ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
151

Je pravda, ako tvrdí žalobkyňa, že v rozhodnutí Komisie z 15. decembra 2009 o štátnej pomoci SA.14175 (ex E 2/2005 a N 642/2009) – Holandsko – Existing and special projet aid to housing corporations (Ú. v. EÚ C 31, 2010, s. 4) a v rozhodnutí Komisie z 30. augusta 2010 o štátnej pomoci E/2005 – Holandsko – Existing aid to housing corporations : decision amending paragraphs 22‑24 of the Commission Decision of 15 December 2009 (Ú. v. EÚ C 250, 2010, s. 1), Komisia holandským orgánom navrhla existujúcu schému pomoci nie zrušiť, ale zmeniť ju tak, aby sa zosúladila s pravidlami Únie upravujúcimi štátnu pomoc.
Článok 42c prvý odsek služobného poriadku stanovuje, že nástup dotknutého úradníka na pracovné voľno zo služobných dôvodov sa uplatňuje „najskôr päť rokov pred dosiahnutím [jeho] veku odchodu do dôchodku“. Ako v podstate uviedla Komisia, výraz „[jeho] vek odchodu do dôchodku“, ktorý sa nachádza v prvom odseku článku 42c služobného poriadku, zodpovedá výrazu „vek odchodu do dôchodku“, ktorý sa nachádza vo štvrtom a piatom odseku tohto ustanovenia. Preto na účely stanovenia „[jeho] veku odchodu do dôchodku“ v zmysle článku 42c prvého odseku služobného poriadku, pokiaľ ide o úradníkov, ktorí nastúpili do služby pred 1. januárom 2014, treba tak ako v prípade stanovenia „vek[u] odchodu do dôchodku“ v zmysle článku 42c štvrtého a piateho odseku služobného poriadku poukázať na článok 22 ods. 1 piaty pododsek prílohy XIII k služobnému poriadku, v ktorom sa uvádza:

„V prípade úradníkov, ktorí nastúpili do služobného pomeru pred 1. januárom 2014, sa vek odchodu do dôchodku na účely všetkých odkazov na vek odchodu do dôchodku v tomto služobnom poriadku stanoví v súlade s vyššie uvedenými ustanoveniami, ak v tomto služobnom poriadku nie je stanovené inak.“
24

Komisia po druhé poznamenala, že motivácia uskutočňovať stratégiu zabraňovania, pokiaľ ide o kanál Ziggo Sport Totaal, závisí od otázky, či by to bolo ekonomicky výhodné. Tak by to bolo najmä v prípade, ak by strata príjmov vyplývajúcich z predaja kanálu Ziggo Sport Totaal, ktorý sa neuskutočnil vo vzťahu ku konkurenčným poskytovateľom na vstupe, bola kompenzovaná zvýšením predplatného na výstupe. Podľa Komisie táto hypotéza nie je prijateľná pri neexistencii nepriamych dôkazov o dostatočnom počte zákazníkov, pre ktorých by bola dostupnosť kanálu Ziggo Sport Totaal na ich mobilnom zariadení tak dôležitá, že by prípadne zmenili poskytovateľa.
75

Ďalej žalobcovia namietajú proti tomu, aby sa Helénska republika odvolávala v prejednávanej veci na zásadu rebus sic stantibus na účely odôvodnenia zmeny ich zmluvných práv. Na podporu tohto tvrdenia žalobcovia po prvé zdôrazňujú, že sporné dlhové nástroje boli vydané v období, keď medzinárodné menové spoločenstvo už jednomyseľne vyžadovalo, aby štátne dlhové nástroje boli opatrené CAC. Po druhé, napriek žiadostiam žalobcov sa Helénska republika úmyselne zriekla použitia CAC pri vydaní sporných dlhových nástrojov. Po tretie v apríli 2003 sa členské štáty dohodli na potrebe opatriť emisie medzinárodných dlhopisov doložkami CAC [pozri prílohu 1 k správe hospodárskeho a finančného výboru ECFIN/CEFCPE (2004) REP 50483 v konečnom znení z 12. novembra 2004, s. 7] a v septembri 2003 hospodársky a finančný výbor schválil základný súbor ustanovení, ktoré by sa mali uplatniť v rámci podmienok vydávania dlhopisov. Po štvrté od novembra 2004 „guvernéri centrálnych bánk štátov skupiny G 20“ odporúčali zahrnutie CAC do zmlúv upravujúcich emisie dlhopisov s cieľom podporiť prijímanie rozhodnutí väčšinovým hlasovaním (pozri odporúčanie Komisie z 26. októbra 2004 s názvom „Report to the EFC‑Implementation of the EU commitment on Collective Action Clauses in documentation of International Debt Insurance“). Po piate obavy, že by CAC mohli viesť k vyšším rizikovým prirážkam a tým by predražili náklady na financovanie štátom, neboli potvrdené štúdiami, ktoré v roku v roku 2003 uskutočnili A. Richards a M. Gugiatti [The Use of Collective Action Clauses in New York Law Bonds of Sovereign Borrowers. In: Journal of International Law, 2004, s. 815 a nasl.; SZODRUCH, A.: Staateninsolvenz und private Gläubiger. BWV Verlag, 2008, s. 226]. Žalobcovia sa preto domnievajú, že ak sa Helénska republika rozhodla nezahrnúť CAC do gréckych dlhových nástrojov, hoci sa uskutočnila táto diskusia o ich zahrnutí do štátnych dlhových nástrojov, nemohla sa, keď došlo k zmene okolnosti, na ktorú mali reagovať práve CAC, snažiť o uskutočnenie reštrukturalizácie prostredníctvom donútenia.
12

Komisia v napadnutom rozhodnutí predovšetkým usúdila, že subvencie na investíciu, ktoré poskytol žalobca v rámci dotknutej schémy pomoci od roku 1994 do roku 2008, predstavovali štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Keďže podmienky obchodu medzi členskými štátmi neboli ovplyvnené spôsobom, ktorý by bol v rozpore so spoločným záujmom, konštatovala, že uvedená schéma je zlučiteľná s vnútorným trhom v zmysle článku 107 ods. 3 ZFEÚ. Dospela však k záveru, že vzhľadom na to, že táto pomoc nebola oznámená a treba ju kvalifikovať ako „novú pomoc“, bola poskytnutá neoprávnene v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ.
72

Komisia dodáva, že dátum, ktorý sa musí zohľadniť v prípade otvorenia trhu pravidelnej osobnej dopravy, je deň, keď vstúpil do platnosti loi no 93122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (zákon č. 93122 z 29. januára 1993 o predchádzaní korupcii a o transparentnosti hospodárskeho života a verejných konaní) (JORF z 30. januára 1993, s. 1588, ďalej len „zákon Sapin“), ktorý umožnil investorom a hospodárskym subjektom vstup na francúzsky trh a prebral do francúzskeho práva smernicu Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993, o koordinácii [postupov] verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 199, 1993, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).
70

Komisia dodáva, že dátum, ktorý sa musí zohľadniť v prípade otvorenia trhu pravidelnej osobnej dopravy, je deň, keď vstúpil do platnosti loi no 93122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (zákon č. 93122 z 29. januára 1993 o predchádzaní korupcii a o transparentnosti hospodárskeho života a verejných konaní) (JORF z 30. januára 1993, s. 1588, ďalej len „zákon Sapin“), ktorý umožnil investorom a hospodárskym subjektom vstup na francúzsky trh a prebral do francúzskeho práva smernicu Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993, o koordinácii [postupov] verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 199, 1993, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).
57

Ako správne uvádza Komisia, žalobca v podstate usudzuje, že vzhľadom na to, že podniky so sídlom mimo regiónu Île‑de‑France, ktoré vybral na účely svojej porovnávacej analýzy výdavkov, podliehali výberovému konaniu v súlade s požiadavkami loi no 93‑122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (zákon č. 93‑122 z 29. januára 1993 o predchádzaní korupcii a o transparentnosti hospodárskeho života a verejných konaní) (JORF z 30. januára 1993, s. 1588, ďalej len „zákon Sapin“), musia byť v prvom rade považované za dobre riadené podniky v zmysle rozsudku z 24. júla 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415).
67

Komisia dodáva, že dátum, ktorý sa musí zohľadniť v prípade otvorenia trhu pravidelnej osobnej dopravy, je deň, keď vstúpil do platnosti loi no 93‑122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (zákon č. 93‑122 z 29. januára 1993 o predchádzaní korupcii a o transparentnosti hospodárskeho života a verejných konaní) (JORF z 30. januára 1993, s. 1588, ďalej len „zákon Sapin“), ktorý umožnil investorom a hospodárskym subjektom vstup na francúzsky trh a prebral do francúzskeho práva smernicu Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993, o koordinácii [postupov] verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 199, 1993, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).
49

Komisia dodáva, že dátum, ktorý sa musí zohľadniť v prípade otvorenia trhu pravidelnej osobnej dopravy, je deň, keď vstúpil do platnosti loi no 93‑122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (zákon č. 93‑122 z 29. januára 1993 o predchádzaní korupcii a o transparentnosti hospodárskeho života a verejných konaní) (JORF z 30. januára 1993, s. 1588, ďalej len „zákon Sapin“), ktorý umožnil investorom a hospodárskym subjektom vstup na francúzsky trh a prebral do francúzskeho práva smernicu Rady 93/38/EHS zo 14. júna 1993, o koordinácii [postupov] verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES L 199, 1993, s. 84; Mim. vyd. 06/002, s. 194).
68

Pokiaľ ide o selektívnu povahu poskytnutej výhody, Komisia v napadnutom rozhodnutí poukázala na to, že progresívne sadzby dane viedli k rozlišovaniu medzi podnikmi s vysokými príjmami z reklamy (teda veľkými podnikmi ako Magyar RTL) a podnikmi s nízkymi príjmami z reklamy (teda menšími spoločnosťami), čo viedlo k poskytnutiu selektívnej výhody týmto podnikom na základe ich veľkosti (odôvodnenia 49 až 56). Nediskriminačná daň z obratu s jednotnou sadzbou by znamenala, že podnik by musel platiť o to viac, o čo vyšší by bol jeho obrat, keďže všetky časti obratu by podliehali jednotnej sadzbe. Na rozdiel od daní založených na zisku, dane založené na obrate nie sú určené na to, aby zohľadňovali, a v skutočnosti ani nezohľadňujú, náklady vynaložené na dosiahnutie predmetného obratu. Vysvetľuje sa to tým, že vysoký obrat nemusí nevyhnutne viesť k vysokému zisku a že samotný obrat neodráža platobnú schopnosť.
87

Po piate žalobkyňa a združenie, ktoré je vedľajším účastníkom konania, namietajú proti neprimeraným dôsledkom, aké by mohol mať prístup odvolacieho senátu pre majiteľov ochranných známok. Vysvetľujú, že ak by sa tento prístup potvrdil, majitelia ochranných známok by mali ťažkosti preukázať, že ich ochranné známky, najmä tie, ktoré sú umiestnené na oblečení, nadobudli rozlišovaciu spôsobilosť používaním, takže v praxi by boli nútení systematicky si nechať zapisovať všetky svoje ochranné známky v obrátených schémach farieb, ako aj v rôznych kombináciách farieb.
186

Pokiaľ ide v prvom rade o rozhovor, ku ktorému došlo 9. marca 2007, treba zdôrazniť, že v odôvodnení 295 napadnutého rozhodnutia Komisia vytýka obchodníkovi HSBC, že informoval obchodníka Deutsche Bank o svojich obchodných pozíciách, keď najmä vyhlásil, že „j’ai fait la patte 5 ans… je suis flattener à des niveau[x] imbattables! et je reste short du court euro“, na čo mu obchodník HSBC odpovedal „bravo bien joué“. Komisia vytýka obchodníkovi HSBC tiež to, že počas toho istého rozhovoru o svojom portfóliu napísal „flattener euro maintenant 2‑5 ans short de juin et sept 7 euribor“, čo Komisia vyložila tak, že očakáva „zníženie rozpätia medzi cenou EIRD so splatnosťou dva až päť rokov a že [obchodník HSBC] má krátkodobú krytú obchodnú pozíciu v prípade termínovaných zmlúv so splatnosťou v júni a septembri 2007“. Komisia tiež poznamenala, že obchodník Deutsche Bank obchodníkovi HSBC odpovedal „moi j’ai pas de h8 et de 2y!“, čo Komisia vyložila tak, že to znamená, že nemá „termínované zmluvy so splatnosťou v marci 2008, ani EIRD s dvojročnou splatnosťou.
24

Rumunsko v druhom rade tvrdí, že konkrétne oblasti činnosti uvedené v návrhu ICE a vymenované v jej prílohe musia byť analyzované objektívne vzhľadom na ich kontext, ktorý je definovaný predmetom a cieľmi návrhu ICE. Nestačí, aby navrhované akty spadali do oblasti, ktorá patrí do právomoci Únie. Vzhľadom na to, že v súlade so zásadou prenesenia právomoci stanovenou v článku 5 ods. 2 ZEÚ možno právomoci Únie vykonávať len na dosiahnutie cieľov stanovených v Zmluvách, je tiež nevyhnutné, aby obsah a ciele dotknutých aktov mohli prispieť k dosiahnutiu cieľov stanovených pre činnosť Únie v príslušnej oblasti právomoci. Zo žiadneho ustanovenia Zmlúv však nevyplýva, že by ciele politík v oblastiach, v ktorých sa žiada o prijatie aktov Únie, mali akýkoľvek účinok v oblasti ochrany národnostných menšín. Vzhľadom na to, že návrh ICE vzhľadom na svoj predmet a ciele zjavne nespadá do oblasti právomocí Únie, nemožno žiadne opatrenie, ktoré by mohlo byť navrhnuté s cieľom dosiahnuť sledované ciele, považovať za opatrenie patriace do tejto právomoci.
145

Vyplýva z toho, že žalobkyne sa nemôžu vo svoj prospech odvolávať na nezákonnosť spáchanú len v prospech skupiny GPV. V prejednávanej veci je to o to menej možné, že na jednej strane pôvodné rozhodnutie sa stalo právoplatným voči skupine GPV a suma pokuty, ktorá jej bola uložená, nie je predmetom tohto sporu a na druhej strane so všetkými ostatnými dotknutými podnikmi s výnimkou podniku GPV sa zaobchádzalo rovnakým spôsobom na základe tej istej metódy úpravy základných súm pokút. Ak by sa totiž malo vyhovieť žiadosti žalobkýň o priznanie významnejšej sadzby zníženia, mohlo by to spochybniť posúdenie dodržania zásady rovnosti zaobchádzania voči nim v rámci úpravy základných súm vo vzťahu k skupinám Bong, Mayer‑Kuvert a Hamelin, ktorých pokuty sa tiež stali právoplatné a v porovnaní s ktorými už žalobkyne boli zvýhodnené (pozri body 118 až 135 vyššie). V každom prípade žalobkyne nepreukázali, že nezákonnosť spáchaná voči skupine GPV vyplývala z uplatnenia odlišného právneho kritéria na účely stanovenia výšky pokuty alebo že mala za následok zníženie relatívnej účasti skupiny GPV na porušení v ich neprospech (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. septembra 2017, LG Electronics a Koninklijke Philips Electronics/Komisia, C‑588/15 P a C‑622/15 P, EU:C:2017:679, body 95 a 96).
223

Žalobkyne v rámci druhého žalobného dôvodu tvrdia, že Komisia zahrnutím nPB do prílohy XIV napriek tomu, že nespĺňal kritériá priority, zasiahla do ich slobody podnikania a obchodovania zakotvenej v článku 16 Charty základných práv a uznanej za všeobecnú zásadu práva Únie. V rámci piateho žalobného dôvodu tvrdia, že Komisia porušila zásadu proporcionality. V prvom rade napadnuté nariadenie prekročilo hranice toho, čo je primerané a nevyhnutné na dosiahnutie cieľov sledovaných určením prioritných látok na účely ich zahrnutia do prílohy XIV. Cieľom stanovenia poradia priority látok navrhovaných na zhrnutie je vybrať látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy, ktoré musia byť zahrnuté do prílohy XIV ako prioritné látky. V rámci šiesteho cyklu prioritizácie však nPB nevykazoval vysokú prioritu. V druhom rade napadnuté nariadenie nie je najmenej obmedzujúcim opatrením, ktoré Komisia mohla použiť. Podľa názoru žalobkýň Komisia mohla po prvé požiadať ECHA o prehodnotenie jej odporúčania s prihliadnutím na informácie poskytnuté žalobkyňami a po druhé rozhodnúť, že nezahrnie nPB do prílohy XIV napriek odporúčaniu ECHA, a odloží zahrnutie tejto látky do uvedenej prílohy.
196

V druhom rade, pokiaľ ide o otázku presného rozsahu výnimky stanovenej v článku 2 ods. 8 písm. b) nariadenia č. 1907/2006, treba uviesť, že Súdny dvor v bode 59 svojho rozsudku z 25. októbra 2017, PPG a SNF/ECHA (C‑650/15 P, EU:C:2017:802), v podstate uviedol, že „vykladané doslovne…, toto posledné uvádzané ustanovenie musí viesť k domnienke, že akákoľvek látka používaná ako medziprodukt izolovaný na mieste alebo ako prepravovaný izolovaný medziprodukt, je z tohto dôvodu vyňatá spod ustanovení hlavy VII nariadenia [č. 1907/2006]“, ďalej že „takáto látka by sa tak vyhla postupu identifikácie stanovenému v článku 59 tohto nariadenia a, a to hoci z dôvodu jej vnútorných vlastností, by táto látka patrila pod článok 57 uvedeného nariadenia a v dôsledku toho by sa musela považovať za vzbudzujúcu veľmi veľké obavy“ a že „postup autorizácie upravený kapitolami 2 a 3 hlavy VII toho istého nariadenia by bol teda na takúto látku tiež neuplatniteľný“.
203

Napokon podľa žalobkýň by zdanenie prístavných orgánov daňou z príjmov spoločností malo penalizačný a diskriminačný účinok, pretože by sa tým neprimerane zvýšilo daňové zaťaženie prístavných orgánov. V dôsledku podriadenia dani z príjmov spoločností by si totiž prístavy mohli odpočítať zo základu dane len náklady spojené so sociálnymi činnosťami a určené na nadobudnutie alebo udržanie zdaniteľných príjmov. Náklady, ktoré prístavom vznikajú z dôvodov všeobecného záujmu, by tak podľa článku 49 ZDP neboli odpočítateľné a pripočítali by sa k účtovnému zisku ako „neoprávnené výdavky“. Okrem toho existuje riziko, že by tieto náklady boli zdanené ako „neobvyklé alebo bezodplatné výhody“ v zmysle článku 26 ZDP. V dôsledku toho by zdanenie prístavných orgánov daňou z príjmov spoločností viedlo k diskriminácii, pretože pre subjekty v rozdielnych situáciách by bolo stanovené rovnaké zaobchádzanie.
179

V rámci prvej časti šiesteho žalobného dôvodu Spolková republika Nemecko tvrdí, že na rozdiel od záverov odvolacej rady v bode 119 napadnutého rozhodnutia, špecifikácie obsiahnuté v rozhodnutí ECHA týkajúce sa identifikácie metabolitov nepredstavovali samostatné rozhodnutie nezávislé od žiadosti o testovanie, ktoré sa malo vykonať podľa metódy č. 309. Vo všeobecnosti sa v rozhodnutiach prijatých v rámci hodnotenia látky uvádzajú nielen testy, ktoré sa majú vykonať, ale aj podrobné informácie o konkrétnej realizácii týchto testov s cieľom zabezpečiť optimálne využitie výsledkov pri plnení informačného účelu. Už samotná skutočnosť, že boli opísané jednotlivé kroky, ktoré sa mali vykonať na dosiahnutie výsledku, naznačujú, že jedinou povinnosťou bolo urobiť všetko pre to, aby sa tieto kroky vykonali. Usmernenie 309 OECD pre testovanie chemických látok teda konkretizuje úsilie, ktoré je potrebné vynaložiť na identifikáciu produktov transformácie. Z rozhodnutia ECHA nevyplýva žiadna povinnosť dosiahnuť výsledok. Podľa Spolkovej republiky Nemecko, ak by ECHA skutočne chcela uložiť povinnosť dosiahnuť konkrétny výsledok, nemalo by zmysel predpisovať tieto kroky, pretože registrujúce subjekty by tak boli povinné vykonať akékoľvek kroky. Z vety v rozhodnutí ECHA, podľa ktorej bolo potrebné v prípade látky benpat zistiť a identifikovať jej metabolity, tiež nemožno vyvodzovať povinnosť dosiahnuť výsledok. Požiadavka sa týkala len predloženia nespracovaných údajov, čo znamenalo, že sa mali poskytnúť nielen možné výsledky týkajúce sa metabolitov, ale aj dostupné údaje, ktoré by umožnili tieto výsledky získať. Tieto informácie boli do značnej miery voľne interpretovateľné a mohli byť podstatným argumentačným základom na identifikáciu látky benpat ako perzistentnej látky, a to aj v prípade, že by test zlyhal, pretože údaje by sa mohli použiť na vyžiadanie ďalších testov alebo na doplnenie iných informácií.
343

V bode 165 napadnutého odvolacia rada uznala existenciu problémov, pokiaľ išlo o to, či sa vykonaním testov toxicity na stavovcoch získajú spoľahlivé informácie o účinkoch konkrétnej látky na človeka. Extrapolácia výsledkov jedného druhu na iný druh je podľa nej zložitá. Podľa tejto rady však boli skúšobné metódy, ktoré boli rozhodnutím ECHA v tejto fáze stanovené, v súlade so súčasným stavom techniky. Existencia rozdielov v reakcii potkanov a v reakcii človeka na triklosán preto nepostačovala na preukázanie, že vyžiadaná štúdia by neposkytla relevantné informácie o účinkoch tejto látky na ľudí, ktorí by jej boli vystavení. Podľa názoru tejto rady žalobkyňa navyše nenavrhla k rozšírenej štúdii neurotoxicity na potkanoch vhodnú alternatívu.
170

Navyše, pokiaľ ide o výhradu založenú na neposkytnutí údajov týkajúcich sa výrobného odvetvia Únie, ktoré boli dostupné v štádiu predbežných zistení, treba po prvé uviesť, že žalobkyňa nepreukázala, že by sama žiadala o sprístupnenie týchto údajov vo svojich pripomienkach k predbežným zisteniam, pričom odkaz na pripomienky CCCMC je irelevantný z dôvodov uvedených v bode 169 vyššie. Po druhé žalobkyňa nepreukázala, že by konanie mohlo viesť k odlišnému výsledku, ak by o týchto údajoch vedela už v štádiu predbežných zistení a nie až v štádiu konečných zistení. Z uvedených dôvodov je teda potrebné túto výhradu zamietnuť.
66

Žalobkyňa sa však domnieva, že ak by predložila svoje pripomienky v neskoršom štádiu konania, teda po posúdení spravodajským členským štátom, bolo by to neskoro na to, aby bolo možné odstrániť obavy vyjadrené v týchto dokumentoch.
71

PRAC tiež poznamenal, že napriek rozsiahlemu používaniu gadolínia sa nevykonala žiadna štúdia, ktorá by preukazovala klinické príznaky neurotoxicity nasledujúce po vystavení gadolíniu po 50 týždňoch po jeho intravenóznom podaní, ani histopatologických príznakoch prekračujúcich určitú koncentráciu. PRAC však zameral pozornosť na skutočnosť, že údaje o dlhodobých účinkoch zadržiavania gadolínia v mozgu boli ešte obmedzené a že nežiaduce účinky, ktoré by bolo možné spájať s týmto hromadením, mohli byť oneskorené a nebadateľné a ich spontánne prejavenie podliehalo rôznym nepredvídateľným okolnostiam. Konkrétne PRAC zobral do úvahy štúdiu kliniky M., ktorú predložila žalobkyňa na podporu svojho výrobku, ale zamietol ju, najmä preto, lebo jej výsledky boli obmedzené veľkosťou vzorky pozorovaných pacientov, relatívne krátkym sledovaním potenciálne dlhodobých účinkov a nedostatkom podrobných informácií o použitých štatistických metódach a ich spoľahlivosti. PRAC takisto usúdil, že štúdie založené na pokusoch uskutočnených na zdravých zvieratách, ktorým boli intravenózne podané dávky gadolínia, sa nemohli považovať za variabilne pokrývajúce choroby, s ktorými by bolo možné sa stretnúť u človeka a ktoré by sa mohli zhoršiť zadržiavaním gadolínia v mozgu. PRAC okrem toho poukázal na niekoľko iných štúdií, ktoré nasvedčovali spojeniu medzi vystavením gadolíniu a rôznymi nežiaducimi účinkami, ako sú bolesť hlavy, poruchy zraku alebo sluchu, ťažkosti tráviaceho ústrojenstva, respiračné alebo muskuloskeletárne problémy, poruchy jemnej motoriky alebo kognitívne ťažkosti v závislosti od oblastí mozgu zasiahnutých hromadením gadolínia a jeho decheláciou. PRAC tiež pripomenul, že toxicita gadolínia sa preukázala v prípade, že bolo injekčne podané priamo do centrálneho nervového systému potkanov, čo vyprovokovalo morfologické zmeny a zmeny správania v závislosti od prijatej dávky. Napokon, ako to už bolo uvedené, PRAC ako dôkaz toxicity prítomnosti lineárneho gadolínia v tkanivách pripomenul, že toto sa spája s významným rizikom nefrogénnej systémovej fibrózy.
43

Takéto pochybnosti môžu existovať najmä vtedy, ak jednak nie je isté, či je ponuka v súlade s právnymi predpismi krajiny, v ktorej sa služby majú poskytovať, a to v oblasti odmeňovania zamestnancov, prispievania do systému sociálneho zabezpečenia, dodržiavania noriem bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci, predaja so stratou, a jednak, či ponúknutá cena zahŕňa všetky náklady vyplývajúce z technických aspektov ponuky (rozsudok z 8. októbra 2015, Secolux/Komisia, T‑90/14, neuverejnený, EU:T:2015:772, bod 62). Ide o prípad, keď je cena uvedená v niektorej z ponúk podstatne nižšia ako cena ostatných predložených ponúk alebo obvyklých cien na trhu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. júla 2017, European Dynamics Luxembourg a i./Železničná agentúra Európskej únie, T‑392/15, EU:T:2017:462, bod 88).
46

Navyše by bolo vhodnejšie vykonať analýzu porovnania cenového podhodnotenia jednotlivo podľa kontrolných čísel výrobku (PCN za PCN), ako to urobila Komisia v prípade dovozov pochádzajúcich z ostatných štyroch krajín, ktoré boli predmetom prešetrovania. Keďže Komisia v odôvodnení 238 napadnutého nariadenia uviedla, že takéto údaje nepoužila, „pretože výpočty podhodnotenia a predaja pod cenu by poskytli obraz iba počas prešetrovania, a preto by neumožnili cenové porovnanie trendu za niekoľko rokov“, žalobca zdôrazňuje, že článok 3 ods. 3 základného nariadenia výslovne stanovuje, že„pozornosť sa venuje tomu, či došlo prostredníctvom dumpingových dovozov k významnému zníženiu [podhodnoteniu – neoficiálny preklad] cien“. V tejto súvislosti posúdenie Komisie údajne nezohľadnilo vysoké dumpingové rozpätie srbských dovozov (38,7 %).