V dôsledku toho skutočnosť, že žiadateľ už má k dispozícii dokumenty, ktoré sú predmetom jeho žiadosti o prístup, pričom cieľom tejto žiadosti nie je umožniť mu oboznámiť sa s ich obsahom, ale najmä šíriť ich medzi tretími osobami, nemá žiadny vplyv, o to viac, že ani dôvody žiadateľa pre podanie takejto žiadosti nemajú žiadny vplyv, keďže nariadenie č. 1049/2001 nepredpokladá, že by zainteresovaná osoba mala odôvodniť svoju žiadosť o sprístupnenie dokumentov, a ani to, že by dôvody takejto žiadosti zohrávali akúkoľvek úlohu pri vyhovení alebo zamietnutí takejto žiadosti. Preto sa inštitúcia, voči ktorej bola podaná takáto žiadosť o prístup, nemôže odvolávať len na tú skutočnosť, že žiadateľ o prístup už má alebo by mal mať k dispozícii požadované dokumenty, aj keď z iného dôvodu, na to, aby odmietla preskúmať jeho žiadosť o prístup na základe nariadenia č. 1049/2001.

Pokiaľ ide o žiadosť o prístup k záznamom z vyšetrovacieho spisu vypracovaným vyšetrovateľmi zodpovednými za vyšetrovací spis v rámci Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF), ktoré obsahujú ich úvahy a analýzy k vedeniu a smerovaniu vyšetrovania, a to tak k skutkovým, ako aj administratívnym otázkam, nemožno Komisii vytýkať, že zamietla prístup k takýmto dokumentom na základe článku 4 ods. 3 druhého pododseku nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.

Prístup verejnosti k takýmto dokumentom by totiž vážne poškodil možnosti Komisie, a osobitne OLAF‑u, napĺňať svoje poslanie boja proti podvodom vo verejnom záujme. Zverejnenie dotknutých dokumentov by závažne poškodilo rozhodovací proces Komisie a OLAF‑u, keďže by vážne narušilo plnú nezávislosť budúcich vyšetrovaní OLAF‑u a ich ciele tým, že by sa odhalili stratégie a pracovné metódy OLAF‑u a znížila by sa jeho schopnosť získať od svojich spolupracovníkov nezávislé posúdenia a konzultovať s útvarmi Komisie veľmi citlivé témy. Rovnako by vznikla hrozba odradenia jednotlivcov od zasielania informácií týkajúcich sa prípadných podvodov, čím by OLAF a Komisia prišli o informácie užitočné na začatie vyšetrovaní, ktorých cieľom je ochrana finančných záujmov Únie. Tento záver sa ponúka o to viac, že výnimky z práva na prístup k dokumentom, ktoré sú uvedené predovšetkým v článku 4 nariadenia č. 1049/2001, sa nemôžu v prípade dokumentov patriacich ako v tomto prípade do špecifickej oblasti práva Únie, vykladať bez zohľadnenia osobitných pravidiel upravujúcich prístup k týmto dokumentom.

V tejto súvislosti vzhľadom na osobitnú dôvernosť, ktorú požívajú dokumenty vzťahujúce sa na vyšetrovanie OLAF‑u podľa nariadenia č. 1073/1999 o vyšetrovaniach vykonávaných OLAF‑om, pokiaľ ide o postupy vnútorného vyšetrovania OLAF‑u podľa tohto nariadenia, je možné z jeho ustanovení vyvodiť všeobecnú domnienku zamietnutia prístupu k dokumentom súvisiacim s vyšetrovaním, a to špecificky vo vzťahu k tým dokumentom, ktoré obsahujú stanoviská určené pre vnútornú potrebu, ktoré sú súčasťou rokovaní a predbežných porád OLAF‑u. Táto domnienka je odôvodnená zabránením každej hrozbe vážneho narušenia rozhodovacieho procesu v zmysle článku 4 ods. 3 druhého pododseku nariadenia č. 1049/2001, platí bez ohľadu na otázku, či sa žiadosť o prístup k dokumentom týka už skončeného vyšetrovania, alebo ešte prebiehajúceho konania.

(pozri body 151, 153, 154, 157, 160, 162, 169)