SK Úradný vestník Európskej únie C 37/4

Odvolanie podané 19. novembra 2007: S.A.BA.R. SpA proti rozsudku Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) zo 17. septembra 2007 vo veci T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Komisia Európskych spoločenstiev

(Vec C-501/07 P)

(2008/C 37/05)

Jazyk konania: taliančina

Účastníci konania

Odvolateľ: S.A.BA.R. SpA (v zastúpení: E. Coffrini a S. Tesauro, avvocati)

Ďalší účastník konania: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy odvolateľa

— zrušiť a/alebo zmeniť v celosti výrok Súdu prvého stupňa vo veci, voči ktorej bolo podané odvolanie a primerane rozhodnúť,

— rozhodnúť podľa návrhov predložených na prvom stupni.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Rozhodnutím Komisie z 5. júna 2002 (1)„o štátnej pomoci… vo forme oslobodení od dane a zvýhodnených úveroch v prospech podnikov verejných služieb s väčšinovým verejným vlastníctvom“ [neoficiálny preklad] bola schéma oslobodenia od dane z príjmu stanovená v článku 3 ods. 70 zákona č. 549/1995 a v článku 66 ods. 14 zákonného dekrétu č. 331/1993 v zmenenom a doplnenom znení, v prospech akciových spoločností, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty, a ktoré uskutočňujú miestne verejnoprospešné služby, stanovená za štátnu pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom. Rozhodnutie Komisie sa nevzťahovalo na konkrétne spoločnosti, ale na spoločnosti založené podľa článku 22 zákona č. 241/1990, ktorých väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty. Z tohto dôvodu, keďže neboli identifikované žiadne individuálne adresy, nebolo rozhodnutie oznámené žiadnej spoločnosti (a nebolo oznámené ani odvolateľovi). Talianska republika zákonným dekrétom č. 10 z 15. februára 2007 uplatnila vyššie uvedené rozhodnutie tým, že stanovila úlohu výberu daňovým úradom. Z tohto dôvodu 20. marca 2007 daňový úrad v Guastalla poslal odvolávajúcej sa spoločnosti takéto platobné príkazy: platobný príkaz č. 3796 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 1 912 128,47 eur zvýšenú o úroky vo výške 2 192 225 eur; platobný príkaz č. 3799 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 815 406,94 eur zvýšenú o úroky vo výške 783 529 eur; a platobný príkaz č. 3800 z 15. marca 2007 na celkovú sumu 439 549,29 na zvýšenú o úroky vo výške 712 588 eur.

Spoločnosť – odvolateľ však nie je spoločnosť, ktorej väčšinovým akcionárom sú verejné subjekty, ale je úplne verejná. Z tohto dôvodu „zistenia Komisie a jej rozhodnutia“ sa na ňu nemôžu vzťahovať.

Odvolateľ je interne zodpovedný za miestne verejnoprospešné služby v ôsmych pridružených obciach a bola založená výlučne za týmto účelom v súlade s právnymi ustanoveniami.

Odvolateľ má na verejnoprospešné služby v miestnom dosahu monopol, bez toho, aby bol schopný ovplyvniť hospodársku súťaž, ktorá nie je, pretože neexistuje trh.

Spoločnosť, ktorej jedinými akcionármi sú verejné subjekty, nie je nič iné ako nepriamy orgán pridružených obcí, ktoré sú skutočnými príjemcami finančnej pomoci napadnutej Komisiou.

Z objektívnych a subjektívnych dôvodov preto nemôže byť daňové oslobodenie poskytnuté odvolateľovi považované za neoprávnenú štátnu pomoc v rozpore s požiadavkami článku 87 ES.

Z uvedených dôvodov bola podaná žaloba na Súd prvého stupňa proti vyššie uvedenému rozhodnutiu Komisie. Bola zapísaná do registra ako vec T-176/07 a pridelená štvrtej komore. Súd prvého stupňa žalobu odmietol ako neprípustnú 17. septembra 2007 z dôvodu, že bola podaná po lehote stanovenej v piatom odseku článku 230 ES, v ktorom sa stanovuje, že žaloba o zrušenie by sa mala začať do dvoch mesiacov od zverejnenia napadnutého opatrenia, alebo od jeho oznámenia žalobcovi, alebo ak toto chýba, odo dňa, keď sa o ňom žalobca dozvedel, a v tom prípade v súlade s článkom 102 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.

Tvrdí, že toto zistenie je nepodložené, tiež vo svetle rozsudkov zo 17. septembra 1980 (730/79) (2); zo 14. novembra 1984 (323/82) (3); z 12. decembra 1996 (T-358/94) (4) a najmä rozsudku tretej komory Súdneho dvora z 23. februára 2006 vo veci C-346/03 (5), na základe ktorých sa v tomto odvolaní požaduje, aby uznesenie Súdu prvého stupňa bolo zmenené.

Žaloba bola na Súd prvého stupňa podaná okamžite potom, ako sa odvolávajúca spoločnosť dozvedela, že bola jednou zo spoločností, ktorým bolo rozhodnutie Komisie určené, t. j. keď jej boli doručené platobné príkazy vydané daňovým úradom.

Rozhodnutie Súdu prvého stupňa je spochybnené takisto z dôvodu, že uviedlo do platnosti chybné uplatňovanie článku 225 ES.

Návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie sa má požadovať za neoddeliteľne spojený so žiadosťou, aby odvolateľ nebol týmto rozhodnutím dotknutý. Takisto sa požaduje, aby uznesenie Súdu prvého stupňa bolo zmenené aj ohľadom zjavnej nepríslušnosti ratione materiae zo strany Súdu prvého stupňa.

(1) Ú. v. EÚ L 77, 2003, s. 21.

(2) Zb. 1980, s. 2671.

(3) Zb. 1984, s. 3809.

(4) Zb. 1996, s. II-2109.

(5) Zb. 2005, s. I-6159.