ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Výnimka týkajúca sa ochrany verejného záujmu, pokiaľ ide o medzinárodné vzťahy, stanovená v článku 4 ods. 1 písm. a) tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, odôvodňuje zamietnutie úplného prístupu k správam pozorovateľov Európskej únie prítomných v Chorvátsku od 1. do 31. augusta 1995. Sprístupnenie správ by malo takú povahu, že by narušilo ciele sledované Úniou v oblasti západného Balkánu – čiže prispieť k mieru, stabilite a trvalému regionálnemu zmiereniu, najmä s cieľom posilniť integráciu krajín tohto regiónu Európy vo vzťahu k Únii –, a teda takú povahu, že by sa narušili medzinárodné vzťahy, pretože by tak boli odhalené pripomienky alebo posúdenia misie Európskeho spoločenstva v súvislosti s politickou, vojenskou a bezpečnostnou situáciou v rozhodujúcej fáze konfliktu medzi chorvátskymi silami a juhoslovanskými federálnymi silami, pričom odhalenie týchto skutočností by mohlo viesť ku vzniku alebo k narastaniu hnevu alebo napätia medzi rôznymi komunitami krajín, ktoré boli účastníkmi konfliktov v bývalej Juhoslávii, alebo medzi krajinami bývalej Juhoslávie, čím by sa oslabila dôvera štátov západného Balkánu v proces integrácie.

(pozri body 39, 40)
Pokiaľ ide o vnútroštátny trh, ktorý sa vyznačuje existenciou faktických územných monopolov, okolnosť, že na tomto trhu neexistuje zákonný monopol, nie je relevantná. S cieľom určiť, či existuje na trhu potenciálna hospodárska súťaž, Komisia totiž musí skúmať skutočné a konkrétne možnosti toho, či dotknuté podniky medzi sebou súťažili, alebo toho, či nový konkurent mohol vstúpiť na tento trh a súťažiť s usadenými podnikmi. Komisia toto skúmanie musí vykonať na objektívnom základe týchto možností, pričom na to nemá vplyv okolnosť, podľa ktorej sú tieto možnosti vylúčené z dôvodu monopolu, ktorý má svoj pôvod priamo vo vnútroštátnej právnej úprave, alebo nepriamo vo faktickej situácii vyplývajúcej z jej realizácie.

Článok 81 ods. 1 ES je uplatniteľný výlučne v odvetviach otvorených hospodárskej súťaži vzhľadom na podmienky uvedené v tomto ustanovení, ktoré sa týkajú ovplyvnenia obchodu medzi členskými štátmi a účinkov na hospodársku súťaž. Podmienky hospodárskej súťaže sa skúmajú s prihliadnutím nielen na aktuálnu hospodársku súťaž, ktorú vytvárajú podniky už prítomné na predmetnom trhu, ale aj na potenciálnu hospodársku súťaž. V tejto súvislosti hoci zámer podniku začleniť sa do trhu je na účely preverenia, či ho možno považovať za potenciálneho konkurenta na uvedenom trhu, eventuálne relevantný, podstatný prvok, na ktorom sa musí zakladať takéto posúdenie, je jeho schopnosť začleniť sa do uvedeného trhu.

Článok 81 ods. 1 ES sa uplatňuje len na dohody, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.

Ovplyvnenie obchodu vnútri Spoločenstva preto vo všeobecnosti vyplýva zo súčasného výskytu viacerých faktorov, ktoré by nemuseli byť nevyhnutne určujúcimi faktormi takéhoto vplyvu, pokiaľ by sa posudzovali samostatne. Na zistenie, či kartel citeľne vplýva na obchod medzi členskými štátmi, ho treba skúmať v hospodárskom a právnom kontexte. V tomto smere nie je dôležité, či je vplyv kartelu na obchod nepriaznivý, neutrálny alebo priaznivý. Obmedzenie hospodárskej súťaže je totiž spôsobilé ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi vtedy, ak je spôsobilé odkloniť obchodné toky zo smeru, ktorým by sa inak uberali.

Okrem toho spôsobilosť kartelu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, t. j. jeho potenciálny vplyv, postačuje na to, aby spadal do pôsobnosti článku 81 ES, a nie je potrebné preukázať skutočné narušenie obchodu. Je však potrebné, aby potenciálny vplyv kartelu na medzištátny obchod bol citeľný alebo, povedané inými slovami, aby nebol bezvýznamný.

Navyše kartel s pôsobnosťou na celom území jedného členského štátu má vo svojej podstate za následok upevnenie rozdelenia trhu na vnútroštátnej úrovni, čím bráni vzájomnej hospodárskej preniknuteľnosti trhov sledovanej Zmluvou.

Pokiaľ ide o vnútroštátne trhy vyznačujúce sa zákonným alebo faktickým monopolom, keďže Komisia nepreukázala existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže na takýchto trhoch, nemôže sa domnievať, že dohody alebo postupy týkajúce sa týchto trhov by mohli mať citeľný účinok na obchod medzi členskými štátmi.

(pozri body 122 – 126)
Zo znenia pravidla 50 ods. 1 v spojení s pravidlom 20 ods. 2 nariadenia č. 2868/95, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva, vyplýva, že v rámci konania pred odvolacím senátom postúpi Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ÚHVT) pripomienky namietateľa prihlasovateľovi ochrannej známky Spoločenstva, ktorý podal odvolanie odvolaciemu senátu, a vyzve ho, aby poskytol svoje stanovisko.

Podľa pravidla 67 ods. 1 nariadenia č. 2868/95, ak bol určený zástupca alebo tam, kde sa prihlasovateľ uvedený ako prvý v spoločnej prihláške považuje za spoločného zástupcu na základe pravidla 75 ods. 1, sa doručenia adresujú tomuto stanovenému alebo spoločnému zástupcovi. Úrad sa teda nemôže odvolávať na údajné oznámenie vyjadrenia namietateľa samotnému žalobcovi na účely odôvodnenia nesplnenia povinnosti oznámenia vo vzťahu k zástupcovi žalobcu.

Okrem toho z pravidla 77 nariadenia č. 2868/95, podľa ktorého má akékoľvek doručenie adresované zástupcovi rovnakú účinnosť, ako keby bolo adresované zastupovanej osobe, nemožno vyvodiť, že oznámenie zastúpenému predstavuje oznámenie zástupcovi. Ak by to tak bolo, pravidlo 67 uvedeného nariadenia by bolo zbavené účinku.

(pozri body 24, 29, 31)
Z článku 7 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi vyplýva, že k porušeniu tohto ustanovenia dôjde, ak sa koncentrácia v rozsahu Spoločenstva uskutoční pred jej oznámením alebo pred jej vyhlásením za zlučiteľnú so spoločným trhom, pričom samotné oznámenie nie je rozhodujúce na preukázanie existencie koncentrácie ani nepostačuje na jej ukončenie.

Výklad, podľa ktorého článok 1 ods. 2 nariadenia č. 2988/74 o premlčacej lehote v stíhaní a pri výkone rozhodnutia v oblasti právnej úpravy dopravy a hospodárskej súťaže Európskeho hospodárskeho spoločenstva, ktorý stanovuje, že premlčacia lehota v stíhaní začne plynúť dňom, keď došlo k porušeniu, okrem pokračujúceho alebo opakujúceho sa porušenia, v prípade ktorých začne premlčacia lehota plynúť dňom, keď dôjde k ukončeniu porušenia, rozlišuje medzi trvalými pokračujúcimi porušeniami spáchanými jediným úkonom a postupnými pokračujúcimi porušeniami, nemôže obstáť.

Schopnosť uplatňovať rozhodujúci vplyv na činnosť ovládaného podniku totiž nevyhnutne spadá do obdobia plynúceho odo dňa nadobudnutia kontroly až do jej straty. Pokiaľ ide o pokračujúcu povahu porušenia, subjekt, ktorý nadobudol kontrolu nad podnikom, ju naďalej uplatňuje v rozpore s povinnosťou pozastaviť koncentráciu vyplývajúcou z článku 7 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi až do okamihu, keď porušenie ukončí získaním povolenia Komisie alebo vzdaním sa kontroly. Porušenie preto pretrváva, pokiaľ stále existuje kontrola nadobudnutá v rozpore s uvedeným článkom 7 ods. 1 a pokiaľ Komisia nepovolila koncentráciu.

(pozri body 211, 212)
2.

Adolf Würth GmbH & Co. KG a Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Rady Európskej únie a Európskeho inštitútu pre priemyselné spojovacie materiály AISBL v tomto konaní.
Z článku 2 písm. e), článku 9 ods. 1 a článku 17 ods. 2 a 3 rozhodnutia 2001/431 o finančnom príspevku Spoločenstva na určité výdavky, ktoré vznikli členským štátom pri implementácii kontrolných, inšpekčných a dozorných systémov, použiteľných pre spoločnú politiku rybného hospodárstva, vyplýva, že finančný príspevok Únie na nákup lodí skutočne používaných na zabezpečenie kontroly rybolovu a dozoru nad ním je možné priznať, len ak výdavky vznikli v súlade s podmienkami stanovenými v tomto rozhodnutí, ako aj v smerniciach o koordinácii postupov verejného obstarávania, ku ktorým patrí smernica 93/36 o koordinácii postupov verejného obstarávania dodania tovaru. Z toho vyplýva, že rozhodnutie 2001/431, a najmä jeho článok 17 ods. 2, stanovuje, že predpokladom spolufinancovania Úniou je uplatniteľnosť uvedených smerníc ratione materiae.

Inherentným cieľom požiadavky dodržiavania podmienok stanovených v smerniciach o koordinácii postupov verejného obstarávania je totiž predovšetkým úplná transparentnosť a kontrolovateľnosť nákupov spolufinancovaných Úniou. Okrem toho spolufinancovanie vojnových lodí Úniou v zásade nespadá do spoločnej politiky rybolovu. Podľa rozhodnutia 2001/431 teda pre členský štát nie je prípustné, aby na jednej strane žiadal o spolufinancovanie Únie pri nákupe lodí určených úplne alebo čiastočne na kontrolu rybolovu a dozor nad ním, ktorý v súlade s uvedenou smernicou musí rešpektovať pravidlá v oblasti verejného obstarávania, a aby sa na druhej strane rozhodol neuplatniť tie isté pravidlá s odvolaním sa na článok 296 ods. 1 písm. b) ES a vojenskú povahu kúpeného materiálu. Naproti tomu článok 296 ods. 1 písm. c) ES nebráni tomu, aby sa členský štát, ktorý chce nakúpiť vojenské zariadenia patriace do pôsobnosti tohto ustanovenia, rozhodol podriadiť spoločným postupom verejného obstarávania, a preto mohol žiadať o finančný príspevok podľa rozhodnutia 2001/431.

(pozri body 38 – 40, 42, 45)
4.

Ochranná známka Spoločenstva — Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva — Relatívne dôvody zamietnutia — Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej skoršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby — Pravdepodobnosť zámeny so skoršou ochrannou známkou — Obrazové ochranné známky Mc. Baby a Mc Kids. always quality. always fun! [nariadenie Rady č. 207/2009, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 21, 23, 24, 43, 45)
2.

Ecka Granulate GmbH & Co. KG a non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.
2.

Shanghai Biaowu High-Tensile Fasteners Co. Ltd a Shanghai Prime Machinery Co. Ltd znášajú vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie a Európskemu inštitútu pre priemyselné spojovacie materiály AISBL.
2.

Gem-Year Industrial Co. Ltd a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd znášajú vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Rade Európskej únie a Európskemu inštitútu pre priemyselné spojovacie materiály AISBL.
V tejto súvislosti na to, aby Komisia mohla prijať rozhodnutie nariaďujúce vyšetrovania podľa článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003, musí konštatovať skutkové okolnosti, ktoré to môžu odôvodniť. Na odôvodnenie takýchto vyšetrovaní nie je nevyhnutné, aby dokumenty získané Komisiou boli takej povahy, že by bez akejkoľvek rozumnej pochybnosti preukazovali existenciu porušenia. Na prijatie rozhodnutia o nariadení vyšetrovania v zmysle článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003 stačí, že disponuje informáciami a dôležitými indíciami týkajúcimi sa skutkových okolností, ktoré ju vedú k podozreniu, že sa dotknutý podnik dopustil porušenia. V tomto kontexte sa jednotlivé dôkazy nesmú posudzovať samostatne, ale ako celok, a môžu sa vzájomne posilňovať.

V rámci uplatňovania bodu 9 oznámenia o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov nie je potrebné skúmať, či Komisia už mala k dispozícii dostatočné dôkazy na preukázanie existencie protiprávneho kartelu v rozhodnutí, ktorým sa konštatuje porušenie a ukladá sa pokuta, ale je potrebné len preskúmať, či disponovala dostatočnými informáciami na prijatie rozhodnutia o vykonaní inšpekcie v zmysle článku 20 ods. 4 nariadenia č. 1/2003.

V tejto súvislosti, hoci informácie získané počas vyšetrovaní nesmú byť použité na iné účely než tie, ktoré boli uvedené v rozhodnutí o vykonaní inšpekcie, nič nebráni tomu, aby Komisia na základe svojej znalosti dokumentov získaných počas skoršieho vyšetrovania týkajúceho sa iného údajného porušenia prijala nové rozhodnutie nariaďujúce vykonanie vyšetrovania. Skutočnosť, že sa Komisia pri inšpekcii prvýkrát dozvedela o dokumentoch preukazujúcich existenciu porušenia, na ktoré sa nevzťahuje predmet rozhodnutia nariaďujúceho inšpekciu, totiž neposkytuje týmto dokumentom absolútnu ochranu do tej miery, že by ich nebolo možné v súlade s právom požadovať a že by sa nemohli použiť ako dôkaz. Inak by podniky boli počas vyšetrovania v prvej veci podnecované k tomu, aby predložili všetky dokumenty umožňujúce preukázať iné protiprávne konanie a chrániť sa tak pred akýmkoľvek stíhaním v tejto súvislosti. Takéto riešenie by išlo nad rámec toho, čo je potrebné na zachovanie obchodného tajomstva a práva na obranu, a predstavovalo by pre Komisiu neopodstatnenú prekážku pri plnení úlohy dbať na dodržiavanie pravidiel hospodárskej súťaže na spoločnom trhu.

(pozri body 69 – 72)
V tejto súvislosti odôvodnenie Komisie musí Všeobecnému súdu umožniť, aby vykonal preskúmanie, v rámci ktorého mu prináleží posúdiť každú skutočnosť týkajúcu sa organizačných, hospodárskych a právnych väzieb medzi materskou a dcérskou spoločnosťou, ktorou by mohol preukázať, že dcérska spoločnosť sa správa nezávisle od svojej materskej spoločnosti, a teda že tieto dve spoločnosti netvoria jeden hospodársky subjekt. Toto overenie je o to dôležitejšie, že nezávislosť dcérskej spoločnosti pri vykonávaní jej obchodnej politiky je súčasťou relevantných dôkazov umožňujúcich materskej spoločnosti vyvrátiť domnienku rozhodujúceho vplyvu tejto materskej spoločnosti na správanie dcérskej spoločnosti, dôkazov, ktorých povaha a dôležitosť sa môžu líšiť podľa povahy každého konania.

Pokiaľ ide o súdne preskúmanie rozhodnutia Komisie ukladajúceho pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, hoci je pravda, že neobmedzená právomoc Všeobecného súdu vo veciach pokút môže odôvodniť predloženie a zohľadnenie dodatočných informácií, ktorých uvedenie sa v rozhodnutí nevyžaduje na základe povinnosti odôvodnenia, platí to len vzhľadom na otázku posúdenia primeranosti uloženej pokuty. Všeobecný súd preto nemôže zohľadniť dôkazy týkajúce sa pripísania porušenia spáchaného dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti, keďže z toho vyplýva otázka existencie hospodárskej jednotky tvorenej prvou a druhou uvedenou spoločnosťou a v konečnom dôsledku aj otázka účasti materskej spoločnosti na sankcionovanom porušení. Táto otázka patrí do oblasti preskúmania zákonnosti uvedeného rozhodnutia, a nie do oblasti primeranosti výšky pokuty uloženej materskej spoločnosti.

Okrem toho, hoci súd Únie môže konštatovať porušenie povinnosti odôvodnenia, ktorého sa dopustila Komisia v rámci stanovenia pokút uložených za porušenia článku 81 ods. 1 ES, uvádzajúc pritom, že keby riešenie prijaté Komisiou malo byť v merite veci potvrdené, toto porušenie nemá za následok ani zrušenie napadnutého rozhodnutia, ani zmenu výšky pokút, toto posúdenie nemožno použiť, pokiaľ ide o preskúmanie zákonnosti rozhodnutia Komisie v rozsahu, v akom v ňom Komisia konštatovala zodpovednosť dotknutého podniku.

(pozri body 112, 114, 115)
Nie je teda prípustné, aby Komisia mohla v rámci preukazovania priťažujúcej okolnosti spočívajúcej v opakovanom porušení voči dcérskej spoločnosti a jej materskej spoločnosti zastávať názor, že tieto spoločnosti môžu byť zodpovedné za predchádzajúce porušenie, za ktoré im nebola rozhodnutím Komisie uložená sankcia, pričom v rámci postupu preukazovania tohto konania im nebolo určené oznámenie o výhradách, takže nemohli predložiť argumenty, ktoré by v tomto ohľade spochybňovali, že tvoria prípadnú hospodársku jednotku s jednou alebo viacerými spoločnosťami, ktorým bolo určené predchádzajúce rozhodnutie.

Okrem toho samotná okolnosť, že obchodné podiely zodpovedajúce základným imaniam dvoch samostatných obchodných spoločností patria tej istej osobe, či tej istej rodine, nestačí ako taká na preukázanie existencie hospodárskej jednoty medzi týmito dvomi spoločnosťami, ktorá by podľa práva EÚ v oblasti hospodárskej súťaže mala za následok, že konanie jednej z nich je možné pripísať druhej a že jedna môže byť povinná zaplatiť pokutu za druhú.

Nemalo by sa pripustiť, aby Komisia mohla v rámci preukazovania priťažujúcej okolnosti spočívajúcej v opakovaní porušenia zastávať názor, že podnik musí byť zodpovedný za predchádzajúce porušenie, za ktoré mu nebola rozhodnutím Komisie uložená sankcia, a v rámci postupu jeho dokazovania mu nebolo určené oznámenie o výhradách, v dôsledku čoho takýto podnik nemohol v konaní vedenom na účely prijatia rozhodnutia konštatujúceho predchádzajúce porušenie, uviesť argumenty, ktoré by v tomto zmysle spochybňovali, že tvorí prípadnú hospodársku jednotku s inými podnikmi.

Takýto záver platí o to viac, že aj keď je nepochybné, že zásada proporcionality vyžaduje, aby sa pri posudzovaní tendencie podniku porušovať pravidlá hospodárskej súťaže vzal do úvahy čas, ktorý uplynul medzi dotknutým porušením a predchádzajúcim porušením týchto pravidiel, Komisia by pri konštatovaní porušenia nemala byť viazaná prípadnou premlčacou lehotou.

Hoci je takisto možné dôvodne sa domnievať, že materská spoločnosť skutočne vie o predchádzajúcom rozhodnutí, ktoré Komisia adresovala jej dcérskej spoločnosti, v ktorej vlastní obchodný podiel zodpovedajúci takmer celému základnému imaniu, takáto vedomosť nemôže napraviť skutočnosť, že v predchádzajúcom rozhodnutí nebola konštatovaná hospodárska jednota medzi touto materskou spoločnosťou a jej dcérskou spoločnosťou na účely pripísania zodpovednosti za predchádzajúce porušenie uvedenej materskej spoločnosti a zvýšenia pokút, ktoré jej boli uložené, z dôvodu opakovaného porušenia.

(pozri body 318 – 320, 328)
3

Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 6, 8, 16, 20 a 21 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu: — trieda 6: „Výrobky z kovu (pokiaľ sú obsiahnuté v triede 6), ďalej najmä nádoby, fľaše, obaly, uzávery a obalové fólie, nádoby a uzávery fliaš, veká, veká z kovu, konzervy a nádoby“, — trieda 8: „Ručné nástroje a ručné náradia, najmä zveráky“, — trieda 16: „Papier, kartón a výrobky z týchto materiálov (pokiaľ sú obsiahnuté v triede 16), najmä nádoby a obaly; obalový materiál z plastu (pokiaľ sú obsiahnuté v triede 16), nádoby a obaly z papiera a plastu, ako aj z kartónu a plastu“, — trieda 20: „Výrobky obsiahnuté v triede 20 z plastických materiálov, fľaše, nádoby, obaly a uzávery, uzávery na fľaše a nádoby, veká“, — trieda 21: „Nádoby a fľaše zo skla, z plastických materiálov a/alebo zo skla a plastických materiálov“.
Článok 3 ods. 4 písm. a) základného antidumpingového nariadenia č. 384/96 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, sa vykladal tak, že v rámci súhrnného hodnotenia umožňuje brať do úvahy dovozy z danej krajiny iba v rozsahu, v akom pochádzajú od vyvážajúceho výrobcu, pri ktorom bolo preukázané, že sa zapája do dumpingu. Z toho vyplýva, že cieľom tohto ustanovenia je zabrániť súhrnnému hodnoteniu vplyvu dovozov so zahrnutím krajiny, ktorej dovoz dotknutého vyvážajúceho výrobcu nespôsobuje dumping, a to buď preto, že dumpingové rozpätie je menšie ako de minimis, alebo preto, že objem dovozu je zanedbateľný.

Pritom cieľom článku 5 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia v rozsahu, v akom spresňuje, že „konanie sa nezačne proti krajinám, ktorých dovozy predstavujú podiel na trhu menší než 1 %, pokiaľ tieto krajiny nepredstavujú aspoň 3 % spotreby spoločenstva“, je práve jasne vysvetliť okolnosti, za akých je podiel dovozov na spotrebe Únie príliš nízky na to, aby sa tieto dovozy mohli považovať za dovozy spôsobujúce dumping.

Medzi obomi ustanoveniami teda existuje vzťah komplementarity, takže Rada sa nedopustila nesprávneho právneho posúdenia, keď zohľadnila prahovú hodnotu 1 % uvedenú v článku 5 ods. 7 základného antidumpingového nariadenia na účely výkladu podmienky týkajúcej sa nezanedbateľnej miery dovozov uvedenej v článku 3 ods. 4 písm. a) tohto nariadenia.

(pozri body 103 – 105)
Vec T‑127/09 RENV

Abdulbasit Abdulrahim

proti

Rade Európskej únie

a

Európskej komisii

„Vrátenie veci na ďalšie konanie po zrušení rozhodnutia — Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika — Obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, so sieťou Al‑Káida a s Talibanom — Nariadenie (ES) č. 881/2002 — Zmrazenie finančných prostriedkov a ekonomických zdrojov osoby zaradenej do zoznamu zostaveného orgánom Organizácie Spojených národov — Zaradenie mena tejto osoby do zoznamu uvedeného v prílohe I nariadenia (ES) č. 881/2002 — Žaloba o neplatnosť — Prípustnosť — Lehota na podanie žaloby — Prekročenie — Ospravedlniteľný omyl — Základné práva — Právo na obhajobu — Právo na účinnú súdnu ochranu — Právo na ochranu vlastníckeho práva — Právo na ochranu súkromného a rodinného života“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) zo 14. januára 2015

Súdne konanie – Lehoty na podanie žaloby – Preklúzia – Prípad nepredvídateľnej okolnosti alebo vyššej moci – Pojem – Oneskorenie pri poštovej preprave (Článok 263 šiesty odsek ZFEÚ; Štatút Súdneho dvora, článok 45 druhý odsek) Európska únia – Súdne preskúmanie zákonnosti aktov inštitúcií – Nariadenie stanovujúce obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným s Usámom bin Ládinom, so sieťou Al‑Káida a s Talibanom – Rozsah preskúmania (Charta základných práv Európskej únie, článok 47; nariadenie Rady č. 881/2002, príloha I)
Pre priemerného spotrebiteľa Európskej únie existuje riziko zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 o ochrannej známke Spoločenstva medzi na jednej strane obrazovým označením F1‑LIVE, ktorého zápis ako ochrannej známky Spoločenstva sa žiada pre tovary a služby patriace do tried 16, 38 a 41 v zmysle Niceskej dohody, a na druhej strane skoršie zapísanými slovnými ochrannými známkami F1 v Nemecku pre služby v triede 41, v Spojenom kráľovstve pre tovary a služby v triedach 16 a 38 a ako medzinárodné ochranné známky s účinkami v Dánsku, Nemecku, Španielsku, vo Francúzsku, v Taliansku a Maďarsku pre tovary a služby patriace do tried 16, 38 a 41, ako aj obrazovou ochrannou známkou Spoločenstva F1 Formula 1 zapísanou skôr pre tovary a služby v tých istých triedach.

Napriek prvkom vizuálnej, fonetickej a koncepčnej rozdielnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami existuje tiež určitá miera celkovej podobnosti z dôvodu zaradenia slovného prvku skoršej ochrannej známky do obrazovej ochrannej známky uvedenej v prihláške.

Najmä zo skutočnosti, že príslušná skupina verejnosti má v povedomí len nedokonalý obraz predmetných ochranných známok, a to taký, že ich spoločný prvok, ktorým je prvok „f1“, vytvára medzi nimi určitú podobnosť, a zo vzájomnej závislosti rôznych okolností, ktoré sa zohľadňujú, keďže predmetné tovary sú zhodné alebo veľmi podobné, vyplýva, že pravdepodobnosť zámeny vo vnímaní spotrebiteľov nemožno vylúčiť. Inými slovami, je pravdepodobné, že vo vnímaní spotrebiteľov sa tieto dve ochranné známky spájajú s ich obchodným pôvodom, keďže vzhľadom na zhodnú reprodukciu skoršej ochrannej známky F1 si vysvetľujú prihlasovanú ochrannú známku ako jej variant.

(pozri body 29, 30, 45, 52)