ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

Okrem toho by vyplývalo z tohto výkladu, že oslobodenie stanovené pre činnosti vykonávané zariadeniami alebo organizáciami uvedenými v článku 13 A ods. 1 písm. m) by sa nevzťahovalo na niektoré osoby, ktoré vykonávajú šport výlučne z toho dôvodu, že ho vykonávajú v rámci štruktúry riadenej klubom. Uvedený výklad nie je v súlade so zásadou daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému DPH, a preto je potrebné ju dodržiavať pri uplatnení oslobodení stanovených v článku 13 šiestej smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júna 1998, Fischer, C-283/95, Zb. s. I-3369, bod 27). V rozpore s touto zásadou totiž je najmä to, keď sa s hospodárskymi subjektmi, ktoré vykonávajú tie isté činnosti, zaobchádza rozdielne v oblasti výberu DPH (pozri v tomto zmysle rozsudok zo , Gregg, C-216/97, Zb. s. I-4947, bod 20). Z toho vyplýva, že uvedená zásada by bola porušená, keby možnosť odvolávania sa na možnosť oslobodenia stanovenú v článku 13 A ods. 1 písm. m) šiestej smernice bola závislá od vlastnej organizačnej štruktúry vykonávanej športovej činnosti.
11

Na druhej strane prekážka vyplývajúca z povinnosti odpovedať na telefonické otázky potenciálnych klientov by nútila DIV zmeniť svoju obchodnú stratégiu spočívajúcu v získavaní zákazníkov výlučne cez internet, čím by vzniklo riziko vytvorenia prekážok elektronickému obchodu. Okrem toho, ak by bolo telefónne číslo spoplatnené vyššou tarifou, mohli by byť potenciálni príjemcovia služby odradení od kontaktovania poskytovateľa, čo by malo za dôsledok, že táto forma komunikácie by bola menej účinná.
16

Pán Holmqvist pred vnútroštátnym súdom tvrdil najmä to, že spoločnosť Jörgen Nilsson Åkeri och Spedition pôsobila iba vo Švédsku, a subsidiárne uviedol, že aj za predpokladu, že táto spoločnosť pôsobila vo viacerých členských štátoch, on by mal byť považovaný za osobu zvyčajne vykonávajúcu svoju prácu vo Švédsku. V prvom rade pripomenul, že spoločnosť Jörgen Nilsson Åkeri och Spedition bola riadená a spravovaná z jednej kancelárie, ktorá sa nachádza v meste Tjörnarp, že garáže a dielne tejto spoločnosti sa nachádzali v uvedenom meste a že každá pracovná cesta sa začínala a končila vo Švédsku. Pán Holmqvist následne uviedol, že podľa judikatúry Súdneho dvora existencia prevádzky alebo obchodnej prítomnosti predstavuje kritérium, na základe ktorého je možné určiť štát, kde si má zamestnanec uplatniť nárok na záruku úhrady mzdy (rozsudky zo 17. septembra 1997, Mosbaek, C-117/96, Zb. s. I-5017, ako aj zo , Everson a Barrass, C-198/98, Zb. s. I-8903). Napokon pán Holmqvist tvrdil, že vzhľadom na to, že článok 8a smernice 80/987 má priamy účinok, má nárok na predmetnú záruku vo Švédsku nezávisle od ustanovení zákona o mzdových zárukách.
21

Vnútroštátny súd usúdil, že ak by vyhovel tomuto návrhu na vypratanie, Electro Calvet by musela opustiť priestory, a teda zanechať svoju činnosť, čo by mohlo viesť k zániku pracovných zmlúv na škodu zamestnancov pracujúcich v danom obchode.
33

Pokiaľ ide o tvrdenie uvádzané Španielskym kráľovstvom, podľa ktorého povolanie riadiaceho letovej prevádzky nepatrí do pôsobnosti smerníc 89/48 a 92/51, keďže nejde o „regulované povolanie“ vzhľadom na absenciu „diplomu“ v zmysle týchto smerníc, ktorý by oprávňoval na výkon tejto činnosti, je potrebné konštatovať, že pojem regulované povolanie v zmysle uvedených smerníc patrí do práva Spoločenstva a že z definícií uvedených v článku 1 písm. c) a d) smernice 89/48 a článku 1 písm. e) a f) smernice 92/51 vyplýva, že povolanie sa má považovať za regulované, ak prístup k predmetnej odbornej činnosti alebo jej výkon sú upravené zákonmi, inými právnymi predpismi, alebo správnymi opatreniami zavádzajúcimi systém, ktorého účinkom je výslovne vyhradiť túto odbornú činnosť pre osoby spĺňajúce určité podmienky a zakázať prístup k nej osobám, ktoré ich nespĺňajú (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. novembra 2003, Morgenbesser, C-313/01, Zb. s. I-13467, bod 49).
23

Fővárosi Bíróság konštatuje, že samotný maďarský zákonodarca uznal, že inštitút subsidiárnej súkromnej obžaloby je významný nástroj umožňujúci čeliť nečinnosti súdnych orgánov. Rovnako je nepochybné, že cieľom tohto právneho inštitútu je to, aby obeti bola priznaná skutočná možnosť domôcť sa súdneho rozhodnutia prostredníctvom stanoveného konania. Dosiahnutie tohto cieľa by však mohlo byť sťažené, alebo dokonca znemožnené, ak by obeti vystupujúcej ako subsidiárny súkromný žalobca nebolo umožnené vypovedať ako svedok, a ak by sama nemohla prostredníctvom vlastnej svedeckej výpovede predložiť dôkazy napriek tomu, že práve obeť je najčastejšie tou osobou, ktorá má vedomosť o dokazovaných skutočnostiach.
49

Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že na položenú prejudiciálnu otázku treba odpovedať, že článok 20 smernice sa má vykladať v tom zmysle, že stanovuje len povinnosti členských štátov týkajúce sa prístupu a nie pripojenia tretích strán do prenosových a distribučných elektrických sústav a že nestanovuje, že systém prístupu do sústav, ktorý sú členské štáty povinné zaviesť, by mal oprávnenému zákazníkovi umožniť vybrať si podľa vlastnej úvahy typ sústavy, do ktorej si želá byť pripojený. Tento článok 20 sa má súčasne vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že zariadenia oprávneného zákazníka môžu byť pripojené do prenosovej sústavy len vtedy, ak prevádzkovateľ distribučnej sústavy z dôvodu požadovaných technických alebo prevádzkových podmienok zamietne pripojiť do svojej sústavy zariadenia oprávneného zákazníka nachádzajúce sa na zásobovacom území vymedzenom v jeho licencii. Je však úlohou vnútroštátneho súdu preskúmať, či zavedenie a uplatňovanie tohto systému sa medzi užívateľmi sústavy uskutočňuje podľa objektívnych a nediskriminačných kritérií.
33

Týmto cieľom je, ako to vyplýva najmä z odôvodnení č. 7, 38 až 42 a 48 smernice 96/9, zaručiť osobe, ktorá sa chopila iniciatívy a znášala riziko poskytnutia podstatného vkladu v zmysle ľudských, technických a/alebo finančných zdrojov na účely získania, overenia a prezentácie obsahu určitej databázy, odmenenie tohto vkladu prostredníctvom jeho ochrany proti nedovolenému privlastneniu si jeho výsledkov konaniami, ktoré by spočívali najmä v tom, že používateľ alebo konkurent by opätovne zhotovil databázu alebo jej podstatnú časť, náklady čoho by boli podstatne nižšie, ako boli náklady nevyhnutné na jej vlastné vytvorenie [pozri tiež v tomto zmysle rozsudky z 9. novembra 2004, Fixtures Marketing, C-46/02, Zb. s. I-10365, bod 35; The British Horseracing Board a i., už citovaný, body 32, 45, 46 a 51; Fixtures Marketing, (C-338/02), už citovaný, bod 25, ako aj z , Fixtures Marketing, C-444/02, Zb. s. I-10549, bod 41].
23

Súd prvého stupňa rozhodol, že argument odvolateľky, podľa ktorého sporné výberové konanie predstavuje nielen výberové konanie na postup z kategórie B do kategórie A, ale tiež interné výberové konanie inej povahy, najmä preto, že je prístupné jednak dočasným zamestnancom kategórie A alebo B a jednak úradníkom kategórie A, je irelevantný. Zdôraznil, že úradníci a dočasní zamestnanci bez ohľadu na to, či by boli kategórie A alebo B, ktorí mohli byť pripustení do tohto výberového konania, na rozdiel od pomocných zamestnancov svoje schopnosti preukázali pri svojom pôvodnom prijatí, v súlade s článkom 27 služobného poriadku a článkom 12 PZOZ.
6

Poznámky č. 2 a 5 k triede XVI KN spresňujú: „2. S výhradou ustanovení poznámky 1 tejto triedy, poznámky 1 kapitoly 84 a poznámky 1 kapitoly 85 časti a súčasti strojov (ktoré nie sú časťami alebo súčasťami výrobkov položiek 8484, 8544, 8545, 8546 alebo 8547) sa zatrieďujú podľa týchto pravidiel: a) časti a súčasti, ktoré tvoria výrobky zaradené do ktorejkoľvek položky kapitoly 84 alebo 85 (iné ako položky 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8485, 8503, 8522, 8529, 8538 a 8548), majú byť vo všetkých prípadoch zatriedené do príslušných položiek; b) ostatné časti a súčasti iné ako tie, uvedené v predchádzajúcom odseku, ak sú vhodné na použitie výhradne alebo hlavne na jeden alebo niekoľko strojov tej istej položky (vrátane položky 8479 alebo 8543) sa zatrieďujú ako stroje, ku ktorým patria, alebo do zodpovedajúcich položiek 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 alebo 8538. Časti a súčasti, ktoré sú vhodné na použitie s výrobkami položky 8517, ako aj položiek 8525 až 8528, sa zatrieďujú do položky 8517; c) všetky ostatné časti a súčasti sa majú zatriediť do položiek 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 alebo 8538 a prípadne do položiek 8485 alebo 8548. … 5. Pri uplatňovaní týchto poznámok termín ‚stroj‘ znamená akékoľvek stroje, strojové zariadenia, prístroje alebo nástroje uvedené v položkách kapitol 84 alebo 85.“ [neoficiálny preklad]
16

Po tom, ako Helsingin hovioikeus (Odvolací súd v Helsinkách) potvrdil toto rozhodnutie, pani Juuri podala odvolanie na Korkein oikeus. Na podporu svojho odvolania uviedla, že smernica 2001/23 má za cieľ stanoviť zodpovednosť zamestnávateľa voči zamestnancovi, keď dôjde ku skončeniu pracovného pomeru v dôsledku zavedenia podstatných zmien, a to dokonca aj v prípade, keď ako vo veci samej zamestnávateľ v zmysle článku 3 ods. 3 tejto smernice zjavne dodržal kolektívnu zmluvu, ktorou bol viazaný prevádzateľ a ktorá zamestnancovi zaručovala lepšie pracovné podmienky, a to až do uplynutia platnosti tejto kolektívnej zmluvy.
29

Rakúska vláda sa dovoláva tiež potreby boja so zneužívajúcimi konaniami. Predmetná právna úprava smeruje k zabráneniu čisto umelých konštrukcií v prípade odplatných prevodov. Za absencie tohto ustanovenia by hmotný majetok určený prenajímateľom mohol dávať právo na bonus za investície bez ohľadu na otázku, kde nájomca umiestni tento hmotný majetok. Existovala by teda obava, že prenajímateľ prevedie tento bonus, či už celý, alebo čiastočne, na nájomcu, ktorý by zase používal predmetný hmotný majetok na dosiahnutie zisku v iných členských štátoch. Takto by teda bolo možné obísť obmedzenie tohto zvýhodnenia na vnútroštátne územie.
16

Štrnáste odôvodnenie nariadenia č. 1501/95 znie: „keďže nariadenie Komisie (EHS) č. 3665/87… vyžaduje aby, kde sa náhrady menia podľa miesta určenia, platba náhrady bola podmienená najmä predložením dôkazu, že produkt bol dovezený v nezmenenom stave do tretej krajiny alebo do jednej z tretích krajín, pre ktorú sa uplatňuje náhrada; keďže, pokiaľ ide o obilie, jediná náhrada nižšia ako tá, ktorá je aplikovateľná na vývozy do tretích krajín ako celok, je tá, ktorá je na vývozy do Švajčiarska a Lichtenštajnska; keďže aby sa zabránilo brzdeniu väčšiny vývozov spoločenstva požadovaním dôkazu o príchode na miesto určenia, musia sa nájsť iné prostriedky, aby sa zaistilo, že produkty, pre ktoré bola vyplatená náhrada aplikujúca sa na všetky tretie krajiny, neboli vyvezené do vyššie zmienených krajín; keďže preto by sa malo upustiť od požiadavky predkladať dôkaz o príchode vo všetkých prípadoch, keď je vývoz uskutočňovaný po mori; keďže osvedčenia vydané príslušnými orgánmi členských štátov uvádzajúce, že produkty opustili colné územie spoločenstva na palube plavidla vhodného pre námornú dopravu, sa považujú za také, ktoré poskytujú dostatočnú záruku“.
23

Z vysvetlivky HS k dotknutej položke 81.01 vyplýva, že volfrám sa získava ako práškový kov, ktorý sa tvaruje do ingotov alebo „prizmatických“ tyčí, ktoré sa vkladajú do elektrickej pece s vodíkovou atmosférou. Počas tejto poslednej etapy sa pri dosiahnutej vysokej teplote zlievajú jednotlivé časti prášku do pevnej a stabilnej masy bez toho, aby sa tyče lámali. Tyče sa následne mechanicky kujú a potom sa valcovaním alebo ťahaním prepracujú na plechy, tyče menších prierezov alebo na prúty. Volfrám slúži predovšetkým na výrobu vlákien do žiaroviek, ale tento kov „sa najčastejšie používa ako ferovolfrám kapitoly 72 [HS] pri výrobe zvláštnych ocelí“.
39

Pritom keby bol členský štát povinný uznať platnosť vodičského preukazu vydaného iným členským štátom z dôvodu, že držiteľ tohto preukazu sa nedopustil na území prvého členského štátu nijakého porušenia po vydaní druhého preukazu, hoci mu bolo opatrením, ktoré je stále platné, na území prvého štátu odobraté vodičské oprávnenie na základe konania, ku ktorému došlo pred týmto vydaním, navádzalo by to osoby, ktoré sa dopustia porušení, za ktoré im môže byť vodičské oprávnenie odobraté, odísť ihneď do iného členského štátu, aby predišli správnym či trestným dôsledkom uvedených porušení, a úplne by to vyvrátilo dôveru, na ktorej spočíva systém vzájomného uznávania vodičských preukazov.
21

Conseil d’État sa domnieva, že vstup obce Uccle ako člena do družstva nepredstavuje verejnú zmluvu na služby, ale koncesiu na služby vo verejnom záujme v ponímaní práva Spoločenstva. Smernice Spoločenstva z oblasti verejného obstarávania sa na takúto koncesiu nevzťahujú, ale zásada zákazu diskriminácie na základe štátnej príslušnosti so sebou prináša povinnosť transparentnosti pri zadávaní koncesie, ako to vyplýva z judikatúry Súdneho dvora, ktorú predstavuje rozsudok zo 7. decembra 2000, Telaustria et Telefonadress (C-324/98, Zb. s. I-10745). Aby boli splnené požiadavky práva Spoločenstva, obec Uccle mala v zásade uskutočniť výberové konanie, aby zistila, či by zadanie koncesie na služby káblovej televízie iným hospodárskym subjektom ako Brutélé nebolo výhodnejšiou alternatívou ako tá, ktorú si obec zvolila. Conseil d’État sa pýta, či je tieto požiadavky práva Spoločenstva potrebné vylúčiť v zmysle judikatúry Súdneho dvora vyplývajúcej z rozsudku , Teckal (C-107/98, Zb. s. I-8121), podľa ktorého sa neuplatnia, ak subjekt, ktorému bola zadaná koncesia, spadá pod kontrolu verejného orgánu zadávateľa a uskutočňuje s ním podstatnú časť svojej činnosti.
13

Opomenúc existenciu tohto nariadenia o zaradení, H & S naďalej dovážala ryžový papier pod kódom 19019099 KN a colná správa takéto zaradenie akceptovala ešte pri 29 colných vyhláseniach počas 6 mesiacov (pri kontrole dokumentov a v jednom prípade pri fyzickej kontrole). Dňa 16. marca 1998 táto správa informovala žalobkyňu, že sporný tovar nemal byť zaradený do podpoložky 19019099 KN, ale do podpoložky 19059020 KN. Neskôr v ten istý deň však správa rozhodla o správnosti jedného colného vyhlásenia zaraďujúceho ryžový papier do podpoložky 19019099 KN. Od žalobkyňa dovážala ryžový papier so zaradením do podpoložky 19059020 KN.
25

H & S však naďalej dovážala tento tovar so zaradením do colnej podpoložky 19019099. Colné orgány aj naďalej akceptovali jej colné vyhlásenia, posledné razy 14. júla 1997 a . Dňa colné orgány zistili, že zaradenie je nesprávne, a informovali uvedenú spoločnosť, že tento tovar patrí do položky upravenej nariadením o zaradení, t. j. do podpoložky 19059020 KN. Následne H & S deklarovala svoj tovar pod poslednou uvedenou položkou.
22

Rozsudkom z 12. septembra 2005 Rechtbank Alkmaar (Okresný súd v Alkmaar) zamietol žalobu, ktorú pani Förster podala, a to z dvoch dôvodov. Tento súd jednak konštatoval, že v druhej polovici roku 2003 pani Förster nevykonávala skutočné a riadne zamestnanie, a preto už nemohla byť počas tohto obdobia považovaná za pracovníka Spoločenstva. Zároveň konštatoval, že sa nemohla v súvislosti so študentskou podporou na pokrytie životných nákladov odvolávať na už citovaný rozsudok Bidar, pretože predtým, než začala bakalárske štúdium, nebola v žiadnom prípade integrovaná do holandskej spoločnosti.
4

Podľa odôvodnenia č. 19 tejto smernice: „Povinnosť zaručenia prístupu k infraštruktúre môže byť oprávnená ako prostriedok zvýšenia hospodárskej súťaže, ale národné regulačné orgány musia zosúladiť práva vlastníka infraštruktúry, aby sa jeho infraštruktúra využívala v jeho prospech a práva ostatných poskytovateľov služieb na prístup k prostriedkom, ktoré sú základné pre poskytovanie konkurenčných služieb. Ak sú na operátorov uvalené povinnosti vyžadujúce splnenie oprávnenej požiadavky na prístup a využívanie zložiek siete a súvisiacich prostriedkov, môže byť takáto požiadavka odmietnutá len na základe objektívnych kritérií ako technická uskutočniteľnosť alebo potreba udržania integrity siete. V prípade odmietnutia prístupu môže poškodená strana predložiť prípad na riešenie podľa postupu riešenia sporov na základe článkov 20 a 21 smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 2002/21/ES [zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci pre elektronické komunikačné siete a služby] (rámcová smernica) [(Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349, ďalej len „rámcová smernica“)]. Od operátora s povinnosťou zaručiť prístup sa nemôže vyžadovať poskytnutie tých typov prístupu, ktoré nie je schopný zabezpečiť. Požiadavka národných regulačných orgánov na zaručenie prístupu, ktorý zvyšuje hospodársku súťaž v krátkodobom horizonte, by nemala znížiť stimuly konkurenčných subjektov z hľadiska investovania do alternatívnych prostriedkov, ktoré v dlhšom období zabezpečia zvýšenie hospodárskej súťaže. Komisia uverejnila oznámenie o uplatňovaní pravidiel hospodárskej súťaže na dohody o prístupe v telekomunikačnom sektore (Ú. v. ES C 265, s. 2), ktoré rieši tieto problémy. Národné regulačné úrady môžu podľa práva spoločenstva stanoviť technické a prevádzkové podmienky pre poskytovateľov a/alebo užívateľov mandátového prístupu. Predovšetkým nariaďovanie technických noriem by malo byť v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/34//ES z , ktorou sa ustanovuje postup poskytovania informácií v oblasti technických noriem a predpisov a pravidiel pre služby informačnej spoločnosti (Ú. v. ES L 204, s. 37; Mim. vyd. 13/020, s. 337), zmenenou a doplnenou smernicou Európskeho parlamentu a Rady 98/48/ES z (Ú. v. ES L 217, s. 18; Mim. vyd. 13/021, s. 8).“
—

obnovil ich služobný postup vrátane valorizácie ich pracovných skúseností v takto opravených platových triedach, ich práv na postup a ich práv na dôchodok do platových tried, do ktorých mali byť vymenovaní na základe oznámení o výberových konaniach, podľa ktorých boli umiestnení na zoznam vhodných uchádzačov do platových tried uvedených v týchto oznámeniach o výberových konaniach alebo do platových tried zodpovedajúcich ich ekvivalentu podľa zaradenia stanoveného služobným poriadkom a do príslušného platového stupňa podľa pravidiel uplatniteľných pred 1. májom 2004 od rozhodnutia o ich vymenovaní,
20

Súd prvého stupňa napokon odkázal na oznámenie Komisie o určení pravidiel uplatniteľných na preskúmanie protiprávnej štátnej pomoci [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 119, s. 22), podľa ktorého sa Komisia rozhodla posudzovať zlučiteľnosť tejto pomoci so spoločným trhom podľa pravidiel účinných v čase, keď bola poskytnutá. Súd prvého stupňa sa domnieval, že pokiaľ by návrhy oznámenej pomoci mali byť naopak posúdené podľa pravidiel účinných v čase prijatia rozhodnutia Komisie, ktoré sa jej týka, viedlo by to členské štáty k tomu, aby v prípade, ak zamýšľajú poskytnúť pomoc, pri ktorej hrozí, že uplatniteľná úprava bude prísnejšia, procesné povinnosti nedodržiavali.
10

Sporné rozhodnutie je vysvetlené v napadnutom rozsudku takto: „10 [Sporné] rozhodnutie vo svojej zmenenej verzii stanovuje: ‚Článok 1 Štátna pomoc vo forme preferenčnej ceny pozemku a preferenčnej sadzby asanačného poplatku, ktorú Francúzsko poskytlo v prospech spoločnosti Scott vo výške 39,58 milióna FRF (6,03 milióna eur) alebo v aktualizovanej hodnote 80,77 milióna FRF (12,3 milióna eur), pokiaľ ide o preferenčnú cenu pozemku…, je nezlučiteľná so spoločným trhom. Článok 2 1. Francúzsko prijme všetky potrebné opatrenia na to, aby príjemca pomoci uvedenej v článku 1, ktorá už bola protiprávne poskytnutá, túto pomoc vrátil. 2. Vrátenie sa v súlade s postupmi vnútroštátneho práva, pokiaľ umožňujú okamžitý a účinný výkon predmetného rozhodnutia, uskutoční bez odkladu. Pomoc, ktorá sa má vrátiť, zahŕňa úroky odvtedy, ako bola daná k dispozícii príjemcovi, až do jej vrátenia. Úroky sa vypočítajú na základe referenčnej sadzby používanej na výpočet ekvivalentu subvencie v rámci pomoci na regionálne účely.‘ [neoficiálny preklad] 11 Pokiaľ ide o zdanenie úrokov, Komisia uviedla (odôvodnenie č. 239 [sporného] rozhodnutia): ‚Na účely obnovenia hospodárskych podmienok, ktoré by sa vzťahovali na podnik, ak by mu nezlučiteľná pomoc nebola poskytnutá, musia francúzske orgány prijať všetky opatrenia nevyhnutné na to, aby sa odstránili zvýhodnenia, ktoré vyplývajú z pomoci, a táto pomoc bola príjemcom vrátená. …‘ [neoficiálny preklad] 12 Aktualizovaná hodnota pomoci, ktorá má byť vymáhaná, vypočítaná Komisiou, konkrétne suma 80,77 milióna FRF (pozri bod 10 vyššie), berie do úvahy uplatnenie úrokovej sadzby od dátumu priznania protiprávnej pomoci až do vydania [sporného] rozhodnutia. Táto úroková sadzba zodpovedá referenčnej sadzbe používanej Komisiou na vyhodnotenie prvku pomoci verejných subvencií vo Francúzsku, konkrétne ‚5,7 % od 1. januára 2000‘ (odôvodnenia č. 172 a č. 239 [sporného] rozhodnutia).“
1.

Talianska republika si tým, že článkom 2 ods. 44 zákona č. 350 o ustanoveniach týkajúcich sa tvorby ročného a viacročného štátneho rozpočtu (finančný zákon na rok 2004) [legge n. 350, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2004)] z 24. decembra 2003 rozšírila na rok 2002 daňovú amnestiu stanovenú v článkoch 8 a 9 zákona č. 289 o ustanoveniach týkajúcich sa tvorby ročného a viacročného štátneho rozpočtu (finančný zákon na rok 2003) [legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)] z 27. decembra 2002 a stanovila všeobecné a nediferencované vzdanie sa overovania zdaniteľných plnení uskutočnených v priebehu zdaňovacieho obdobia v roku 2002, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 2 ods. 1 písm. a), c) a d) a článkov 193 až 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, ktoré od 1. januára 2007 nahradili články 2 a 22 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, ako aj z článku 10 ES.
16

Za týchto okolností Marknadsdomstolen rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa článok 82 ES vykladať v tom zmysle, že za zneužitie dominantného postavenia sa musí považovať také konanie organizácie kolektívnej správy autorských práv v oblasti hudby majúcej postavenie faktického monopolu v členskom štáte, ktorá uplatňuje alebo ukladá súkromným televíznym kanálom sadzobník poplatkov na to, aby získali právo vysielať hudobné diela v televíznych reláciách určených širokej verejnosti, pričom tento sadzobník určuje poplatky ako podiel príjmov týchto kanálov z uvedených relácií? 2. Má sa článok 82 ES vykladať v tom zmysle, že za zneužitie dominantného postavenia sa musí považovať také konanie organizácie kolektívnej správy autorských práv v oblasti hudby majúcej postavenie faktického monopolu v členskom štáte, ktorá uplatňuje alebo ukladá súkromným televíznym kanálom sadzobník poplatkov na to, aby získali právo vysielať hudobné diela v televíznych reláciách určených širokej verejnosti, pričom tento sadzobník určuje poplatky ako podiel príjmov týchto kanálov z uvedených relácií bez toho, aby existoval zjavný vzťah medzi príjmami a plneniami tejto organizácie, konkrétne poskytnutím práva vysielať hudobné dielo chránené autorským právom, tak ako je to bežné napríklad pri spravodajských a športových reláciách, ale aj v prípadoch, keď príjmy narastajú z dôvodu zmien v programovej štruktúre, technologických investícií a vývoja prispôsobeného zákazníkom? 3. Môže odpoveď na prvú a druhú otázku ovplyvniť skutočnosť, že je možné identifikovať a presne vyčísliť tak vysielanú hudbu, ako aj sledovanosť? 4. Môže odpoveď na prvú a druhú otázku ovplyvniť skutočnosť, že sadzobník poplatkov (založený na príjmoch) sa neuplatňuje rovnakým spôsobom na verejnoprávne spoločnosti?“