SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2011 :11 1ROZSUDOK SÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU (tretia ko mora)
z 15. februára 2011
Vec F-68/09
Florence Barbin
proti
Európskemu parlamentu
„Verejná služba — Úradníci — Povyšovanie v roku 2006 — Výkon r ozsudku Sú du pre verejnú 
službu — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Zásada r ovnosti zaobchádzania — Rodičovská d ovolenka 
čerpaná v polovičnom rozsahu“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou F. Barbin navrhuje zrušiť 
rozhodnutie Parlamentu nepovýšiť ju do triedy AD 12 v rámci povyšovania v roku 2006
Roz hodnutie:Žaloba sa zamieta. Žalobkyňa znáša všetky trovy kon ania.
Abstrakt
1. Úradníci — Povýšenie — Povinnosť odôvodniť každé r ozhodnutie o nepovýšení úradníkov, ktorí 
dosiahli referenčnú hranicu — Neexistencia
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 45)
2. Úradníci — Povýšenie — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Pridelenie bodov za zásluhy 
a stanovenie referenčnej hranice
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 45)
3. Úradníci — Povýšenie — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Postupy
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 45)
4. Úradníci — Rovnosť zaobchádzania — Pojem — Hranice
5. Úradníci — Povýšenie — Porovnávacie hodnotenie zásluh — Rozhodnutie o povýšení
(Služobný poriadok ú radníkov, článok 45)
6. Úradníci — Žaloba — Dôvody — Žalobný dôvod založený na existencii d iskriminácie — 
Povinnosť zohľadniť všetky relevantné skutkové oko lnosti
1. Podľa bodu I.3.4 rozhodnutia predsedníctva Európskeho parlamentu z 13. februára 2006 t ýkajúceho 
sa politiky p ovyšovania a plánovania služobných postupov, v podstate zopakovaného v bode II.2 
písm. b) druhom odseku r ozhodnutia generálneho tajomníka P arlamentu z 10. mája 2006 , ktorým sa 
prijímajú vykonávacie opatrenia týkajúce sa udeľovania bodov za zásluhy a povýšenia, administratíva 
musí odôvodniť ka ždé rozhodnutie o povýšení úradníkov, ktorí n edosiahli referenčnú h ranicu.
2 ECLI:EU:F:2011 :11ABSTRAKT–VECF-68/09
BARBIN/PARLAMENT
 Uvedené ustanovenia síce nespresňujú, vo vzťahu ku ko mu m usí me novací orgán odôvodniť svoje 
rozhodnutia, ale ak by táto povinnosť odôvodnenia b ola stanovená voči každému nepovýšenému 
úradníkovi, ktorý dosiahol hranicu, znamenalo by to nielen zbytočné zaťaženie ad ministratívy, ale bolo 
by to aj v rozpore s judikatúrou, podľa kt orej sa odôvodnenie rozhodnutia m á vzťahovať na 
individuálnu situáciu nepovýšeného úradníka. Tento úradník totiž neprávom tvrdí, že voči nemu si má 
administratíva splniť povinnosť odôvodniť povýšenie jeho ko legov, ktorí nedosiahli referenčnú hranicu.
Povinnosť vyplývajúcu z týchto ustanovení možno p ovažovať za splnenú, len čo ad ministratíva zaslala 
výboru pre povýšenie, paritnému orgánu, v ktorom s ú zastúpení úradníci, odôvodnenie povýšenia 
úradníkov, ktorí nedosiahli referenčnú hranicu.
(pozri body 59 a 61)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: 4. júla 2007 , Lopparelli/Komisia, T-502/04, bod 75
2. Za účinnosti rozhodnutia predsedníctva Európskeho parlamentu z 13. februára 2006 t ýkajúceho sa 
politiky p ovyšovania a plánovania služobných postupov sa body za zásluhy neprideľujú na základe 
porovnávacieho hodnotenia zásluh me dzi všetkými úradníkmi prichádzajúcimi do úvahy na povýšenie, 
ktorí m ôžu splniť požiadavky č lánku 45 služobného poriadku. Každý úradník riadi teľstva alebo služby, 
ktorý prichádza do úvahy na povýšenie, totiž súťaží o obmedzený počet bodov za zásluhy iba so 
všetkými ostatnými úradníkmi svojho riadi teľstva alebo služby. Vzhľadom na to, že referenčná hranica 
nie je stanovená ako r elatívna hodnota, teda a ko p riemer bodov za zásluhy dotknutých úradníkov, ale 
ako a bsolútna hodnota zodpovedajúca dvojnásobku p riemernej doby v platovej triede, teda p re platovú 
triedu A D 11 š tyri roky, prekročenie tejto hranice nemožno h odnotiť rovnako a ko p riame a lebo 
nepriame p orovnanie zásluh úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie. Administratíva totiž 
nemôže povýšiť úradníka iba z dôvodu, že dosiahol referenčnú hranicu, lebo by tým v žiadnej etape 
povyšovacieho kon ania n eboli porovnané zásluhy d otknutého ú radníka s o zásluhami ka ždého 
z úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie.
(pozri bod 83)
Odkaz:
Súd pre verejnú službu: 8. októbra 2008 , Barbin/Parlament, F-44/07, bod 44
3. Podľa článku 45 s lužobného poriadku s a me novací orgán nemôže obmedziť na preskúmanie 
individuálnej situácie ka ždého úradníka, ale musí porovnať zásluhy všetkých úradníkov, aby rozhodol 
o povýšení. Počet odpracovaných rokov sa môže v tejto súvislosti použiť ako kri térium n a povýšenie 
len subsidiár nym s pôsobom. Rozhodnutie, ktorým b y bol úradník povýšený len z dôvodu, že sa 
zásluhy jeho neznížili alebo že už odslúžil určitý počet rokov v platovej triede, bez zohľadnenia 
situácie ostatných ú radníkov by bolo v rozpore so zásadou porovnávacieho hodnotenia z ásluh 
všetkých ú radníkov prichádzajúcich d o ú vahy na povýšenie podľa uvedeného článku. Aj ke ď 
rozhodnutie predsedníctva Európskeho parlamentu z 13. februára 2006 t ýkajúce sa politiky p ovyšovania 
a plánovania služobných postupov stanovuje referenčnú hranicu v závislosti od priemernej doby 
vyjadrenej počtom o dpracovaných rokov v jednej platovej triede, nemožno z toho vyvodiť zásadu, 
podľa kt orej úradník m usí byť povýšený, ak sa jeho zásluhy neznížili, ani zásadu no rmálneho 
služobného postupu, ktorá by ad ministratíve u kladala povinnosť automaticky p ovýšiť úradníka iba na 
základe dôvodu, že odpracoval určitý počet rokov v platovej triede.
ECLI:EU:F:2011 :11 3ABSTRAKT–VECF-68/09
BARBIN/PARLAMENT
(pozri body 90 a 91)
Odkaz:
Súd prvého stupňa: Lopparelli/Komisia, už citovaný, bod 75
Súd pre verejnú službu: 10. septembra 2009 , Behmer/Parlament, F-124/07, bod 106
4. Na ú čely d održania z ásady z ákazu di skriminácie a zásady rovnosti zaobchádzania m usí 
administratíva dbať na to, aby s rovnakými situáciami nezaobchádzala rozdielne a aby s rozdielnymi 
situáciami nezaobchádzala rovnako, pokiaľ to nie je objektívne odôvodnené. V dôsledku t oho, pokiaľ 
úradník využije právo, ktoré m u priznáva služobný poriadok, ad ministratíva nemôže bez toho, aby 
spochybnila účinnosť tohto práva, usudzovať, že jeho situácia je odlišná od situácie úradníka, ktorý 
toto p rávo n euplatnil, a z tohto d ôvodu s ním z aobchádzať rozdielne, pokiaľ toto rozdielne 
zaobchádzanie nie je jednak objektívne odôvodnené, najmä tým, že na vyvodenie dôsledkov pre da né 
obdobie sa obmedzí na absenciu výkonu práce dotknutého zamestnanca, a jednak striktne primerané 
uvedenému odôvodneniu.
(pozri bod 100)
Odkaz:
Súdny dvor: 16. októbra 1980 , Hochstrass/Súdny dvor, 147 /79, bod 7
Súd prvého stupňa: 25. októbra 2005 , De Bustamante Tello/Rada, T-368/03, bod 69
5. Aj keby rozhodnutie v oblasti povyšovania bolo formálne prijaté s ohľadom n a počet bodov za 
zásluhy p ridelených d otknutému ú radníkovi, táto o kolnosť neumožňuje vylúčiť hypotézu, že 
rozhodnutie bolo prijaté na základe me nej uznaných d ôvodov, ako j e zohľadnenie rodičovskej 
dovolenky u vedeného ú radníka, avšak p od p odmienkou, že existujú indície, kt oré u možňujú 
spochybniť hodnovernosť uvedeného dôvodu.
(pozri body 102 a 103)
6. Na posúdenie žalobného dôvodu založeného na existencii di skriminácie treba zohľadniť všetky 
relatívne s kutkové o kolnosti, kt oré z ahŕňajú p osúdenie o bsiahnuté v skorších kon ečných 
rozhodnutiach. Z toho vyplýva, že bez toho, aby sa znovu uskutočnilo preskúmanie zákonno sti 
konečného rozhodnutia, toto rozhodnutie m ôže byť indíciou, ktorú treba zohľadniť popri iných 
skutočnostiach na účely preukázania kon ania ad ministratívy, najmä ak bolo diskriminujúce. To platí 
o to viac, ak je možné, že diskriminácia vyjde najavo až po uplynutí lehoty na podanie žaloby proti 
rozhodnutiu, v ktorom sa táto diskriminácia prejaví.
(pozri bod 109)