ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Funkčné aspekty pilotného postupu EÚ boli najprv opísané v oznámení Komisie z 5. septembra 2007 nazvanom „Európa výsledkov – uplatňovanie práva spoločenstva“ [KOM(2007) 502 v konečnom znení]. Bod 2.2 tohto oznámenia, nazvaný „Zlepšenie pracovných postupov“, stanovuje: „… Tak ako teraz sa všetky žiadosti o informácie a sťažnosti týkajúce sa správneho uplatňovania práva Spoločenstva, ktoré Komisia dostane, naďalej budú evidovať a potvrdzovať…. Ak si otázka vyžaduje objasnenie vecného alebo právneho stanoviska v členskom štáte, postúpi sa príslušnému členskému štátu… poskytne sa členskému štátu krátka lehota, aby podal potrebné vysvetlenia, informácie a riešenia priamo dotknutým občanom alebo podnikom a informoval o tom Komisiu. Pokiaľ daná vec predstavuje porušenie práva Spoločenstva, členské štáty by mali zjednať alebo navrhnúť nápravu v rámci stanovených lehôt. Ak nie je navrhnuté riešenie, Komisia bude situáciu ďalej sledovať a uskutoční v súlade s existujúcim postupom ďalšie opatrenia vrátane začatia konania vo veci porušenia…. Výsledky prípadov by sa zaznamenávali s cieľom umožniť podávanie správ o činnosti a prípadnej následnej kontrole, vrátane evidencie a začatia konania vo veci porušenia. Toto podávanie správ by umožnilo určenie rozsahu, povahy a závažnosti problémov, ktoré zostávajú nevyriešené, ako aj stanovenie potreby dodatočných mechanizmov riešenia určitých problémov či špecifickejších sektorových iniciatív. Všetky tieto opatrenia by mali prispieť k zníženiu počtu konaní vo veci porušenia a zlepšiť účinnosť ich priebehu. Komisia navrhuje testovanie v niektorých členských štátoch počas roka 2008, ktoré by po vyhodnotení prvého roku fungovania mohlo byť rozšírené na všetky členské štáty…“
46

Žalobkyňa vytýka Komisii, že zamietla dôkazy, ktoré by umožnili dospieť k záveru, že UVK by nemal viesť vyšetrovanie, a na základe ktorých by sa tak nepotvrdila právomoc uvedeného orgánu hospodárskej súťaže. Tieto dôkazy sa týkali existencie inštitucionálnych nedostatkov, pokiaľ ide o UVK. Uvedené nedostatky spočívajú po prvé v neexistencii funkčnej nezávislosti tohto orgánu hospodárskej súťaže vo vzťahu k dohliadajúcemu ministerstvu vedľajšieho účastníka konania, po druhé v prekročení dvojročnej lehoty stanovenej slovinským právom na prijatie rozhodnutia, po tretie v nedostatku financií, ktorými UVK disponuje, a po štvrté v nedostatkoch zistených na úrovni Agencija za pošto in elektronske komunikacije (slovinský regulačný orgán pre poštu a elektronické komunikácie, ďalej len „APEK“). Takisto svojou argumentáciou založenou na tvrdení, že UVK nemal viesť vyšetrovanie, žalobkyňa v podstate poukazuje na nemožnosť UVK účinne posúdiť vec.
49

Druhú vetu odôvodnenia 60 napadnutého nariadenia [„Spoločnosť však venovala pozornosť iba vývoju od roka 2009 do ORP, kým pri posúdení ujmy treba analyzovať celkový vývoj výrobného odvetvia Únie počas posudzovaného obdobia, t. j. od roka 2007 do ORP“] treba vykladať vzhľadom na prvú vetu tohto odôvodnenia, a tak jej treba aj rozumieť. Hoci je tak pravda, že žalobkyne v liste z 25. júla 2011 spomenuli aj posudzované obdobie, posúdenie, podľa ktorého sa niektoré faktory nevyvíjali negatívne, sa týka iba vývoja v období od roku 2009 do ORP.
101

V tejto súvislosti treba spresniť, že odsek 15 a odsek 25 písm. a) a c) usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu, ktorých všeobecné zásady sú uplatniteľné na základe odseku 10 oznámenia o finančných inštitúciách, nehovoria ani o predmete, ani o podstatnej alebo časovej pôsobnosti či spôsoboch príkazu na vrátenie. Odsek 25 písm. a) a c) uvedených usmernení len opisuje podmienky prípadného schválenia záchrannej pomoci. Podľa ustanovení odseku 25 písm. a) týchto usmernení sa vyžaduje, že po uplynutí maximálnej šesťmesačnej lehoty „každá pôžička sa musí splatiť a každé ručenie sa musí skončiť“, a podľa ustanovení v odseku 25 písm. c) týchto istých usmernení sa takisto vyžaduje, aby bol predložený „dôkaz o tom, že pôžička bola splatená v plnej výške a/alebo že ručenie bolo ukončené“. Uvedený odsek 25 teda nedefinuje ani zvýhodnenie súvisiace s poskytnutím takejto pôžičky alebo záruky, ktorá by mohla byť predmetom príkazu na vrátenie, ani spôsob, akým by mala byť vypočítaná jej výška, čo je v prípade záruk predmetom bodu 4.2 oznámenia [Komisie o uplatňovaní článkov 87 a 88… ES na štátnu pomoc vo forme záruk (Ú. v. EÚ C 155, 2008, s. 10, ďalej len „oznámenie o zárukách“)], ako aj oznámenia Komisie z 19. januára 2008 o revízii spôsobu stanovenia referenčných a diskontných sadzieb (Ú. v. EÚ C 14, s. 6, ďalej len „oznámenie o stanovení referenčných sadzieb“).
170

Konkrétne ešte treba uviesť, že na jednej strane smernica o dani z energie odkazuje na „daňové“ režimy zdaňovania, čo poukazuje na napojenie na rozpočet a nie na také ad hoc schémy s osobitným určením, ktoré sú uvedené v bode 169 vyššie. Na druhej strane uvedená smernica najmä stanovuje, ako to správne uvádza Komisia (pozri bod 151 vyššie), aké sú minimálne sumy daní v oblasti energií, rovnako ako aj oslobodenia, ktoré možno prijať v tomto kontexte. Na rozdiel od režimu predpokladaného ÖSG v znení zmien a doplnení táto smernica neupravuje obmedzenie maximálnej sumy dodatočných príspevkov zavedených na účely podpory obnoviteľnej energie, ale skôr znížené daňové sadzby uplatniteľné však v zásade pomerne k objemom skutočne dodanej elektrickej energie a to najmä na účely zaručenia, v najväčšom možno rozsahu, rovnosti zaobchádzania. Okrem toho, ako tvrdí Komisia v odôvodnení 139 napadnutého rozhodnutia, ak by sa malo pripustiť, že treba analogicky uplatniť ustanovenia vyššie uvedenej smernice týkajúce sa harmonizovaných daní na pravidlá štruktúrované ako „dodatočné náklady financovania“ určené na podporu obnoviteľných zdrojov energie, malo by byť možné dodržať harmonizované minimálne úrovne zdaňovania, ktoré sú v smernici stanovené, a to len zaplatením uvedených „dodatočných nákladov“ a to okrem toho, ak by aj bola pre určité podniky stanovená ich horná hranica, bez ohľadu na prípadné skreslenia hospodárskej súťaže, ktoré by to vyvolalo. Z predmetnej smernice však nevyplýva, že túto možnosť normotvorca Únie predpokladal, či si ju dokonca želal.
358

Po prvé, podľa Komory malo byť v prejednávanej veci vzaté do úvahy neuloženie pokuty, v súlade s článkom 23 ods. 2 nariadenia č. 1/2003. O to viac, ak ukladaná pokuta mala byť symbolická, pretože by to bolo dostatočne odrádzajúce a primerané opatrenie v prípade inštitúcie komory poverenej úlohami verejnej služby, ktorá nemá v úmysle dosahovať zisk. Komora tiež pripomína, že odrádzajúci účinok prípadnej pokuty je neutralizovaný od prijatia nariadenia č. 2010‑49 v oblasti zliav. Nakoniec, Komisia údajne mala uplatniť rovnaké zaobchádzanie, ako bolo zaobchádzanie použité na Belgickú komoru architektov v jej rozhodnutí z 24. júna 2004 (vec COMP/A.38549 – Belgická komora architektov), ktorej bola uložená pokuta len 100000 eur za horizontálnu dohodu o cenách.
16

Článok 8 nariadenia č. 1663/95, zmeneného a doplneného nariadením č. 2245/1999, ustanovuje: „1. Ak, na základe vyšetrovania, Komisia dospeje k záveru že výdavok nebol realizovaný v súlade s pravidlami spoločenstva, tak oznámi dotknutému členskému štátu výsledky svojich kontrol a určí nápravné opatrenia, ktoré sa musia prijať s cieľom zabezpečiť v budúcnosti súlad. Oznámenie sa vzťahuje na toto nariadenie. Členský štát musí odpovedať do dvoch mesiacov a Komisia môže následne svoje stanovisko zmeniť. V opodstatnených prípadoch môže Komisia lehotu určenú na zaslanie odpovede predĺžiť. Po uplynutí lehoty určenej na odpoveď Komisia vyzve členský štát na bilaterálnu diskusiu a strany sa vynasnažia dospieť k dohode o opatreniach, ktoré sa musia prijať a zhodnotení závažnosti porušenia a o finančnej strate pre spoločenstvo. Na základe tejto diskusie a po uplynutí termínu pre diskusiu stanovenom Komisiou, po konzultáciách s členskými štátmi s cieľom získania ďalších údajov alebo – ak členský štát neprijme pozvanie na stretnutie pred uplynutím termínu stanoveným Komisiou – tak po uplynutí termínu Komisia formálne oznámi svoje závery členskému štátu, odvolávajúc sa pritom na rozhodnutie Komisie 94/442/ES. Bez toho, aby tým bol dotknutý štvrtý pododsek tohoto odseku, súčasťou takéhoto oznámenia bude vyhodnotenie všetkých výdavkov, ktoré Komisia zamýšľa vylúčiť na základe článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70. Členské štáty musia informovať Komisiu čo možno najskôr o nápravných opatreniach prijatých s cieľom zabezpečiť súlad s pravidlami spoločenstva a dátum ich nadobudnutia účinnosti. Komisia prijme – tam kde to pripadá do úvahy – jedno alebo viacero rozhodnutí podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia… č. 729/70 s cieľom vylúčiť výdavky ovplyvnené nedodržaním pravidiel spoločenstva až do dátumu nadobudnutia účinnosti nápravných opatrení. 2. Rozhodnutia uvedené v článku 5 (2) (c) nariadenia… č. 729/70 sa vykonajú po preskúmaní každej správy vypracovanej zmierovacím orgánom podľa ustanovení stanovených v smernici č. 94/442/ES. …“
219

Žalobkyňa a Greenpeace‑España okrem toho nepredložili žiadny dôkaz, s ktorým by Komisia mohla byť oboznámená v čase prijatia napadnutého rozhodnutia, ktorý by preukázal, že toto zvýšenie bráni španielskym orgánom dodržiavať maximálny limit stanovený v alokačnom pláne ich štátov, a to tým skôr, že sporné opatrenie vedie k tomu, že výroba elektrární na domáce uhlie nahrádza prednostne výrobu elektrární, ktoré používajú zemný plyn a dovážané uhlie (body 41 a 161 napadnutého rozhodnutia), to znamená, že by to v praxi malo viesť k nahradeniu výrob, ktoré sú nesporne znečisťujúce, inými znečisťujúcimi výrobami. Vzhľadom na toto nahradenie dovážaného uhlia domácim uhlím sa navyše nemožno domnievať, ako v podstate tvrdí Greenpeace‑España, že sporné opatrenie podporuje výrobu elektrickej energie z uhlia, v rozpore s predmetom a povahou smernice 2003/87.
6

Žalobkyňa po tom, čo ju na to upozornil jeden z jej obchodných partnerov, požiadala listom zo 7. júna 2011 Radu Európskej únie, aby zmenila prílohu VIII nariadenia č. 961/2010 buď tak, že doplní a opraví zaradenie subjektu označeného ako „Safa Nicu“ do predmetných zoznamov, alebo ho z nich vyškrtne. V tomto ohľade uviedla, že buď sa dané zaradenie do zoznamu týkalo iného subjektu než je samotná žalobkyňa, alebo sa Rada dopustila chyby, keď zaradila jej meno do zoznamu, ktorý sa nachádza v prílohe VIII nariadenia č. 961/2010.
75

Totiž aj za predpokladu, že vyšetrovanie týkajúce sa situácie na trhu uskutočnené talianskymi orgánmi by bolo možné posúdiť ako postačujúce na to, aby zo všeobecného hospodárskeho hľadiska odôvodnilo zvýšenie o 35 %, čo Komisia namieta, v žiadnom prípade by sa ním nemohli nahradiť kontroly v jednotlivých prípadoch, ktorých cieľom je stanoviť skutočné náklady, ktoré mali fondy znášať. Takéto všeobecné prešetrenie, do ktorého boli okrem iného zapojené aj hospodárske subjekty priamo dotknuté získaním navýšenia nákladov na skladovanie, tak ako vyplýva z bodov 62 až 65 vyššie, nemohlo dostatočne ochrániť finančné záujmy Únie, pretože nemohlo zaručiť, že každý príjemca sa nachádzal v situácii odôvodňujúcej priznanie takéhoto zvýšenia, ani že mu skutočne z dôvodu nájmu skladu vznikli dodatočné náklady vo výške 35 % nákladov súvisiacich so skladovaním cukru.
492

V druhom rade pokiaľ ide o pokračujúcu povahu porušenia, treba poukázať na to, že z preskúmania dôkazov v rámci prvej časti tohto žalobného dôvodu vyplýva, že žalobkyne nemôžu dôvodne tvrdiť, že neexistuje nijaký dôkaz akéhokoľvek kontaktu medzi stranami od augusta 2004 do apríla 2005, teda počas viac ako sedemmesačného obdobia, s výnimkou dvoch veľmi krátkych telefonátov. Tieto dôkazy tak preukazujú, že účastníci vytvorili tajný systém počas obeda z 28. júla 2004 (pozri poznámky pána P1 o obede z 28. júla 2004,), že sa kontaktovali 6. a 11. augusta 2004 (pozri obe poznámky pána P1 z augusta 2004,) a že pán P1 telefonoval pánovi C1 20. januára a 7. apríla 2005 (pozri dva telefonáty pána P1 pánovi C1 z 20. januára a zo 7. apríla 2005). Okrem toho e‑mail z 11. apríla 2005 s tabuľkou cien spoločnosti Chiquita za 9. až 15. týždeň roku 2005 a tabuľka bez uvedenia dátumu nájdená v zakladači v kancelárii pána P2, ktorá obsahuje ceny spoločnosti Chiquita za 6. až 13. týždeň roku 2005, svedčia o kontaktoch medzi stranami od 7. februára 2005 (týždeň 6/2005) do 8. apríla 2005 (koniec týždňa 14/2005). Nakoniec z vyhlásení spoločnosti Chiquita vyplýva, že v období od 28. júla 2004 do 8. apríla 2005 sa zúčastňovala na porušení spočívajúcom v príležitostných protizákonných kontaktoch so spoločnosťou Pacific, ktoré sa týkali výmeny informácií o cenových trendoch na nasledujúci týždeň (vyhlásenia spoločnosti Chiquita počas vypočutia,), že pán C1 zo spoločnosti Chiquita a pán P1 zo spoločnosti Pacific si po stretnutí z 28. júla 2004 začali pravidelne telefonovať, spolu približne 15‑ až 20‑krát od septembra 2004 do júna 2006 (vyhlásenie spoločnosti Chiquita z 22. mája 2008,), a že tieto telefonáty sa stali častejšími na konci roku 2004 a na začiatku roku 2005 (vyhlásenie spoločnosti Chiquita z 15. februára 2008).
57

V druhom rade, pokiaľ ide o dôvodnosť uplatnenia výnimky podľa článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001, je nutné poznamenať, že audit týkajúci sa inštitútu Technion v čase prijatia napadnutého rozhodnutia stále prebiehal. Táto okolnosť zdôraznila predvídateľné riziko, že sprístupnenie sporných dokumentov verejnosti by ohrozilo ciele auditu, ktoré v prejednávanej veci spočívajú v preskúmaní nevyhnutnosti a oprávnenosti nákladov uplatnených inštitútom Technion a v konečnom dôsledku v ochrane finančných záujmov Únie. Ako totiž Komisia poznamenala v napadnutom rozhodnutí, toto sprístupnenie by audítora a príslušné oddelenia Komisie vystavilo predvídateľnému riziku, že by sa stali predmetom vonkajších tlakov, čo by mohlo ohroziť účinnosť auditu týkajúceho sa inštitútu Technion. Takéto sprístupnenie by tiež mohlo obmedziť priestor na rozhodovanie, ktorým disponuje Komisia pri vykonávaní auditov a doplnkových vyšetrovaní na základe záverov vyplývajúcich z auditu týkajúceho sa inštitútu Technion po jeho ukončení a uzavretí.
309

Po tretie žalobkyňa konštatovala, že nebola informovaná o počte voľných pracovných miest všeobecných administrátorov triedy A 7 od júna 2005 do augusta 2007 ani o počte dočasných zamestnancov s jej profilom vymenovaných počas tohto obdobia v rámci inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie. Podľa jej názoru by pritom taká informácia umožnila preukázať, že určite mala príležitosť byť prijatá do zamestnania, čo by mohlo preukázať poctivé vyšetrovanie ombudsmana. Navrhla preto, aby Všeobecný súd prijal nové opatrenie na zabezpečenie priebehu konania s cieľom získať informáciu o voľných pracovných miestach všeobecných administrátorov v rámci Parlamentu a Rady od roku 2005 do augusta 2007, ako aj o počte dočasných alebo zmluvných zamestnancov s podobným profilom, ktorí boli prijatí do zamestnania počas tohto obdobia, a tiež o štátnej príslušnosti osôb prijatých do zamestnania.
107

Pokiaľ ide o dôvodnosť návrhov žalobkýň smerujúcich proti úrokom z omeškania, ktoré požaduje Komisia v napadnutých listoch, treba najskôr zamietnuť tvrdenia, ktoré žalobkyne uvádzajú vo svojich písomných podaniach z obdobia po podaní žaloby, a to najmä tie, ktoré sa týkajú zneužívajúcej povahy úrokov z omeškania a ktoré boli uvedené v ich pripomienkach k námietke neprípustnosti vznesenej Komisiou, pretože sú neprípustné podľa článku 21 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie uplatniteľného na konanie pred Všeobecným súdom podľa článku 53 prvého odseku tohto štatútu a článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, a to z dôvodu, že sa nenachádzajú v žalobe (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 14. februára 2005, Ravailhe/Comité des Régions, T‑406/03, Zb. VS, EU:T:2005:40, body 52 a 53 a citovanú judikatúru; rozsudok zo 17. septembra 2007, Microsoft/Komisia, T‑201/04, Zb., EU:T:2007:289, bod 94 a citovanú judikatúru, a uznesenie z 27. marca 2009, Alves dos Santos/Komisia, T‑184/08, EU:T:2009:87, body 18 až 21).
39

Výrok napadnutého rozhodnutia znie takto: „Článok 1 1. Opatrenia financované z poplatkov nepredstavujú pomoc. 2. Financovanie testov [na skríning] BSE zo štátnych zdrojov predstavuje pomoc zlučiteľnú s vnútorným trhom v prospech poľnohospodárov, bitúnkov a ostatných subjektov, ktoré spracúvajú, predávajú alebo uvádzajú na trh výrobky alebo manipulujú s výrobkami pochádzajúcimi z hovädzieho dobytka a ktoré podliehajú povinnému testovaniu na BSE v období od 1. januára 2001 do 31. decembra 2002 a od 1. júla 2004 do 31. decembra 2005. 3. Financovanie testov [na skríning] BSE zo štátnych zdrojov v období od 1. januára 2003 do 30. júna 2004 predstavuje štátnu pomoc zlučiteľnú s vnútorným trhom v prospech poľnohospodárov, bitúnkov a ostatných subjektov, ktoré spracúvajú, predávajú, uvádzajú na trh výrobky alebo manipulujú s výrobkami pochádzajúcimi z hovädzieho dobytka a ktoré podliehajú povinnému testovaniu na BSE, pre sumy do 40 EUR na test. Sumy prevyšujúce 40 [EUR] na test nie sú zlučiteľné s vnútorným trhom a musia byť vrátené s výnimkou pomoci poskytnutej na špecifické projekty, ktoré v čase poskytnutia danej pomoci spĺňali všetky podmienky stanovené v nariadení uplatniteľnom de minimis. 4. Belgicko poskytovalo v období od 1. januára 2001 do 30. júna 2004 pomoc na financovanie testov [na skríning] BSE protiprávne v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ. Článok 2 1. Belgicko prijme potrebné opatrenia, aby od prijímateľov vymohlo vrátenie protiprávnej a nezlučiteľnej pomoci podľa článku 1 ods. 3 a 4. … Článok 3 Vrátenie pomoci uvedenej v článku 1 ods. 3 a 4 je okamžité a účinné. Belgicko zabezpečí, aby sa toto rozhodnutie vykonalo do štyroch mesiacov od dátumu jeho oznámenia. Článok 4 1. Belgicko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia predloží Komisii tieto informácie: a) zoznam príjemcov, ktorým bola poskytnutá pomoc uvedená v článku 1 ods. 3 a 4, a celkovú výšku pomoci poskytnutej každému z týchto príjemcov; b) celkovú sumu (istina a úroky), ktorá sa má vymôcť od príjemcov; … Článok 5 Toto rozhodnutie je určené Belgickému kráľovstvu.“
154

Predovšetkým žalobkyňa nespochybňuje tvrdenia formulované v napadnutom rozhodnutí, podľa ktorých bolo technicky možné zabezpečiť prístup k presnejším a spoľahlivejším všeobecným informáciám, a že PTK, dcérska spoločnosť TP, mohla využívať takýto prístup. Žalobkyňa tiež nespochybňuje, že kvalita všeobecných informácií bola najhoršia počas prvej fázy obdobia porušovania, to znamená počas rokov 2005 a 2006. Práve v tomto momente v spojení s oddiaľujúcimi praktikami uplatňovanými TP počas rokovaní s AO bola táto prax najškodlivejšia pre AO, keďže im bránila plánovať a vykonať ich obchodné stratégie. Ďalej napriek zlepšeniu kvality všeobecných informácií, ktoré okrem iného uznala Komisia (odôvodnenie 528 napadnutého rozhodnutia), napadnuté rozhodnutie poukazuje na prípady, potvrdené vyhláseniami AO, prenosu nepresných alebo rozporuplných všeobecných informácií, a to ešte aj v roku 2008 a 2009. Rovnako napriek iniciatívam zavedeným TP problémy so sprístupnením informatického prostredia umožňujúceho prístup k databázam všeobecných informácií pretrvávali do roku 2010. Nakoniec na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, Komisia nezveličovala rozsah problémov súvisiacich s formátom údajov. Totiž na jednej strane uviedla, že tieto problémy sa objavili „občas“ (odôvodnenie 529 napadnutého rozhodnutia). Na druhej strane tieto problémy posudzované v kontexte nízkej všeobecnej kvality informácií zasielaných TP predstavujú obraz všeobecného správania TP vo vzťahu k AO.
205

Okrem toho vzhľadom na tvrdenie Helénskej republiky, že prípadné vymáhanie protiprávnej pomoci by mohlo viesť k strate priamych investícií v krajine, sa treba domnievať, že túto skutočnosť za predpokladu, že by sa potvrdila, by mohla Komisia zohľadniť v rámci posúdenia zlučiteľnosti pomoci s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ alebo usmernení týkajúcich sa pomoci na regionálne účely, pomoci na ochranu životného prostredia alebo pomoci v oblasti zamestnanosti. Helénska republika však neuvádza, že by Komisia porušila niektoré z uvedených ustanovení.
6

Na tento účel súťažné podklady stanovovali vo svojom bode 13.3 päť nasledujúcich kritérií hodnotenia ponúk: — „kritérium [hodnotenia ponúk] č. 1: uchádzač uvedie na základe svojej metodológie a praxe úlohy a činnosti, ktoré uskutoční v oblasti riadenia projektov. To zahŕňa najmä (avšak nie výlučne): a) progresívnu kontrolu [to znamená kontrolu postupu prác]; b) proces riešenia konkrétnych otázok; c) proces riadenia zmeny; d) riadenie eskalačného postupu; e) program kapitalizácie skúseností; f) plán komunikácie; g) postupy prijatia produktu, ktorý sa má dodať; (40 bodov, s minimálnou prahovou hodnotou 20 bodov); — kritérium [hodnotenia ponúk] č. 2: uchádzač uvedie na základe svojej metodológie a praxe úlohy a činnosti, ktoré uskutoční v oblasti technického poradenstva. To zahŕňa najmä (avšak nie výlučne): a) posúdenie architektúry; b) analýzu výkonnosti; c) vyhodnotenie bezpečnosti; d) začlenenie do iných systémov; (30 bodov, s minimálnou prahovou hodnotou 10 bodov); — kritérium [hodnotenia ponúk] č. 3: určenie odhadovaného úsilia venovaného každej úlohe a každej činnosti v rámci riadenia projektu (10 bodov); — kritérium [hodnotenia ponúk] č. 4: určenie odhadovaného úsilia venovaného každej úlohe a každej činnosti v rámci technického poradenstva (10 bodov); — kritérium [hodnotenia ponúk] č. 5: plán vykonávania všetkých uvedených úloh a všetkých uvedených činností (za použitia Microsoft Project alebo iného rovnocenného programu) (10 bodov).“ [omissis]
198

Judikatúru citovanú v bode 196 vyššie treba skôr chápať v tom zmysle, že môže existovať výhoda s nepriaznivým vplyvom na štátne prostriedky, ktorá nezahŕňa prevod štátnych prostriedkov. Tak je to najmä v prípade opatrenia, ktorým orgány verejnej moci priznajú určitým podnikom oslobodenie od dane, ktoré – aj keď nezahŕňa prevod štátnych prostriedkov – stavia jeho príjemcov do výhodnejšej finančnej situácie, ako je finančná situácia ostatných daňovníkov (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. marca 1994, Banco Exterior de España, C‑387/92, Zb., EU:C:1994:100, bod 14, a z 19. mája 1999, Taliansko/Komisia, C‑6/97, Zb., EU:C:1999:251, bod 16). Nepriaznivý vplyv takého opatrenia na štátne prostriedky vyplýva z toho, že štát nevyberie od dotknutých podnikov daň alebo iný podobný príspevok, ktorý vyberá od ostatných daňovníkov a ktorý by za normálnych okolností mal vybrať aj od týchto podnikov. Okrem toho také opatrenie vedie presne k tomu istému výsledku, aký by sa dosiahol, ak by štát vybral predmetnú daň aj od podnikov, ktoré majú prospech z daného opatrenia, a potom by im ju okamžite vrátil, teda previedol by na ne prostriedky, ktoré od nich predtým vybral.