Vec C‑671/16

Inter‑Environnement Bruxelles a i.

proti

Région de Bruxelles Capitale

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podala Conseil d’État (Belgicko)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Životné prostredie – Smernica 2001/42/ES – Článok 2 písm. a) – Pojem ‚plány a programy‘ – Článok 3 – Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie – Regionálne urbanistické nariadenie týkajúce sa Európskej štvrte v Bruseli (Belgicko)“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) zo 7. júna 2018

Životné prostredie – Posudzovanie účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie – Smernica 2001/42 – Plán a program – Definícia – Regionálne urbanistické nariadenie, ktoré stanovuje určité predpisy na realizáciu stavebných projektov – Zahrnutie

[Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/42, článok 2 písm. a) a článok 3 ods. 1 a 2 písm. a)]

Článok 2 písm. a), článok 3 ods. 1 a článok 3 ods. 2 písm. a) smernice 2001/42/ES Európskeho parlamentu a Rady z 27. júna 2001 o posudzovaní účinkov určitých plánov a programov na životné prostredie sa majú vykladať v tom zmysle, že regionálne urbanistické nariadenie, ako je nariadenie v konaní vo veci samej, ktoré stanovuje určité predpisy na realizáciu stavebných projektov, patrí pod pojem „plány a programy“, ktoré môžu mať významné účinky na životné prostredie v zmysle tejto smernice, a v dôsledku toho musí podliehať posudzovaniu účinkov na životné prostredie.

Treba uviesť, že podľa článku 3 ods. 2 písm. a) smernice o SEP posudzovaniu vplyvu na životné prostredie systematicky podliehajú plány a programy, ktoré sa jednak pripravujú pre určité odvetvia, a ktoré na druhej strane stanovujú rámec pre budúce povoľovanie projektov uvedených v prílohách I a II smernice o PVŽP (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. júna 2010, Terre wallonne a Inter‑Environnement Wallonie, C‑105/09 a C‑110/09, EU:C:2010:355, bod 43).

Pokiaľ ide o prvú z týchto podmienok, zo znenia článku 3 ods. 2 písm. a) smernice o SEP vyplýva, že toto ustanovenie sa týka najmä odvetvia „plánovanie miest a vidieka alebo využívanie územia“.

Ako to uvádza Európska komisia, okolnosť, že toto ustanovenie odkazuje na „územné plánovanie“, ako aj „využívanie územia“, jasne naznačuje, že uvedené odvetvie sa neobmedzuje na využívanie územia v užšom zmysle, teda na rozdelenie územia na zóny a definíciu činností povolených vo vnútri týchto zón, ale že toto odvetvie nevyhnutne pokrýva širšiu oblasť.

Pokiaľ ide o druhú z týchto podmienok, na určenie, či regionálne urbanistické nariadenie, ako je nariadenie vo veci samej, stanovuje rámec pre budúce povoľovanie projektov uvedených v prílohách I a II smernice o PVŽP, treba posúdiť obsah a účel tohto nariadenia so zreteľom na rozsah environmentálneho posudzovania projektov tak, ako je stanovený uvedenou smernicou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. júna 2010, Terre wallonne a Inter‑Environnement Wallonie, C‑105/09 a C‑110/09, EU:C:2010:355, bod 45).

Pokiaľ ide po prvé o projekty vymenované v prílohách I a II smernice o PVŽP, treba pripomenúť, že v bode 10 poslednej uvádzanej prílohy sa uvádzajú infraštruktúrne projekty, ktoré v písmene b) tohto bodu zahŕňajú projekty na rozvoj miest.

Po druhé, pokiaľ ide o to, či napadnutý akt definuje rámec, v ktorom v budúcnosti možno povoľovať vykonanie takých projektov, Súdny dvor už rozhodol, že pojem „plány a programy“ sa vzťahuje na každý akt, ktorý tým, že vymedzuje pravidlá a kontrolné postupy uplatniteľné v dotknutom odvetví, stanovuje významný súbor kritérií a pravidiel pre povoľovanie a vykonávanie jedného alebo viacerých projektov, ktoré by mohli mať významný vplyv na životné prostredie (rozsudok z 27. októbra 2016, D’Oultremont a i., C‑290/15, EU:C:2016:816, bod 49, ako aj citovaná judikatúra).

Tento výklad pojmu „plány a programy“ má, tak ako to poznamenala generálna advokátka v bode 23 svojich návrhov, zabezpečiť, že predpisy, ktoré môžu mať významný vplyv na životné prostredie, budú predmetom posudzovania účinkov na životné prostredie.

Preto, ako to poznamenala generálna advokátka v bodoch 25 a 26 svojich návrhov, pojem „významný súbor kritérií a pravidiel“ treba chápať kvalitatívne a nie kvantitatívne. Je totiž potrebné zamedziť prípadným stratégiám na obchádzanie povinností uvedených v smernici o SEP, ktoré by mohli mať podobu roztrieštených opatrení, čím by sa znížil potrebný účinok tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. októbra 2016, D’Oultremont a i., C‑290/15, EU:C:2016:816, bod 48, ako aj citovanú judikatúru).

Navyše skutočnosť, že ZRUN, o aké ide vo veci samej, obsahuje všeobecné pravidlá, vykazuje určitý stupeň abstrakcie a sleduje cieľ transformácie štvrte, je ukážkou jeho pragmatickej alebo plánovacej dimenzie a nie je prekážkou jeho zahrnutia pod pojem „plány a programy“.

Navyše posudzovanie účinkov na životné prostredie vykonané podľa smernice o PVŽP nemôže zbavovať povinnosti vykonať posudzovanie účinkov na životné prostredie, ktoré si vyžaduje smernica o SEP na účely spĺňania environmentálnych aspektov, ktoré špecifikuje.

(pozri body 41 – 43, 46, 47, 53 – 55, 60, 65, 67 a výrok)