I - 10499SCHMELZ
ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (veľká komora) 
z 26. októbra 2010  *
Vo veci C-97/09,
ktorej predmetom je návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 234 ES, 
podaný rozhodnutím Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakúsko), zo 4. marca 2009 a doručený Súdnemu dvoru 10. marca 2009, ktorý súvisí s konaním:
Ingrid Schmelz
proti
Finanzamt Waldviertel,
SÚDNY DVOR (veľká komora),
v zložení: predseda V. Skouris, predsedovia komôr A. Tizzano, J.  N. Cunha Rodrigues, 
K.  Lenaerts, J.-C.  Bonichot a  A.  Arabadjiev (spravodajca), sudcovia E.  Juhász, 
G
. Arestis, A. Borg Barthet, M. Ilešič, P . Lindh, T. von Danwitz a C. Toader,
* Jazyk konania: nemčina.
I - 10500ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
generálna advokátka: J. Kokott, 
tajomník: K. Malacek, referent,
so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 13. apríla 2010,
so zreteľom na pripomienky, ktoré predložili:
— rakúska vláda, v zastúpení: C. Pesendorfer a J. Bauer, splnomocnení zástupcovia,
— nemecká vláda, v zastúpení: C. Blaschke a J. Möller, splnomocnení zástupcovia,
— grécka vláda, v  zastúpení: M.  Tassopoulou, K.  Georgiadis a  I.  Bakopoulos, 
 splnomocnení zástupcovia,
— Rada Európskej únie, v  zastúpení: A.-M.  Colaert a  J.-P .  Hix, splnomocnení 
 zástupcovia,
— Európska komisia, v zastúpení: D. Triantafyllou a B.-R. Killmann, splnomocnení 
zástupcovia,
I - 10501SCHMELZ
po vypočutí návrhov generálnej advokátky na pojednávaní 17. júna 2010,
vyhlásil tento
Rozsudok
1N
ávrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti článku 24 ods. 3 a člán -
ku  28i šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo  17.  mája 1977 o  zosúladení právnych 
predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z  obratu  –  spoločný systém dane 
z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s.  23), zmenenej a  doplnenej smernicou Rady 2006/18/ES zo  14.  febru á-
ra 2006 (Ú. v. EÚ L 51, s. 12, ďalej len „šiesta smernica“), ako aj článku 283 ods. 1 písm. c) smernice 2006/112/ES Rady z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1, ďalej len „smernica o DPH“) vzhľadom na 
články 12 ES, 43 ES, 49 ES a zásadu rovnosti zaobchádzania. Tento návrh na zač a-
tie prejudiciálneho konania sa týka takisto výkladu článku 24 ods. 2 šiestej smernice 
a článku 287 smernice o DPH.
2T
ento návrh bol podaný v rámci sporu medzi I. Schmelzovou, nemeckou štátnou pr í-
slušníčkou s bydliskom v Nemecku, a Finanzamtom Waldviertel (ďalej len „Finanz a-
mt“) vo veci daňového výmeru, ktorý vydal Finanzamt a týka sa dane z obratu, ktorú údajne dlhuje I. Schmelzovej za roky 2006 a 2007 z dôvodu jej príjmov vyplývajúcich 
z prenájmu bytu nachádzajúceho sa v Rakúsku.
I - 10502ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
Právny rámec
Právna úprava Únie
Šiesta smernica
3Podľa článku  13  B  písm.  b) šiestej smernice členské štáty oslobodia prenajímanie 
nehnuteľného majetku.
4Č
lánok 24 ods. 2 písm. a) a b) šiestej smernice nazvaný „Osobitné úpravy pre malé 
podnikanie“, nachádzajúci sa v  hlave XIV tejto smernice týkajúcej sa osobitných 
úprav, v podstate umožňuje členským štátom zachovať alebo poskytnúť oslobodenie od dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) zdaniteľným osobám, ktorých ročný obrat nie je vyšší ako protihodnota 5
 000 európskych účtovných jednotiek v národnej 
mene pri výmennom kurze platnom v deň, keď bola šiesta smernica prijatá.
5P
odľa bodu 2 písm. c) hlavy IX nazvanej „Dane“ nachádzajúcej sa v prílohe XV aktu 
o podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho krá -
ľovstva a úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia [ neoficiálny preklad] 
(Ú. v. ES C 241, 1994, s. 21, a Ú. v. ES L 1, 1995, s. 1) môže podľa článku 24 ods. 2 až 6 šiestej smernice Rakúska republika uplatňovať oslobodenie od dane z pridanej ho d-
noty v prípade zdaniteľných osôb, ktorých ročný obrat je nižší ako ekvivalent v náro d-
nej mene vo výške 35
 000 eur.
I - 10503SCHMELZ
6Článok 24 ods. 3 šiestej smernice stanovuje:
„Pojem oslobodenie od dane… sa vzťahuje na zásoby tovaru a služieb [na dodávky 
tovaru a poskytovanie služieb – neoficiálny preklad] v malom podnikaní.
Členské štáty môžu vylúčiť určité plnenia obsiahnuté v odseku 2. … “
7Č
lánok 28 ods. 2 písm. j) šiestej smernice stanovuje, že „Rakúsko môže používať je d-
nu z dvoch znížených sadzieb určených v treťom pododseku článku 12(3)a) pre pr e-
nájom nehnuteľností na účely bývania pod podmienkou, že sadzba nebude nižšia ako 
10 %“.
8Článok 28i šiestej smernice nazvaný „Zvláštna úprava pre malé podniky“ doplnil do článku 24 ods. 3 tej istej smernice tento odsek:
„D
odávky… tovarov a služieb vykonané zdaniteľnou osobou, ktorá nemá sídlo v t u-
zemsku, sa v každom prípade vylúčia z oslobodenia od dane podľa odstavca 2. “
I - 10504ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
Smernica o DPH
9V 
súlade s článkom 135 ods. 1 písm. l) smernice o DPH členské štáty oslobodia od 
DPH prenájom nehnuteľností.
10Č
lánok 117 ods. 2 smernice o DPH stanovuje, že Rakúska republika „môže uplatňovať 
jednu z dvoch znížených sadzieb ustanovených v článku 98 na nájom nehnuteľností 
na účely bývania pod podmienkou, že táto sadzba nie je nižšia ako 10  %“.
11Podľa článku 272 ods. 1 písm. d) smernice o DPH členské štáty môžu zbaviť „zdani -
teľné osoby, na ktoré sa vzťahuje oslobodenie od dane pre malé podniky ustanovené v článkoch 282 až 292“ niektorých alebo všetkých povinností uvedených v kapitole 2 
(„Identifikácia“), 3 („Fakturácia“), 4 („Vedenie účtovníctva“), 5 („Daňové priznanie“) 
a 6 („Súhrnné výkazy“) hlavy XI („Povinnosti zdaniteľných osôb a niektorých nezd a-
niteľných osôb“) tejto smernice.
12Hl
ava  XII smernice o  DPH, ktorej predmetom sú „osobitné úpravy“, obsahuje k a-
pitolu 1 nazvanú „Osobitná úprava pre malé podniky“. Článok 281 nachádzajúci sa v oddiele 1 tejto kapitoly 1, ktorej predmetom sú „zjednodušujúce pravidlá zdanenia a výberu dane“, umožňuje v podstate, aby „členské štáty, ktoré by sa mohli stretnúť 
s ťažkosťami pri uplatňovaní všeobecnej úpravy uplatňovania DPH pre malé podniky 
z dôvodu ich činnosti alebo štruktúry… uplatni[li] zjednodušujúce pravidlá zdanenia a výberu dane… “.
13Č
lánok 282 smernice o DPH, nachádzajúci sa v oddiele 2 uvedenej kapitoly 1, nazvaný 
„Oslobodenie od dane alebo odstupňované daňové výhody“ stanovuje, že „oslobode -
nie od dane a odstupňované daňové výhody ustanovené v tomto oddiele sa vzťahujú na dodanie tovaru a poskytovanie služieb, ktoré uskutočňujú malé podniky“.
I - 10505SCHMELZ
14Podľa článku  283 ods.  1 písm.  c) smernice o  DPH nachádzajúcom sa v  tom istom 
oddiele 2 je z režimu stanoveného týmto oddielom vylúčené „dodanie tovaru a p o-
skytovanie služieb uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorá nie je usadená v členskom 
štáte, v ktorom je DPH splatná“.
15P
odľa článku 287 smernice o DPH „členské štáty, ktoré pristúpili po 1. januári 1978, 
môžu oslobodiť od dane zdaniteľné osoby, ktorých ročný obrat nie je vyšší ako e k-
vivalent týchto hodnôt v národnej mene pri prepočítacom kurze platnom v deň ich pristúpenia“. V prípade Rakúskej republiky bola táto suma stanovená na 35
 000 eur.
16Článok 288 smernice o DPH stanovuje:
„
Obrat, ktorý je základom pre uplatňovanie úpravy ustanovenej v tomto oddiele, p o-
zostáva z týchto súm bez DPH:
1. hodnoty dodaného tovaru a poskytnutých služieb v rozsahu, v akom sú zdanené,
2. hodnoty transakcií oslobodených od dane s možnosťou odpočítania DPH zapl a-
t
enej na predchádzajúcom stupni podľa článkov 110 a 111, článku 125 ods. 1 člán -
ku 127 alebo článku 128 ods. 1,
3. hodnoty transakcií oslobodených od dane podľa článkov 146 až 149 a  článkov 
151, 152 a 153,
I - 10506ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
4. hodnoty transakcií s nehnuteľnosťami, finančných transakcií uvedených v člán -
ku 
135 ods. 1 písm. b) až g) a poisťovacích služieb, pokiaľ tieto transakcie nemajú 
charakter doplnkových transakcií.
V
ýnosy z  prevodu hmotného alebo nehmotného investičného majetku podniku sa 
však neberú do úvahy pri vypočítaní obratu. “
17P
odľa článkov 411 a 413 smernice o DPH táto smernica zrušila najmä šiestu smernicu 
a nadobudla účinnosť 1. januára 2007.
Vnútroštátna právna úprava
18P
odľa §  6 ods.  1 bodu  1 zákona o  dani z  obratu (Umsatzsteuergesetz 1994, BGBl. 
663/1994, ďalej len „UStG 1994“) v znení platnom v čase konania vo veci samej prená -
jom nehnuteľného majetku je v zásade oslobodený od dane z obratu, pričom výnim -
kou je najmä prenájom nehnuteľnosti na účely bývania.
19§ 
6 ods. 1 bod 27 UStG 1994 v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti vo veci 
samej stanovoval, že oslobodený je „obrat malých podnikov. ,Malým podnikom’ je 
podnikateľ, ktorý má bydlisko alebo sídlo v Rakúsku, ktorého obrat podľa § 1 ods. 1 bodov 1 a 2 v zdaniteľnom období nepresiahne 22
 000 eur“ v roku 2006 a 30 000 eur 
v roku 2007.
I - 10507SCHMELZ
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
20I. 
Schmelz, nemecká štátna príslušníčka, má bydlisko v Nemecku. Je majiteľkou bytu 
v Rakúsku, ktorý prenajíma za mesačné nájomné vo výške 330 eur, k čomu sa prip o-
čítavajú poplatky za prevádzkové náklady.
21I. 
Schmelz sa domnievala, že ako prevádzkovateľ malého podniku je oslobodená od 
platenia dane z obratu podľa § 6 ods. 1 bodu 27 UStG 1994 a neúčtovala túto daň pri 
uvedenom prenájme.
22F
inanzamt sa domnieva, že keďže I. Schmelz nemala sídlo ani bydlisko v Rakúsku, ne -
môže využiť oslobodenie poskytované malým podnikom. Keďže Finanzamt konšt a-
toval, že I. Schmelz dosiahla svoj činnosťou prenájmu v Rakúsku čistý obrat 5  890,90 
eura v roku 2006 a 5  936,37 eura v roku 2007, vydal dva daňové výmery, a to 19. júna 
2008 a 17. novembra 2008, v ktorých vyrubil I. Schmelz daň z obratu vo výške 334,93 e
ura a 316,15 eura.
23Pr
oti uvedeným výmerom I. Schmelz podala odvolanie na Unabhängiger Finanzs e-
nat, Außenstelle Wien. Tento súd v  dodatočnej informácii upresnil, že I.  Schmelz vyhlásila 10. marca 2009, že nedosiahla v priebehu rokov, o ktoré ide vo veci samej, žiadny iný obrat na území Európskej únie.
24V
nútroštátny súd sa na jednej strane domnieva, že rozhodnutia o  zdanení vydané 
zo strany Finanzamtu sú v súlade s vnútroštátnym právom, pričom samotné vnútr o-
štátne právo je v súlade tak s ustanoveniami šiestej smernice, ako aj smernice o DPH, 
I - 10508ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
a na druhej strane uvádza, že na rozdiel od I. Schmelzovej osoba, ktorá má bydlisko 
v Rakúsku, môže ako malý podnik využiť oslobodenie od dane z obratu.
25Pr
eto vznikli Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien, pochybnosti o zlučite ľ-
nosti týchto smerníc so zákazom diskriminácie vyplývajúcim z  primárneho práva, teda článkov 12 ES, 43 ES a 49 ES, ako aj zo všeobecnej právnej zásady Únie týkajúcej sa rovnosti zaobchádzania.
26K
eďže Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien, si kladie takisto otázku, či suma 
obratu odlišujúca malé podniky od iných podnikov sa týka obratu dosiahnutého v jednom dotknutom členskom štáte, alebo je potrebné zohľadniť obrat dosiahnutý na celom území Únie, rozhodol sa prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1. Porušuje slovné spojenie ‚ako aj dodanie tovaru, resp. poskytovanie služieb, ktoré 
vykonáva, resp. poskytuje zdaniteľná osoba, ktorá nemá sídlo v tuzemsku‘ uve -
dené v 
článku 24 ods. 3 a v článku 28i šiestej smernice… ako aj pravidlo, ktoré 
má toto ustanovenie prebrať do vnútroštátneho práva, Zmluvu [ES], najmä zása -
du zákazu diskriminácie (článok 12 ES), slobodu usadiť sa (článok 43 ES a nasl.), slobodné poskytovanie služieb (článok 49 ES a nasl.) alebo základné práva Únie (zásadu rovnosti v rámci Únie), lebo toto ustanovenie spôsobuje, že občania Únie, ktorí nemajú sídlo v tuzemsku, sú vyňatí z daňového oslobodenia podľa článku 24 ods. 2 šiestej smernice (mimoriadna úprava pre malé podniky), zatiaľ čo občania 
Únie, ktorí majú sídlo v tuzemsku, môžu uplatniť toto daňové oslobodenie, pokiaľ 
dotknutý členský štát v súlade so smernicou poskytuje daňové oslobodenie pre malých podnikateľov?
I - 10509SCHMELZ
2. Porušuje slovné spojenie ‚dodanie tovaru a  poskytovanie služieb uskutočnené 
zdaniteľnou osobou, ktorá nie je usadená v  členskom štáte, v  ktorom je DPH 
spl
atná‘ v článku 283 ods. 1 písm. c) smernice [o DPH], ako aj právna úprava, kt o-
rá má toto ustanovenie prebrať do vnútroštátneho práva, Zmluvu [ES], najmä z á-
sadu zákazu diskriminácie (článok 12 ES), slobodu usadiť sa (článok 43 ES a nasl.), slobodné poskytovanie služieb (článok 49 ES a nasl.) alebo základné práva Únie (zásadu rovnosti v rámci Únie), lebo ustanovenie spôsobuje, že občania Únie, kt o-
rí nemajú sídlo v príslušnom členskom štáte, sú vyňatí z daňového oslobodenia podľa článku 282 a nasl. smernice o DPH (mimoriadna úprava pre malé podniky), 
zatiaľ čo občania Únie, ktorí majú sídlo v príslušnom členskom štáte, môžu upla t-
niť toto daňové oslobodenie, pokiaľ dotknutý členský štát v súlade so smernicou 
[o DPH] poskytuje daňové oslobodenie pre malých podnikateľov?
3. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Je slovné spojenie ‚ako aj dodanie 
tovaru, resp. poskytovanie služieb, ktoré vykonáva, resp. poskytuje zdaniteľná o
soba, ktorá nie je usadená v tuzemsku‘ v článku 24 ods. 3 a v článku 28i šiestej 
smernice neplatné v zmysle článku 234 prvého odseku písm. b) ES?
4. V prípade kladnej odpovede na druhú otázku: Je slovné spojenie ‚dodanie tov a-
r
u a poskytovanie služieb uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorá nie je usadená 
v členskom štáte, v ktorom je DPH splatná‘, uvedené v článku 283 ods. 1 písm. c) 
smernice o DPH, neplatné v zmysle článku 234 prvého odseku písm. b) ES?
5. V  prípade kladnej odpovede na tretiu otázku: Má sa pod pojmom ‚ročný ob -
ra
t‘ v  zmysle prílohy  XV oddielu IX, nazvaného ‚dane‘, bodu  2 písm.  c) [aktu 
o  podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a  Švédskeho 
kráľovstva a úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia [ ne oficiálny 
I - 10510ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
preklad]], resp. v zmysle článku 24 šiestej smernice rozumieť obrat, ktorý je do -
siahnutý za rok v príslušnom členskom štáte, na ktorý sa uplatňuje právna úprava 
týkajúca sa malých podnikateľov, alebo obrat podnikateľa, ktorý bol dosiahnutý 
počas jedného roka na celom území Únie?
6. V prípade kladnej odpovede na štvrtú otázku: Má sa pod pojmom ‚ročný obrat‘ 
v zmysle článku 287 smernice o DPH rozumieť počas jedného roka v príslušnom 
č
lenskom štáte dosiahnutý obrat, na ktorý sa uplatňuje právna úprava týkajúca sa 
malých podnikateľov, alebo obrat podnikateľa, ktorý bol dosiahnutý počas jedné -
ho roka na celom území Únie?“
O pr
ípustnosti prejudiciálnych otázok
27R
ada Európskej únie tvrdí, že vnútroštátny súd nemal k dispozícii v čase formulovania 
svojich prejudiciálnych otázok všetky údaje potrebné na posúdenie otázky usadenia sa I. Schmelzovej. Následne sa totiž ukázalo, že odvolateľka vo veci samej nevykoná -
vala žiadnu hospodársku činnosť v Nemecku, a nebola tam teda považovaná za zd a-
niteľnú osobu na účely DPH. Keďže jedinou činnosťou I. Schmelzovej podliehajúcou DPH bol prenájom bytu nachádzajúceho sa v Rakúsku jednotlivcom, Rada tvrdí, že je možné domnievať sa, že je usadená v Rakúsku. Preto nie je údajne preukázané, že prejudiciálne otázky sú relevantné na vyriešenie sporu vo veci samej.
I - 10511SCHMELZ
28V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že v rámci konania podľa článku 234 ES pr i-
slúcha výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý vec prejednáva a ktorý musí prevziať zo d-
povednosť za rozhodnutie sporu, aby s prihliadnutím na osobitosti konkrétneho pr í-
padu posúdil potrebu prejudiciálneho rozhodnutia na vydanie svojho rozhodnutia, 
ako aj relevantnosť otázok položených Súdnemu dvoru. Preto pokiaľ sa predložené otázky týkajú výkladu a/alebo platnosti práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. decembra 1995, Bosman, C-415/93, Zb. s. I-4921, bod 59, ako aj z 18. marca 2010, Alassini a i., C-317/08 až C-320/08, Zb. 
s. I-2213, bod 25).
29S
údny dvor teda môže odmietnuť návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný 
vnútroštátnym súdom len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá 
nijakú súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, pokiaľ ide o h y-
potetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými ani právnymi okol -
nosťami potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré mu boli položené (rozsu -
dok Alassini a i., už citovaný, bod 26).
30Ok
rem toho z článku 234 druhého odseku ES jasne vyplýva, že prináleží vnútroštá t-
nemu súdu, aby rozhodol, v ktorom štádiu konania potrebuje položiť Súdnemu dvoru prejudiciálnu otázku (rozsudky z 10. marca 1981, Irish Creamery Milk Suppliers A s-
sociation a i., 36/80 a 71/80, Zb. s. 735, bod 5, ako aj zo 17. apríla 2007, AGM-COS.MET, C-470/03, Zb. s. I-2749, bod 45).
31V 
predmetnom prípade, aj keby platilo, že informácia oznámená zo strany I. Schme l-
zovej vnútroštátnemu súdu je presná, vôbec z  toho nevyplýva, že by požadovaný výklad práva Únie nemal zjavne žiadnu súvislosť so skutočnosťou alebo predme -
tom sporu vo veci samej, a  ani to, že by to bol problém hypotetickej povahy. Ako 
totiž uviedla rakúska vláda na pojednávaní, skutočnosť, že I. Schmelz vykonáva svoje 
I - 10512ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
jediné zdaniteľné plnenia tým, že prenajíma svoj byt, neimplikuje, že rakúske orgány 
ju môžu považovať za osobu usadenú v Rakúsku.
32Z 
toho vyplýva, že je potrebné odpovedať na prejudiciálne otázky položené Unabhän -
giger Finanzsenat, Außenstelle Wien.
O prejud
iciálnych otázkach
33V
nútroštátny súd sa vo svojich prejudiciálnych otázkach, ktoré sú navzájom prepoj e-
né, a treba ich preto skúmať spoločne, v podstate pýta, či článok 24 ods. 3 a článok 28i šiestej smernice, ako aj článok 283 ods. 1 písm. c) smernice o DPH v rozsahu, v akom 
umožňujú členským štátom priznať malým podnikom usadeným na ich území oslo -
bodenie od DPH so stratou práva na odpočet, ale nepriznávajú túto možnosť malým 
podnikom usadeným v iných členských štátoch, sú v súlade s článkami 12 ES, 43 ES a 49 ES, ako aj so všeobecnou zásadou rovnosti zaobchádzania.
34V
nútroštátny súd sa ešte pýta, či pojem „ročný obrat“ použitý v článkoch 24 a 24a 
šiestej smernice, ako aj v článkoch 284 až 287 smernice o DPH znamená obrat dosiah -
nutý podnikom v priebehu roka v členskom štáte, v ktorom požiadal o oslobodenie od 
DPH, alebo obrat dosiahnutý v priebehu roka na celom území Únie.
I - 10513SCHMELZ
O uplatniteľnej slobode
35P
okiaľ ide o slobodu uplatniteľnú na okolnosti sporu vo veci samej, vnútroštátny súd 
odkazuje na slobodu usadiť sa a slobodné poskytovanie služieb.
36V 
prvom rade sloboda usadiť sa, ktorú článok 43 ES priznáva štátnym príslušníkom 
Únie a ktorá zahŕňa ich právo prístupu k samostatne zárobkovej činnosti a jej výkonu, 
ako aj právo založiť a viesť podniky za rovnakých podmienok, ako sú podmienky st a-
novené pre vlastných štátnych príslušníkov právom štátu usadenia sa, zahŕňa v súlade s  článkom  48  ES aj právo spoločností, ktoré sú založené podľa zákonov členského 
štátu a ktoré majú svoje sídlo, ústredie alebo hlavné miesto podnikateľskej činnosti 
v Európskej Únii, vykonávať svoju činnosť v dotknutom členskom štáte prostredníc -
tvom dcérskej spoločnosti, organizačnej zložky alebo obchodného zastúpenia (ro z-
sudok zo 14. septembra 2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer, C-386/04, Zb. s. I-8203, bod 17 a citovaná judikatúra).
37P
odľa judikatúry Súdneho dvora pojem usadenie sa v zmysle Zmluvy je veľmi široký 
pojem, ktorý pre štátneho príslušníka Únie zahŕňa možnosť trvale a nepretržite sa zúčastňovať na hospodárskom živote v inom členskom štáte, ako je jeho štát pôvodu, a mať z toho prospech, čím podporuje vzájomné hospodárske a sociálne prenikanie vo vnútri Únie v oblasti samostatne zárobkových činností (rozsudok Centro di Musi -
cologia Walter Stauffer, už citovaný, bod 18 a citovaná judikatúra).
38N
a to, aby bolo možné uplatniť ustanovenia týkajúce sa práva usadiť sa, je však v zása -
de potrebné, aby bola zaručená stála prítomnosť v hostiteľskom členskom štáte a aby bola v  prípade nadobudnutia a  držby nehnuteľností správa tohto majetku aktívna (rozsudok Centro di Musicologia Walter Stauffer, už citovaný, bod 19). Takúto stálu prítomnosť musí byť možné konštatovať na základe objektívnych a tretími osobami 
overiteľných skutočností, ktoré sa týkajú najmä stupňa fyzickej existencie z hľadiska 
I - 10514ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
priestorov, pracovníkov a zariadení (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. septembra 
2006, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Zb. s. I-7995, bod 67).
39Z 
opisu skutkových okolností predložených vnútroštátnym súdom však vyplýva, že 
I. Schmelz nezodpovedá týmto podmienkam.
40V 
dôsledku toho sa ustanovenia o  slobode usadiť sa neuplatnia na také okolnosti, 
o aké ide vo veci samej.
41Ď
alej, pokiaľ ide o  slobodné poskytovanie služieb na jednej strane, je potrebné 
uviesť, že prenájom nehnuteľnosti predstavuje poskytovanie služieb za protihodnotu v zmysle článku 50 prvého odseku ES (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. júla 2010, Hengartner a Gasser, C-70/09, Zb. s. I-7229, bod 32). Na druhej strane okolnosť, že I. Schmelz prenajíma určitý čas byt nachádzajúci sa v Rakúsku, nebráni uplatniteľno s-
ti článku 49 ES.
42V 
tejto súvislosti Súdny dvor rozhodol, že pojem služba v zmysle Zmluvy sa môže tý -
kať služby veľmi rozdielnej povahy, vrátane služieb, ktorých poskytovanie je rozložené na dlhé obdobie, ba dokonca viacero rokov. Žiadne ustanovenie Zmluvy totiž ne u-
možňuje určiť abstraktne dĺžku alebo frekvenciu, od ktorej poskytovanie služby alebo určitého typu služby v inom členskom štáte nemôže byť považované za poskytovanie služby v zmysle Zmluvy (pozri rozsudok z 11. decembra 2003, Schnitzer, C-215/01, 
Zb. s. I-14847, body 30 a 31).
I - 10515SCHMELZ
43Vzhľadom na všetko vyššie uvedené je potrebné domnievať sa, že na činnosť prená j-
mu, ktorú vykonáva I. Schmelz sa vzťahuje slobodné poskytovanie služieb v zmysle 
článku 49 ES.
44N
akoniec, pokiaľ ide o uplatniteľnosť článku 12 ES, ktorý zakotvuje všeobecnú zásadu 
zákazu akejkoľvek diskriminácie z dôvodu štátnej príslušnosti, na okolnosti vo veci 
samej, treba zdôrazniť, že toto ustanovenie sa môže samostatne uplatniť len v situ á-
ciách patriacich pod právo Únie, pre ktoré Zmluva nestanovuje osobitné pravidlá z á-
kazu diskriminácie (rozsudok z 21. januára 2010, SGI, C-311/08, Zb. s. I-487, bod 31, 
ako aj citovaná judikatúra).
45Č
lánok 49 ES, ako bolo konštatované v bode 43 tohto rozsudku, vzťahujúci sa na spor 
vo veci samej, stanovuje takéto špecifické pravidlá zákazu diskriminácie. Z toho v y-
plýva, že článok 12 ES sa nemá uplatňovať na okolnosti vo veci samej.
O e
xistencii obmedzenia slobodného poskytovania služieb
46Z 
ustálenej judikatúry vyplýva, že cieľom všetkých ustanovení Zmluvy upravujúcich 
voľný pohyb osôb je uľahčiť štátnym príslušníkom Únie vykonávanie zárobkovej čin -
nosti akejkoľvek povahy na území Únie, pričom v rozpore s týmito ustanoveniami sú opatrenia, ktoré by mohli znevýhodňovať týchto štátnych príslušníkov, keby chceli vykonávať hospodársku činnosť na území iného členského štátu (rozsudky Bosman, 
už citovaný, bod 94, a z 19. novembra 2009, Filipiak, C-314/08, Zb. s. I-11049, bod 58).
I - 10516ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
47V tejto súvislosti na jednej strane treba pripomenúť, že podľa článku 49 ES sa vyž a-
duje odstránenie akýchkoľvek obmedzení slobodného poskytovania služieb, pokiaľ 
môžu zabraňovať, sťažovať alebo robiť činnosť poskytovateľa so sídlom v inom člen -
skom štáte menej atraktívnou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 1. júla 2010, Dijkman a Dijkman-Lavaleije, C-233/09, Zb. s. I-6645, bod 23, ako aj citovanú judikatúru).
48Z 
judikatúry takisto vyplýva, že článok 49 ES zakazuje nielen zjavnú diskrimináciu 
na základe štátnej príslušnosti, ale aj akúkoľvek skrytú formu diskriminácie, ktorá v  dôsledku uplatnenia iných kritérií rozlišovania v  skutočnosti vedie k  rovnakému výsledku. To je predovšetkým prípad opatrenia, ktoré stanovuje rozlišovanie zalo -
žené na kritériu bydliska, pretože môže pôsobiť hlavne na úkor príslušníkov iných členských štátov, keďže osoby, ktoré nemajú bydlisko na vnútroštátnom území pochá-
dzajú väčšinou zo zahraničia (pozri rozsudok zo 16. januára 2003, Komisia/Taliansko, 
C-388/01, Zb. s. I-721, body 13 a 14, ako aj citovanú judikatúru).
49O
bmedzenia zakázané článkom 49 ES existujú najmä vtedy, ak sú daňové ustanove -
nia, ktoré sa uplatňujú na cezhraničnú hospodársku činnosť, menej výhodné ako d a-
ňové ustanovenia uplatňujúce sa na hospodársku činnosť vykonávanú v rámci hraníc tohto členského štátu (pozri rozsudok Filipiak, už citovaný, bod 62).
50Ok
rem toho je potrebné zdôrazniť, že zákaz obmedzení slobodného poskytovania 
služieb platí nielen pre vnútroštátne opatrenia, ale takisto pre opatrenia pochádz a-
júce od inštitúcií Únie (pozri analogicky, pokiaľ ide o  voľný pohyb tovaru, rozsu -
dok z 25. júna 1997, Kieffer a Thill, C-114/96, Zb. s. I-3629, bod 27, ako aj citovanú 
judikatúru).
I - 10517SCHMELZ
51V  predmetnom prípade článok  24 ods.  3 a  článok  28i šiestej smernice, ako aj čl á-
nok 283 ods. 1 písm. c) smernice o DPH umožňujú členským štátom priznať malým 
podnikom usadeným na ich území oslobodenie od DPH so stratou práva na odp o-
čet, ale nepriznávajú túto možnosť malým podnikom usadeným v iných členských štátoch.
52Z 
toho vyplýva, že keď členský štát stanoví oslobodenie od DPH pre malé podniky, 
podniky takejto povahy, ktoré sú usadené na jeho území, môžu podľa potreby p o-
núkať svoje plnenia za výhodnejších podmienok ako malé podniky usadené mimo uvedeného územia, keďže podľa uvedených ustanovení je zakázané, aby členské štáty rozšírili uvedené oslobodenie na posledné uvedené podniky.
53V 
predmetnom prípade z konštatovania vykonaného v predchádzajúcom bode vyplý -
va, že nemožnosť využiť oslobodenie od DPH v prípade malých podnikov usadených 
mimo rakúskeho územia spôsobuje, že je pre tieto malé podniky menej atraktívne 
poskytovať služby v Rakúsku. V dôsledku toho spôsobuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb.
54Ok
rem toho, ako uviedla generálna advokátka v bodoch 42 až 44 a v bode 83 návrhov, 
toto obmedzenie nemožno pripísať členským štátom, keďže im predmetná smernica umožňuje uplatniť oslobodenie od DPH len na malé podniky usadené na ich vlast -
ných územiach. Na druhej strane možnosť malých podnikov usadených mimo úze -
mia členského štátu, v  ktorom je splatná DPH, odpočítať daň zaplatenú na vstupe môže byť nedostatočná na kompenzáciu toho, že sa na nich nevzťahuje režim oslob o-
denia od DPH, najmä keď takéto malé podniky nemajú zdaniteľné plnenia na vstupe 
alebo ich majú len málo.
I - 10518ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
55Za týchto okolností je potrebné pristúpiť k  preskúmaniu prípadného odôvodnenia 
uvedeného obmedzenia.
O odôvodnení
56R
akúska, nemecká a grécka vláda, ako aj Rada a Európska komisia uvádzajú, že ob -
medzenie slobodného poskytovania služieb spočívajúce v nerovnosti zaobchádzania 
medzi malými podnikmi v závislosti od toho, či sú alebo nie sú usadené na rakúskom území, je odôvodnené potrebou zabezpečiť účinnosť daňových kontrol. Podľa týchto vlád a týchto inštitúcií môže takéto kontroly vykonať účinne len členský štát, na úze -
mí ktorého je usadený malý podnik.
57V 
tejto súvislosti z judikatúry vyplýva, že potreba zabezpečiť účinnosť daňových kon -
trol predstavuje naliehavý dôvod verejného záujmu, ktorý môže odôvodniť obme -
dzenie výkonu slobôd pohybu zaručených Zmluvou (rozsudok z  27.  januára 2009, Persche, C-318/07, Zb. s. I-359, bod 52).
58N
a to, aby obmedzujúce opatrenie mohlo byť odôvodnené, musí však dodržiavať z á-
sadu proporcionality v tom zmysle, že musí byť vhodné na zabezpečenie dosiahnutia ním sledovaného cieľa a nesmie presiahnuť to, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie (rozsudok Persche, už citovaný, bod 52).
59V 
tejto súvislosti je potrebné domnievať sa, že obmedzenia využitia oslobodenia od 
DPH na malé podniky usadené na území členského štátu, ktorý ho uplatňuje, je vho d-
né na zabezpečenie realizácie účinných daňových kontrol, ktorých cieľom je preveriť, 
I - 10519SCHMELZ
či podmienky umožňujúce využívanie uvedeného oslobodenia sú naozaj splnené, k e-
ďže podniky uchovávajú v zásade dokumenty týkajúce sa všetkých svojich hospodár -
skych činností v mieste, kde sú usadené.
60V 
dôsledku toho správne vlády a inštitúcie, ktoré sú vedľajšími účastníkmi konania 
v tomto konaní, uvádzajú, že účinná kontrola činností vykonávaných v rámci slobo d-
ného poskytovania služieb malým podnikom neusadeným na uvedenom území nie je 
v právomoci hostiteľského členského štátu.
61P
okiaľ ide o  potrebu obmedzenia využitia tohto režimu na malé podniky usadené 
v dotknutom členskom štáte, uvedené vlády a inštitúcie tvrdia, že pravidlá týkajúce sa administratívnej pomoci vyplývajúce z nariadenia Rady (ES) č. 1798/2003 zo 7. ok -
tóbra 2003 o administratívnej spolupráci v oblasti dane z pridanej hodnoty a ktoré zrušuje nariadenie (EHS) č. 218/92 (Ú. v. EÚ L 264, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 392), a  zo smernice Rady z  19.  decembra 1977 o  vzájomnej pomoci príslušných úradov 
členských štátov v oblasti priamych daní (Ú. v. ES L 336, s. 15; Mim. vyd. 09/001, s. 63) 
nemôžu zabezpečiť účinnú výmenu informácií.
62Uv
ádzajú, že keďže cieľom režimu malých podnikov je uľahčiť administratívne br e-
meno týkajúce sa zdaniteľných plnení, tieto podniky sú zbavené administratívnych daňových formalít týkajúcich sa dane z obratu, takže členský štát, v ktorom sú usade -
né, nemá žiadny údaj, ktorý by bolo možné oznámiť v zmysle nariadenia č. 1798/2003. Dodávajú, že smernica 77/799 sa týka len informácií spojených s  priamymi daňa -
mi, a neumožňuje teda odhaliť a ani oznámiť informácie týkajúce sa obratu malých 
podnikov.
I - 10520ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
63V tejto súvislosti je potrebné uviesť na jednej strane, že cieľ spočívajúci v zabezp e-
čení účinnosti daňových kontrol na účely boja proti podvodom, daňovým únikom 
a prípadnému zneužitiu, ktorej potreba je zopakovaná v bode 57 tohto rozsudku, ne -
môže byť dosiahnutý v prípade, keď chýbajú relevantné údaje. Na druhej strane, ako aj generálna advokátka uviedla v bode 33 návrhov, režim malých podnikov stanovuje administratívne zjednodušenia, ktoré sledujú ciele posilnenia kreatívnosti, činnosti a súťaživosti malých podnikov, ako aj udržania primeraného pomeru medzi admini s-
tratívnymi nákladmi spojenými s daňovými kontrolami a malými daňovými príjma -
mi, ktoré sa majú vybrať.
64P
odľa článku 272 ods. 1 písm. d) smernice o DPH totiž členské štáty môžu zbaviť malé 
podniky všetkých formálnych povinností stanovených v  článkoch 213 až 271 tejto smernice, ktoré sú určené na to, aby boli daňové orgány členských štátov informované o zdaniteľných plneniach na účely DPH na ich území.
65Pr
eto, ako to uviedla aj Rada, malé podniky nie sú vo všeobecnosti zaregistrované na 
účely DPH v členskom štáte, kde sú usadené, a tento členský štát nemá žiadny údaj týkajúci sa ich obratu. Vo veci samej teda nemecká vláda spresnila, že malý podnik I. Schmelzovej nie je zaregistrovaný na účely DPH v Nemecku a Nemecko nemá žiad -
ny údaj týkajúci sa jeho obratu.
66P
okiaľ ide o smernicu 77/799, je potrebné uviesť, že v súlade s článkom 1 je jej cieľom 
výmena informácií týkajúcich sa dane z príjmu, majetku a poistných plnení. Hoci ne -
možno vylúčiť, že informácie týkajúce sa najmä príjmu môžu byť užitočnou indíciou, najmä na vyšetrovanie prípadných podvodov týkajúcich sa DPH, nič to nemení na 
tom, že tieto informácie neuvádzajú zdaniteľný obrat na účely DPH.
I - 10521SCHMELZ
67Za týchto okolností vlády a inštitúcie, ktoré sú vedľajšími účastníkmi konania v tomto 
konaní, správne uviedli, že pravidlá týkajúce sa administratívnej spolupráce stanove -
né v nariadení č. 1798/2003 a smernici 77/799 nemôžu zabezpečiť účinnú výmenu in -
formácií, pokiaľ ide o malé podniky vykonávajúce činnosti na území členského štátu, ktorý uplatňuje oslobodenie od DPH.
68Ok
rem toho je možné napraviť takýto nedostatok informácií len zavedením takých 
formalít, aké sú uvedené v článkoch 213 až 271 smernice o DPH. Ako sa však uvádza v bode 63 tohto rozsudku režim malých podnikov má za cieľ neukladať takéto forma-lity malým podnikom a daňovým orgánom.
69Z
abezpečiť účinnosť daňových kontrol obratu dosiahnutého malým podnikom 
v iných členských štátoch, ako je štát, v ktorom je usadený, totiž vyžaduje zavedenie 
jednak komplexných formalít pre malé podniky a daňového orgány, ktoré by umožnili 
zozbierať relevantné údaje a identifikovať prípadné zneužitie, a jednak opakujúcich sa žiadostí o administratívnu pomoc zo strany daňových orgánov členského štátu usa -
denia sa adresovaných daňovým orgánom všetkých ostatných členských štátov Únie na účely výmeny uvedených informácií.
70J
e potrebné dodať, že obmedzenie využitia oslobodenia od DPH iba na zdaniteľné 
osoby usadené v členskom štáte, ktorý zriadil takéto oslobodenie umožňuje vyhnúť sa tomu, aby zdaniteľné osoby vykonávajúce činnosti vo viacerých členských štátoch bez toho, aby tam boli usadené, mohli uniknúť úplne alebo vo veľkej miere pod zásterou v nich platného oslobodenia zdanenia ich činností v prípadoch, keď tieto činnosti, p o-
súdené ako celok, objektívne presahujú úroveň činnosti malého podniku, čo by bolo nezlučiteľné s potrebou povzbudiť len malé podniky výnimkou zo zásady zdanenia, 
ktorú predstavuje takýto mechanizmus oslobodenia.
I - 10522ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
71Vzhľadom na všetko vyššie uvedené sa zdá, že v  tomto štádiu vývoja režimu DPH 
cieľ spočívajúci v zabezpečení účinnosti daňových kontrol na účely boja proti po d-
vodom, daňovým únikom a  inému zneužitiu, ako aj cieľ režimu malých podnikov, 
ktorý má posilniť konkurencieschopnosť malých podnikov, odôvodňujú jednak to, 
že uplatniteľnosť oslobodenia od DPH je obmedzená na činnosti malých podnikov usadených na území členského štátu, v ktorom je splatná DPH, a jednak to, že ročný obrat, ktorý sa má zohľadniť, je ten, ktorý sa dosiahne v členskom štáte, v ktorom je podnik usadený.
72Z
a týchto okolností je potrebné domnievať sa, že obmedzenie využitia oslobodenia 
od DPH pre malé podniky usadené v členskom štáte, v ktorom je splatná DPH, ne -
prekračuje to, čo je potrebné na účely zabezpečenia dosiahnutia týchto dvoch cieľov.
73Z 
toho vyplýva, že skúmanie otázok neodhalilo žiadny prvok takej povahy, ktorý by 
ovplyvnil súlad článku 24 ods. 3 a článku 28i šiestej smernice, ako aj článku 283 ods. 1 písm. c) smernice o DPH s článkom 49 ES.
74N
apokon, keďže vnútroštátny súd sa takisto pýta na to, či ustanovenia, o ktoré ide vo 
veci samej, sú v súlade so všeobecnou zásadou rovnosti zaobchádzania, je potrebné pripomenúť, že v bode 53 tohto rozsudku bolo konštatované, že predmetná nerov -
nosť zaobchádzania spôsobuje obmedzenie slobodného poskytovania služieb. Vzť a-
huje sa teda na ňu článok 49 ES.
75Z
a týchto okolností, ako aj generálna advokátka uviedla v bode 75 svojich návrhov, je 
potrebné domnievať sa, že všeobecná zásada rovnosti zaobchádzania sa nemá upla t-
ňovať autonómne.
I - 10523SCHMELZ
76Vzhľadom na všetko vyššie uvedené je potrebné odpovedať na položené otázky tak, 
že skúmanie otázok neodhalilo žiadny prvok, ktorý by mohol ovplyvniť platnosť člán -
ku 24 ods. 3 a článku 28i šiestej smernice, ako aj platnosť článku 283 ods. 1 písm. c) 
smernice o DPH vzhľadom na článok 49 ES.
77Č
lánky 24 a 24a šiestej smernice, ako aj články 284 až 287 smernice o DPH sa majú 
vykladať v tom zmysle, že pojem „ročný obrat“ znamená obrat dosiahnutý podnikom 
v priebehu roka v členskom štáte, v ktorom je usadený.
O trovách
78V
zhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom kona -
nia vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu 
v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny 
súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdne -
mu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týc
hto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:
1. Skúmanie otázok neodhalilo žiadny prvok, ktorý by mohol ovplyvniť platnosť článku 24 ods. 3 a článku 28i šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní 
z  obratu  –  spoločný systém dane z  pridanej hodnoty: jednotný základ jej 
stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 2006/18/ES zo 14. fe b-
ruára 2006, ako aj článku  283 ods.  1 písm.  c) smernice 2006/112/ES Rady 
I - 10524ROZSUDOK Z 26. 10. 2010 — VEC C-97/09
z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, vzhľ a-
dom na článok 49 ES.
2. Články 24 a 24a smernice 77/388, zmenenej a doplnenej smernicou 2006/18, 
ako aj články 284 až 287 smernice 2006/112 sa majú vykladať v tom zmy s-
le, že pojem „ročný obrat“ znamená obrat dosiahnutý podnikom v priebehu 
roka v členskom štáte, v ktorom je usadený.
P
odpisy