Keywords

Summary



Keywords

1. Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Dôkazné bremeno – Neexistencia jednej z podmienok – Zamietnutie žaloby o náhradu škody v celom rozsahu

(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ)

2. Žaloba o náhradu škody – Premlčacia doba – Začiatok plynutia – Zodpovednosť z dôvodu normatívneho aktu – Dátum objavenia sa škodlivých účinkov aktu – Dátum prijatia právneho aktu o zaradení mena žalobcu

(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 46 a článok 53 prvý odsek; nariadenie Rady č. 314/2004, zmenené a doplnené nariadením č. 412/2007)

3. Námietka nezákonnosti – Incidenčný charakter – Reštriktívne opatrenia spočívajúce v zmrazení finančných prostriedkov – Žaloba o náhradu škody podaná pred uplynutím premlčacej lehoty bez toho, aby bola podaná žaloba o zrušenie – Prípustnosť

(Články 263 ZFEÚ a 277 ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 46 a článok 53 prvý odsek)

4. Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Ujma – Príčinná súvislosť – Nariadenie o reštriktívnych opatreniach s výnimkou ustanovení zakazujúcich vstup na územie iného členského štátu alebo tranzit cez jeho územie – Odopretie vstupu na vnútroštátne územie a tranzitu cezeň, ktoré patrí pod výkon suverénnych vnútroštátnych právomocí týkajúcich sa kontroly vstupu občanov tretích krajín – Neexistencia príčinnej súvislosti

(Článok 340 druhý odsek ZFEÚ; nariadenie Rady č. 314/2004, zmenené a doplnené nariadením č. 412/2007)

5. Mimozmluvná zodpovednosť – Podmienky – Protiprávnosť – Posúdenie zákonnosti konania inštitúcií – Neexistencia alebo nedostatok odôvodnenia – Otázka odlišná od otázky týkajúcej sa hmotnoprávnej zákonnosti

(Článok 296 ZFEÚ a článok 340 druhý odsek ZFEÚ)

6. Európska únia – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Reštriktívne opatrenia proti Zimbabwe – Zmrazenie finančných prostriedkov niektorých osôb a subjektov vzhľadom na situáciu v Zimbabwe – Rozsah preskúmania – Obmedzené preskúmanie v prípade všeobecných pravidiel – Preskúmanie týkajúce sa posúdenia skutkového stavu a dôkazných prostriedkov v prípade právnych aktov týkajúcich sa konkrétnych subjektov

(Články 60 ES a 301 ES; nariadenie Rady č. 314/2004, zmenené a doplnené nariadením č. 412/2007)

7. Právo Európskej únie – Zásady – Právo na obranu – Reštriktívne opatrenia proti niektorým osobám a subjektom vzhľadom na situáciu v Zimbabwe – Povinnosť inštitúcií pravidelne preskúmavať situáciu, ktorá odôvodnila prijatie právneho aktu o reštriktívnych opatreniach a vhodnosť ich predĺženia – Rozsah – Protiprávnosť právneho aktu, ktorá závisí od preukázania prípadného procesného dopadu porušenia uvedenej povinnosti

(Nariadenie Rady č. 314/2004, zmenené a doplnené nariadením č. 412/2007)

Summary

1. Pozri text rozhodnutia.

(pozri body 24 – 26)

2. Pozri text rozhodnutia.

(pozri body 29 – 31)

3. Pozri text rozhodnutia.

(pozri body 34, 35)

4. Pozri text rozhodnutia.

(pozri body 43, 45, 46)

5. Pozri text rozhodnutia.

(pozri body 69, 71)

6. Pokiaľ ide o rozsah súdneho preskúmania v prípade všeobecných pravidiel definujúcich spôsoby ukladania reštriktívnych opatrení, Rada disponuje širokou mierou voľnej úvahy vzhľadom na skutočnosti, ktoré treba zohľadniť pri prijímaní hospodárskych a finančných sankčných opatrení na základe článkov 60 ES a 301 ES v súlade so spoločnou pozíciou prijatou v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky. Keďže súd Spoločenstva nemôže svojím posúdením dôkazov, skutočností a okolností, ktoré odôvodňovali prijatie takýchto opatrení, nahrádzať posúdenie Rady, preskúmanie vykonávané Všeobecným súdom sa musí obmedziť na overenie toho, či boli dodržané procesné pravidlá a pravidlá odôvodnenia, či sa vychádzalo z vecne správnych skutkových okolností, či nedošlo k zjavnému omylu v posúdení alebo k zneužitiu právomoci. Toto obmedzené preskúmanie sa uplatňuje najmä pri posúdení úvah o účelnosti, na ktorých sa takéto opatrenia zakladajú.

V tejto súvislosti však treba vziať do úvahy judikatúru týkajúcu sa pojmu tretích krajín v zmysle článkov 60 ES a 301 ES, podľa ktorej tento pojem zahŕňa vedúcich predstaviteľov takej krajiny, ako aj fyzické a právnické osoby, ktoré sú s týmito vedúcimi predstaviteľmi spojené alebo ktoré títo vedúci predstavitelia priamo či nepriamo ovládajú. Pri uplatnení širokej miery voľnej úvahy v danej oblasti Rada, ktorá na základe uvedených článkov zamýšľa docieliť prijatie reštriktívnych opatrení voči vedúcim predstaviteľom takej krajiny, ako aj fyzickým a právnickým osobám, ktoré sú s týmito vedúcimi predstaviteľmi spojené alebo ktoré títo vedúci predstavitelia priamo či nepriamo ovládajú, samozrejme môže definovať väčší či menší okruh vedúcich predstaviteľov a s nimi spojených osôb, na ktoré sa prijaté opatrenia uplatnia, avšak nesmie rozšíriť pôsobnosť týchto opatrení na osoby alebo subjekty, ktoré nepatria ani do jednej z vyššie uvedených kategórií.

Okrem toho v prípade, že Rada abstraktne zadefinuje kritériá, ktorými je možné odôvodniť zaradenie mena osoby alebo subjektu na zoznam mien osôb alebo subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia prijaté na základe článkov 60 ES a 301 ES, Všeobecnému súdu prináleží, aby na základe žalobných dôvodov uvádzaných dotknutou osobu alebo subjektom alebo prípadne z úradnej moci preskúmal, či jeho prípad vyhovuje abstraktným kritériám definovaným Radou. Toto preskúmanie sa vzťahuje na posúdenie skutočností a okolností uvádzaných na odôvodnenie zaradenia mena danej osoby alebo subjektu na zoznam mien tých osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, rovnako ako na overenie dôkazov a informácií, na ktorých sa toto posúdenie zakladá. Všeobecný súd sa musí v tejto súvislosti rovnako ubezpečiť o dodržaní práva na obhajobu a požiadavky odôvodnenia a prípadne o dôvodnosti naliehavých dôvodov výnimočne uvádzaných Radou ako dôvod ich nedodržania.

(pozri body 52, 72 – 74)

7. Dodržiavanie práva na obranu v akomkoľvek konaní vedenom proti určitej osobe, ktoré môže spôsobiť tejto osobe ujmu, je základnou zásadou práva Únie, ktorá musí byť zaručená aj v prípade neexistencie akejkoľvek právnej úpravy týkajúcej sa sporného konania. Táto zásada vyžaduje, aby sa dotknutá osoba mohla účinne vyjadriť ku skutočnostiam, ktoré jej môžu byť vytýkané, v akte, ktorý má byť prijatý.

Pokiaľ ide o zaradenie mena žalobcu na základe nariadenia č. 412/2007, zmeneného a doplneného nariadením č. 314/2004, v rámci niektorých reštriktívnych opatrení proti Zimbabwe, existovala povinnosť inštitúcií Únie pravidelne revidovať situáciu, ktorá bola dôvodom na prijatie sporných reštriktívnych opatrení, a vhodnosť ich predĺženia. Platí to o to viac, že tieto opatrenia obsahovali obmedzenie v užívaní vlastníckeho práva osôb, na ktoré sa vzťahovali, pričom vzhľadom na všeobecný dosah zmrazenia sporých aktív musí byť toto obmedzenie navyše považované za značné.

V kontexte žaloby o zrušenie však na to, aby porušenie práva na obranu viedlo k zrušeniu predmetného aktu, je potrebné, aby neexistencia uvedenej vady mohla viesť k odlišnému výsledku konania. V prípade, keď sa žalobca na základe žaloby o náhradu škody domáha odškodnenia za ujmu, ktorá mu údajne vznikla z dôvodu prijatia aktu alebo predĺženia jeho platnosti, pri nedodržaní jeho práva na obranu a keď tento žalobca proti predmetnému aktu nepodal žalobu o zrušenie, iba samotné odvolávanie sa na údajné porušenie jeho práva na obranu nepostačuje na preukázanie dôvodnosti jeho žaloby o náhradu škody. K tomu treba ešte vysvetliť, aké sú tvrdenia a dôkazy, ktoré by dotknutá osoba uplatnila, ak by jej právo na obranu bolo dodržané, a v prípade potreby preukázať, že tieto tvrdenia a dôkazy mohli v jej prípade viesť k odlišnému výsledku, teda konkrétne k neobnoveniu sporného reštriktívneho opatrenia zmrazenia jej aktív.

(pozri body 100, 105 – 107)