ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 431/14

Rozsudok Súdneho dvora (štvrtá komora) z 2. septembra 2021 – Európska komisia/Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska

(Vec C-57/19 P) (1)

(Odvolanie - Štátna pomoc - Schéma pomoci - Článok 108 ods. 2 a 3 ZFEÚ - Nariadenie (ES) č. 659/1999 - Článok 4 ods. 3 a 4 - Pojem „pochybnosti o zlučiteľnosti oznamovaného opatrenia so spoločným trhom“ - Rozhodnutie o nevznesení námietok - Nezačatie konania vo veci formálneho zisťovania - Usmernenie o štátnej pomoci v oblasti ochrany životného prostredia a energetiky na roky 2014 – 2020 - Kódex najlepšej praxe pre uskutočňovanie konaní vo veci kontroly štátnej pomoci - Kontakty „pred oznámením opatrenia“ - Procesné práva dotknutých osôb - Trh s kapacitou elektrickej energie v Spojenom kráľovstve)

(2021/C 431/13)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: É. Gippini Fournier a P. Němečková, splnomocnení zástupcovia)

Ďalší účastníci konania: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd (v zastúpení: J. Derenne a D. Vallindas, avocats, a C. Ziegler, Rechtsanwalt), Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (v zastúpení: pôvodne F. Shibli, S. McCrory a Z. Lavery, neskôr F. Shibli a S. McCrory, splnomocnení zástupcovia, za právnej pomoci G. Facenna, QC, a D. Mackersie, barrister)

Vedľajší účastník, ktorý v konaní podporuje odvolateľku: Poľská republika (v zastúpení: B. Majczyna, splnomocnený zástupca)

Výrok rozsudku

1. Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 15. novembra 2018, Tempus Energy a Tempus Energy Technology/Komisia (T-793/14, EU:T:2018:790), sa zrušuje.

2. Žaloba vo veci T-793/14 sa zamieta.

3. Tempus Energy Ltd a Tempus Energy Technology Ltd znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii v rámci konaní na Všeobecnom súde Európskej únie a na Súdnom dvore.

4. Poľská republika a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska znášajú svoje vlastné trovy konania.

(1) Ú. v. EÚ C 148, 29.4.2019.
Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 11. novembra 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Rechtbank Amsterdam – Holandsko) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV a i.

(Vec C-819/19) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Články 81, 84 a 85 ES - Článok 53 Dohody o EHP - Kartelové dohody - Konanie podnikov v odvetví leteckej dopravy medzi Európskym hospodárskym priestorom (EHP) a tretími krajinami, ku ktorému došlo počas účinnosti článkov 84 a 85 ES - Žaloba o náhradu škody - Právomoc vnútroštátnych súdov uplatniť článok 81 ES a článok 53 Dohody o EHP)

(2022/C 11/02)

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Rechtbank Amsterdam

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyne: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

Žalované: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

Výrok rozsudku

Články 81, 84 a 85 ES, ako aj článok 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore z 2. mája 1992 sa majú vykladať v tom zmysle, že vnútroštátny súd má právomoc uplatniť článok 81 ES a článok 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore v súkromnoprávnom spore týkajúcom sa žaloby o náhradu škody, o ktorej rozhoduje po nadobudnutí účinnosti nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 [ES], na konanie podnikov v odvetví leteckej dopravy medzi členským štátom a inou treťou krajinou, ako je Švajčiarsko, ku ktorému došlo pred 1. májom 2004, na konanie podnikov v odvetví leteckej dopravy medzi členským štátom a Švajčiarskom, ku ktorému došlo pred 1. júnom 2002, a na konanie podnikov v odvetví leteckej dopravy medzi krajinou Európskeho hospodárskeho priestoru, ktorá nie je členským štátom, a treťou krajinou, ku ktorému došlo pred 19. májom 2005, aj keď by v súvislosti s týmto konaním nebolo prijaté žiadne rozhodnutie na základe článku 84 ES alebo článku 85 ES, pokiaľ uvedené konanie mohlo ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a obchod medzi zmluvnými stranami Dohody o Európskom hospodárskom priestore.

(1) Ú. v. EÚ C 95, 23.3.2020.
C 119/4

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. januára 2022 – Európska komisia/Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

(Vec C-891/19 P) (1)

(Odvolanie - Dumping - Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/804 - Dovoz určitých bezšvových rúr a rúrok s pôvodom v Číne - Konečné antidumpingové clo - Nariadenie (EÚ) 2016/1036 - Článok 3 ods. 2, 3 a 6 a článok 17 - Stanovenie ujmy - Preskúmanie vplyvu dumpingových dovozov na ceny podobných výrobkov predávaných na trhu Európskej únie - Analýza cenového podhodnotenia - Uplatnenie metódy kontrolných čísel výrobku (PCN) - Povinnosť Európskej komisie zohľadniť rôzne segmenty trhu týkajúce sa posudzovaného výrobku, ako aj celkový predaj podobných výrobkov výrobcov z Európskej únie zaradených do vzorky)

(2022/C 119/05)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Európska komisia (v zastúpení: pôvodne T. Maxian Rusche a N. Kuplewatzky, neskôr T. Maxian Rusche a A. Demeneix napokon T. Maxian Rusche a K. Blanck, splnomocnení zástupcovia)

Ďalší účastníci konania: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (v zastúpení: E. Vermulst a J. Cornelis, advocaten), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH, (v zastúpení: G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Výrok rozsudku

1. Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 24. septembra 2019, Hubei Xinyegang Special Tube/Komisia (T-500/17, neuverejnený, EU:T:2019:691), sa zrušuje.

2. Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie.

3. O trovách konania sa rozhodne neskôr.

(1) Ú. v. EÚ C 45, 10.2.2020.
1.

Talianska republika si tým, že nezabezpečila, aby nedochádzalo k systematickému a pretrvávajúcemu prekračovaniu limitných hodnôt pre oxid dusičitý (NO2), — od roku 2010 do roku 2018 vrátane v zónach IT0118 (Turínska aglomerácia), IT0306 (Milánska aglomerácia), IT0307 (Bergamská aglomerácia), IT0308 (Brescianská aglomerácia), IT0711 (obec Janov); IT0906 (Florentská aglomerácia) a IT1215 (Rímska aglomerácia), — od roku 2010 do roku 2017 vrátane v zóne IT0309 (zóna A – nížina s vysokou mierou urbanizácie), — od roku 2010 do roku 2012 a od roku 2014 do roku 2018 vrátene v zóne IT1912 (Katanská aglomerácia), ako aj — od roku 2010 do roku 2012 a od roku 2014 do roku 2017 vrátene v zóne IT1914 (priemyselné oblasti), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 13 ods. 1 v spojení s prílohou XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, a tým, že s účinnosťou od 11. júna 2010 neprijala vhodné opatrenia na zabezpečenie dodržiavania ročných hraničných hodnôt pre NO2 vo všetkých týchto zónach, a najmä tým, že nezabezpečila, aby plány kvality ovzdušia stanovovali vhodné opatrenia, aby obdobie, kedy sú uvedené hraničné hodnoty presahované, bolo čo možno najkratšie, si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo samotného článku 23 ods. 1 tejto smernice a v spojení s prílohou XV bodom A tejto smernice.
1.

Bulharská republika, tým, že nedbala o to, aby v zóne BG0006 (juhovýchod) neboli systematicky a sústavne prekračované jednak od roku 2007 až do roku 2018 vrátane, limitná hodnota stanovená pre oxid siričitý (SO2) a, na druhej strane, od roku 2007 až do roku 2018 vrátane, s výnimkou rokov 2010 a 2012, denná limitná hodnota stanovená pre túto znečisťujúcu látku, porušila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo spojených ustanovení článku 13 ods. 1 a prílohy XI smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/50/ES z 21. mája 2008 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe, a tým, že neprijala od 11. júna 2010 vhodné opatrenia na zabezpečenie dodržiavania limitných hodnôt stanovených pre SO2 v tejto zóne a, najmä tým, že nedbala na to, aby plány kvality ovzdušia stanovovali vhodné opatrenia na to, aby obdobie prekročenia týchto limitných hodnôt bolo najkratšie možné, porušila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo spojených ustanovení článku 23 ods. 1 a prílohy XV, oddielu A tejto smernice.
1.

Článok 20 ZFEÚ sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby členský štát zamietol žiadosť o zlúčenie rodiny, ktorú podal v prospech štátneho príslušníka tretej krajiny rodinný príslušník občana Únie, ktorý má štátnu príslušnosť tohto členského štátu a ktorý nikdy nevyužil svoje právo na voľný pohyb, a to len z dôvodu, že tento občan Únie nemá pre seba a tohto rodinného príslušníka dostatočné finančné zdroje na to, aby sa nestal záťažou pre vnútroštátny systém sociálnej pomoci, bez toho, aby sa preskúmalo, či medzi uvedeným občanom Únie a uvedeným rodinným príslušníkom existuje taký vzťah závislosti, že v prípade odmietnutia priznania odvodeného práva na pobyt tomuto rodinnému príslušníkovi by bol tento občan Únie nútený opustiť územie Európskej únie ako celok a bol by tak zbavený účinného využívania podstaty práv, ktoré mu priznáva jeho postavenie občana Únie.
1.

Článok 6 ods. 1 smernice Rady 93/13/EHS z 5. apríla 1993 o nekalých podmienkach v spotrebiteľských zmluvách sa má vykladať v tom zmysle, že prináleží vnútroštátnemu súdu konštatovať nekalú povahu podmienky v zmluve uzavretej medzi predajcom alebo dodávateľom a spotrebiteľom, aj keď ju tieto zmluvné strany zmenili zmluvne. Takéto konštatovanie vedie k obnoveniu situácie, ktorá by nastala u spotrebiteľa v prípade neexistencie tejto podmienky, ktorej nekalá povaha by bola konštatovaná, s výnimkou prípadu, ak by sa spotrebiteľ vzdal prostredníctvom zmeny uvedenej nekalej podmienky takéhoto obnovenia slobodným a vedomým súhlasom, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu. Z tohto ustanovenia však nevyplýva, že by konštatovanie nekalej povahy pôvodnej podmienky malo v zásade za následok zrušenie zmluvy, keďže zmena tejto podmienky umožnila obnoviť rovnováhu medzi povinnosťami a právami týchto zmluvných strán vyplývajúcimi zo zmluvy a odstrániť vadu, ktorú obsahovala.
3.

Ak právna úprava členského štátu vydávajúceho zatykač neobsahuje ustanovenia upravujúce súdny prostriedok nápravy na účely preskúmania podmienok, za ktorých bol európsky zatykač vydaný orgánom, ktorý hoci sa podieľa na výkone spravodlivosti v tomto členskom štáte, nie je sám súdom, má sa rámcové rozhodnutie 2002/584, zmenené rámcovým rozhodnutím 2009/299, s prihliadnutím na právo na účinnú súdnu ochranu zaručené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, vykladať v tom zmysle, že povoľuje vnútroštátnemu súdu rozhodujúcemu o opravnom prostriedku, ktorým sa napáda zákonnosť ponechania vo vyšetrovacej väzbe osoby odovzdanej z titulu európskeho zatykača vydaného na základe vnútroštátneho aktu, ktorý nemožno kvalifikovať ako „[vnútroštátny] zatykač alebo iné vykonateľné súdne rozhodnutie s rovnakým účinkom“ v zmysle článku 8 ods. 1 písm. c) tohto rámcového rozhodnutia, a v rámci ktorého je uplatnený dôvod založený na neplatnosti tohto európskeho zatykača podľa práva Únie, aby vyhlásil, že má právomoc na vykonanie takéhoto preskúmania platnosti. Rámcové rozhodnutie 2002/584, zmenené rámcovým rozhodnutím 2009/299, s prihliadnutím na právo na účinnú súdnu ochranu zaručené v článku 47 Charty základných práv Európskej únie, sa má vykladať v tom zmysle, že nevyžadujú, aby konštatovanie vnútroštátneho súdu, že dotknutý európsky zatykač bol vydaný v rozpore s článkom 8 ods. 1 písm. c) tohto rámcového rozhodnutia, pretože sa nezakladá na „[vnútroštátnom] zatykači alebo inom vykonateľnom súdnom rozhodnutí s rovnakým účinkom“ v zmysle tohto ustanovenia, malo za následok prepustenie osoby vzatej do vyšetrovacej väzby po tom, čo ju vykonávajúci členský štát odovzdal členskému štátu vydávajúcemu zatykač. Prináleží teda vnútroštátnemu súdu, aby v súlade so svojim vnútroštátnym právom rozhodol, aké dôsledky môže mať neexistencia takého vnútroštátneho aktu ako právneho základu dotknutého európskeho zatykača na rozhodnutie ponechať alebo neponechať obvineného vo vyšetrovacej väzbe.
Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 20. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Spojené kráľovstvo) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Vec C-209/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Colná únia - Posúdenie platnosti - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 1357/2013 - Určenie krajiny pôvodu solárnych modulov zmontovaných v tretej krajine zo solárnych článkov vyrobených v inej tretej krajine - Nariadenie (EHS) č. 2913/92 - Colný kódex Spoločenstva - Článok 24 - Pôvod tovaru, na ktorého výrobe sa podieľali viaceré tretie krajiny - Pojem „posledné podstatné spracovanie alebo prepracovanie“)

(2021/C 278/31)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Renesola UK Ltd

Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok rozsudku

Preskúmaním prvej prejudiciálnej otázky nebola zistená nijaká skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 1357/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa mení nariadenie (EHS) č. 2454/93, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva.

(1) Ú. v. EÚ C 262, 10.8.2020.
C 278/21

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 6. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Taliansko) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

(Vec C-142/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Aproximácia právnych predpisov - Nariadenie (ES) č. 765/2008 - Požiadavky akreditácie a dohľadu nad trhom v súvislosti s uvádzaním výrobkov na trh - Jeden vnútroštátny akreditačný orgán - Vydanie osvedčenia o akreditácii orgánom posudzovania zhody - Akreditačný orgán so sídlom v treťom štáte - Článok 56 ZFEÚ - Článok 102 ZFEÚ - Články 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie - Platnosť)

(2021/C 278/29)

Jazyk konania: taliančina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobkyňa: Analisi G. Caracciolo srl

Žalované: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

za účasti: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

Výrok rozsudku

1. Článok 4 ods. 1 a 5 a článok 7 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 z 9. júla 2008, ktorým sa stanovujú požiadavky akreditácie a dohľadu nad trhom v súvislosti s uvádzaním výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 339/93, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takému výkladu vnútroštátnej právnej úpravy, podľa ktorého akreditačnú činnosť môžu vykonávať iné subjekty než jediný vnútroštátny akreditačný orgán v zmysle tohto nariadenia, ktoré majú sídlo v treťom štáte, a to aj vtedy, pokiaľ tieto subjekty zaručujú dodržiavanie medzinárodných noriem a preukazujú – najmä prostredníctvom dohôd o vzájomnom uznávaní – že majú rovnocennú odbornosť ako tento jediný vnútroštátny akreditačný orgán.

2. Preskúmanie druhej prejudiciálnej otázky neodhalilo nijakú skutočnosť, ktorá by mohla mať vplyv na platnosť ustanovení kapitoly II nariadenia č. 765/2008 z hľadiska článkov 56 a 102 ZFEÚ, ako aj článkov 20 a 21 Charty základných práv Európskej únie.

(1) Ú. v. EÚ C 209, 22.6.2020.
Rozsudok Súdneho dvora (šiesta komora) z 12. mája 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Španielsko) – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

(Vec C-130/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Rovnaké zaobchádzanie s mužmi a ženami v oblasti sociálneho zabezpečenia - Smernica č. 79/7/EHS - Článok 4 ods. 1 - Diskriminácia na základe pohlavia - Vnútroštátna právna úprava, ktorá stanovuje poskytnutie príspevku k dôchodku z dôvodu materstva ženám s určitým počtom detí - Vylúčenie nároku na tento príspevok k dôchodku u žien, ktoré požiadali o odchod do predčasného dôchodku - Pôsobnosť smernice 79/7/EHS)

(2021/C 278/28)

Jazyk konania: španielčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: YJ

Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Výrok rozsudku

Smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením sa neuplatňuje na vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá stanovuje v prospech žien, ktoré mali aspoň dve biologické alebo osvojené deti, príspevok k dôchodku z dôvodu materstva v prípade odchodu do dôchodku vo veku stanovenom v zákone alebo odchodu do predčasného dôchodku z určitých dôvodov stanovených v zákone, nie však v prípade dobrovoľného odchodu dotknutej osoby do predčasného dôchodku.

(1) Ú. v. EÚ C 201, 15.6.2020.
C 349/12

Rozsudok Súdneho dvora (desiata komora) z 15. júla 2021 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Hof van beroep te Antwerpen – Belgicko) – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën/Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

(Vec C-362/20) (1)

(Návrh na začatie prejudiciálneho konania - Obchodná politika - Nariadenie (EÚ) č. 1071/2012 - Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 430/2013 - Spoločný colný sadzobník - Colné zaradenie - Kombinovaná nomenklatúra - Podpoložky 7307 11 10, 7307 19 10 a 7307 19 90 - Rozsah - Colné zaradenie vyplývajúce z rozsudku Súdneho dvora - Konečné antidumpingové clo na dovoz liateho príslušenstva so závitom na rúry alebo rúrky z kujnej liatiny - Uplatniteľnosť konečného antidumpingového cla na liate príslušenstvo so závitom na rúry alebo rúrky z liatiny s guľôčkovým grafitom)

(2021/C 349/15)

Jazyk konania: holandčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Hof van beroep te Antwerpen

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën

Žalovaní: Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

Výrok rozsudku

Nariadenie Komisie (EÚ) č. 1071/2012 zo 14. novembra 2012, ktorým sa ukladá dočasné antidumpingové clo na dovoz liateho príslušenstva so závitom na rúry alebo rúrky z kujnej liatiny s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a Thajsku, ako aj vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 430/2013 z 13. mája 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz liateho príslušenstva so závitom na rúry alebo rúrky z kujnej liatiny s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a Thajsku a ktorým sa ukončuje konanie týkajúce sa Indonézie v znení pred jeho zmenami vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2019/262 zo 14. februára 2019 sa majú vykladať v tom zmysle, že dočasné a konečné antidumpingové clo uložené týmito nariadeniami sa uplatňujú na liate príslušenstvo so závitom na rúry alebo rúrky z liatiny s guľôčkovým grafitom s pôvodom v Číne.

(1) Ú. v. EÚ C 399, 23.11.2020.
1.

Článok 13 ods. 1, článok 14 ods. 9 a článok 18 písm. c) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 913/2010 z 22. septembra 2010 o európskej železničnej sieti pre konkurencieschopnú nákladnú dopravu, ako aj článok 27 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2012/34/EÚ z 21. novembra 2012, ktorou sa zriaďuje jednotný európsky železničný priestor v spojení s prílohou IV bodom 3 písm. a) tejto smernice, sa majú vykladať v tom zmysle, že manažér infraštruktúry, ktorý je definovaný v článku 3 bode 2 uvedenej smernice, je orgánom príslušným na to, aby v rámci podmienok na používanie vnútroštátnej siete prijal pravidlá uplatniteľné na postup podávania žiadostí o kapacitu infraštruktúry na mieste jedného kontaktu stanovenom v tomto článku 13 ods. 1, a to aj v prípade výlučného používania určeného elektronického rezervačného systému.
6.

Článok 14 ods. 1 smernice 2008/48 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa veriteľ odvolal na preklúziu práva, keď spotrebiteľ uplatnil svoje právo na odstúpenie od zmluvy v súlade s týmto ustanovením, a to v prípade, ak jedna z povinných náležitostí uvedených v článku 10 ods. 2 tejto smernice nebola uvedená v zmluve o úvere a nebola ani dodatočne riadne oznámená, a to bez ohľadu na to, či tento spotrebiteľ nevedel o existencii svojho práva na odstúpenie od zmluvy, pričom nebol za túto nevedomosť zodpovedný.