ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

zo 7. februára 2007

Vec T‑175/04

Donal Gordon

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Úradníci – Žaloba o neplatnosť – Správa o služobnom postupe – Úplná a trvalá invalidita – Zánik záujmu na konaní – Zastavenie konania – Žaloba o náhradu škody – Neprípustnosť“

Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia z 11. decembra 2003, ktorým sa zamieta sťažnosť podaná proti rozhodnutiu z 28. apríla 2003 potvrdzujúceho správu o služobnom postupe žalobcu za obdobie od 1. júla 2001 do 31. decembra 2002, ako aj návrh na náhradu škody, ktorú žalobca údajne utrpel

Rozhodnutie: Konanie o návrhoch na zrušenie sa zastavuje. Žaloba o náhradu škody sa zamieta ako neprípustná. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Abstrakt

1. Úradníci – Žaloba – Záujem na konaní

(Služobný poriadok úradníkov, články 53, 78, 90 a 91; príloha VIII, článok 14)

2. Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti

[Štatút Súdneho dvora, článok 21 a článok 53 ods. 1; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 44 ods. 1 písm. c)]

1. Keďže správa o služobnom postupe sa v zásade dotýka záujmu hodnotenej osoby len do času definitívneho skončenia služobného pomeru, úradník po jeho skončení nemá záujem podať žalobu proti tejto správe alebo pokračovať v jej prejednávaní, iba ak by úradník preukázal existenciu osobitnej okolnosti odôvodňujúcej jeho osobný a pretrvávajúci záujem dosiahnuť jej zrušenie.

Pokiaľ ide o úradníka, ktorý v čase súdneho konania odišiel do dôchodku z dôvodu trvalej a úplnej invalidity, ktorá v zásade definitívne ukončuje jeho služobný postup, možnosť jeho prípadného znovuzačlenenia do služby na základe článku 14 prílohy VIII služobného poriadku predstavuje len neistú okolnosť zakladajúcu iba hypotetický záujem, a teda nedostatočnú na konštatovanie, že právna situácia žalobcu je ovplyvnená tým, že nedôjde k zrušeniu napadnutej správy. V tejto súvislosti dobrovoľná alebo nedobrovoľná povaha ukončenia výkonu služby je pre posúdenie existencie záujmu na konaní irelevantná.

Ďalej právo na účinnú súdnu ochranu nemôže žalobcovi priznávať právo, aby súd Spoločenstva rozhodol o takom návrhu na zrušenie, pretože obsahuje právo obrátiť sa na súd, len pokiaľ ide o akty inštitúcií Spoločenstva, ktoré spôsobujú ujmu žalobcovi v rozsahu, v akom sa týkajú jeho záujmov.

(pozri body 28, 32 – 34, 37)

Odkaz: Súdny dvor, 21. januára 1987, Stroghili/Dvor audítorov, 204/85, Zb. s. 389, bod 11; Súdny dvor, 1. októbra 2004, Pérez Escolar/Komisia, C‑379/03 P, neuverejnený v Zbierke, body 41 a 42; Súd prvého stupňa, 30. novembra 1998, N/Komisia, T‑97/94, Zb. VS s. I‑A‑621, II‑1879, body 26 a 27; Súd prvého stupňa, 2. júna 2003, Fórum 187/Komisia, T‑276/02, Zb. s. II‑2075, bod 50; Súd prvého stupňa, 31. mája 2005, Dionyssopoulou/Rada, T‑105/03, Zb. VS s. I‑A‑137, II‑621, bod 20; Súd prvého stupňa, 21. februára 2006, V/Komisia, T‑200/03 a T‑313/03, Zb. s. II‑I‑A‑317, II‑1549, bod 184

2. Na splnenie požiadaviek stanovených v článku 21 Štatútu Súdneho dvora a v článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa musí žaloba smerujúca k náhrade škody údajne spôsobenej inštitúciou Spoločenstva obsahovať prvky, ktoré umožňujú identifikovať konanie, ktoré žalobca inštitúcii vytýka, dôvody, pre ktoré sa domnieva, že existuje príčinná súvislosť medzi konaním inštitúcie a škodou, ktorá mu bola údajne spôsobená, ako aj povahu a rozsah tejto škody. Naopak návrh smerujúci k získaniu náhrady škody, ktorému chýba potrebná presnosť, musí byť považovaný za neprípustný.

To je prípad návrhu úradníka, ktorý sa obmedzuje na priznanie náhrady škody a ujmy spôsobenej jeho služobnému postupu, zdraviu a blahobytu, ktoré však neuvádza ani sumu, ani dostatočne presné skutočnosti umožňujúce určiť rozsah náhrady škody bez toho, aby preukázal alebo aspoň uviedol osobitné okolnosti, pre ktoré nemohol poskytnúť tieto spresnenia.

Pokiaľ ide o nemajetkovú ujmu, bez ohľadu na to, či sa požaduje náhrada v symbolickej výške alebo náhrada skutočnej ujmy, prislúcha žalobcovi, aby spresnil povahu údajnej nemajetkovej ujmy so zreteľom na konanie vytýkané inštitúcii a ďalej aby spresnil, hoci iba približne, hodnotu celej tejto ujmy.

(pozri body 42 – 45)

Odkaz: Súdny dvor, 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schöppenstedt/Rada, 5/71, Zb. s. 975, bod 9; Súd prvého stupňa, 10. júla 1990, Automec/Komisia, T‑64/89, Zb. s. II‑367, body 75 až 77; Súd prvého stupňa, 20. septembra 1990, Hanning/Parlament, T‑37/89, Zb. s. II‑463, bod 82; Súd prvého stupňa, 1. júla 1994, Osório/Komisia, T‑505/93, Zb. VS s. I‑A‑179, II‑581, body 33 a 35; Súd prvého stupňa, 15. februára 1995, Moat/Komisia, T‑112/94, Zb. VS s. I‑A‑37, II‑135, body 32, 37 a 38; Súd prvého stupňa, 29. januára 1998, Affatato/Komisia, T‑157/96, Zb. VS s. I‑A‑41, II‑97, bod 38