ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Aby bolo možné určiť, či názov možno považovať za jednoduchý a nepriamy údaj o zemepisnom pôvode, ktorého ochrana v zmysle dvojstranných zmlúv uzavretých medzi členskými štátmi môže byť odôvodnená s ohľadom na kritériá článku 30 ES, vnútroštátnemu súdu prináleží, aby overil, či podľa skutkových okolností a vnímania prevládajúcich v členskom štáte pôvodu je tento názov, aj ak nie je ako taký zemepisným menom, aspoň spôsobilý informovať spotrebiteľa o tom, že výrobok, na ktorom je uvedený, pochádza z oblasti alebo miesta na území tohto členského štátu. Ak by takéto preskúmanie ukázalo, že dotknutý názov nemá túto minimálnu spôsobilosť evokovať zemepisný pôvod dotknutého výrobku, jeho ochrana by nemohla byť odôvodnená ochranou priemyselného a obchodného vlastníctva v zmysle článku 30 ES a v zásade by bola v rozpore s článkom 28 ES, ak by nemohla byť odôvodnená na inom základe.

Vnútroštátny súd musí okrem iného overiť — opäť s ohľadom na skutkové okolnosti a vnímanie, ktoré prevládajú v členskom štáte pôvodu — či uvedený názov nenadobudol v čase vstupu dvojstranných zmlúv do platnosti alebo neskôr v tomto členskom štáte druhovú povahu, keďže je preukázané, že cieľ režimu ochrany stanoveného týmito zmluvami spadá do pôsobnosti ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva v zmysle článku 30 ES.

V prípade neexistencie akéhokoľvek ustanovenia Spoločenstva v tejto oblasti prináleží vnútroštátnemu súdu, aby v súlade s vnútroštátnym právom rozhodol o potrebe objednať anketu s cieľom objasniť skutkové okolnosti a vnímanie, ktoré prevládajú v členskom štáte pôvodu, aby sa overilo, či názov môže byť kvalifikovaný ako jednoduchý a nepriamy údaj o zemepisnom pôvode a či v tomto členskom štáte nenadobudol druhovú povahu. Ak vnútroštátny súd usúdi, že je potrebné objednať anketu, musí rovnako na základe tohto vnútroštátneho práva na účely uvedeného overovania určiť percento spotrebiteľov, ktoré sa považuje za dostatočne významné.

(pozri body 82 — 84, 89, 94, bod 1 výroku)
Keywords

Summary



Keywords

Európske spoločenstvá – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Výnimky z práva na prístup k dokumentom

(Článok 225 ES, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4 ods. 2 tretia zarážka; nariadenie Rady č. 659/1999, článok 20)

Summary

Na účely odôvodnenia zamietnutia prístupu k určitému dokumentu, ktorého sprístupnenie bolo požadované, určite v zásade nestačí, že tento dokument spadá pod činnosť uvedenú v článku 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie. Dotknutá inštitúcia musí takisto poskytnúť vysvetlenie, pokiaľ ide o to, ako by prístup k uvedenému dokumentu mohol konkrétne a skutočne poškodiť záujem chránený výnimkou upravenou v tomto článku. Dotknutá inštitúcia Spoločenstva sa však môže opierať o všeobecné domnienky uplatňujúce sa na určité kategórie dokumentov, pretože na žiadosti o zverejnenie týkajúce sa dokumentov rovnakej povahy je možné uplatniť podobné všeobecné úvahy.

Pokiaľ ide o konania o preskúmaní štátnej pomoci, takéto všeobecné domnienky môžu vyplývať z nariadenia č. 659/1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [88 ES], ako aj z judikatúry týkajúcej sa práva nahliadať do dokumentov založených v administratívnom spise Komisie. Toto nariadenie a konkrétne jeho článok 20 nestanovuje dotknutým osobám žiadne právo na prístup k dokumentom založeným v administratívnom spise Komisie, s výnimkou členského štátu zodpovedného za poskytnutie pomoci. Ak by totiž tieto dotknuté osoby boli oprávnené na základe nariadenia č. 1049/2001 získať prístup k dokumentom založeným v administratívnom spise Komisie, režim preskúmavania štátnej pomoci by bol spochybnený.

Na účely výkladu výnimky stanovenej v článku 4 ods. 2 tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 však treba zohľadniť okolnosť, že iné dotknuté osoby v konaniach o preskúmaní štátnej pomoci než dotknutý členský štát nemajú právo nahliadať do dokumentov založených v administratívnom spise Komisie, a teda uznať existenciu všeobecnej domnienky, podľa ktorej sprístupnenie dokumentov založených v administratívnom spise v zásade porušuje ochranu účelu vyšetrovania.

Táto všeobecná domnienka nevylučuje právo uvedených dotknutých osôb preukázať, že na daný dokument, ktorého sprístupnenie sa požaduje, sa uvedená domnienka nevzťahuje alebo že existuje prevažujúci verejný záujem odôvodňujúci zverejnenie uvedeného dokumentu podľa článku 4 ods. 2 nariadenia č. 1049/2001.

(pozri body 53 – 56, 58, 61, 62)
Keywords

Summary



Keywords

Aproximácia právnych predpisov – Postupy verejného obstarávania prác – Smernica 93/37 – Koncesia na verejné práce – Pravidlá oznamovania

(Smernica Rady 93/37, článok 3 ods. 1, článok 4 a článok 11 ods. 3 a 6)

Summary

Členský štát, ktorý po začatí obstarávania s cieľom udelenia koncesie na verejné práce o výstavbe, údržbe a prevádzkovaní a využívaní niektorých úsekov diaľnic pridelí dodatočné diela, najmä výstavbu dodatočných jazdných pruhov a nového tunela na niektorých úsekoch diaľnic bez toho, aby tieto diela boli uvedené v predmete koncesnej zmluvy na verejné práce, tak ako je to opísané v oznámení uverejnenom v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a v súťažných podkladoch, si neplní povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 1, ako aj článku 11 ods. 3 a 6 smernice 93/37 o koordinácii postupov verejného obstarávania prác v spojení s prílohou V tejto smernice.

Predmet koncesie musí byt totiž definovaný v oznámení a v súťažných podkladoch, ktoré musia obsahovať hlavný predmet a dodatočné predmety zmluvy, opis a lokalizáciu prác, na ktoré odkazuje koncesia, ako aj ich množstvo a celkový rozsah. Hoci je vhodné, aby koncesný obstarávateľ vzhľadom na prípadné osobitosti prác, ktoré sú predmetom koncesie, ponechal určitú mieru iniciatívy uchádzačom, pokiaľ ide o formuláciu ich ponúk, odkaz uvedený v súťažných podkladoch na vnútroštátnu právnu úpravu týkajúcu sa možnosti uchádzačov predložiť varianty svojich ponúk nie je zákonný, ak v súťažných podkladoch nie sú uvedené minimálne podmienky, ktoré musia tieto varianty spĺňať.

Okrem toho nie je v súlade so smernicou 93/37 prideliť netransparentne koncesiu na verejné práce zahrnujúcu práce nazvané „dodatočné“, ktoré samy osebe predstavujú „verejné práce“ v zmysle tejto smernice, pričom ich hodnota prekračuje hranicu, ktorá je v nej stanovená. V opačnom prípade by to znamenalo, že tieto práce nazvané „dodatočné“ by unikli povinnosti zverejnenia a v dôsledku toho akejkoľvek hospodárskej súťaži.

Navyše skutočnosť, že koncesionár nevykonal dodatočné práce sám, ale pridelil ich tretím podnikom v súlade s požiadavkami zverejnenia stanovenými v článku 3 ods. 4 smernice 93/37, neoslobodzuje koncesného obstarávateľa od vlastných povinností, keďže článok 3 tejto smernice jasne stanovuje tak koncesnému obstarávateľovi, ako aj koncesionárovi kumulatívne a nie alternatívne povinnosti zverejnenia.

(pozri body 55, 64 – 66, 70, 71, 76, 81 a výrok)
Článok 4 ods. 1 smernice 89/105 o transparentnosti opatrení upravujúcich stanovovanie cien humánnych liekov a ich zaraďovanie do vnútroštátnych systémov zdravotného poistenia sa má vykladať v tom zmysle, že prináleží členským štátom, aby pod podmienkou dodržania cieľa transparentnosti sledovaného touto smernicou, ako aj požiadaviek stanovených v uvedenom ustanovení určili kritériá, na základe ktorých sa má vykonať preskúmanie makroekonomických podmienok, stanovených v uvedenom ustanovení tak, aby sa tieto kritériá zakladali na objektívnych a overiteľných skutočnostiach.

V tejto súvislosti môžu členské štáty zohľadniť výdavky verejného zdravotníctva alebo aj ďalšie makroekonomické podmienky, akými sú podmienky v odvetví farmaceutického priemyslu. Rovnako článok 4 ods. 1 smernice 89/105 nebráni tomu, aby sa každoročné preskúmanie makroekonomických podmienok stanovené v tomto ustanovení zakladalo na jednej alebo viacerých všeobecných tendenciách, akou je napríklad zaistenie finančnej vyrovnanosti vnútroštátnej zdravotnej starostlivosti. Opačný výklad by totiž predstavoval zásah do organizácie vnútornej politiky členských štátov v oblasti sociálneho poistenia a ovplyvňoval by politiku týchto členských štátov pri tvorbe cien liekov nad rámec toho, čo je nevyhnutné na zabezpečenie transparentnosti v zmysle uvedenej smernice.

(pozri body 20 — 22, 24, bod 1 výroku)
Vec C-118/07

Komisia Európskych spoločenstiev

proti

Fínskej republike

„Nesplnenie povinnosti členským štátom — Článok 307 druhý odsek ES — Neprijatie vhodných opatrení na odstránenie nezlučiteľností medzi dvojstrannými dohodami uzatvorenými s tretími krajinami pred pristúpením členského štátu k Európskej únii a Zmluvou ES — Dvojstranné dohody, ktoré Fínska republika uzatvorila s Ruskou federáciou, Bieloruskou republikou, Čínskou ľudovou republikou, Malajziou, so Srílanskou demokratickou socialistickou republikou a s Uzbekistanskou republikou v oblasti investícií“

Návrhy prednesené 10. septembra 2009 — generálna advokátka E. Sharpston I ‐ 10891

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 19. novembra 2009 I ‐ 10906

Abstrakt rozsudku

Medzinárodné dohody – Dohody členských štátov – Skoršie dohody predchádzajúce Zmluve ES

(Článok 57 ods. 2 ES, článok 59 ES, článok 60 ods. 1 ES a článok 307 druhý odsek ES)

Členský štát, ktorý neprijal primerané opatrenia na odstránenie nezlučiteľností so Zmluvou týkajúcich sa ustanovení v oblasti prevodov kapitálu uvedených v dvojstranných investičných dohodách o podpore a vzájomnej ochrane investícií uzatvorených týmto štátom a tretími krajinami, si neplní povinnosti vyplývajúce z článku 307 druhého odseku ES.

Článok 307 ES druhý odsek totiž zaväzuje členské štáty, aby prijali vhodné opatrenia na odstránenie zistených nezlučiteľností medzi dohodami uzavretými pred ich pristúpením a právom Spoločenstva.

Ustanovenia článku 57 ods. 2 ES, článku 59 ES a článku 60 ods. 1 ES zverujú Rade právomoc obmedziť pohyby kapitálu a platieb medzi členskými štátmi a tretími krajinami za určitých presne vymedzených okolností. Na dosiahnutie potrebného účinku týchto ustanovení je nevyhnutné, aby sa opatrenia na obmedzenie voľného pohybu kapitálu mohli v prípade ich prijatia Radou ihneď použiť voči členských štátom, ktorých sa týkajú.

Pokiaľ dohoda neobsahuje ustanovenie o možnosti dotknutého členského štátu vykonávať si práva a plniť si povinnosti ako člen Európskeho spoločenstva a neumožňuje to ani nijaký iný mechanizmus medzinárodného práva a ak uvedený členský štát v lehote stanovenej Komisiou v odôvodnenom stanovisku nepodnikne nijaké kroky voči dotknutej tretej krajine, aby sa pri uplatňovaní predmetnej dohody odstránilo riziko rozporu s opatreniami, ktoré môže Rada prijať podľa článku 57 ods. 2 ES, článku 59 ES a článku 60 ods. 1 ES a neodvoláva sa na žiadny mechanizmus takej povahy, ktorý by mu umožnil splniť si povinnosti vyplývajúce z práva Spoločenstva, výkonu právomocí zverených Rade v oblasti pohybu kapitálu by mohla brániť samotná existencia predmetných dvojstranných dohôd a ich znenie.

(pozri body 28 — 33, 49, 50 a výrok)
Let má totiž v zmysle článku 6 nariadenia č. 261/2004 „meškanie“, ak je uskutočnený podľa pôvodne stanoveného plánovania a ak skutočný čas jeho odletu je oneskorený voči plánovanému času odletu, zatiaľ čo podľa článku 2 ods. 1 toho istého nariadenia zrušenie je dôsledkom skutočnosti, že pôvodne plánovaný let sa neuskutočnil.

Článok 2 písm. l) a články 5 a 6 nariadenia č. 261/2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov, sa majú vykladať v tom zmysle, že let, ktorý má meškanie bez ohľadu na dĺžku meškania, hoci aj veľkú, nemožno považovať za zrušený, ak sa uskutočňuje v súlade s plánovaním pôvodne stanoveným leteckým dopravcom.

Články 5, 6 a 7 nariadenia č. 261/2004, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá systému náhrad a pomoci cestujúcim pri odmietnutí nástupu do lietadla, v prípade zrušenia alebo veľkého meškania letov, sa majú vykladať v tom zmysle, že na účely uplatnenia práva na náhradu sa cestujúci, ktorých let má meškanie, môžu považovať za cestujúcich, ktorých let bol zrušený a že sa tak môžu dovolávať práva na náhradu upraveného v článku 7 tohto nariadenia, ak im bola z dôvodu letu, ktorý má meškanie, spôsobená trojhodinová alebo dlhšia časová strata, t. j. že dorazia do ich cieľového miesta po troch hodinách alebo viac po čase príletu, ktorý pôvodne stanovil letecký dopravca. Takéto meškanie však nedáva cestujúcim právo na náhradu, ak letecký dopravca môže preukázať, že veľké meškanie je spôsobené mimoriadnymi okolnosťami, ktorým sa nedalo zabrániť ani vtedy, keď boli prijaté všetky primerané opatrenia, teda okolnosťami, ktoré sa vymykajú spod účinnej kontroly leteckého dopravcu.

(pozri bod 69, bod 2 výroku)
5

Článok 7 smernice stanovuje: „1. Obchodný zástupca má nárok na províziu z obchodných transakcií uzatvorených počas platnosti zmluvy o obchodnom zastúpení: a) ak sa transakcia uzatvorila v dôsledku jeho činnosti alebo b) sa transakcia uzatvorila treťou stranou [osobou – neoficiálny preklad], ktorú obchodný zástupca predtým získal za zákazníka pre transakciu rovnakého druhu. 2. Obchodný zástupca má tiež nárok na províziu z transakcií uzatvorených počas platnosti zmluvy o obchodnom zastúpení: — buď v prípadoch, keď je mu zverená určitá geografická oblasť alebo skupina zákazníkov, — alebo ak má výhradné právo na určitú geografickú oblasť alebo skupinu zákazníkov, a ak sa uzatvorila transakcia so zákazníkom, ktorý patrí do tejto oblasti alebo skupiny. Členský štát zahrnie do svojich vnútroštátnych právnych predpisov jednu z možností uvedených v predchádzajúcich dvoch zarážkach.“
19

Pokiaľ ide o spoločnosti, ich sídlo v zmysle článku 48 ES slúži, podobne ako štátna príslušnosť fyzických osôb, na určenie ich spojitosti s právnym poriadkom štátu. Pokiaľ by sa pripustilo, že členský štát, kde je usadená dcérska spoločnosť, môže slobodne uplatňovať rozdielne zaobchádzanie na túto dcérsku spoločnosť len na základe toho, že sídlo jej materskej spoločnosti sa nachádza v inom členskom štáte, zbavilo by to článok 43 ES jeho podstaty (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. júla 1993, Commerzbank, C-330/91, Zb. s. I-4017, bod 13; Metallgesellschaft a i., už citovaný, bod 42, ako aj Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, už citovaný, bod 37). Sloboda usadiť sa teda sleduje zabezpečenie výhody vnútroštátneho zaobchádzania v hostiteľskom členskom štáte, pričom zakazuje akúkoľvek diskrimináciu na základe miesta sídla spoločností (pozri v tomto zmysle rozsudky Saint-Gobain ZN, už citovaný, bod 35, a Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, už citovaný, bod 37).
10

Pán Valvo podal na Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia žalobu s cieľom zrušiť toto rozhodnutie a tento súd tejto žalobe vyhovel. Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia zastával názor, že dôchodok priznaný na základe počtu odpracovaných rokov, ktorý poberá pán Valvo, nie je porovnateľný so starobným dôchodkom alebo predčasným starobným dôchodkom a že pán Valvo spĺňa všetky podmienky potrebné na priznanie vyrovnávacieho príspevku. Ispettorato Provinciale dell’Agricoltura di Enna, Assessorato all’agricoltura e foreste della Regione Sicilia a Regione Sicilia sa odvolali proti tomuto rozsudku prvého stupňa na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
23

V tejto súvislosti Súdny dvor už konštatoval, že cieľom nezahrnutia príležitostných finančných plnení do menovateľa zlomku použitého na výpočet sumy podľa článku 19 šiestej smernice je rešpektovanie cieľa úplnej neutrality, ktorý spoločný systém DPH zaručuje. Ak by sa do uvedeného menovateľa zahrnuli všetky výsledky finančných operácií zdaniteľnej osoby, ktoré majú spojitosť so zdaniteľnými plneniami aj vtedy, ak získanie takýchto výsledkov nepredvída žiadne použitie tovarov alebo služieb, za ktoré je DPH splatná, resp. predvída ich použitie len veľmi obmedzene, výpočet odpočtu by bol skreslený (rozsudok z 11. júla 1996, Régie dauphinoise, C-306/94, Zb. s. I-3695, bod 21).
32

Súdny dvor však už mnohokrát rozhodol, že pôsobnosť smernice 85/337 je rozsiahla a jej cieľ veľmi široký (pozri v tomto zmysle rozsudky z 24. októbra 1996, Kraaijeveld a i., C-72/95, Zb. s. I-5403, bod 31, a zo 16. septembra 1999, WWF a i., C-435/97, Zb. s. I-5613, bod 40). Z tohto hľadiska by bolo v rozpore so samotným cieľom smernice 85/337 vyňať z pôsobnosti jej prílohy II práce spočívajúce v zlepšení a rozšírení infraštruktúry už vybudovaného letiska z toho dôvodu, že príloha I smernice sa týka „stavby letísk“ a nie „letísk“ ako takých. Takýto výklad by umožnil vyňať z povinností, ktoré vyplývajú zo smernice 85/337, všetky stavebné úpravy už existujúceho letiska bez ohľadu na rozsah týchto úprav a zbavil by tak v tomto ohľade prílohu II smernice 85/337 jej dosahu.
31

Pokiaľ ide nakoniec o zásadu proporcionality treba sa domnievať, že vnútroštátna právna úprava, ktorá podľa vzoru vyhlášky z roku 1979 stanovuje lehotu v rozmedzí od jedného do dvoch rokov preto, aby zdaniteľné osoby mohli podať daňové priznanie a zaplatiť DPH podľa zjednodušených postupov, dodržiava so zreteľom na cieľ, ktorým je boj proti podvodom a umelým daňovým konštrukciám, zásadu proporcionality. V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že neexistencia lehoty by mohla mať naopak za následok umožnenie uskutočnenia presných postupov, ktoré odôvodňujú vytvorenie ad hoc právnej štruktúry. Takáto vnútroštátna právna úprava by však viedla k podpore zneužívania a podvodom, pričom predchádzanie takémuto zneužívaniu a podvodom predstavuje práve jeden z cieľov sledovaných právnou úpravou Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. júna 2006, Heintz van Landewijck, C-494/04, Zb. s. I-5381, body 42 a 43, ako aj z 13. decembra 2007, BATIG, C-374/06, Zb. s. I-11271, bod 39).
26

Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa sandále dotknuté vo veci samej musia zaradiť do položky 6403 KN ako obuv so zvrškom z usne alebo do položky 6404 KN ako obuv so zvrškom z textilných materiálov.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Industrie- und Handelskammer Berlin (ďalej len „IHK Berlin“) a architektonickou kanceláriou Nicholas Grimshaw & Partners Ltd (ďalej len „kancelária Grimshaw“), spoločnosťou podľa anglického práva, v súvislosti so žalobou o náhradu škody spôsobenej chybným stavebným projektom, ktorá prizvala do konania Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR (ďalej len „kanceláriu Weiss“) so sídlom v Aachene.
56

V tejto súvislosti je namieste spresniť, že v súlade so systémom prenesenia daňovej povinnosti zavedeným v článku 21 ods. 1 písm. b) šiestej smernice Ecotrade ako adresát služieb poskytovaných zdaniteľnými osobami so sídlom v zahraničí mala povinnosť zaplatiť DPH z uskutočnených plnení, a to DPH na vstupe, s tým, že v zásade mohla odpočítať presne tú istú daň, takže žiadnu sumu nebolo potrebné zaplatiť do štátnej pokladnice.
3

Prvé až tretie a piate odôvodnenie nariadenia č. 2945/94 stanovuje: „keďže pravidlá Spoločenstva, ktoré sú v platnosti, ustanovujú poskytovanie vývozných náhrad výlučne na základe objektívnych kritérií, najmä pokiaľ ide o množstvo, povahu a vlastnosti vyvážaného výrobku a geografické miesto určenia; keďže na základe skúseností by bolo potrebné zintenzívniť opatrenia na boj proti nepresnostiam a najmä podvodom škodiacim rozpočtu Spoločenstva; keďže za týmto účelom by bolo potrebné prijať ustanovenia na opätovné získanie súm vyplatených neoprávnene a sankcie, ktoré by viedli vývozcov k tomu, aby dodržiavali pravidlá Spoločenstva; keďže na zabezpečenie správneho fungovania systému vývozných náhrad by sa mali sankcie uplatňovať bez ohľadu na subjektívnu povahu zavinenia; keďže je však aj napriek tomu vhodné v určitých prípadoch upustiť od sankcií, najmä ak ide o zjavný omyl uznaný príslušným orgánom, a ustanoviť prísnejšie sankcie v prípadoch, kde sa preukáže úmysel; keďže v prípade poskytnutia vývozcom nesprávnych informácií tie môžu viesť k vyplateniu neoprávnených náhrad, pokiaľ sa chyba nezistí; keďže v prípade zistenia chyby je obvyklé uložiť vývozcovi sankciu vo výške sumy primeranej sume, ktorú mal prijať neoprávnene, ak by chyba nebola zistená, a v prípade úmyselného poskytnutia nesprávnych informácií je rovnako obvyklé uložiť vyššiu sankciu, … keďže nadobudnuté skúsenosti, ako aj nepresnosti a najmä už zistené podvody v tomto kontexte poukazujú na to, že toto opatrenie je nevyhnutné a úmerné, dostatočne odrádzajúce a má byť jednotne uplatňované vo všetkých členských štátoch“. [neoficiálny preklad]
5

Ustanovenia rámcovej dohody, ktoré sú na účely prejednávanej veci relevantné, znejú: „Všeobecné dôvody … 5. keďže zmluvné strany pripisujú význam opatreniam, ktoré by umožňovali prácu na kratší pracovný čas pre mužov a ženy na účely prípravy na dôchodok, zosúladenia pracovného a rodinného života a využívania príležitostí vzdelávania a školenia na zdokonaľovanie svojich schopností a pracovných príležitostí v spoločný prospech zamestnávateľov a pracovníkov a spôsobom, ktorý by napomáhal rozvoju podnikov; … Doložka 1: Účel Účelom tejto rámcovej dohody je: a) zabezpečiť odstránenie diskriminácie pracovníkov na kratší pracovný čas a zlepšiť kvalitu práce na kratší pracovný čas; b) umožniť rozvoj práce na kratší pracovný čas na základe dobrovoľnosti a prispieť k pružnej organizácii pracovného času spôsobom, ktorý zohľadní potreby zamestnávateľov a pracovníkov. … Doložka 4: Zásada nediskriminácie 1. Pokiaľ ide o podmienky zamestnania, s pracovníkmi na kratší pracovný čas sa nebude zaobchádzať nevýhodnejším spôsobom ako s porovnateľnými pracovníkmi na plný úväzok len preto, že pracujú na kratší pracovný čas, pokiaľ nebude odlišné zaobchádzanie odôvodnené objektívnymi dôvodmi. 2. Tam, kde to bude možné, bude platiť zásada časového pomeru (pro rata temporis). 3. Úpravy na uplatňovanie tejto doložky budú definovať členské štáty a/alebo sociálni partneri so zreteľom na európske právne predpisy, vnútroštátne právne predpisy, kolektívne zmluvy a prax. 4. Tam, kde to bude odôvodnené objektívnymi dôvodmi, členské štáty po porade so sociálnymi partnermi, v súlade s vnútroštátnym právom, kolektívnymi zmluvami a praxou, a/alebo sociálni partneri môžu, podľa potreby, umožniť prístup k zvláštnym podmienkam zamestnania podľa služobnej doby, odpracovaného času alebo pracovnej kvalifikácie. Kvalifikácie, vzťahujúce sa na prístup pracovníkov na kratší pracovný čas k určitým podmienkam zamestnania, je potrebné pravidelne kontrolovať so zreteľom na zásadu nediskriminácie vyjadrenú v doložke 4.1. Doložka 5: Príležitosti pre prácu na kratší pracovný čas 1. V súvislosti s doložkou 1 tejto dohody a zásadou nediskriminácie medzi pracovníkmi na kratší pracovný čas a plný úväzok: a) členské štáty, po porade so sociálnymi partnermi, v súlade s vnútroštátnym právom alebo praxou, by mali identifikovať a analyzovať prekážky právnej alebo správnej povahy, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať; b) sociálni partneri, konajúc v rámci svojej právomoci a prostredníctvom postupov ustanovených v kolektívnych zmluvách, by mali identifikovať a analyzovať prekážky, ktoré môžu obmedzovať príležitosti na prácu na kratší pracovný čas, a podľa možnosti ich odstraňovať. …“