Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Konanie – Prípustnosť žaloby – Posúdenie s ohľadom na pravidlá účinné v čase podania žaloby

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 76)

2. Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti

[Štatút Súdneho dvora, článok 19 tretí odsek, a príloha I článok 7 ods. 1 a 3; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 44 ods. 1 písm. c)]

3. Úradníci – Žaloba – Akt spôsobujúci ujmu – Pojem – Rozhodnutia prijaté pred nástupom žalobcu do služieb – Nepreukázaný negatívny vplyv na záujmy žalobcu – Vylúčenie

(Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 2 a článok 91 ods. 1)

4. Úradníci – Žaloba – Spory týkajúce sa volieb do výboru zamestnancov

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

5. Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh

(Služobný poriadok úradníkov, článok 45)

1. Hoci pravidlo uvedené v článku 76 Rokovacie poriadku Súdu pre verejnú službu, podľa ktorého môže tento súd uznesením odmietnuť žalobu, ak existujú pre to zjavné dôvody, je procesným pravidlom, ktoré sa ako také uplatňuje od nadobudnutia svojej účinnosti na všetky spory prebiehajúce pred Súdom pre verejnú službu, nie je to tak v prípade pravidiel, na základe ktorých môže súd podľa tohto článku považovať žalobu za zjavne neprípustnú, a ktorými môžu byť len pravidlá uplatniteľné v čase podania žaloby.

(pozri bod 22)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu, 11. decembra 2007, Martin Bermejo/Komisia, F‑60/07, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 25

2. Na základe článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa musí návrh na začatie konania uvádzať najmä predmet konania a obsahovať stručné zhrnutie žalobných dôvodov. Tieto údaje musia byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnili žalovanému pripraviť si obranu a Súdu pre verejnú službu rozhodnúť o žalobe, a to prípadne aj bez ďalších informácií. Na účely zabezpečenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby žaloba bola prípustná, potrebné, aby podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá, aspoň stručne, ale koherentným a zrozumiteľným spôsobom vyplývali zo znenia samotnej žaloby.

Uvedené platí o to viac, že podľa článku 7 ods. 3 prílohy I Štatútu Súdneho dvora, písomná časť konania pred Súdom pre verejnú službu obsahuje v zásade iba jednu výmenu vyjadrení, pokiaľ súd nerozhodne inak. Navyše podľa článku 19 tretieho odseku uvedeného štatútu, uplatniteľného na konanie pred Súdom pre verejnú službu v súlade s článkom 7 ods. 1 prílohy I tohto štatútu, úradník musí byť zastúpený advokátom. Základnou úlohou advokáta ako pomocnej osoby v súdnictve je práve návrhy žaloby založiť na právnej argumentácii dostatočne zrozumiteľnej a koherentnej vzhľadom na skutočnosť, že písomná časť konania pred Súdom pre verejnú službu v zásade obsahuje iba jednu výmenu vyjadrení.

Stanovené požiadavky na jasnosť a presnosť nespĺňa žaloba, v ktorej sú skutkové okolnosti uvedené nejasne a zmätočne bez toho, aby si ich čitateľ mohol užitočne spájať s niektorým návrhom žaloby alebo žalobným dôvodom uvádzaným na jeho podporu.

Rovnako nie je prípustná žaloba úradníka, ktorá presne nedefinuje napadnuté rozhodnutia a nespĺňa teda požiadavky stanovené v článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

(pozri body 25 – 28, 40, 45 a 50)

Odkaz:

Súd prvého stupňa, 24. marca 1993, Benzler/Komisia, T‑72/92, Zb. s. II‑347, body 16, 18 a 19; 28. apríla 1993, De Hoe/Komisia, T‑85/92, Zb. s. II‑523, bod 20; 21. mája 1999, Asia Motor France a i./Komisia, T‑154/98, Zb. s. II‑1703, bod 42; 15. júna 1999, Ismeri Europa/Dvor audítorov, T‑277/97, Zb. s. II‑1825, bod 29

3. V zmysle článku 90 ods. 2 a článku 91 ods. 1 služobného poriadku len opatrenia ktoré majú také právne záväzné účinky, že ovplyvňujú záujmy žalobcu tým, že závažným spôsobom menia jeho právne postavenie, a ktoré s konečnou platnosťou vymedzujú stanovisko inštitúcie, predstavujú akty spôsobujúce ujmu.

To nie je prípad vymenovania iného úradníka v rámci tej istej inštitúcie, pokiaľ k nemu došlo pred nástupom žalobcu do služieb, ani rozhodnutia o zložení odvolacieho výboru pre hodnotiace obdobie, ani rozhodnutia o povýšení tretieho úradníka, pokiaľ žalobca nepreukáže, že rozhodnutie o jeho nepovýšení vyplývalo z tohto rozhodnutia alebo že prinajmenšom nejakým spôsobom poškodilo jeho vyhliadky v rámci služobného postupu.

(pozri body 35, 36, 44 a 47)

Odkaz:

Súd prvého stupňa, 25. októbra 2005, Fardoom a Reinard/Komisia, T‑43/04, Zb. VS s. I‑A‑329, II‑1465, bod 26; 3. októbra 2006, Nijs/Dvor audítorov, T‑171/05, Zb. VS s. I‑A‑2‑195, II‑A‑2‑999, body 86 a 96

Súd pre verejnú službu, 21. apríla 2008, Boudova a i./Komisia, F‑78/07, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 31; 5. júna 2008, Timmer/Dvor audítorov, F‑123/06, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 42

4. Menovaciemu orgánu neprislúcha rozhodovať o zložení výboru zamestnancov. Preto aj keď má každý volič záujem na tom, aby sa zástupcovia jeho organizácie zvolili za podmienok a na základe volebného systému v súlade s ustanoveniami služobného poriadku, ktorým podlieha volebný postup v tejto záležitosti, žaloba podaná proti údajnému rozhodnutiu uvedeného orgánu o takom zložení musí byť odmietnutá ako zjavne neprípustná.

(pozri bod 43)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu, 25. októbra 2007, Milella a Campanella/Komisia, F‑71/05, neuverejnený v Zbierke, bod 47 a citovaná judikatúra

5. Na účely hodnotenia zásluh, na ktoré sa prihliada v rámci rozhodnutia o povýšení na základe článku 45 služobného poriadku, menovací orgán má administratíva rozsiahlu mieru voľnej úvahy a preskúmanie súdom Spoločenstva sa musí obmedziť na otázku, či administratíva vzhľadom na spôsoby a prostriedky, na základe ktorých mohla vykonať posúdenie, sa držala v rámci hraníc, ku ktorým nemožno mať výhrady, a svoju právomoc nevyužila zjavne nesprávnym spôsobom. Súd teda nemôže nahrádzať posúdenie menovacieho orgánu svojím posúdením kvalifikácie a zásluh uchádzačov.

Diskrečná právomoc priznaná administratíve je však obmedzená nevyhnutnosťou vykonať porovnávacie hodnotenie kandidatúr so starostlivosťou a nestrannosťou v záujme služby a v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania. V praxi sa toto preskúmanie musí vykonať na rovnakom základe a s použitím zdrojov informácií a údajov, ktoré sú porovnateľné.

Na tento účel má menovací orgán podľa služobného poriadku právomoc vykonať porovnávacie hodnotenie stanovené v článku 45 služobného poriadku podľa postupu alebo metódy, ktoré považuje za najvhodnejšie.

(pozri body 52 – 54)

Odkaz:

Súdny dvor, 1. júla 1976, De Wind/Komisia, 62/75, Zb. s. 1167, bod 17; 21. apríla 1983, Ragusa/Komisia, 282/81, Zb. s. 1245, body 9 a 13

Súd prvého stupňa, 30. novembra 1993, Tsirimokos/Parlament, T‑76/92, Zb. s. II‑1281, bod 21; 13. júla 1995, Rasmussen/Komisia, T‑557/93, Zb. VS s. I‑A‑195, II‑603, bod 20; 21. septembra 1999, Oliveira/Parlament, T‑157/98, Zb. VS s. I‑A‑163, II‑851, bod 35; 3. októbra 2000, Cubero Vermurie/Komisia, T‑187/98, Zb. VS s. I‑A‑195, II‑885, bod 59; 19. marca 2003, Tsarnavas/Komisia, T‑188/01 až T‑190/01, Zb. VS s. I‑A‑95, II‑495, bod 97; 18. septembra 2003, Callebaut/Komisia, T‑241/02, Zb. VS s. I‑A‑215, II‑1061, bod 22; 10. júna 2004, Liakoura/Rada, T‑330/03, Zb. VS s. I‑A‑191, II‑859, bod 45; 28. septembra 2004, Tenreiro/Komisia, T‑216/03, Zb. VS s. I‑A‑245, II‑1087, bod 50