Vec T‑11/15

Internet Consulting GmbH

proti

Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo

„Ochranná známka Európskej únie — Konanie o vyhlásenie neplatnosti — Slovná ochranná známka Európskej únie SUEDTIROL — Článok 7 ods. 1 písm. c) a článok 52 ods. 1 písm. a) nariadenia (ES) č. 207/2009 — Absolútny dôvod zamietnutia — Zemepisné označenie pôvodu — Opisný charakter“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (štvrtá komora) z 20. júla 2016

Článok 5 nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie obsahuje všeobecnú definíciu osôb, ktoré môžu byť vlastníkmi ochrannej známky Európskej únie. Uvádza, že „majiteľom ochrannej známky [Európskej únie] môže byť každá fyzická alebo právnická osoba vrátane subjektov verejného práva“. Z uvedeného vyplýva, že subjekty verejného práva sú tu uvedené demonštratívnym spôsobom, ako príklad právnických osôb, ktoré môžu byť majiteľmi takejto ochrannej známky, a že tieto subjekty sú oprávnené vykonávať svoje práva podľa článku 56 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 207/2009. Naopak, neexistuje žiaden náznak, že by článok 56 ods. 1 písm. a) rovnakého nariadenia, ktorý sa na rozdiel od článku 5 tohto nariadenia obmedzuje len na to, že osobitne uvádza „všetky fyzické a právnické osoby“, mal byť vykladaný tak, že nezahŕňa subjekty verejného práva. Na dôvody zrušenia alebo neplatnosti, a osobitne na absolútne dôvody neplatnosti podľa článku 52 nariadenia č. 207/2009, sa totiž môže odvolať ktorákoľvek osoba, bez ohľadu na jej súkromnoprávnu alebo verejnoprávnu povahu, pričom z tohto dôvodu článok 56 ods. 1 písm. a) in fine uvedeného nariadenia vyžaduje len to, aby mala „procesnú spôsobilosť“. Preto chýbajúcu výslovnú zmienku o subjektoch verejného práva v článku 56 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 nie je možné vykladať tak, že by tým boli vylúčené z rozsahu pôsobnosti tohto ustanovenia. (pozri body 18, 19)

Z judikatúry vyplýva, že článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie sleduje všeobecný záujem, ktorý si vyžaduje, aby sa označenia alebo znaky opisujúce kategórie tovarov alebo služieb, pre ktoré sa žiada zápis, mohli voľne používať všetkými. Toto ustanovenie teda bráni tomu, aby takéto označenia alebo údaje boli vyhradené jedinému podniku z dôvodu ich zápisu ako ochranných známok. Pokiaľ ide konkrétnejšie o označenia alebo údaje, ktoré by mohli slúžiť na označenie zemepisného pôvodu kategórií tovarov, pre ktoré sa žiada zápis ochrannej známky, najmä pokiaľ ide o zemepisné názvy, existuje všeobecný záujem, aby sa uchovala ich dostupnosť, a to najmä z dôvodu ich schopnosti nielen eventuálne poukazovať na kvalitu a iné charakteristiky kategórií príslušných tovarov, ale rovnako tak aj ovplyvniť rôznym spôsobom preferencie spotrebiteľov napríklad tým, že dôjde k spájaniu tovarov s určitým miestom, ktoré môže vyvolávať pozitívne pocity. Táto judikatúra sa taktiež uplatňuje aj na služby. Okrem toho je potrebné uviesť, že je vylúčený jednak zápis zemepisných názvov ako ochranných známok, ak tieto názvy označujú určité zemepisné miesta, ktoré sú už preslávené alebo známe pre príslušnú kategóriu tovarov alebo služieb a ktoré teda majú v očiach zainteresovaných kruhov s touto kategóriou istý vzťah, a jednak zápis zemepisných názvov, ktoré by mohli používať podniky, a ktoré musia ostať pre tieto podniky dostupné ako označenia zemepisného pôvodu predmetnej kategórie tovarov alebo služieb. V tomto ohľade je potrebné zdôrazniť, že normotvorca Únie vyhradil odchylne od článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 možnosť zápisu označení, ktoré by mohli slúžiť na označenie zemepisného pôvodu ako kolektívna ochranná známka podľa článku 66 ods. 2 uvedeného nariadenia, a pre určité tovary, ktoré spĺňajú potrebné podmienky, ako chránené zemepisné označenia alebo označenia pôvodu podľa ustanovení nariadenia č. 2081/92 o ochrane zemepisných označení a označení pôvodu poľnohospodárskych výrobkov a potravín. Je však potrebné uviesť, že článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 v zásade nebráni zápisu zemepisných názvov, ktoré príslušná skupina verejnosti nepozná, alebo sú aspoň neznáme ako označenia zemepisného miesta alebo názvov, pre ktoré z dôvodu charakteristík označeného miesta nie je pravdepodobné, že zainteresované kruhy by sa mohli domnievať, že predmetná kategória tovarov alebo služieb pochádza z tohto miesta. (pozri body 29 – 34)

Slovná ochranná známka SUEDTIROL, zapísaná pre „služby obchodného manažmentu a administratívy, kancelárske práce“, „služby balenia a skladovania tovaru“, „vedecké a technologické služby, služby priemyselných analýz a výskumu, služby vývoja počítačového hardvéru a softvéru a právne služby“ patriace do tried 35, 39 a 42 v zmysle Niceskej dohody, opisuje z hľadiska príslušnej skupiny verejnosti, ktorú predstavuje nemecky hovoriaca verejnosť Talianska a Únie, ako aj taliansky hovoriaca verejnosť Talianska, ktorá má skôr zvýšenú úroveň pozornosti, uvedené služby v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie. Slovná ochranná známka SUEDTIROL bude totiž vnímaná zo strany príslušnej skupiny verejnosti nielen ako odkaz na zemepisný región, ktorý vyvoláva pozitívne pocity, ale aj vzhľadom na prosperitu a dynamický vývoj hospodárstva tohto regiónu, ako náznak toho, že služby, ktoré označuje, pochádzajú z tohto regiónu. Okrem toho značné množstvo podnikov usadených v tomto regióne ponúka služby rovnakej povahy ako služby označené ochrannou známkou SUEDTIROL, takže keď budú takéto služby komerčne ponúkané pod uvedenou ochrannou známkou, príslušná skupina verejnosti ju bude vnímať ako označenie ich pôvodu. Okrem toho služby označené napadnutou ochrannou známkou sa nevyznačujú žiadnou osobitnou vlastnosťou, ktorá by mohla príslušnú skupinu verejnosti viesť k tomu, aby si nespájala zemepisné označenie so zemepisným pôvodom týchto služieb. Preto je potrebné konštatovať, že článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 bráni zápisu dotknutého zemepisného označenia, ktoré je v zainteresovaných kruhoch známe ako označenie zemepisného regiónu, v rozsahu, v akom je pravdepodobné, že zainteresované kruhy by sa mohli domnievať, že dotknuté služby pochádzajú z tohto regiónu. (pozri body 38, 43, 48)

Cieľom článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009 o ochrannej známke Európskej únie je predísť monopolizácii zemepisného označenia pôvodu zo strany niektorého z hospodárskych subjektov v neprospech jeho konkurentov. Aj keď platí, že odvolací senát je v zásade povinný preskúmať relevantnosť zemepisného označenia pôvodu v týchto súťažných vzťahoch tým, že preskúma vzťah medzi týmto označením a tovarmi a službami, pre ktoré sa žiada o zápis ochrannej známky, a to predtým, než môže zamietnuť jej zápis na základe článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, rovnako tak platí, že intenzita tejto povinnosti sa môže meniť v závislosti od viacerých činiteľov, ako je rozsah, dobré meno alebo povaha dotknutého zemepisného označenia pôvodu. Pravdepodobnosť, že zemepisné označenie pôvodu by mohlo mať vplyv na súťažné vzťahy, je totiž vysoká, ak ide o veľkú oblasť preslávenú kvalitou širokej škály tovarov a služieb, a je nízka, ak ide o úzko vymedzené miesto, ktorého dobrá povesť sa obmedzuje na obmedzený počet tovarov alebo služieb. Keď je zemepisné označenie pôvodu už známe alebo preslávené, Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo sa môže obmedziť na konštatovanie existencie vzťahu medzi pôvodom a službami označenými dotknutou ochrannou známkou, skôr než by vykonal konkrétne preskúmanie existencie takéhoto vzťahu. (pozri body 44 – 46)