ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

v prípade, že by bol článok 4 ods. 3 uplatniteľný na prípravné legislatívne práce aj po nadobudnutí účinnosti Lisabonskej zmluvy a Charty základných práv Európskej únie, Európsky parlament by sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a nesprávne by uplatnil kritérium prevažujúceho verejného záujmu.
SK Úradný vestník Európskej únie C 294/68

Žaloba podaná 1. apríla 2015 – Brinkmann (Steel Trading) a i./Komisia a ECB

(Vec T-161/15)

(2015/C 294/83)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobcovia: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londýn, Spojené kráľovstvo), Dalmar investments Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy), Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahamy), Forestborne Ltd (Tortola), International Corporate Management Company SA (Luxemburg, Luxembursko), Kraxis Investments Ltd (Nikózia, Cyprus), Magnamox Management Ltd (Nikózia), Megamatic Technologies Ltd (Nikózia), Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta), Chupit Ltd (Nikózia), Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nikózia), First Trade International Ltd (Tortola), Fitinvest Ltd (Limassol, Cyprus), Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola), Limtan Investments Ltd (Larnaka, Cyprus), Minnesota Trading Ltd (Nikózia), Protoconsult Ltd (Nikózia), Transcoal Trading Ltd (Nikózia) a Veft Management Ltd (Nikózia) (v zastúpení: R. Nowinski, barrister)

Žalované: Európska komisia a Európska centrálna banka

Návrhy

Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:

— uložil Európskej únii povinnosť nahradiť škody, ktoré žalobcom vznikli v dôsledku prijatia a uplatňovania Memoranda o porozumení o osobitnej podmienenosti hospodárskej politiky vo výške uvedenej v žalobe alebo vo výške, ktorú bude Všeobecný súd považovať za primeranú,

— uložil Európskej únii povinnosť nahradiť trovy konania súvisiace s podaním tejto žaloby.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody.

1. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článku 18 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a článku 21 ods. 2 Charty základných práv v tom, že Komisia a ECB konali protiprávne, keď diskriminovali Cyprus, a tým diskriminovali aj majiteľov vkladov v cyperských bankách.

2. Druhý žalobný dôvod je založený na tom, že Komisia a ECB konali protiprávne, keď porušili právo majiteľov vkladov na ochranu vlastníctva zaručené Chartou základných práv.
a)

V listoch Európskej komisii v priebehu vyhodnocovania projektu bol nesprávne identifikovaný koordinátor projektu, čím boli listy zasielané osobe, ktorá nebola štatutárnym orgánom, kontaktnou osobou, ani koordinátorom predmetného projektu. Táto skutočnosť je pre prejednávanú vec mimoriadne významná, keďže uvedená osoba nemá nič spoločného so združením AEDEC a v konzorciu LATIN PLAN pôsobí ako člen fínskeho tímu. Európska komisia zjavne dospela k záveru, že uvedenej osobe nemôže byť grant udelený – keďže sa domnievala, že projekt LATIN PLAN koordinovala ako člen AEDEC a zároveň bola členom fínskeho tímu – a to na základe „zákazu kumulácie“, ktorým sa riadi právo Spoločenstva v oblasti grantov, a podľa ktorého môže byť tomu istému príjemcovi z rozpočtu udelený na každú akciu iba jeden grant. Každý partner tímu LATIN PLAN žiada o jedno financovanie z rozpočtu. Ak by bol grant nakoniec udelený tomuto tímu, získala by – podľa nesprávneho záveru Komisie – dotknutá osoba prostriedky ako člen AEDEC, aj ako člen fínskeho tímu.
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Komisia porušila článok 15 ods. 3 ZFEÚ a článok 4 ods. 2 druhú zarážku nariadenia (ES) č. 1049/2001 (2) (ďalej len „nariadenie o transparentnosti“) tým, že nepreukázala, že plné sprístupnenie požadovaných dokumentov žalobkyni by „konkrétne a skutočne“ ohrozilo ochranu príslušného „súdneho konania“, a tým, že riadne neposúdila, či by prevažujúci verejný záujem mohol napriek tomu odôvodniť plné sprístupnenie. Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nepreukázala, že plné sprístupnenie požadovaných dokumentov žalobkyni by „konkrétne a skutočne“ ohrozilo ochranu príslušného „súdneho konania“, pretože po prvé, na požadované dokumenty sa neuplatní prezumpcia ochrany uplatniteľná na „súdne podania“, po druhé, abstraktný odkaz Komisie na zásadu rovnosti zbraní nemôže odôvodniť rozšírenie tejto prezumpcie na mimosúdne dokumenty, a po tretie, abstraktné odkazy Komisie na prebiehajúce konanie, rovnosť zbraní a schopnosť právnej služby obhájiť platnosť smernice o tabakových výrobkoch, nie sú dostatočné na preukázanie, že sprístupnenie by na základe skutkových okolností konkrétne a skutočne ohrozilo ochranu „súdneho konania“.
2.

Druhý žalobný dôvod týkajúci sa „nákladov na vonkajšiu pomoc“ založený na porušení a nesprávnom uplatnení nariadenia (ES) č. 1078/2008, článku 16 smernice 2004/18/ES a článku 14 nariadenia Rady (ES) č. 199/2008 z 25. februára 2008 o vytvorení rámca Spoločenstva pre zber, správu a využívanie údajov v odvetví rybného hospodárstva a pre podporu vedeckého poradenstva súvisiaceho so spoločnou politikou v oblasti rybného hospodárstva, ako aj na porušení a na nesprávnom uplatnení zásady oprávnených očakávaní. — V tejto súvislosti žalobca uvádza, že sťažnosť týkajúca sa nevyhlásenia verejného obstarávania na zadanie služby spoločnosti Studio Nouvelle S.r.l. je v rozpore s článkom 16 písm. f) smernice 2004/18/ES, ktorý vylučuje predmetné služby z pôsobnosti právnych predpisov o verejnom obstarávaní. V každom prípade, IREPA vytvorila konkurenčné prostredie tým, že pozvala do súťaže ďalších päť hospodárskych subjektov v súlade so zásadami uplatňujúcimi sa na verejné obstarávanie. — Žalobca tiež uvádza, že námietka týkajúca sa nedostatku údajov o kontrolách vykonávaných v súvislosti so službami, ktoré poskytovala spoločnosť Studio Nouvelle S.r.l. je protiprávna, keďže porušuje článok 14 nariadenia (ES) č. 199/2008, ktoré neobsahuje žiadne osobitné podmienky kontrol, namiesto toho sú tieto podmienky uvedené v národnom pláne schválenom Európskou komisiou, z čoho vyplývajú oprávnené očakávania týkajúce sa platnosti týchto pravidiel. — Podľa žalobcu, je námietka týkajúca sa zahrnutia nákladov, ktoré ešte štátu v skutočnosti nevznikli, do žiadosti o vrátenie sumy protiprávne, keďže vykázané sumy boli zahrnuté do Národného programu 2009/2010 v súlade s článkami 7, 10 a 11 nariadenia (ES) č. 1078/2008 a sama Komisia schválila tento druh vykazovania v súvislosti s dokumentmi týkajúcimi sa programu 2008, z čoho vyplývajú oprávnené očakávania týkajúce sa platby.
—

V tejto súvislosti žalobkyne tvrdia, že varovné upozornenia v informácii o výrobku a ďalšie obmedzenia pripustenia uvedenia lieku na trh a s tým spojené záväzky, ktoré stanovuje vykonávacie rozhodnutie, sú neproporcionálne a porušujú zásadu rovnosti zaobchádzania. Osobitne obmedzenie dĺžky užívania so súčasným vylúčením opätovného užívania lieku spolu so stanovenou úpravou informácie o výrobku je neproporcionálne. V každom prípade malo byť namiesto obmedzenia dĺžky užívania so súčasným vylúčením opätovného užívania a s tým spojeným záväzkami nariadené vypracovanie štúdie ako miernejší spôsob preskúmania údajných pochybností o bezpečnosti.
—

v nadväznosti na to je rozhodnutie námietkového oddelenia ÚHVT z 20. decembra 2013 konečné, a tým aj zamietnutie prihlášky slovnej ochrannej známky Spoločenstva č. 1 1 1 70 966„SQUEEZE LIFE“ pre tovary zaradené do triedy 32 a čiastočne pre služby zaradené do triedy 35,
SK Úradný vestník Európskej únie C 292/50

Žaloba podaná 24. júna 2014 – Holistic Innovation Institute/Komisia

(Vec T-468/14)

2014/C 292/61

Jazyk konania: španielčina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španielsko) (v zastúpení: R. Muñiz García, advokát)

Žalovaná: Európska komisia

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd zrušil rozhodnutie o vylúčení žalobkyne z projektu eDIGIREGION a priznal jej náhradu škody, pričom žalovanej výslovne uložil povinnosť zaplatiť sumu 3 0 55 000 eur alebo subsidiárne sumu, ktorú určí súdny znalec, a úroky podľa žalobného návrhu

Dôvody a hlavné tvrdenia

Táto žaloba smeruje proti rozhodnutiu vylúčiť žalobkyňu, spoločnosť pôsobiacu najmä v oblasti telekomunikácií, výskumu a vývoja a poskytujúcu poradenské služby v oblasti telekomunikácií, výskumu a inovácií, z účasti na európskom projekte eDIGIREGION v rámci siedmeho rámcového programu.

Žalobkyňa v tomto smere uvádza, že od svojho založenia sa v úzkom kontakte s inými subjektmi podieľala na vypracovaní projektu eDIGIREGION, pričom v dobe od júla 2011 do januára 2012 sa zúčastnila na mnohých rokovaniach v Bruseli a na mnohých audio konferenciách, čo viedlo k založeniu európskeho konzorcia, ktoré predložilo návrh projektu eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). V uvedenom návrhu projektu je žalobkyňa piatym spoločníkom konzorcia s rozpočtom 4 91 400,00 eur a s príspevkom Komisie vo výške 4 38 165,00 eur (14,61 % celkovej požadovanej sumy).

Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza, že argumenty Európskej komisie sú úplne nedôvodné a porušujú zásadnú požiadavku vyžadovanú k tomu, aby Komisia mohla rozhodnúť o ukončení účasti podniku na projekte, ktorý bol kladne hodnotený: argumenty musia byť jasné, jednoznačné a riadne odôvodnené.

Žalobkyňa konkrétne tvrdí, že je technologicky a operačne pripravená na účasť v konzorciu eDIGIREGION, má dostatočnú finančnú kapacitu, aby uniesla svoj príslušný podiel na spolufinancovaní, a má dostatočnú skúsenosť v riadení a správe projektov.

Žalobkyňa sa v tomto smere domnieva, že medzi obsahom listu oznamujúceho ukončenie účasti na projekte, ktorý podpísal generálny riaditeľ, a argumentmi uvedenými v prílohe tohto listu existujú zjavné rozpory.
—

po nadobudnutí právoplatnosti predbežného rozsudku o návrhoch uvádzaných v prvej zarážke týchto návrhov a po pojednávaní a predložení dôkazov týkajúcich sa celkovej výšky majetkovej ujmy, náhradu ktorej žiadajú žalobcovia v rámci tejto žaloby, zaviazal Európsku úniu na nahradenie majetkovej ujmy spôsobenej každému zo žalobcov nezákonným opomenutím Európskej komisie, ktoré bolo opísané v prvej zarážke týchto návrhov a to celej utrpenej ujmy (damnum emergens) a celého ušlého zisku (lucrum cessans) žalobcov počas obdobia od 1. januára 2012 do dátumu, keď Všeobecný súd zašle ministerstvám financií a spravodlivosti Chorvátskej republiky príslušné žiadosti na sumu 6 00 000 eur za každý kalendárny rok a pre každého zo žalobcov, zvýšenú o úroky z omeškania so sadzbou 12 % ročne za obdobie: — pokiaľ ide o náhradu celkovej výšky ujmy, od 1. januára 2012 do zaplatenia, — pokiaľ ide o náhradu ušlého zisku, ktorý žalobcom ušiel za rok 2012, od 1. januára 2013 do zaplatenia, — pokiaľ ide o náhradu ušlého zisku, ktorý žalobcom ušiel za rok 2013, od 1. januára 2014 do zaplatenia, — pokiaľ ide o náhradu ušlého zisku, ktorý žalobcom ušiel za rok 2014, od 1. januára 2015 do zaplatenia,
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada Európskej únie (ďalej len „Rada“) vydala rozhodnutie a nariadenie bez riadneho právneho základu. Tvrdenia na podporu žalobného dôvodu zahŕňajú, a) že rozhodnutie nesplnilo podmienky na to, aby sa Rada mohla dovolávať článku 29 ZEÚ. Okrem iného: i) Rada výslovne uviedla ciele (upevnenie právneho štátu a rešpektovanie ľudských práv na Ukrajine), ktoré v skutočnosti Rada nemohla podporiť, ktoré sa potom uviedli ako dôvody pre zaradenie do zoznamu (v spojitosti s údajnou spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a ich protiprávnym prevodom mimo Ukrajinu, čo žalobca popiera), a ktoré ani neboli v súlade s uvedenými alebo inými relevantnými cieľmi článku 21 ZEÚ, ani tieto nespĺňali. ii) Rozhodnutie a nariadenie sú v rozpore s inými relevantnými cieľmi uvedenými v článku 21, keďže zlyhali v „upevňovaní a podpore demokracie ... [a] zásad medzinárodného práva“ predovšetkým tým, že nesprávne vychádzali z toho a podľa toho aj konali, že pri legitímne demokraticky zvolenom prezidentovi Ukrajiny, prezidentovi Janukovyčovi, sa v rozpore s právom Ukrajiny a medzinárodným právom jednalo o „bývalého prezidenta“, a tým, že podporili takzvaného „dočasného prezidenta a vládu“, ktorí neboli zákonne a demokraticky zvolení, a ktorí získali svoju moc niekedy použitím nezákonnej sily v rozpore s právnym štátom, demokratickými zásadami a medzinárodným právom. b) Podmienky na odvolanie sa na článok 215 ZFEÚ neboli splnené, pretože neexistovalo platné rozhodnutie podľa kapitoly 2 hlavy V ZEÚ. c) Dostatočná spojitosť na uplatnenie článku 215 ZFEÚ voči žalobcovi nebola daná.
3.

Tretí žalobný dôvod založený na porušení práva na prístup k dokumentom podľa článku 42 Charty základných práv Európskej únie, článku 15 ods. 3 ZFEÚ a podľa nariadenia (ES) č. 1049/2001 (4) — Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 2 ods. 1 nariadenia č. 1049/2001 a teda aj článok 15 ods. 3 ZFEÚ a článok 42 Charty základných práv Európskej únie, pretože má právo na prístup k dokumentom, o ktoré žiada, a neexistovali dôvody vylúčenia, pre ktoré by mohol byť prístup odopretý. — V tomto smere uvádza žalobkyňa, že Komisia v rozpore so svojimi povinnosťami nevykonala individuálny a konkrétny prieskum požadovaných dokumentov a svoje rozhodnutie nesprávne oprela o všeobecnú výnimku. Navyše existoval prevažujúci verejný záujem zverejniť predmetné dokumenty. Túto skutočnosť Komisia v rozpore so svojimi povinnosťami neuznala. Komisia nevykonala posúdenia, ktoré vyžaduje článok 4 nariadenia č. 1049/2001, a všeobecne odkázala na ochranu účelu skúmania.
SK Úradný vestník Európskej únie C 159/33

Žaloba podaná 28. feburára 2014 – JingAo Solar a i./Rada

(Vec T-157/14)

2014/C 159/45

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyne: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Šanghaj, Čína), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Čína), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Čína), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Šanghaj) a JA Solar GmbH (Mníchov, Nemecko) (v zastúpení: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)

Žalovaná: Rada Európskej únie

Návrhy

Žalobkyne navrhujú, aby Všeobecný súd:

— vyhlásil žalobu za prípustnú,

— zrušil vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 1238/2013 z 2. decembra 2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz fotovoltických modulov na báze kryštalického kremíka a hlavných komponentov (t. j. článkov) s pôvodom v Čínskej ľudovej republike alebo odosielaných z Čínskej ľudovej republiky (Ú. v. EÚ L 325, s. 1) v rozsahu, v akom sa týka žalobkýň,

— zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Na podporu svojej žaloby žalobkyne uvádzajú šesť žalobných dôvodov.

1. Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie stanovením antidumpingových opatrení na fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a hlavné komponenty odosielané z Čínskej ľudovej republiky, hoci v oznámení o začatí konania sa uvádzali len fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a hlavné komponenty s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, porušili článok 5 ods. 10 a 11 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 (1).

2. Druhý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie stanovením antidumpingových opatrení na fotovoltické moduly, ktoré neboli predmetom antidumpingového vyšetrovania, porušili články 1 a 17 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

3. Tretí žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie uplatnením metódy, ktorá sa netýka trhovej ekonomiky, na výpočet dumpingového rozpätia výrobkov z krajín s trhovou ekonomikou porušili článok 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

4. Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie tým, že uskutočnili jediné vyšetrovanie pre dva odlišné výrobky (t. j. fotovoltické moduly na báze kryštalického kremíka a články), porušili článok 1 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

5. Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že inštitúcie tým, že nepreskúmali žiadosti žalobkýň o zaobchádzanie za podmienok v trhovej ekonomike, porušili článok 2 ods. 7 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

6. Šiesty žalobný dôvod je založený na tvrdení, inštitúcie tým, že osobitne nevyčíslili ujmu spôsobenú priemyslu Únie dumpingovým dovozom aj ostatnými známymi okolnosťami, a v dôsledku toho stanovili clo vo výške, ktorá presahuje to, čo je nevyhnutné na náhradu ujmy priemyslu Únie spôsobenej dumpingovým dovozom, porušili článok 3 a článok 9 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009.

(1) Nariadenie Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51).
1.

Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že odvolací senát nesprávne rozhodol, že kumulatívna zásada v prílohách nariadenia REACH týkajúca sa testov znamená, že iný druh je štandardnou požiadavkou prílohy X nariadenia (ES) č. 1907/2006 (množstvo). Na podporu tohto žalobného dôvodu žalobkyňa uvádza, že: — Úvahy odvolacieho senátu sú non sequitur. Požiadavky týkajúce sa testov sa nevyhnutne nezvyšujú s prechodom na väčšie množstvo: kumulatívna zásada často nie je relevantná pre osobitné parametre a neuplatní sa na vývojovú toxicitu, — Stĺpec 1 bodu 8.7.2 prílohy X výslovne vyžaduje vykonanie štúdie „na inom druhu“, nie na dvoch – t.j. to isté ako stĺpec 1 bodu 8.7.2 prílohy IX, — Úvahy odvolacieho senátu opomínajú jasné znenie stĺpca 2 bodu 8.7.2 prílohy IX, ktorý stanovuje, že skutočnosť, či sa podľa prílohy IX alebo prílohy X (množstvo) vyžaduje test na inom druhu, závisí od výsledku prvého testu a všetkých ďalších relevantných dostupných údajov: nie je to teda automatické. — Záver odvolacieho senátu nedáva zmysel z politického hľadiska. Senát pripisuje autorom nariadenia REACH zámer, podľa ktorého v prílohe nižšej úrovne (príloha IX) závisí potreba štúdie na inom druhu od vedeckého posúdenia, zatiaľ čo v prílohe vyššej úrovne (príloha X) je vedecké posúdenie irelevantné.
SK Úradný vestník Európskej únie C 313/30

Žaloba podaná 19. augusta 2013 — IOC-UK/Rada

(Vec T-428/13)

2013/C 313/57

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Londýn, Spojené kráľovstvo) (v zastúpení: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers a N. Pilkington, lawyers)

Žalovaná: Rada Európskej únie

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil rozhodnutie Rady 2013/270/SZBP zo 6. júna 2013, ktorým sa mení rozhodnutie 2010/413/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 156, s. 10), a vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 522/2013 zo 6. júna 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie (EÚ) č. 267/2012 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu (Ú. v. EÚ L 156, s. 3) v rozsahu, v akom sa napadnuté akty týkajú žalobkyne, a

— zaviazal Radu na náhradu trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Žalobkyňa na podporu svojej žaloby uvádza sedem žalobných dôvodov založených na porušení základnej procesnej požiadavky, ako aj na porušení Zmlúv a právnych noriem týkajúcich sa ich vykonania: porušenie práva byť vypočutý, nedostatok odôvodnenia, porušenie práva na obranu, zjavne nesprávne posúdenie, porušenie základnej zásady proporcionality, porušenie základnej zásady rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie a porušenie základného vlastníckeho práva.

Žalobkyňa tvrdí, že ju Rada nevypočula a že to nemožno nijakým tvrdením vyvrátiť. Navyše Rada poskytla nedostatočné odôvodnenie. Na žiadosti žalobkyne o rozvinutie odôvodnenia a prístup k dokumentom nebolo odpovedané okrem krátkeho listu potvrdzujúceho doručenie žiadostí. Z dôvodu tohto nekonania Rada porušila právo na obranu žalobkyne, ktorej bola odmietnutá možnosť vyjadriť účinne svoje tvrdenia voči záverom Rady, pretože tieto závery neboli žalobkyni sprístupnené. Navyše Rada nepreukázala, že nepriama kontrola žalobkyne zo strany NIOC-u predstavovala pre Irán hospodársky zisk, ktorý by bol v rozpore s cieľom napadnutého rozhodnutia a nariadenia. V súvislosti s odôvodneniami uvedenými pri jej zaradení do zoznamu sa žalobkyňa domnieva, že tieto sú buď nedostatočné alebo postihnuté zjavne nesprávnym posúdením. Navyše celkové porovnanie cieľov rozhodnutia o zaradení do zoznamu a jeho praktického dopadu na žalobkyňu preukazuje jeho neprimeranosť. Nakoniec Rada porušila základné vlastnícke právo tým, že prijala opatrenia, ktorých primeranosť nie je možné preukázať.
SK Úradný vestník Európskej únie C 304/21

Žaloba podaná 14. augusta 2013 — L’Oréal/ÚHVT — Cosmetica Cabinas (AINHOA)

(Vec T-426/13)

2013/C 304/36

Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: L’Oréal SA (Paríž, Francúzsko) (v zastúpení: M. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)

Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

Ďalšia účastníčka konania pred odvolacím senátom: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španielsko)

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil rozhodnutie prvého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) zo 6. júna 2013 vo veci R 1642/2012-1;

— priznal žalobkyni náhradu trov, ktoré jej vznikli v tomto konaní.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Zapísaná ochranná známka Spoločenstva, ktorá je predmetom návrhu na výmaz: slovná ochranná známka „AINHOA“ pre služby a výrobky zaradené do tried 3, 35 a 39 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 2 720 811.

Majiteľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalšia účastníčka konania pred odvolacím senátom.

Účastník, ktorý sa domáha výmazu ochrannej známky Spoločenstva: žalobkyňa.

Rozhodnutie výmazového oddelenia: zrušenie práv majiteľky vyplývajúcich z ochrannej známky Spoločenstva vzhľadom na služby zaradené do tried 35 a 39 a zamietnutie návrhu na zrušenie vzhľadom na „kozmetické výrobky“ zaradené do triedy 3.

Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

Dôvody žaloby: porušenie čl. 51 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (1).

(1) Ú. v. EÚ L 78, s. 1.
SK Úradný vestník Európskej únie C 260/43

Žaloba podaná 28. júna 2013 — Out of the blue/ÚHVT — Dubois et al. (FUNNY BANDS)

(Vec T-344/13)

2013/C 260/77

Jazyk, v ktorom bola podaná žaloba: angličtina

Účastníci konania

Žalobkyňa: Out of the blue KG (Lilienthal, Nemecko) (v zastúpení: G. Hasselblatt a D. Kipping, lawyers)

Žalovaný: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

Ďalší účastník konania pred odvolacím senátom: Frédéric Dubois et al. (Lasne, Belgicko)

Návrhy

Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

— zrušil rozhodnutie druhého odvolacieho senátu zo 4. apríla 2013 vo veci R 542/2012-2,

— zaviazal ÚHVT znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania, ktoré vznikli žalobkyni,

— v prípade, že F. DUBOIS vstúpi do konania ako vedľajší účastník, zaviazal vedľajšieho účastníka konania na náhradu vlastných trov konania.

Dôvody a hlavné tvrdenia

Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: ďalší účastník konania pred odvolacím senátom.

Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: slovná ochranná známka obsahujúca slovný prvok „FUNNY BANDS“ pre tovary a služby zaradené do tried 14, 17 a 35 — prihláška ochrannej známky Spoločenstva č. 9 350 794.

Majiteľ ochrannej známky alebo označenia namietaných v námietkovom konaní: žalobkyňa.

Namietaná ochranná známka alebo označenie: nemecké nezapísané označenie „FUNNY BANDS“ pre viaceré tovary, služby a činnosti.

Rozhodnutie námietkového oddelenia: zamietnutie námietky.

Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania.

Dôvody žaloby: porušenie článku 8 ods. 4 nariadenia Rady č. 207/2009.
3.

Tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásady dvojitého potrestania (ne bis in idem) — jediný konkrétny dôvod uvedený Radou pre zaradenie žalobcu do sankčného zoznamu bol už sankcionovaný britským dozorným orgánom nad médiami, — Rada netvrdí, že by napriek, resp. po tejto sankcii došlo k ďalším porušeniam práv, ktoré by odôvodňovali zaradenie do sankčného zoznamu.