Vec T-211/05

Talianska republika

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Štátna pomoc — Schéma pomoci zavedená talianskymi orgánmi v prospech podnikov nedávno kótovaných na burze — Rozhodnutie, ktorým sa pomoc vyhlasuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariaďuje sa jej vymáhanie — Povinnosť odôvodnenia — Selektívna povaha — Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi — Narušenie hospodárskej súťaže“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) zo 4. septembra 2009 II ‐ 2783

Abstrakt rozsudku

V rámci konania o preskúmaní štátnej pomoci upraveného článkom 88 ES treba rozlišovať medzi predbežnou fázou zisťovania pomoci podľa odseku 3 tohto článku, ktorá slúži len na to, aby si Komisia mohla urobiť prvý názor o tom, či sporné opatrenie má alebo nemá povahu štátnej pomoci, ako aj o čiastočnej alebo úplnej zlučiteľnosti predmetnej pomoci so spoločným trhom, a fázou formálneho zisťovania pomoci podľa odseku 2 tohto článku. Len v tejto fáze, ktorá má Komisii umožniť získať úplné informácie o všetkých údajoch veci, upravuje Zmluva ES povinnosť Komisie poskytnúť účastníkom možnosť predložiť svoje pripomienky. Podľa článku 4 ods. 4 nariadenia č. 659/1999 týkajúceho sa uplatňovania článku 88 ES je Komisia povinná začať konanie podľa článku 88 ods. 2 ES vtedy, ak jej predbežné zisťovanie neumožnilo prekonať všetky ťažkosti vyvolané otázkou, či je štátne opatrenie, ktoré jej bolo predložené na kontrolu, pomocou v zmysle článku 87 ods. 1 ES, najmä ak v rámci tohto predbežného zisťovania nemohla získať presvedčenie, že dotknuté opatrenie je za predpokladu, že je pomocou, v každom prípade zlučiteľné so spoločným trhom. Vzhľadom na právne dôsledky rozhodnutia o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 ES Komisia musí pri predbežnom posúdení sledovaných opatrení ako novej pomoci v prípade, že je možné, že dotknutý členský štát s takýmto posúdením nebude súhlasiť, najprv prediskutovať sporné opatrenia s dotknutým členským štátom, aby mal tento príležitosť prípadne Komisii oznámiť, že podľa neho uvedené opatrenia nie sú pomocou, alebo že sú existujúcou pomocou. (pozri body 35 – 37)

Dodržanie práva na obhajobu v rámci fázy predbežného preskúmania vyžaduje, aby dotknutý členský štát mal možnosť účinne vyjadriť svoje stanovisko k dôkazom, na ktorých Komisia založila svoje posúdenie. Na to, aby porušenie práva na obhajobu počas tejto fázy viedlo k zrušeniu konečného rozhodnutia, je však potrebné, aby v prípade neexistencie tohto nedostatku mohlo konanie viesť k inému výsledku. Dôkazné bremeno v tejto súvislosti znáša dotknutý členský štát, keďže akékoľvek porušenie práva na obhajobu je formálnym nedostatkom, ktorý si vyžaduje, aby dotknutý účastník konania namietal proti osobitnému negatívnemu dôsledku tohto popretia jeho subjektívnych práv. (pozri bod 45)

Zásada kontradiktórnosti, ktorá je základnou zásadou práva Spoločenstva a najmä súčasťou práva na obhajobu, si vyžaduje, aby mal dotknutý účastník konania možnosť v rámci správneho konania účinne vyjadriť svoje stanovisko k pravdivosti a relevantnosti skutkového stavu, výhrad a okolností uvádzaných Komisiou na podporu jej tvrdení o existencii porušenia Zmluvy ES. Podľa článku 6 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 týkajúceho sa uplatňovania článku 88 ES „rozhodnutie začať konať vo veci formálneho zisťovania zhrnie príslušné záležitosti faktov a práva, bude zahrnovať predbežné zhodnotenie Komisie, ktoré sa týka charakteru pomoci navrhovaného opatrenia a vysvetlí pochybnosti, čo sa týka jeho zlučiteľnosti so spoločným trhom“. Toto rozhodnutie o začatí konania musí umožniť dotknutým osobám efektívne sa zúčastniť na konaní vo veci formálneho zisťovania, v rámci ktorého budú mať možnosť uplatniť svoje tvrdenia. Na tento účel stačí, ak sa dotknuté osoby môžu zoznámiť s úvahami, ktoré viedli Komisiu k predbežnej domnienke, že dotknuté opatrenie by mohlo byť novou pomocou nezlučiteľnou so spoločným trhom. Komisia nie je povinná informovať dotknutý členský štát o svojom stanovisku pred prijatím rozhodnutia, pokiaľ bol členský štát vyzvaný na predloženie pripomienok. (pozri body 53, 54, 58)

Rozsah povinnosti odôvodnenia závisí od povahy príslušného aktu a od kontextu, v akom bol prijatý. Odôvodnenie musí jasne a nepochybne vyjadrovať úvahu inštitúcie, ktorá akt vydala, takým spôsobom, aby na jednej strane umožnilo súdu Spoločenstva vykonať preskúmanie jeho zákonnosti a na druhej strane umožnilo dotknutým osobám oboznámiť sa s dôvodmi prijatého opatrenia, aby mohli brániť svoje práva a overiť, či rozhodnutie je alebo nie je dôvodné. Nevyžaduje sa, aby v odôvodnení boli presne uvedené všetky relevantné právne a skutkové okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa má posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale tiež s ohľadom na jeho kontext, ako aj všetky právne predpisy upravujúce dotknutú oblasť. Komisia najmä nie je povinná zaujať stanovisko ku všetkým tvrdeniam, ktorých sa pred ňou dovolávali dotknuté osoby. Stačí jej uviesť skutkové okolnosti a právne úvahy majúce v štruktúre rozhodnutia zásadnú dôležitosť. V prípade schémy pomoci sa Komisia navyše môže obmedziť na preskúmanie všeobecných vlastností spornej schémy pomoci bez toho, aby bola povinná skúmať každý osobitný prípad jej uplatnenia, s cieľom overiť, či táto schéma obsahuje prvky pomoci. Aj keď Komisia je povinná uviesť v odôvodnení svojho rozhodnutia aspoň okolnosti, za ktorých sa pomoc poskytla, pokiaľ umožňujú preukázať, že pomoc by mohla mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi a narúšala by alebo by mohla narúšať hospodársku súťaž, nie je však povinná uskutočniť hospodársku analýzu skutočnej situácie na dotknutých trhoch, trhových podielov podnikov príjemcov pomoci, situácie konkurenčných podnikov a obchodu medzi členskými štátmi. Okrem toho v prípade protiprávne poskytnutej pomoci nie je Komisia povinná preukázať skutočný účinok tejto pomoci na hospodársku súťaž a na obchod medzi členskými štátmi. V opačnom prípade by táto požiadavka viedla k podporovaniu členských štátov, ktoré vyplácajú nezákonnú pomoc, na úkor tých, ktoré pomoc oznamujú ešte v štádiu plánu pomoci. (pozri body 68, 69, 87, 158)

Článok 87 ods. 1 ES ukladá, aby sa určilo, či v rámci daného právneho režimu je vnútroštátne opatrenie spôsobilé zvýhodniť určité podniky oproti iným, ktoré by sa vzhľadom na cieľ sledovaný týmto režimom nachádzali v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii. Je to tak v prípade daňového zvýhodnenia, ktoré sa priznáva len podnikom prijatým na kótovanie na regulovanom trhu v krátkom období, v ktorom sa uplatňuje schéma pomoci, zatiaľ čo akýkoľvek iný podnik je vylúčený z výhod tejto schémy, či už by šlo o spoločnosti už kótované alebo také, ktoré nespĺňajú alebo nemôžu splniť podmienky požadované na kótovanie v období platnosti schémy pomoci. Pokiaľ ide o prípadné odôvodnenie sporných opatrení povahou a štruktúrou vnútroštátneho daňového systému, ak sa takéto rozlišovanie zakladá na iných cieľoch, ako sú ciele sledované všeobecným systémom, sporné opatrenie sa v zásade považuje za spĺňajúce podmienku selektívnosti stanovenú v článku 87 ods. 1 ES. Členskému štátu, ktorý zaviedol takéto rozlišovanie medzi podnikmi v daňovej oblasti, prináleží, aby preukázal, že toto rozlišovanie je skutočne odôvodnené povahou a štruktúrou dotknutého systému. (pozri body 119, 120, 125)

Článok 87 ods. 1 ES zakazuje pomoc, ktorá ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi a narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže. V rámci svojho posúdenia týchto dvoch podmienok nie je Komisia povinná preukázať skutočný vplyv pomoci na obchod medzi členskými štátmi a skutočné skreslenie hospodárskej súťaže, ale len preskúmať, či uvedená pomoc môže tento obchod ovplyvniť a narušiť hospodársku súťaž. Dokonca aj pomoc relatívne malého rozsahu je schopná ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, ak v odvetví, kde pôsobia podniky príjemcovia pomoci, vládne silná konkurencia. Ďalej, pokiaľ orgán verejnej moci zvýhodňuje nejaký podnik pôsobiaci v odvetví vyznačujúcom sa intenzívnou konkurenciou tým, že mu poskytne výhodu, dochádza k narušeniu hospodárskej súťaže alebo k nebezpečenstvu takého narušenia. Ak je výhoda malá, dochádza síce k malému narušeniu hospodárskej súťaže, ale stále pôjde o narušenie hospodárskej súťaže. Zákaz uvedený v článku 87 ods. 1 ES sa však uplatňuje na akúkoľvek pomoc, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže, bez ohľadu na jej výšku, pokiaľ má vplyv na obchod medzi členskými štátmi. (pozri body 151, 152, 154, 155)