Podľa definície totiž psychické obťažovanie ako výsledok tohto dlhšie trvajúceho procesu môže byť výsledkom súboru rozličných prejavov správania jedného zamestnanca Banky voči druhému, ktoré samostatne vzaté nemusia samy osebe predstavovať psychické obťažovanie, ale ktoré posúdené súhrnne a v súvislostiach, a to aj z dôvodu ich znásobenia sa v priebehu času, by mohli byť posúdené tak, že objektívne spôsobili ohrozenie sebaúcty a sebadôvery tohto druhého zamestnanca, ktorému boli tieto prejavy správania v zmysle článku 3.6.1 etického kódexu určené.

Ústne prejavy, postoje alebo konania zamestnanca Banky voči inému z jej zamestnancov predstavujú psychické obťažovanie vtedy, keď objektívne spôsobia ohrozenie sebaúcty a sebadôvery tejto osoby. V tejto súvislosti nemožno požadovať, že na to, aby mohol prejav správania spadať pod pojem psychické obťažovanie, musel by sa identicky opakovať, nezohľadňujúc pritom súhrnný vplyv rôznych prejavov správania na ohrozenie sebaúcty a sebadôvery osoby, ktorej boli tieto prejavy správania určené.

Pojem psychické obťažovanie uvedený v článku 3.6.1 Etického kódexu zamestnancov Európskej investičnej banky je objektívnym pojmom, z ktorého, aj keď spočíva na objektívnom kontextovom zaradení činov a prejavov správania úradníkov a zamestnancov, ktoré nie je vždy jednoduché, v žiadnom prípade však neznamená vykonanie takých komplexných posúdení, aké by mohli vyplývať z pojmov ekonomickej povahy, v oblasti vedy, alebo tiež v oblasti techniky, ktoré by odôvodnili priznanie určitej miery voľnej úvahy administratívam pri uplatňovaní predmetného pojmu. Preto v prípade tvrdenia, že došlo k porušeniu článku 3.6.1 etického kódexu, je potrebné preskúmať, či sa Banka dopustila nesprávneho posúdenia skutkového stavu so zreteľom na definíciu psychického obťažovania v zmysle tohto ustanovenia, a nie to, či sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tohto skutkového stavu.

V tejto súvislosti vzhľadom na ciele stanovené pre etický kódex a pre politiku dôstojnosti v zamestnaní a obzvlášť na inherentnú závažnosť každého prejavu psychického obťažovania, ktorá je v ustanoveniach prijatých Bankou potvrdená, je opatrenie prijaté Bankou nedostatočné, a teda neprimerané, vo vzťahu k závažnosti prejednávanej veci. Z takéhoto opatrenia totiž vyplýva, že postih za preukázané psychické obťažovanie by závisel od zistenia nového odsúdeniahodného správania, pričom by však toto zistenie záviselo podľa okolností od neistého rozhodnutia novej obete o tom, či predloží, alebo nepredloží sťažnosť na základe politiky dôstojnosti v zamestnaní.

Prezident Európskej investičnej banky alebo jeho útvary mohli rozhodnutiu po ukončení vyšetrovania, ktorým sa konštatovalo, že došlo k psychickému obťažovaniu, a listu s ospravedlneniami nového riaditeľa priradiť stupeň dôvernosti, ktorý viedol k tomu, že obeť mala zakázané zverejniť informáciu o existencii týchto dokumentov a tiež ich obsahu tretím stranám.

V tejto súvislosti význam dovedenia administratívneho vyšetrovania až do konca spočíva na jednej strane predovšetkým v tom, že po skončení administratívneho vyšetrovania, ktoré sa prípadne uskutočnilo za pomoci samostatného orgánu ako je vyšetrovací výbor, prípadné uznanie zo strany Banky, že došlo k psychickému obťažovaniu, môže mať samo osebe priaznivý účinok v terapeutickom procese psychického zotavenia obťažovaného úradníka alebo zamestnanca a navyše ho obeť bude môcť využiť na účely prípadnej žaloby na vnútroštátnej úrovni. Na druhej strane dovedenie administratívneho vyšetrovania až do jeho konca naopak umožní vyvrátiť tvrdenia údajnej obete a napraviť tak ujmu, ktorú mohlo takéto obvinenie, ak by sa ukázalo ako nedôvodné, spôsobiť osobe označenej vo vyšetrovacom konaní za údajného obťažovateľa.

Ak by teda zamestnancovi Banky, ktorý bol obeťou psychického obťažovania, bolo uložené mlčať o existencii takéhoto obťažovania, malo by to ten následok, že dotknutý zamestnanec by nielenže už nemusel byť schopný odôvodniť prípadné absencie ochorením spojeným s uvedeným psychickým obťažovaním, ale nemohol by využiť ani zistenia vyšetrovacieho výboru a prezidenta Banky uvedené v správe a v napadnutom rozhodnutí, a to najmä v rámci prípadnej žaloby podanej na vnútroštátny súd proti osobe, ktorá ho obťažovala.

Takýto výklad pravidiel uplatniteľných v Banke by odporoval cieľu etického kódexu a politiky dôstojnosti v zamestnaní, ktorým je predchádzanie a postihovanie každého psychického obťažovania v rámci inštitúcií a orgánov Únie, pričom psychické obťažovanie, keďže ovplyvňuje zdravie a dôstojnosť osoby, ktorá je jeho obeťou, predstavuje porušenie práv pracovníka v zmysle článku 31 Charty základných práv Európskej únie.

(pozri body 154, 156, – 158, 183)