9

Súd pre verejnú službu sa domnieval, že rozhodnutia o zamietnutí sťažností nemajú samostatný dosah a žalobu treba teda považovať za žalobu smerujúcu iba proti druhým návrhom (body 32 a 33 napadnutého rozsudku) a následne preskúmal prípustnosť žaloby, ktorú Komisia spochybnila, a dospel k záveru, že žaloba je prípustná. Body 37 až 55 napadnutého rozsudku, ktoré sa zaoberajú touto otázkou, znejú takto: „37 V prvom rade treba pripomenúť, že systém prevodu práv na dôchodok, ako je upravený v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, umožňuje koordináciu medzi vnútroštátnymi systémami a systémom dôchodkového zabezpečenia Únie a má za cieľ uľahčiť prechod z vnútroštátnych zamestnaní vo verejnom alebo súkromnom sektore a tiež z medzinárodných zamestnaní do administratívy Únie a zabezpečiť tak pre Úniu najlepšie možnosti výberu kvalifikovaných zamestnancov, ktorí majú potrebné odborné skúsenosti (uznesenie Súdneho dvora z 9. júla 2010, Ricci, C‑286/09 a C‑287/09, bod 28 a tam citovaná judikatúra). 38 Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev dospel v tejto súvislosti najmä k záveru, že návrhy na započítanie odpracovaných rokov zaslané úradníkovi na odsúhlasenie sú ‚rozhodnutiami‘, ktoré majú dvojitý účinok: jednak zachovávajú v prospech dotknutého úradníka v právnom poriadku štátu pôvodu sumu práv na dôchodok, ktoré tento úradník nadobudol vo vnútroštátnom systéme dôchodkového zabezpečenia, a ďalej zabezpečujú v právnom poriadku Únie s výhradou splnenia určitých dodatočných podmienok zohľadnenie týchto práv v systéme dôchodkového zabezpečenia Únie (rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. decembra 2008, Belgicko a Komisia/Genette, T‑90/07 P a T‑99/07 P, bod 91 a tam citovaná judikatúra). 39 Súd pre verejnú službu už takisto rozhodol, že návrhy na započítanie odpracovaných rokov sú jednostrannými aktmi, ktoré si nevyžadujú žiadne ďalšie opatrenie zo strany príslušnej inštitúcie a spôsobujú ujmu dotknutému úradníkovi. V opačnom prípade by také akty neboli ako také spochybniteľné v súdnom konaní, alebo by prinajmenšom mohli byť predmetom sťažnosti alebo žaloby až po prijatí neskoršieho rozhodnutia v neurčenom čase iným orgánom ako je MO. Táto analýza by nerešpektovala právo úradníkov na účinnú súdnu ochranu ani požiadavky právnej istoty obsiahnuté v pravidlách o lehotách uvedených v služobnom poriadku (uznesenie Súdu pre verejnú službu z 10. októbra 2007, Pouzol/Dvor audítorov, F‑17/07, body 52 a 53). 40 Toto smerovanie judikatúry potvrdil aj rozsudok Súdu pre verejnú službu z 11. decembra 2012, Cocchi a Falcione/Komisia (F‑122/10, ktorý je predmetom odvolania, o ktorom v súčasnosti rozhoduje Všeobecný súd Európskej únie, vec T‑103/13 P, body 37 až 39), v ktorom Súd pre verejnú službu rozhodol, že návrh na započítanie odpracovaných rokov je aktom spôsobujúcim ujmu dotknutému úradníkovi. 41 Z judikatúry citovanej v bodoch 38 až 40 tohto rozsudku v konečnom dôsledku vyplýva, že návrh na započítanie odpracovaných rokov, ktoré príslušné útvary Komisie predkladajú úradníkovi na odsúhlasenie v rámci viacfázového správneho konania opísaného v bode 35 tohto rozsudku, je jednostranným aktom, oddeliteľným od procesného rámca, v ktorom vzniká, pričom ho prijíma inštitúcia na základe viazanej právomoci udelenej ex lege, keďže vyplýva priamo z individuálneho práva, ktoré článok 11 ods. 2 príloha VIII služobného poriadku výslovne priznáva úradníkom a zamestnancom pri vstupe do služieb Únie. 42 Výkon tejto viazanej právomoci totiž zaväzuje Komisiu, aby vypracovala návrh na započítanie, ktorý sa bude zakladať na všetkých relevantných údajoch, ktoré je povinná získať od dotknutých vnútroštátnych alebo medzinárodných orgánov, konkrétne v rámci úzkej koordinácie a lojálnej spolupráce medzi týmito orgánmi a jej útvarmi. Taký návrh na započítanie odpracovaných rokov nemožno preto považovať iba za vyjadrenie ‚zámeru‘ útvarov inštitúcie informovať dotknutého zamestnanca, pričom sa v skutočnosti očakáva získanie jeho súhlasu, ako aj následné prijatie kapitálu, ktorý umožní započítanie. Naopak, taký návrh predstavuje pre inštitúciu nevyhnutný záväzok, že správne a účinne uplatní právo na prevod práv na dôchodok úradníka, ktoré tento vykonal tým, že podal svoju žiadosť o prevod. Prevod aktualizovaného kapitálu do systému dôchodkového zabezpečenia Únie predstavuje splnenie odlišnej povinnosti, ktorú majú vnútroštátne alebo medzinárodné orgány a ktorá je nevyhnutná pre dokončenie celého procesu prevodu práv na dôchodok do systému dôchodkového zabezpečenia Únie. 43 Rovnako výkon viazanej právomoci na účely uplatnenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku ukladá Komisii konať so všetkou náležitou starostlivosťou, aby mal úradník, ktorý podal žiadosť o uplatnenie článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, možnosť poskytnúť svoj súhlas s návrhom na započítanie odpracovaných rokov za plnej znalosti veci, pokiaľ ide o skutočnosti potrebné pre výpočet týkajúci sa stanovenia počtu odpracovaných rokov na dôchodok podľa služobného poriadku, ktoré sa majú zohľadniť, ako aj pokiaľ ide o pravidlá upravujúce spôsob tohto výpočtu ,v deň žiadosti o prevod’, ako sa konkrétne uvádza v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, ktorý stanovuje, že inštitúcia, v ktorej je úradník zamestnaný ,‚určí‘ na základe všeobecných vykonávacích ustanovení s ohľadom na základnú mzdu, vek a kurz platný v deň podania žiadosti o prevod ‚počet rokov zamestnania‘, ktoré zohľadní. 44 Zo všetkého, čo bolo uvedené vyššie, vyplýva, že návrh na započítanie odpracovaných rokov je aktom spôsobujúcim ujmu úradníkovi, ktorý podal žiadosť o prevod svojich práv na dôchodok. 45 Tento záver potvrdzujú aj nižšie uvedené úvahy. 46 Po prvé VVU 2011 potvrdzujú predchádzajúcu prax, ktorá bola vyjadrená v ustanoveniach uvedených v návrhoch na započítanie odpracovaných rokov, keďže teraz v článku 8 výslovne stanovujú, že ak úradník poskytne súhlas s návrhom na započítanie odpracovaných rokov, na ktorý je vyzvaný, tento súhlas je ‚neodvolateľný‘. Neodvolateľnosť súhlasu úradníka po jeho poskytnutí je však odôvodnená iba vtedy, ak Komisia poskytla žiadateľovi návrh, ktorého obsah bol vypočítaný a predložený so všetkou náležitou starostlivosťou a ktorý zaväzuje Komisiu v tom zmysle, že jej ukladá povinnosť pokračovať na tomto základe v procese prevodu v prípade súhlasu žiadateľa. 47 Po druhé návrh na započítanie odpracovaných rokov je v zásade vypracovaný na základe spôsobu výpočtu, ktorý je rovnaký ako spôsob výpočtu, ktorý sa uplatní vtedy, keď systém dôchodkového zabezpečenia Únie prijme celý kapitál, ktorý definitívne prevedú pôvodné vnútroštátne alebo medzinárodné fondy. 48 Čo by sa prípadne mohlo nanajvýš zmeniť odo dňa vypracovania návrhu na započítanie odpracovaných rokov do dňa prijatia definitívne prevedeného kapitálu, je výška sumy, o ktorú ide, teda suma prevoditeľného kapitálu aktualizovaného ku dňu podania žiadosti o prevod by sa mohla odlišovať od sumy kapitálu v deň jeho skutočného prevodu napríklad v závislosti od zmien výmenného kurzu. V tomto poslednom uvedenom prípade, ktorý sa navyše môže týkať iba prevodov kapitálu vyjadreného v inej mene ako euro, je však spôsob výpočtu uplatnený na tieto dve hodnoty rovnaký. 49 Po tretie tvrdenie Komisie, že iba rozhodnutie o započítaní prijaté po prijatí prevedeného kapitálu spôsobuje ujmu dotknutému úradníkovi, je v jasnom rozpore s cieľom správneho konania týkajúceho sa prevodu práv na dôchodok. Konkrétnym účelom tohto konania je umožniť dotknutému úradníkovi, aby sa pri plnej znalosti veci rozhodol predtým, než sa kapitál zodpovedajúci všetkým jeho platbám príspevkov definitívne prevedie do systému dôchodkového zabezpečenia Únie, či je pre neho výhodnejšie kumulovať svoje predchádzajúce práva na dôchodok s právami, ktoré nadobúda ako úradník Únie, alebo naopak zachovať tieto práva vo vnútroštátnom právnom poriadku (pozri rozsudok Belgicko a Komisia/Genette, už citovaný, bod 91). Podľa tvrdenia Komisie by totiž dotknutý úradník musel spochybniť spôsob, na základe ktorého útvary Komisie vypočítali počet započítateľných odpracovaných rokov, na ktoré má právo iba po tom, ako pôvodné vnútroštátne alebo medzinárodné dôchodkové fondy definitívne prevedú kapitál na Komisiu, čo by v praxi zmarilo samotnú podstatu práva, ktoré úradníkovi priznáva článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku, aby si vybral, či prevedie svoje práva na dôchodok, alebo ich zachová v pôvodných vnútroštátnych alebo medzinárodných dôchodkových fondoch. 50 Napokon po štvrté nemožno tvrdiť, ako to robí Komisia, že návrhy na započítanie odpracovaných rokov sú iba prípravnými aktmi z dôvodu, že článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku stanovuje, že počet odpracovaných rokov sa vypočíta ‚na základe prevedeného kapitálu‘. 51 V tejto súvislosti je potrebné v prvom rade pripomenúť, že zo znenia článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku vyplýva, že dotknutá inštitúcia ‚určí‘ počet odpracovaných rokov najprv ‚s ohľadom na základnú mzdu zamestnanca, jeho vek a kurz platný v deň žiadosti o prevod, pomocou všeobecných vykonávacích ustanovení‘, a ďalej zohľadní počet takto stanovených odpracovaných rokov podľa systému dôchodkového zabezpečenia Únie ‚na základe prevedeného kapitálu‘. 52 Toto znenie potvrdzuje znenie článku 7 VVU 2004 a článku 7 VVU 2011. Obe znenia týchto článkov totiž v odseku 1 stanovujú, že počet odpracovaných rokov, ktoré sa majú zohľadniť sa vypočíta ‚na základe prevoditeľnej sumy predstavujúcej nadobudnuté práva…, po odpočítaní sumy, ktorá predstavuje zhodnotenie kapitálu od dátumu zaregistrovania žiadosti o prevod do dátumu skutočného prevodu‘. 53 V článku 7 ods. 2 VVU 2004, ako aj VVU 2011 sa uvádza, že počet odpracovaných rokov, ktorý sa má zohľadniť, ‚sa ďalej vypočíta… na základe prevedenej sumy‘ podľa matematického vzorca uvedeného v prvej zarážke toho istého odseku. 54 Z vyššie uvedených ustanovení teda vyplýva, že návrhy na započítanie odpracovaných rokov sa vypočítajú na základe sumy prevoditeľnej ku dňu zaregistrovania žiadosti, akú príslušné vnútroštátne alebo medzinárodné orgány oznámili útvarom Komisie, po prípadnom odpočítaní sumy, ktorá predstavuje zhodnotenie kapitálu od dátumu zaregistrovania žiadosti do dátumu skutočného prevodu – tento peňažný rozdiel totiž nesmie znášať systém dôchodkového zabezpečenia Únie. 55 Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že druhé návrhy na započítanie odpracovaných rokov sú aktom spôsobujúcim ujmu a že návrhy na zrušenie sú teda prípustné.“