné, iba ak by sledovalo legitímny cieľ zlučiteľný so Zmluvou a bolo by odôvodnené naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu. V takom prípade by muselo byť spôsobilé zabezpečiť uskutočnenie sledovaného cieľa a nesmelo by presahovať to, čo je na dosiahnutie tohto cieľa nevyhnutné. ( 17 ) Okrem toho musí byť primerané v úzkom zmysle slova.