ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (druhá komora)

z 13. februára 2007

Vec T‑354/04

Gaetano Petralia

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Úradníci – Dočasní zamestnanci – Vedecký pracovník – Zaradenie do platovej triedy“

Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie zo 7. októbra 2003 o konečnom zaradení žalobcu do platovej triedy B 5 platového stupňa 3 a rozhodnutia z 13. mája 2004 o zamietnutí sťažnosti žalobcu

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Abstrakt

1. Úradníci – Dočasní zamestnanci – Prijímanie – Zamestnanec prijatý podľa článku 2 písm. d) Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov

[Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 2 písm. d) a článok 8 ods. 4]

2. Úradníci – Služobný poriadok – Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov – Kritériá pre zaradenie do platovej triedy pri prijímaní úradníka – Uplatnenie na dočasných zamestnancov

(Služobný poriadok úradníkov, článok 31)

3. Úradníci – Prijímanie – Vymenovanie do platovej triedy – Vymenovanie do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu

(Služobný poriadok úradníkov, článok 5 a článok 31 ods. 2; príloha I)

4. Úradníci – Prijímanie – Vymenovanie do platovej triedy – Vymenovanie do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu

(Služobný poriadok úradníkov, článok 31 ods. 2)

5. Úradníci – Zásady – Ochrana legitímnej dôvery – Podmienky

6. Úradníci – Rovnosť zaobchádzania

1. Z článku 8 štvrtého odseku prvej a druhej zarážky Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov jasne vyplýva, že dočasní zamestnanci uvedení v článku 2 písm. d) týchto podmienok môžu byť zamestnaní ako vedeckí alebo technickí pracovníci, ako aj ako administratívni pracovníci. Zamestnanie pracovníka na základe článku 2 písm. d) PZOZ na účely dočasného obsadenia trvalého pracovného miesta, ktoré je platené z rozpočtových prostriedkov na výskum a investície, nepostačuje na to, aby táto osoba ipso facto patrila medzi vedeckých pracovníkov.

(pozri bod 65)

2. Aj keď ustanovenia Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov výslovne nestanovujú, že článok 31 služobného poriadku týkajúci sa kritérií pre zaradenie úradníkov do platovej triedy pri ich prijímaní je uplatniteľný na dočasných zamestnancov, pravidlá obsiahnuté v tomto ustanovení sa môžu primerane uplatniť na dočasných zamestnancov na základe zásady riadnej správy.

(pozri body 5, 85)

Odkaz: Súd prvého stupňa, 17. novembra 1998, Fabert‑Goossens/Komisia, T‑217/96, Zb. VS s. I‑A‑607, II‑1841, bod 41; Súd prvého stupňa, 6. júla 1999, Forvass/Komisia, T‑203/97, Zb. VS s. I‑A‑129, II‑705, bod 42; Súd prvého stupňa, 17. decembra 2003, Chawdhry/Komisia, T‑133/02, Zb. VS s. I‑A‑329, II‑1617, bod 35

3. Aj keď článok 31 ods. 2 služobného poriadku priznáva menovaciemu orgánu alebo v prípade dočasných zamestnancov orgánu oprávnenému uzatvárať pracovné zmluvy možnosť prijať úradníka alebo zamestnanca do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu, využitie tejto možnosti musí byť v súlade s požiadavkami samotného poňatia „služobného postupu“, ktoré vyplývajú z článku 5 a prílohy I služobného poriadku. V dôsledku toho je prípustné len výnimočne prijímať do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu.

Ak v tejto súvislosti interná smernica, ktorá upravuje výkon diskrečnej právomoci priznanej článkom 31 ods. 2 služobného poriadku, stanovuje ako alternatívne predpoklady, na ktoré by sa mohlo prihliadať na účely zaradenia do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu, výnimočnú kvalifikáciu dotknutej osoby a osobitné potreby služby vyžadujúce prijatie pracovníka s osobitnou kvalifikáciou, je úlohou menovacieho orgánu alebo orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy konkrétne preskúmať, či ide o taký prípad novoprijímaného úradníka alebo zamestnanca, ktorý žiada o uplatnenie článku 31 ods. 2 služobného poriadku. Ak tento orgán pripustí, že v predmetnom prípade je jeden z týchto predpokladov splnený, je povinný vykonať konkrétne posúdenie prípadného uplatnenia tohto ustanovenia. V tomto štádiu môže rozhodnúť, berúc do úvahy záujem služby vo všeobecnosti, či je opodstatnené zaradiť dotknutú osobu do vyššej platovej triedy v rámci služobného postupu, alebo nie. Použitie slovesa „môcť“ v tomto článku 31 ods. 2 totiž naznačuje, že tento orgán nie je povinný uplatniť toto ustanovenie a že novoprijatí úradníci alebo zamestnanci nemajú subjektívne právo na takéto zaradenie.

Z predchádzajúceho vyplýva, že menovací orgán alebo orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy disponuje širokou mierou voľnej úvahy v rámci stanovenom článkom 31 služobného poriadku na účely preskúmania, či miesto, ktoré sa má obsadiť, vyžaduje prijatie úradníka s osobitnou kvalifikáciou, alebo či tento posledný menovaný má výnimočnú kvalifikáciu. Širokou mierou voľnej úvahy disponuje aj vtedy, keď po konštatovaní existencie jednej z týchto dvoch situácií skúma ich dôsledky.

(pozri body 88 – 90, 92, 93)

Odkaz: Súdny dvor, 28. marca 1968, Kurrer/Rada, 33/67, Zb. s. 187, 202; Súdny dvor, 6. júna 1985, De Santis/Dvor audítorov, 146/84, Zb. s. 1723, body 9 a 11; Súdny dvor, 1. júla 1999, Alexopoulou/Komisia, C‑155/98 P, Zb. s. I‑4069, body 32 a 33; Súd prvého stupňa, 5. októbra 1995, Alexopoulou/Komisia, T‑17/95, Zb. VS s. I‑A‑227, II‑683, bod 21; Súd prvého stupňa, 13. februára 1998, Alexopoulou/Komisia, T‑195/96, Zb. VS s. I‑A‑51, II‑117, bod 43; Chawdhry/Komisia, už citovaný, body 37 a 44; Súd prvého stupňa, 26. októbra 2004, Brendel/Komisia, T‑55/03, Zb. VS s. I‑A‑311, II‑1437, bod 61; Súd prvého stupňa, 15. novembra 2005, Righini/Komisia, T‑145/04, Zb. VS s. I‑A‑349, II‑1547, body 43, 44 a 52; Súd prvého stupňa, 15. marca 2006, Kimman/Komisia, T‑44/04, Zb. VS s. I‑A‑2‑71, II‑A‑2‑299, body 28 a 94; Súd prvého stupňa, 10. mája 2006, R/Komisia, T‑331/04, neuverejnený v Zbierke, body 18, 19, 23 a 24

4. Súdne preskúmanie rozhodnutia o zaradení do platovej triedy nemôže nahradiť posúdenie menovacieho orgánu alebo orgánu oprávneného uzatvárať pracovné zmluvy. Súd Spoločenstva sa preto musí obmedziť na overenie toho, či nedošlo k porušeniu podstatných formálnych náležitostí, či tento orgán nezaložil svoje rozhodnutie na nepresných alebo neúplných skutkových zisteniach, alebo či rozhodnutie nie je postihnuté zneužitím právomoci, zjavne nesprávnym právnym posúdením alebo nedostatočným odôvodnením. Nakoniec treba overiť, či tento orgán neuplatnil svoju právomoc zjavne nesprávnym spôsobom.

(pozri bod 94)

Odkaz: Súd prvého stupňa, 3. októbra 2002, Platte/Komisia, T‑6/02, Zb. VS s. I‑A‑189, II‑973, bod 36; Chawdhry/Komisia, už citovaný, bod 45; Brendel/Komisia, už citovaný, bod 60; R/Komisia, už citovaný, bod 26

5. Právo domáhať sa ochrany legitímnej dôvery, ktorá predstavuje jednu zo základných zásad Spoločenstva, sa vzťahuje na každého jednotlivca, ktorý sa nachádza v situácii, z ktorej vyplýva, že administratíva Spoločenstva, tým že mu poskytla konkrétne uistenia, v ňom vyvolala odôvodnené očakávania. V pracovnoprávnom vzťahu s inštitúciou musia byť takéto uistenia v každom prípade v súlade s ustanoveniami služobného poriadku alebo Podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov.

(pozri bod 115)

Odkaz: Súd prvého stupňa, 23. februára 2006, Karatzoglou/AER, T‑471/04, Zb. VS s. I‑A‑2‑35, II‑A‑2‑157, body 33 a 34 a citovaná judikatúra

6. Zásada rovnosti zaobchádzania musí byť v súlade s dodržiavaním zásady zákonnosti, podľa ktorej sa nikto nemôže dovolávať vo svoj prospech nezákonnosti, ku ktorej došlo v prospech iného. Za predpokladu, že orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy sa dopustil omylu pri zaradení dočasných zamestnancov na miesta vedeckých alebo technických pracovníkov, zamestnanec prijatý na miesto administratívneho pracovníka, ktorý sa však nachádza v presne rovnakej faktickej a právnej situácii ako uvedení zamestnanci v tom zmysle, že sa zúčastnil rovnakého výberového konania a je poverený rovnakými úlohami, nemôže mať z toho prospech dovolávaním sa porušenia zásady rovnosti zaobchádzania.

(pozri bod 134)

Odkaz: Súdny dvor, 9. októbra 1984, Witte/Parlament, 188/83, Zb. s. 3465, bod 15; Súdny dvor, 4. júla 1985, Williams/Dvor audítorov, 134/84, Zb. s. 2225, bod 14; Súdny dvor, 14. marca 2002, Taliansko/Rada, C‑340/98, Zb. s. I‑2663, body 87 až 93