Vec T‑329/01

Archer Daniels Midland Co.

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž – Kartely – Glukonát sodný – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Zákaz retroaktivity – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (tretia komora) z 27. septembra 2006

Abstrakt rozsudku

1. Právo Spoločenstva – Všeobecné zásady práva – Zákaz retroaktivity trestných ustanovení

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Usmernenia k metóde stanovovania pokút

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter pokuty

(Článok 81 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Konkrétny dopad na trh

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A prvý odsek)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

9. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 3 tretia zarážka)

10. Hospodárska súťaž – Pokuty – Kumulácia sankcií Spoločenstva za odlišné skutky, ktoré majú pôvod v tom istom súbore dohôd

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

11. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti

(Článok 81 ods. 1 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Neuloženie alebo zníženie pokuty výmenou za spoluprácu obvineného podniku

[Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časť B písm. b) a časť C]

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Posúdenie miery spolupráce poskytnutej každým podnikom počas správneho konania

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 96/C 207/04, časti B, C a D)

14. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah

(Nariadenie Rady č. 17, článok 19 ods. 1)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Voľná úvaha Komisie – Súdne preskúmanie

(Článok 229 ES)

1. Zásada zákazu retroaktivity trestných zákonov, zakotvená v článku 7 Európskeho dohovoru o ľudských právach ako základné právo, predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá sa musí dodržiavať pri udeľovaní pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže. Táto zásada vyžaduje, aby uložené sankcie zodpovedali sankciám stanoveným v čase, keď k porušeniu došlo.

Prijatie usmernení spôsobilých zmeniť všeobecnú politiku hospodárskej súťaže Komisie v oblasti pokút môže v zásade spadať do pôsobnosti zásady zákazu retroaktivity.

Na jednej strane sú totiž usmernenia spôsobilé vyvolať právne účinky. Tieto právne účinky nevyplývajú z vlastnej normatívnosti usmernení, ale z ich prijatia a uverejnenia Komisiou. Toto prijatie a uverejnenie usmernení so sebou nesie sebaobmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktorá sa od nich nemôže odchýliť bez toho, aby prípadne nebola uznaná za zodpovednú za porušenie všeobecných zásad práva, akými sú rovnosť zaobchádzania, ochrana legitímnej dôvery a právna istota.

Na druhej strane usmernenia spadajú ako nástroj politiky v oblasti hospodárskej súťaže do pôsobnosti uplatnenia zásady zákazu retroaktivity v súlade s novým súdnym výkladom normy zakladajúcej porušenie podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva týkajúcej sa článku 7 ods. 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach, podľa ktorej toto ustanovenie bráni spätnému uplatneniu nového výkladu normy zakladajúcej porušenie. Podľa tejto judikatúry to platí predovšetkým v prípade, ak ide o súdny výklad, ktorého výsledok nebol rozumne predvídateľný v čase, keď došlo k porušeniu, najmä vzhľadom na výklad, ktorého sa v danej dobe pridŕžala judikatúra týkajúca sa dotknutého právneho ustanovenia. Z tej istej judikatúry však vyplýva, že rozsah pojmu predvídateľnosť závisí vo veľkej miere od obsahu dotknutého textu, od oblasti, na ktorú sa vzťahuje, ako aj od počtu a povahy osôb, ktorým je určený. Predvídateľnosť zákona tak nebráni tomu, aby dotknutá osoba bola nútená požiadať o odbornú radu s cieľom posúdiť spôsobom primeraným okolnostiam prípadu dôsledky, ktoré môžu z daného aktu vyplynúť. Konkrétnejšie to platí najmä pre profesionálov navyknutých na vykazovanie veľkej obozretnosti pri výkone svojej profesie. Je tiež možné od nich očakávať, že s osobitnou obozretnosťou posúdia riziká, ktoré táto profesia zahŕňa.

Na preskúmanie dodržiavania zásady zákazu retroaktivity je namieste overiť, či zmena, ktorú predstavuje prijatie usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO, bola rozumne predvídateľná v čase, keď došlo k dotknutým porušeniam. V tejto súvislosti spočíva zásadná inovácia usmernení v tom, že ako východisková suma pre výpočet sa berie základná čiastka, určená podľa rozpätí, ktoré na tento účel stanovujú uvedené usmernenia, pričom tieto rozpätia odrážajú rôzne stupne závažnosti porušenia, ale samy osebe nemajú vzťah k relevantnému obratu. Táto metóda teda spočíva v podstate v tarifikácii, hoci aj relatívnej a pružnej, pokút.

Ďalej skutočnosť, že Komisia uplatnila v minulosti pokuty na určitej úrovni na rôzne typy porušení, ju nemôže zbaviť možnosti zvýšiť túto úroveň v hraniciach, ktoré stanovuje nariadenie č. 17, ak je to potrebné na zabezpečenie uskutočňovania politiky hospodárskej súťaže Spoločenstva; práve naopak, efektívne uplatnenie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže vyžaduje, aby Komisia mohla kedykoľvek prispôsobiť úroveň pokút potrebám tejto politiky.

Z uvedeného vyplýva, že podniky zúčastnené na správnom konaní, ktoré môže viesť k udeleniu pokuty, nemôžu nadobudnúť legitímnu dôveru v skutočnosť, že Komisia neprekročí úroveň pokút používanú v minulosti, ani v metódu ich stanovenia.

Preto musia uvedené podniky počítať s možnosťou, že Komisia môže kedykoľvek rozhodnúť o zvýšení úrovne pokút v porovnaní s úrovňou uplatňovanou v minulosti. Uvedené platí nielen vtedy, ak Komisia pristúpi k zvýšeniu úrovne pokút stanovením pokút v individuálnych rozhodnutiach, ale aj vtedy, ak sa zvýšenie v konkrétnych prípadoch uskutoční uplatnením pravidiel postupu, ktoré majú všeobecný dosah, akými sú napríklad usmernenia.

(pozri body 38 – 46)

2. Skutočnosť, že Komisia uplatnila metódu stanovenú v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO na výpočet výšky pokuty uloženej podniku, nemôže predstavovať diskriminačné zaobchádzanie v porovnaní s podnikmi, ktoré sa dopustili porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva v rovnakom období, ale ktoré z dôvodov spojených s dátumom odhalenia porušenia alebo z dôvodov spojených s priebehom správneho konania, ktoré sa ich týkalo, boli uznané za vinné z porušení v čase pred prijatím a uverejnením usmernení.

(pozri bod 53)

3. Závažnosť porušení pravidiel hospodárskej súťaže sa musí stanoviť v závislosti od početných faktorov, akými sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré treba povinne vziať do úvahy.

Rovnako medzi kritériá posúdenia závažnosti porušenia môžu v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje, ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku a v nadväznosti na to vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na relevantný trh. Na jednej strane z toho vyplýva, že pri určení výšky pokuty je dovolené zohľadniť tak celkový obrat podniku, ktorý naznačuje, aj keď len približne a nedokonalo, jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj podiel dotknutých podnikov na relevantnom trhu, ktorý je spôsobilý naznačiť rozsah tohto porušenia. Na strane druhej z toho vyplýva, že ani jednému z týchto číselných údajov nemožno pripísať neprimeranú dôležitosť v porovnaní s inými kritériami posúdenia, takže stanovenie primeranej výšky pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate.

V každom prípade, samotná skutočnosť, že pokuta uložená podniku prekračuje výšku obratu dosiahnutého týmto podnikom v Európskom hospodárskom priestore predajom výrobku, ktorý bol predmetom kartelu, v priebehu obdobia, keď bol jeho účastníkom, alebo ho prekračuje podstatným spôsobom, nepostačuje na preukázanie, že pokuta je neproporcionálna.

(pozri body 76, 77, 80)

4. Podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 sa suma pokuty stanovuje na základe závažnosti porušenia a dĺžky jeho trvania. Okrem toho, v súlade s usmerneniami k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, Komisia stanovuje východiskovú sumu v závislosti od závažnosti porušenia, pričom má zohľadniť samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na trh a veľkosť geografického trhu.

Tento právny rámec teda sám osebe neukladá Komisii vziať do úvahy malú veľkosť trhu výrobkov.

Komisii však pri posudzovaní závažnosti porušenia prináleží, aby zohľadnila veľký počet skutočností, ktorých povaha a dôležitosť sa menia v závislosti od typu predmetného porušenia a osobitných okolností predmetného porušenia. Nemožno vylúčiť, že medzi tieto skutočnosti dosvedčujúce závažnosť porušenia môže v závislosti od prípadu patriť veľkosť trhu predmetného výrobku.

V dôsledku toho veľkosť trhu síce môže predstavovať skutočnosť, ktorú je potrebné vziať do úvahy na preukázanie závažnosti porušenia, jej dôležitosť sa však mení v závislosti od osobitných okolností predmetného porušenia.

(pozri body 99 – 102)

5. Odstrašenie je jedným z hlavných dôvodov, ktorými sa má Komisia riadiť pri stanovovaní výšky pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva.

Keby mala byť pokuta stanovená na úrovni, ktorá by len odňala prospech plynúci z kartelu, nemala by odstrašujúci účinok. Možno sa totiž odôvodnene domnievať, že podniky racionálne zohľadňujú v rámci svojich finančných výpočtov a riadiacej činnosti nielen úroveň pokút, ktoré im môžu byť uložené v prípade porušenia, ale takisto úroveň rizika zistenia kartelu. Navyše, keby sa obmedzila funkcia pokuty len na jednoduché odňatie očakávaného prospechu alebo zisku, nebola by dostatočne zohľadnená porušujúca povaha predmetného správania vzhľadom na článok 81 ods. 1 ES. Znížením pokuty na jednoduchú kompenzáciu spôsobenej škody by sa totiž zanedbal okrem odstrašujúceho účinku, ktorý môže smerovať len voči budúcemu správaniu, represívny charakter takéhoto opatrenia vo vzťahu ku konkrétnemu porušeniu, ku ktorému naozaj došlo.

Takisto v prípade podniku, ktorý je prítomný na veľkom počte trhov a má obzvlášť významné finančné zázemie, nemusí zohľadnenie obratu dosiahnutého na relevantnom trhu postačovať na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty. Čím je totiž podnik väčší a má globálne zdroje, ktoré mu poskytujú schopnosť konať na trhu nezávisle, tým viac si musí byť vedomý významu svojej úlohy, pokiaľ ide o riadne fungovanie hospodárskej súťaže na trhu. Preto teda skutkové okolnosti, ktoré sa týkajú hospodárskej sily podniku zodpovedného za porušenie, musia byť zohľadnené pri stanovovaní sumy pokuty, aby bol zabezpečený jej odstrašujúci účinok.

(pozri body 140 – 142)

6. Podľa znenia bodu 1 A prvého odseku usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO Komisia pri svojom výpočte pokuty v závislosti od závažnosti porušenia berie do úvahy okrem iného konkrétny dopad porušenia na trh, tam, kde je ho možné merať. Tento merateľný dopad kartelu sa musí považovať za dostatočne preukázaný, ak je Komisia schopná predložiť konkrétne a vierohodné indície, ktoré s primeranou pravdepodobnosťou naznačujú, že kartel mal dopad na trh.

Skúmanie dopadu kartelu na trh totiž so sebou nevyhnutne prináša uchýlenie sa k domnienkam. V tejto súvislosti musí Komisia najmä skúmať, aká by bola cena relevantného výrobku, pokiaľ by kartel neexistoval. Pritom pri skúmaní príčin skutočného vývoja cien je problematické uvažovať o podiele, ktorý zodpovedá každej z týchto príčin. Treba brať do úvahy objektívnu okolnosť, že vzhľadom na cenový kartel sa účastníci vzdali práve svojej voľnosti konkurovať si cenami. Hodnotenie pôsobenia vyplývajúceho z iných faktorov, ako táto dobrovoľná zdržanlivosť účastníkov kartelu, je tak nevyhnutne založené na rozumnej pravdepodobnosti, ktorú nemožno s presnosťou vyčísliť.

Preto pokiaľ nemá byť bod 1 A prvý odsek usmernení zbavený svojho potrebného účinku, nemožno Komisii vytýkať, že sa opierala o konkrétny dopad kartelu na trh, ktorý má protisúťažný cieľ, akým je kartelová dohoda o cenách alebo o kvótach, bez toho, aby tento dopad vyčíslila alebo aby v tomto ohľade predložila číselné posúdenie.

(pozri body 174 – 178)

7. Pri určovaní závažnosti porušenia v oblasti hospodárskej súťaže je namieste brať do úvahy najmä právny a hospodársky kontext protiprávneho správania. V tomto ohľade je úlohou Komisie, aby pri posúdení konkrétneho dopadu porušenia na trh vychádzala z hospodárskej súťaže, ktorá by normálne existovala, ak by nedošlo k porušeniu.

Z toho jednak vyplýva, že v prípade cenových kartelov sa musí s primeranou pravdepodobnosťou zistiť, že dohody skutočne dotknutým stranám umožnili dosiahnuť vyššiu úroveň cien, než by prevládala, pokiaľ by kartel neexistoval. Ďalej z toho plynie, že Komisia musí v rámci svojho posúdenia brať do úvahy všetky objektívne podmienky na relevantnom trhu vzhľadom na hospodársky a prípadne právny kontext, ktorý prevláda. V prípade potreby je potrebné vziať do úvahy existenciu „objektívnych hospodárskych faktorov“, z ktorých vyplýva, že v rámci „voľnej hospodárskej súťaže“ by sa úroveň cien nevyvíjala rovnako ako úroveň praktizovaných cien.

(pozri body 191, 192)

8. V oblasti sankcionovania zakázaných kartelov nie je skutočné správanie, ktoré si údajne osvojil podnik, relevantné na účely posúdenia dopadu kartelu na trh, keďže účinky, ktoré majú byť zohľadnené, sú tie, ktoré vyplývajú z porušenia, ktorého sa zúčastnil, ako celku.

(pozri bod 204)

9. Pri posúdení závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na účely stanovenia výšky pokuty musí Komisia vziať do úvahy nielen osobitné okolnosti veci, ale tiež kontext, v ktorom sa porušenie nachádza, a zabezpečiť odstrašujúci účinok svojich úkonov. Iba zohľadnenie týchto aspektov totiž umožňuje zabezpečiť, aby konanie Komisie bolo plne účinné s cieľom udržať nenarušenú hospodársku súťaž na spoločnom trhu.

Čisto jazyková analýza ustanovenia bodu 3 tretej zarážky usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO by mohla vyvolávať dojem, že vo všeobecnosti a bez výnimky predstavuje poľahčujúcu okolnosť už samotná skutočnosť, že porušovateľ ukončí porušovanie po prvých zásahoch Komisie. Takýto výklad uvedeného ustanovenia by však zmenšoval potrebný účinok ustanovení umožňujúcich zachovanie efektívnej hospodárskej súťaže, pretože by zoslabil tak sankciu, ktorú by bolo možné uložiť za porušenie článku 81 ES, ako aj jej odstrašujúci účinok.

Na rozdiel od iných poľahčujúcich okolností totiž táto okolnosť nie je spojená ani s osobitnými vlastnosťami porušovateľa, ani so skutkovými okolnosťami veci, keďže vyplýva najmä z vonkajšieho zásahu Komisie. Preto ukončenie porušovania len na základe zásahu Komisie nemožno prirovnávať k zásluhám vyplývajúcim z vlastnej iniciatívy porušovateľa, ale predstavuje len primeranú a normálnu reakciu na tento zásah. Okrem toho uvedená okolnosť znamená iba návrat porušovateľa k zákonnému správaniu a neprispieva k tomu, aby bolo konanie Komisie účinnejšie. Napokon údajný poľahčujúci charakter tejto okolnosti nemožno odôvodniť iba nabádaním na ukončenie porušovania, ktorého sa týka. V tomto ohľade kvalifikovanie pokračovania v porušovaní po prvých zásahoch Komisie za priťažujúcu okolnosť už oprávnene predstavuje nabádanie na ukončenie porušovania, ktoré neoslabuje ani sankciu, ani jej odstrašujúci účinok.

Uznanie ukončenia porušovania po prvých zásahoch Komisie ako poľahčujúcej okolnosti by neoprávnene zasahovalo do potrebného účinku článku 81 ods. 1 ES zoslabením tak sankcie, ako aj jej odstrašujúceho účinku. Komisia si teda nemôže sama uložiť povinnosť, aby samotné ukončenie porušovania po svojich prvých zásahoch považovala za poľahčujúcu okolnosť. Preto je potrebné ustanovenie článku 3 tretej zarážky usmernení vykladať zužujúco takým spôsobom, aby nebolo v rozpore s potrebným účinkom článku 81 ods. 1 ES, a v tom zmysle, že iba osobitné okolnosti prejednávaného prípadu, v ktorom skutočne došlo k ukončeniu porušovania po prvých zásahoch Komisie, by mohli odôvodniť zohľadnenie uvedenej okolnosti ako poľahčujúcej okolnosti.

Za predpokladu obzvlášť závažného porušovania, ktorého cieľom bolo určenie cien a rozdelenie trhov, ktorého sa dotknuté podniky dopustili úmyselne, nemožno jeho ukončenie považovať za poľahčujúcu okolnosť, pokiaľ k nemu došlo po zásahu Komisie.

(pozri body 276 – 282)

10. Zásada ne bis in idem zakazuje sankcionovať tú istú osobu viac ako jedenkrát za to isté protiprávne správanie s cieľom chrániť ten istý právny záujem. Uplatnenie tejto zásady podlieha trom kumulatívnym podmienkam, a to totožnosti skutkov, totožnosti porušovateľa a totožnosti chráneného právneho záujmu.

Teda v prípade, ak skutky, ktoré sú základom dvoch odsúdení, majú pôvod v tom istom súbore dohôd, hoci sa odlišujú tak v predmete, ako aj v teritoriálnom umiestnení, táto zásada sa neuplatní. Ide o prípad, keď sa sankcie týkajú kartelov na rozličných trhoch. Rovnako ide o prípad kartelu, ktorý sa týka aj územia tretích krajín, keďže podľa zásady teritoriality neexistuje konflikt vo výkone právomoci Komisie a orgánov hospodárskej súťaže týchto krajín pri ukladaní pokút podnikom porušujúcim pravidlá hospodárskej súťaže Európskeho hospodárskeho priestoru a uvedených tretích krajín.

(pozri body 290 – 292)

11. Hoci je iste dôležité, aby podnik prijal opatrenia na zabránenie toho, aby sa jeho zamestnanci v budúcnosti dopúšťali ďalších porušovaní súťažného práva Spoločenstva, prijatie takých opatrení nič nemení na skutočnosti, že k porušovaniu už došlo. Komisia preto nie je povinná prihliadnuť na túto okolnosť ako na poľahčujúcu okolnosť, najmä ak sporné porušovanie predstavuje zjavné porušenie článku 81 ods. 1 ES.

Rovnako, aj keď usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy ESUO stanovujú, že Komisia môže uplatniť priťažujúce okolnosti voči podniku, ktorý sa už dopustil jedného alebo viacerých porušení rovnakého druhu, nevyplýva z toho, že ak sporné porušenie je prvým tohto druhu, ktorého sa dotknutý podnik dopustil, je potrebné s ním priaznivo zaobchádzať z dôvodu poľahčujúcej okolnosti.

(pozri body 299, 300)

12. Na to, aby sa podniku mohlo poskytnúť významné zníženie pokuty podľa časti C oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov, uvedené oznámenie vo svojej časti B, ktorá odkazuje na časť C písm. b), vyžaduje, aby tento podnik ako prvý poskytol údaje rozhodujúce na preukázanie existencie kartelu. Oznámenie nestanovuje, že na splnenie tejto podmienky musí podnik, ktorý oznámi tajný kartel Komisii, predložiť tejto inštitúcii všetky rozhodujúce skutočnosti na vypracovanie oznámenia o výhradách alebo, o to menej, na prijatie rozhodnutia o zistení porušenia.

(pozri body 319 – 321)

13. Aby oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov nebolo v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania, musí sa uplatňovať v tom zmysle, že pokiaľ ide o zníženie pokút, je Komisia povinná rovnako zaobchádzať s podnikmi, ktoré jej v rovnakom štádiu konania a za podobných okolností poskytnú podobné informácie o skutkoch, ktoré sú im vytýkané. Samotná okolnosť, že jeden z týchto podnikov uznal skutky, ktoré sú mu vytýkané, keď ako prvý odpovedal na otázky, ktoré Komisia podnikom položila v rovnakom štádiu konania, nemôže byť objektívnym dôvodom, aby sa s týmto podnikom zaobchádzalo odlišne.

To však platí iba v rámci spolupráce podnikov, ktorá nepatrí do pôsobnosti častí B a C oznámenia o spolupráci.

Na rozdiel od týchto častí totiž časť D nestanovuje odlišné zaobchádzanie s dotknutými podnikmi v závislosti od poradia, v ktorom tieto spolupracujú s Komisiou.

(pozri body 338, 339, 341)

14. Oznámenie o výhradách musí obsahovať opis výhrad vyjadrený hoci aj stručne, ale dostatočne jasne, aby umožnil zainteresovaným osobám skutočne sa oboznámiť s konaním, ktoré im Komisia vytýka. Len pod touto podmienkou totiž môže oznámenie o výhradách splniť účel stanovený nariadeniami Spoločenstva, ktorý spočíva v poskytnutí všetkých potrebných údajov podnikom a združeniam podnikov, aby sa mohli riadne obhajovať predtým, ako Komisia prijme konečné rozhodnutie.

Pokiaľ Komisia výslovne uvedie v oznámení o výhradách, že bude skúmať, či je potrebné udeliť dotknutým podnikom pokutu, a označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, akými sú napríklad závažnosť a dĺžka trvania predpokladaného porušovania a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, naplní svoju povinnosť dodržať právo podnikov byť vypočutý. Tým im poskytuje údaje nevyhnutné na ich obhajobu nielen proti zisteniu porušovania, ale aj proti udeleniu pokuty.

Z toho vyplýva, pokiaľ ide o stanovenie výšky pokút, že právo dotknutých podnikov na obhajobu je pred Komisiou zaručené možnosťou podať pripomienky k dĺžke, závažnosti a predvídateľnosti protisúťažného charakteru porušovania.

(pozri body 359, 361, 362)

15. Pokiaľ skúmanie žalobných dôvodov uvedených podnikom proti zákonnosti rozhodnutia Komisie, ktorým mu uložila pokutu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, neodhalilo žiadnu protiprávnosť, nie je namieste, aby Súd prvého stupňa využil svoju neobmedzenú právomoc na zníženie sumy uvedenej pokuty.

(pozri bod 382)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

z 27. septembra 2006 ( )

„Hospodárska súťaž – Kartely – Glukonát sodný – Článok 81 ES – Pokuta – Článok 15 ods. 2 nariadenia č. 17 – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Oznámenie o spolupráci – Zásada proporcionality – Rovnosť zaobchádzania – Zákaz retroaktivity – Povinnosť odôvodnenia – Právo na obhajobu“

Vo veci T‑329/01,

Archer Daniels Midland Co., so sídlom v Decature, Illinois (Spojené štáty americké), v zastúpení: C. O. Lenz, advokát, L. Martin Alegi, M. Garcia a E. Batchelor, solicitors,

žalobca,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: A. Whelan, A. Bouquet a W. Wils, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie prvého článku rozhodnutia K(2001) 2931, konečné znenie, z 2. októbra 2001 o konaní, ktorým sa uplatňuje článok 81 ES a článok 53 Zmluvy EHP (COMP/E‑1/36.756 – Glukonát sodný), v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, alebo aspoň v rozsahu, v akom sa v ňom konštatuje, že bol účastníkom porušenia po 4. októbri 1994, a návrh na zrušenie článku 3 tohto rozhodnutia v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, ako aj subsidiárne návrh na zrušenie alebo zníženie pokuty uloženej týmto rozhodnutím žalobcovi,

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (tretia komora),

v zložení: predseda komory J. Azizi, sudcovia M. Jaeger a F. Dehousse,

tajomník: I. Natsinas, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 18. februára 2004,

vyhlásil tento

Rozsudok

Skutkové okolnosti

1 Spoločnosť Archer Daniels Midland Co. (ďalej len „ADM“) je materskou spoločnosťou skupiny podnikov, ktorá je činná v odvetví spracovania obilia a olejnatých semien. Na trhu s glukonátom sodným podniká od roku 1990.

2 Glukonát sodný je súčasťou chelátových činidiel, ktoré sú látkami deaktivujúcimi ióny kovov v priemyselných postupoch. Tieto postupy zahŕňajú najmä priemyselné čistenie (čistenie fliaš alebo náradia), úpravu povrchov (antikorózna ochrana, odmasťovanie, leptanie hliníku) a čistenie vôd. Chelátové činidlá sú teda používané v potravinárskom, kozmetickom, farmaceutickom, papierenskom, betonárskom priemysle a ešte aj v iných priemyselných odvetviach. Glukonát sodný sa predáva na celom svete a na svetových trhoch sa vyskytuje viacero konkurenčných podnikov.

3 V roku 1995 dosiahol predaj glukonátu sodného na celosvetovej úrovni hodnotu približne 58,7 milióna eur, pričom predaj v Európskom hospodárskom priestore (EHP) dosiahol hodnotu približne 19,6 milióna eur. V čase rozhodnom vo veci samej bola takmer celá svetová výroba glukonátu sodného ovládaná piatimi podnikmi, teda v prvom rade Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd (ďalej len „Fujisawa“), v druhom rade Jungbunzlauer AG (ďalej len „Jungbunzlauer“), v treťom rade Roquette Frères SA (ďalej len „Roquette“), vo štvrtom rade Glucona vof (ďalej len „Glucona“), podnik, ktorý ovládali spoločne až do decembra 1995 Akzo Chemie BV, dcérska spoločnosť, ktorej 100 % obchodných podielov vlastnia Akzo Nobel NV (ďalej len „Akzo“) a Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (ďalej len „Avebe“) a v piatom rade ADM.

4 V marci 1997 americké ministerstvo spravodlivosti informovalo Komisiu, že po vyšetrovaní zameranom na trh lyzínu a kyseliny citrónovej bolo začaté vyšetrovanie takisto vo vzťahu k trhu glukonátu sodného. V októbri a decembri 1997, ako aj vo februári 1998 bola Komisia informovaná, že Akzo, Avebe, Glucona, Roquette a Fujisawa priznali, že boli účastníkmi kartelu, v rámci ktorého boli dohodnuté ceny glukonátu sodného a rozdelený predaj tohto výrobku v Spojených štátoch a inde. Po dohodách uzatvorených s americkým ministerstvom spravodlivosti uložili americké orgány pokuty týmto podnikom, ako aj ADM. Pokuta uložená ADM v súvislosti s kartelom na trhu glukonátu sodného bola zahrnutá v celkovej pokute 100 miliónov amerických dolárov (USD), zaplatenej v rámci konaní týkajúcich sa lyzínu a kyseliny citrónovej.

5 Komisia 18. februára 1998 zaslala podľa článku 11 nariadenia Rady č. 17 zo 6. februára 1962, Prvého nariadenia implementujúceho články [81] a [82] zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) žiadosti o informácie hlavným výrobcom, dovozcom, vývozcom a kupujúcim glukonátu sodného v Európe. Táto žiadosť nebola určená ADM.

6 Na základe žiadosti o informácie sa Fujisawa skontaktoval s Komisiou a informoval ju, že spolupracoval s americkými orgánmi v rámci vyšetrovania opísaného vyššie a že si želá takisto spolupracovať s Komisiou na základe oznámenia Komisie z 18. júla 1996 oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“). Fujisawa 12. mája 1998 po stretnutí s Komisiou, ktoré sa konalo 1. apríla 1998, odovzdal písomné vyhlásenie a spis obsahujúci zhrnutie vývoja kartelu a určitý počet dokumentov.

7 Komisia 16. a 17. septembra 1998 vykonala vyšetrovania podľa článku 14 ods. 3 nariadenia č. 17 v priestoroch podnikov Avebe, Glucona, Jungbunzlauer a Roquette.

8 Komisia 10. novembra 1998 zaslala žiadosť o informácie ADM. ADM 26. novembra 1998 oznámil svoj zámer spolupracovať s Komisiou. V priebehu stretnutia, ktoré sa konalo 11. decembra 1998, ADM odovzdal „prvú časť informácií v rámci [svojej] spolupráce“. Vyhlásenie podniku a dokumenty vzťahujúce sa na túto vec boli následne odovzdané 21. januára 1999 Komisii.

9 Komisia 2. marca 1999 zaslala žiadosti o podrobné informácie spoločnostiam Glucona, Roquette a Jungbunzlauer. Tieto podniky listami zo 14., 19. a 20. apríla 1999 oznámili, že sú ochotné spolupracovať s Komisiou, a poskytli jej určité informácie o karteli. Komisia 25. októbra 1999 zaslala žiadosti o dodatočné informácie spoločnostiam ADM, Fujisawa, Glucona, Roquette a Jungbunzlauer.

10 Komisia 17. mája 2000 na základe informácií, ktoré jej boli oznámené, zaslala oznámenie o výhradách spoločnosti ADM a iným podnikom, ktorých sa týkalo porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP (ďalej len „dohoda EHP“). ADM a všetky ostatné dotknuté podniky odovzdali písomné pripomienky ako odpoveď na výhrady uvádzané Komisiou. Žiadny z týchto účastníkov konania nepožiadal o vypočutie, ani nepopieral opodstatnenosť skutočností uvedených v oznámení o výhradách.

11 Komisia 11. mája 2001 zaslala žiadosti o dodatočné informácie ADM a iným dotknutým podnikom.

12 Komisia 2. októbra 2001 prijala rozhodnutie K(2001)2931, konečné znenie, o konaní, ktorým sa uplatňuje článok 81 ES a článok 53 Dohody EHP (vec COMP/E‑1/36.756 – Glukonát sodný) (ďalej len „Rozhodnutie“). Rozhodnutie bolo oznámené ADM listom z 12. októbra 2001.

13 Rozhodnutie obsahuje najmä tieto ustanovenia:

„Článok 1

[Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] a [Roquette] porušili článok 81 ods. 1 ES a – v období od 1. januára 1994 – článok 53 ods. 1 dohody EHP tým, že boli účastníkmi dohody a/alebo zosúladeného postupu v odvetví glukonátu sodného.

Porušenie trvalo:

– v prípade [Akzo], [Avebe], [Fujisawa] a [Roquette] od februára 1987 do júna 1995,

– v prípade [Jungbunzlauer] od mája 1988 do júna 1995,

– v prípade [ADM] od júna 1991 do júna 1995.

…

Článok 3

Za porušenie uvedené v článku 1 sa ukladajú tieto pokuty:

a) [Akzo] 9 miliónov EUR

b) [ADM] 10,13 milióna EUR

c) [Avebe] 3,6 milióna EUR

d) [Fujisawa] 3,6 milióna EUR

e) [Jungbunzlauer] 20,4 milióna EUR

f) [Roquette] 10,8 milióna EUR

…“

14 Na účely výpočtu výšky pokút Komisia uplatnila v Rozhodnutí metodológiu uvedenú v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“), ako aj oznámenie o spolupráci.

15 Komisia v prvom rade určila výšku základnej čiastky pokuty v závislosti od závažnosti a dĺžky trvania porušovania.

16 V tejto súvislosti, pokiaľ ide o závažnosť porušovania, Komisia najprv dospela k záveru, že dotknuté podniky sa dopustili veľmi závažného porušovania, vzhľadom na jeho povahu, jeho konkrétny dopad na trh glukonátu sodného v EHP a rozsah dotknutého geografického trhu (odôvodnenie č. 371 Rozhodnutia).

17 Komisia následne dospela k záveru, že je potrebné zohľadniť efektívnu ekonomickú kapacitu spôsobujúcu narušenie hospodárskej súťaže a stanoviť pokutu vo výške, ktorá by zabezpečila jej dostatočný odstrašujúci účinok. V dôsledku toho Komisia zaradila dotknuté podniky do dvoch kategórií, vychádzajúc z celosvetového obratu dosiahnutého dotknutými podnikmi, pokiaľ ide o predaj glukonátu sodného v priebehu roka 1995, čo bol posledný rok trvania porušovania, pričom tieto údaje účastníci konania odovzdali Komisii po tom, ako dostali žiadosti o informácie, a Komisia na ich základe vypočítala príslušné podiely týchto podnikov na trhu. Do prvej kategórie zaradila podniky, ktoré podľa údajov, ktoré mala k dispozícii, mali podiel na svetovom trhu glukonátu sodného vyšší ako 20 %, teda Fujisawa (35,54 %), Jungbunzlauer (24,75 %) a Roquette (20,96 %). V prípade týchto podnikov Komisia stanovila východiskovú sumu na 10 miliónov eur. Do druhej kategórie zaradila podniky, ktoré podľa údajov, ktoré mala k dispozícii, mali podiel na svetovom trhu glukonátu sodného nižší ako 10 %, teda Glucona (približne 9,5 %) a ADM (9,35 %). V prípade týchto podnikov Komisia stanovila východiskovú sumu pokuty na 5 miliónov eur, teda pre Akzo a Avebe, ktorí spoločne ovládali spoločnosť Glucona, na 2,5 milióna eur pre každého z nich (odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia).

18 Navyše na zabezpečenie toho, aby na jednej strane mala pokuta dostatočný odstrašujúci účinok, a aby sa na druhej strane zohľadnila skutočnosť, že veľké podniky majú k dispozícii informácie a právno-ekonomickú infraštruktúru, ktorá im umožňuje lepšie posúdiť porušovanie, ktoré predstavuje ich správanie, a dôsledky, ktoré z toho vyplývajú z hľadiska práva hospodárskej súťaže, Komisia pristúpila k úprave tejto východiskovej sumy. V dôsledku toho, zohľadňujúc veľkosť a globálne zdroje dotknutých podnikov, Komisia uplatnila násobný koeficient 2,5 na východiskové sumy určené v prípade ADM a Akzo, a tým došlo k zvýšeniu, takže v prípade ADM bola stanovená východisková suma 12,5 milióna eur a v prípade Akzo 6,25 milióna eur (odôvodnenie č. 388 Rozhodnutia).

19 Pokiaľ ide o dĺžku trvania porušovania v prípade jednotlivých podnikov, východisková suma bola okrem toho zvýšená o 10 % za rok, teda došlo k zvýšeniu o 80 % v prípade Fujisawa, Akzo, Avebe a Roquette, o 70 % v prípade Jungbunzlauer a o 35 % v prípade ADM (odôvodnenia č. 389 až č. 392 Rozhodnutia).

20 Komisia teda stanovila základnú čiastku pokuty na 16,88 milióna eur, pokiaľ ide o ADM. Pokiaľ ide o Akzo, Avebe, Fujisawa, Jungbunzlauer a Roquette, základná čiastka bola stanovená, v príslušnom poradí, na 11,25 milióna eur, 4,5 milióna eur, 18 miliónov eur, 17 miliónov eur a 18 miliónov eur (odôvodnenie č. 396 Rozhodnutia).

21 V druhom rade bola na základe priťažujúcich okolností základná čiastka pokuty uloženej Jungbunzlauer zvýšená o 50 % z dôvodu, že tento podnik mal úlohu vodcu v rámci kartelu (odôvodnenie č. 403 Rozhodnutia).

22 V treťom rade Komisia preskúmala a odmietla tvrdenia niektorých podnikov, vrátane ADM, podľa ktorých sa na tieto podniky mali uplatniť poľahčujúce okolnosti (odôvodnenia č. 404 až č. 410 Rozhodnutia).

23 Vo štvrtom rade, na základe časti B oznámenia o spolupráci Komisia poskytla spoločnosti Fujisawa „veľmi veľké zníženie“ (konkrétne 80 %) zo sumy pokuty, ktorá by jej bola uložená v prípade, keby nebola spolupracovala. Okrem toho Komisia uviedla, že ADM nesplnil podmienky stanovené v časti C tohto oznámenia, aby mu mohlo byť poskytnuté „významné zníženie“ zo sumy pokuty. Napokon, na základe časti D tohto oznámenia Komisia poskytla „výrazné zníženie“ (konkrétne 40 %) zo sumy pokuty v prípade ADM a Roquette a 20 % v prípade Akzo, Avebe a Jungbunzlauer (odôvodnenia č. 418, č. 423, č. 426 a č. 427 Rozhodnutia).

Konanie a návrhy účastníkov konania

24 ADM návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 21. decembra 2001 podal žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

25 Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa písomne položil účastníkom konania otázky, na ktoré títo odpovedali v stanovených lehotách.

26 Prednesy účastníkov konania boli vypočuté na pojednávaní 18. februára 2004.

27 Listom z 21. júla 2006 požiadal ADM Súd prvého stupňa, aby vzal do úvahy nový žalobný dôvod, založený na usmerneniach k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 (Ú. v. EÚ C 210, s. 2, ďalej len „usmernenia z roku 2006“) z dôvodu, že tieto usmernenia sú právnou a skutkovou okolnosťou, ktorá vznikla v priebehu konania v zmysle článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Vzhľadom na všeobecnú zásadu riadneho výkonu Súd prvého stupňa, bez toho, aby znova otvoril konanie, vyzval Komisiu, aby sa vyjadrila k návrhu ADM. Listom z 11. augusta 2006 Komisia oznámila, že sa domnieva, že nie je opodstatnené vyhovieť návrhu ADM.

28 ADM navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil článok 1 Rozhodnutia v rozsahu, v akom sa ho týka, alebo aspoň v rozsahu, v akom konštatuje, že sa zúčastnil na porušovaní po 4. októbri 1994,

– zrušil článok 3 Rozhodnutia, v rozsahu, v akom sa ho týka,

– subsidiárne zrušil pokutu alebo podstatne znížil sumu pokuty, ktorá mu bola uložená,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

29 Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zamietol žalobu,

– zaviazal ADM na náhradu trov konania.

Právny stav

30 Žalobné dôvody uvádzané ADM, pričom všetky súvisia so stanovením sumy pokuty, ktorá mu bola uložená, sa týkajú po prvé uplatniteľnosti usmernení v danom prípade, po druhé závažnosti porušenia, po tretie dĺžky trvania porušenia, po štvrté existencie priťažujúcich okolností, po piate jeho spolupráce počas správneho konania a po šieste dodržania práva na obhajobu.

A – O uplatniteľnosti usmernení

1. O porušení zásad právnej istoty a zákazu retroaktivity postihov

a) Tvrdenia účastníkov konania

31 ADM tvrdí, že metóda stanovenia pokút stanovená v usmerneniach sa radikálne odlišuje od predchádzajúcej praxe Komisie v tejto oblasti, ktorá, ako to pripustila v Rozhodnutí (odôvodnenie č. 395), pozostávala z určenia výšky pokuty v závislosti od základnej sadzby predstavujúcej určité percento predajov na relevantnom trhu Spoločenstva. Naopak usmernenia zaviedli pevnú sadzbu pokuty, napríklad 20 miliónov eur v prípade veľmi závažného porušenia, nezávisle od objemu predaja predmetného výrobku.

32 ADM poznamenáva, že v období relevantnom pre prejednávanú vec (od roku 1991 do roku 1994 alebo od roku 1991 do roku 1995) Komisia v súlade s touto ustálenou praxou uložila pokuty, ktorých výška bola vo všeobecnosti medzi 2 a 9 % z obratu dosiahnutého z predaja relevantného výrobku na trhu Spoločenstva. Naopak uplatnenie novej politiky vyplývajúcej z usmernení malo za následok pokuty, ktorých suma je 43 a 153 ráz vyššia ako suma pokút, aké by boli uložené na základe predchádzajúcej praxe.

33 ADM uznáva, že Komisia disponuje diskrečnou právomocou na zvýšenie pokút, ak politika v oblasti práva hospodárskej súťaže vyžaduje, aby boli uložené vyššie odstrašujúce pokuty. Uložením pokuty, ktorej suma je 43 a 153 ráz vyššia ako suma pokuty, aká by bola uložená podľa predchádzajúcej praxe, však Komisia zjavne prekročila túto mieru voľnej úvahy. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, tento záver je podporený rozsudkom Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, Lögstör Rör/Komisia (T‑16/99, Zb. s. II‑1633, bod 237). Na jednej strane totiž zdôrazňuje, že Súd prvého stupňa v tomto rozsudku podmienil možnosť, aby Komisia zvýšila úroveň pokút v hraniciach stanovených nariadením č. 17 tým, že je to nevyhnutné na zabezpečenie realizácie politiky Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže. Ani v rozhodnutí, ani vo svojich podaniach však Komisia neposkytla zdôvodnenie, ani nepredložila dôkazy preukazujúce, že na realizáciu tejto politiky bolo nevyhnutné uložiť pokuty v sume 43 a 153 ráz vyššej, ako by bola suma pokuty uloženej podľa predchádzajúcej praxe. Na druhej strane poznamenáva, že vo veci, ktorá sa skončila citovaným rozsudkom, ako aj vo všetkých iných veciach týkajúcich sa kartelu o rozvodoch mestského kúrenia s výnimkou veci týkajúcej sa spoločnosti ABB, Komisia uložila pokuty na úrovni porovnateľnej s úrovňou, ktorá prevládala počas uplatňovania predchádzajúcej praxe Komisie. Uvádza totiž, že predmetným podnikom tohto kartelu boli uložené pokuty vo výške medzi 3 a 14 % z relevantného predaja a že samotnému ABB bola uložená pokuta vo výške zodpovedajúcej 44 % jeho relevantného obratu.

34 ADM usudzuje, že podniky musia mať možnosť vykonávať svoju činnosť za predvídateľných podmienok. V súlade s usmerneniami (prvým odsekom) je Komisia pri stanovovaní výšky pokút povinná rešpektovať koherentnú a nediskriminačnú politickú líniu. ADM sa domnieva, že neexistencia právnej istoty pri stanovovaní pokút je v rozpore s efektívnou realizáciou odstrašujúceho účinku pokuty. Na to, aby bol individuálny odstrašujúci účinok pokuty efektívny, je nevyhnutné, aby podniky dopredu poznali uplatniteľné sankcie. Uvádza, že celková amnestia alebo efektívna politika zhovievavosti vyžaduje, aby boli uplatniteľné sankcie jasne stanovené pre prípad odmietnutia spolupráce. Rovnako by bolo nerozumné udržovať stav stálej neistoty, pokiaľ ide o úroveň pokút, ktoré možno uložiť v prípade porušenia pravidiel hospodárskej súťaže, najmä z dôvodu významnej dĺžky trvania vyšetrovania takýchto porušení. V dôsledku toho zásada právnej istoty vyžaduje, aby prístup Komisie pre výpočet pokút podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 mohol byť predvídaný s dostatočným stupňom istoty.

35 ADM dodáva, že z manuálu usmernení Sentencing Commission Spojených štátov [bod 1B1.11(b)(1), ďalej len „americké usmernenia“] a z judikatúry jedného federálneho odvolacieho súdu vyplýva [rozsudok United States v. Kimler, 167 F. 3d 889 (5th Circ. 1999)], že retroaktívne uplatnenie nových usmernení v oblasti pokút je zakázané pravidlom ex post facto v Ústave Spojených štátov, ak má za následok uloženie ťažšieho trestu, ako bol stanovený v čase, keď k porušeniu došlo.

36 V dôsledku toho podľa ADM retroaktívne uplatnenie novej politiky stanovenej v usmerneniach na porušenie, ku ktorému tak ako v prejednávanom prípade došlo pred ich zverejnením a ktoré má za následok uloženie pokuty ADM, ktorá je vyššia, ako bola úroveň pokút ukladaných podľa predchádzajúcej praxe, a to bez toho, aby bol tento rozdiel nevyhnutný na zabezpečenie rešpektovania politiky v oblasti práva hospodárskej súťaže, porušuje zásadu právnej istoty a je nezákonné.

37 Komisia navrhuje žalobný dôvod zamietnuť.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

38 Súd prvého stupňa najskôr a oprávnene uviedol, že zásada zákazu retroaktivity trestných zákonov, zakotvená v článku 7 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, ako základné právo, predstavuje všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá sa musí dodržiavať pri udeľovaní pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, a že táto zásada vyžaduje, aby uložené sankcie zodpovedali sankciám stanoveným v čase, keď k porušeniu došlo (rozsudok Súdneho dvora z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P, Zb. s. I‑5425, bod 202; rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, LR AF 1998/Komisia, T‑23/99, Zb. s. II‑1705, body 218 až 221, a z 9. júla 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, T‑224/00, Zb. s. II‑2597, bod 39).

39 Ďalej Súd prvého stupňa usudzuje, že prijatie usmernení spôsobilých zmeniť všeobecnú politiku hospodárskej súťaže Komisie v oblasti pokút môže v zásade spadať do pôsobnosti zásady zákazu retroaktivity.

40 Na jednej strane sú totiž usmernenia spôsobilé vyvolať právne účinky. Tieto právne účinky nevyplývajú z vlastnej normatívnosti usmernení, ale z ich prijatia a zverejnenia Komisiou. Toto prijatie a zverejnenie usmernení so sebou nesie sebaobmedzenie diskrečnej právomoci Komisie, ktorá sa od nich nemôže odchýliť bez toho, aby prípadne bola uznaná za zodpovednú za porušenie všeobecných zásad práva, akými sú rovnosť zaobchádzania, ochrana legitímnej dôvery a právna istota (pozri v tomto zmysle rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 209 až 212).

41 Na druhej strane usmernenia spadajú ako nástroj politiky v oblasti hospodárskej súťaže do pôsobnosti uplatnenia zásady zákazu retroaktivity v súlade s novým súdnym výkladom normy zakladajúcej porušenie podľa judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva týkajúcej sa článku 7 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd (pozri najmä ESĽP, rozsudky S.W. a C.R. v. Spojené kráľovstvo z 22. novembra 1995, séria A č. 335-B a 335-C, § 34 až § 36 a § 32 až § 34; Cantoni v. Francúzsko z 15. novembra 1996, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 1996-V, § 29 až § 32, a Coëme a i. v. Belgicko z 22. júna 2000, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 2000-VII, § 145), podľa ktorej toto ustanovenie bráni spätnému uplatneniu nového výkladu normy zakladajúcej porušenie. Podľa tejto judikatúry to platí predovšetkým v prípade, ak ide o súdny výklad, ktorého výsledok nebol rozumne predvídateľný v čase, keď došlo k porušeniu, najmä vzhľadom na výklad, ktorého sa v danej dobe pridŕžala judikatúra týkajúca sa dotknutého právneho ustanovenia. Je však potrebné upresniť, že z tej istej judikatúry vyplýva, že rozsah pojmu predvídateľnosť závisí vo veľkej miere od obsahu dotknutého textu, od oblasti, na ktorú sa vzťahuje, ako aj od počtu a povahy osôb, ktorým je určený. Predvídateľnosť zákona tak nebráni tomu, aby dotknutá osoba bola nútená požiadať o odbornú radu s cieľom posúdiť spôsobom primeraným okolnostiam prípadu dôsledky, ktoré môžu z daného aktu vyplynúť. Konkrétnejšie, podľa rozsudku Cantoni v. Francúzsko (už citovaného, § 35), to platí najmä pre profesionálov navyknutých na vykazovanie veľkej obozretnosti pri výkone svojej profesie. Je tiež možné od nich očakávať, že s osobitnou obozretnosťou posúdia riziká, ktoré táto profesia zahŕňa (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 215 až 223).

42 Vzhľadom na vyššie uvedené je namieste overiť, či zmena, ktorú predstavuje prijatie usmernení, bola rozumne predvídateľná v čase, keď došlo k dotknutým porušeniam.

43 V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že zásadná inovácia usmernení spočíva v tom, že ako východisková suma pre výpočet sa berie základná čiastka, určená podľa rozpätí, ktoré na tento účel stanovujú uvedené usmernenia, pričom tieto rozpätia odrážajú rôzne stupne závažnosti porušenia, ale samy osebe nemajú vzťah k relevantnému obratu. Táto metóda teda spočíva v podstate v tarifikácii, hoci aj relatívnej a pružnej, pokút (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 225).

44 Ďalej je vhodné pripomenúť, že skutočnosť, že Komisia uplatnila v minulosti pokuty na určitej úrovni na rôzne typy porušení, ju nemôže zbaviť možnosti zvýšiť túto úroveň v hraniciach, ktoré stanovuje nariadenie č. 17, ak je to potrebné na zabezpečenie uskutočňovania politiky hospodárskej súťaže Spoločenstva; práve naopak, efektívne uplatnenie pravidiel Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže vyžaduje, aby Komisia mohla kedykoľvek prispôsobiť úroveň pokút potrebám tejto politiky (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 227; zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 109, a z 2. októbra 2003, Aristrain/Komisia, C‑196/99 P, Zb. s. I‑11005, bod 81; rozsudky Súdu prvého stupňa z 10. marca 1992, Solvay/Komisia, T‑12/89, Zb. s. II‑907, bod 309, a zo 14. mája 1998, Europa Carton/Komisia, T‑304/94, Zb. s. II‑869, bod 89; rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 56).

45 Z uvedeného vyplýva, že podniky zúčastnené na správnom konaní, ktoré môže viesť k udeleniu pokuty, nemôžu nadobudnúť legitímnu dôveru v skutočnosť, že Komisia neprekročí úroveň pokút používanú v minulosti, ani v metódu ich stanovenia (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 228).

46 Preto musia uvedené podniky počítať s možnosťou, že Komisia môže kedykoľvek rozhodnúť o zvýšení úrovne pokút v porovnaní s úrovňou uplatňovanou v minulosti. Uvedené platí nielen vtedy, ak Komisia pristúpi k zvýšeniu úrovne pokút stanovením pokút v individuálnych rozhodnutiach, ale aj vtedy, ak sa zvýšenie v konkrétnych prípadoch uskutoční uplatnením pravidiel postupu, ktoré majú všeobecný dosah, akými sú napríklad usmernenia (rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 229 a 230).

47 S výnimkou vývoja uvedeného v bode 99 a nasl. nižšie, ADM teda v podstate neprávom uviedol, že zvýšenie úrovne pokút Komisiou v kontexte kartelu je zjavne neproporcionálne k cieľu zabezpečiť realizáciu politiky hospodárskej súťaže.

48 Takisto okolnosť, na ktorú poukázal ADM – aj keby sa preukázala – že následkom uplatnenia novej politiky by boli 43 až 153 ráz vyššie pokuty ako tie, ktoré by boli uložené na základe predchádzajúcej praxe, nemôže to predstavovať porušenie zásady zákazu retroaktivity. Vzhľadom najmä na judikatúru citovanú v bode 41 tohto rozsudku mohol totiž ADM predpokladať, že Komisia môže kedykoľvek prehodnotiť všeobecnú úroveň pokút v kontexte realizácie inej politiky hospodárskej súťaže. ADM tak nutne mohol predpokladať takéto zvýšenie – aj keby bolo preukázané – v čase, keď k dotknutým porušeniam došlo.

49 Napokon, pokiaľ ide o názor ADM, že na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokút je nevyhnutné, aby podniky dopredu poznali úroveň pokút, ktorú môžu očakávať, ak sa dopustia porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, postačuje zdôrazniť, že s odstrašujúcim účinkom pokút vôbec nie je spojené, že podniky dopredu poznajú presnú úroveň pokuty, ktorú môžu očakávať za dané protisúťažné správanie.

50 V dôsledku toho musí byť žalobný dôvod založený porušení zásad právnej istoty a zákazu retroaktivity postihov zamietnutý.

2. O porušení zásady rovnosti zaobchádzania

a) Tvrdenia účastníkov konania

51 ADM tvrdí, že uplatnenie usmernení porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania, pretože vedie k rozlišovaniu medzi podnikmi, ktoré sa dopustili porušenia práva hospodárskej súťaže, nie podľa dátumu porušenia, ale podľa dátumu prijatia rozhodnutia Komisie, ktorý Komisia stanovila podľa vlastného uváženia. Ako príklad ADM uvádza, že štyrom podnikom uvedeným v rozhodnutí Komisie 97/624/ES zo 14. mája 1997 týkajúcom sa konania o uplatnení článku [82] Zmluvy ES (IV/34.621, 35.059/F-3 – Irish Sugar plc) (Ú. v. ES L 258, s. 1), a v rozhodnutí Komisie 94/210/ES z 29. marca 1994 týkajúcom sa konania o uplatnení článkov [81] a [82] Zmluvy ES (IV/33.941 – HOV-SVZ/MCN) (Ú. v. ES L 104, s. 34), boli uložené pokuty predstavujúce len 6,8 a 5 % z výšky predajov uskutočnených na relevantnom trhu, kým predmetné porušenia boli súbežné s kartelom s glukonátom sodným.

52 Komisia navrhuje žalobný dôvod zamietnuť.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

53 Je ustálenou judikatúrou, že uplatnenie metódy stanovenej v usmerneniach na výpočet pokuty nemôže predstavovať diskriminačné zaobchádzanie v porovnaní s podnikmi, ktoré sa dopustili porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva v rovnakom období, ale ktoré z dôvodov spojených s dátumom odhalenia porušenia alebo z dôvodov spojených s priebehom správneho konania, ktoré sa ich týkalo, boli uznané za vinné z porušení v čase pred prijatím a uverejnením usmernení (pozri v tom zmysle rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 69 až 73; rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júla 2001, Tate & Lyle a i./Komisia, T‑202/98, T‑204/98 a T‑207/98, Zb. s. II‑2035, body 118 a 119).

54 V dôsledku toho, z dôvodov uvedených v rozsudkoch citovaných v predchádzajúcom bode, je potrebné zamietnuť aj žalobný dôvod založený na porušení zásady rovnosti zaobchádzania.

B – O závažnosti porušenia

1. Úvod

55 ADM sa domnieva, že Komisia nesprávne posúdila závažnosť porušenia v rámci výpočtu výšky pokuty. Žalobné dôvody uplatňované v tejto súvislosti sa týkajú po prvé nezohľadnenia alebo nedostatočného zohľadnenia obratu z predaja relevantných výrobkov, po druhé nezohľadnenia alebo nedostatočného zohľadnenia obmedzenej veľkosti trhu s glukonátom sodným, po tretie dvojitého zohľadnenia potreby odstrašujúceho účinku pokuty, po štvrté použitia koeficientu zvýšenia na východiskovú sumu a po piate konkrétneho dopadu kartelu na trh.

56 Pred vyjadrením k dôvodnosti jednotlivých žalobných dôvodov v tejto súvislosti je potrebné zhrnúť metódu Komisie, ktorú použila v prejednávanom prípade, pokiaľ ide o posúdenie a zohľadnenie závažnosti porušenia, ako vyplýva z odôvodnení Rozhodnutia.

57 Z Rozhodnutia vyplýva, že pri posudzovaní závažnosti porušenia Komisia vychádzala z toho, že dotknuté podniky sa dopustili veľmi závažného porušenia vzhľadom na jeho povahu, jeho konkrétny dopad na trh s glukonátom sodným v EHP a na rozsah relevantného geografického trhu, pričom toto porušenie malo dopad na celý EHP (odôvodnenia č. 334 až č. 371 Rozhodnutia).

58 Ďalej sa Komisia domnievala, že na dotknuté podniky je potrebné uplatniť „rozdielne zaobchádzanie, aby sa zohľadnila skutočná ekonomická kapacita porušiteľov spôsobiť významnú škodu hospodárskej súťaži a… stanovila pokuta na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci účinok“. V tejto súvislosti Komisia uviedla, že zohľadnila osobitnú váhu každého podniku, a teda skutočný účinok jeho nezákonného správania na hospodársku súťaž (odôvodnenia č. 378 a č. 379 Rozhodnutia).

59 Na účely posúdenia týchto prvkov sa Komisia rozhodla vychádzať z obratov, ktoré dotknuté strany dosiahli predajom glukonátu sodného na celosvetovej úrovni počas posledného roku, v ktorom trvalo porušenie, teda roku 1995. Komisia sa v tejto súvislosti domnievala, že „keďže trh s glukonátom sodným bol… globálny, tieto obraty dávajú vernejší obraz o kapacite zúčastnených podnikov spôsobiť významnú škodu iným subjektom na spoločnom trhu a/alebo v EHP“ (odôvodnenie č. 381 Rozhodnutia). Komisia dodala, že podľa nej je táto metóda potvrdená skutočnosťou, že išlo o celosvetový kartel, ktorého predmetom bolo najmä rozdelenie trhov na celosvetovej úrovni a zamedzenie hospodárskej súťaži v určitých častiach na trhu EHP. Navyše sa domnievala, že celosvetový obrat účastníka kartelu poskytuje takisto predstavu o jeho príspevku k efektívnosti kartelu v jeho celku alebo naopak o nestabilite, ktorou by sa vyznačoval, ak by sa ho uvedený účastník nezúčastnil (odôvodnenie č. 381 Rozhodnutia).

60 Na tomto základe sa Komisia rozhodla rozdeliť podniky do dvoch kategórií, pričom do jednej zaradila „troch hlavných výrobcov glukonátu sodného, [ktorí] mali podiel na celosvetovom trhu viac ako 20 %“ a do druhej podniky, „ktoré mali podiel na celosvetovom trhu glukonátu sodného výrazne nižší (menej ako 10 %)“ (odôvodnenie č. 382 Rozhodnutia). Komisia teda stanovila východiskovú sumu na 10 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do prvej kategórie, kam patrili Fujisawa, Jungbunzlauer a Roquette, ktorých podiely na trhu boli približne 36 %, 25 % a 21 %, a východiskovú sumu 5 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do druhej kategórie, teda Glucona a ADM, ktorých podiely na trhu boli približne 9 % v prípade každého z nich. Spoločnosť Glucona spoločne vlastnili Akzo a Avebe, Komisia teda stanovila v prípade každej z týchto spoločností základnú čiastku 2,5 milióna eur (odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia).

61 Napokon, na účely zabezpečenia toho, aby mala pokuta dostatočne odstrašujúci účinok na jednej strane, a zohľadnenia skutočnosti, že veľké podniky majú k dispozícii poznatky a právno-ekonomickú infraštruktúru, ktorá im umožňuje lepšie posúdiť to, že ich správanie je porušením, a dôsledky z toho vyplývajúce z hľadiska práva hospodárskej súťaže na druhej strane, Komisia pristúpila k úprave tejto východiskovej sumy. V závislosti od veľkosti a celkových zdrojov dotknutých podnikov Komisia uplatnila na východiskovú sumu stanovenú pre ADM a Akzo násobný koeficient 2,5, a stanovila teda výšku pokuty v závislosti od závažnosti porušenia na 12,5 milióna eur pre ADM a 6,25 milióna eur pre Akzo (odôvodnenie č. 388 Rozhodnutia).

2. O nezohľadnení alebo nedostatočnom zohľadnení obratu dosiahnutého predajom predmetného výrobku

a) Tvrdenia účastníkov konania

62 ADM vytýka Komisii, že pri výpočte základnej čiastky pokuty nezohľadnila alebo nedostatočne zohľadnila jeho obrat dosiahnutý vďaka predaju predmetného výrobku.

63 Na jednej strane ADM tvrdí, že z judikatúry Súdu prvého stupňa vyplýva, že obrat dosiahnutý vďaka predmetnému výrobku je dôležitým prvkom pri výpočte pokút (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 14. júla 1994, Parker Pen/Komisia, T‑77/92, Zb. s. II‑549, body 92 až 95; z 8. októbra 1996, Compagnie maritime belge transports a i./Komisia, T‑24/93 až T‑26/93 a T‑28/93, Zb. s. II‑1201, bod 233; z 21. októbra 1997, Deutsche Bahn/Komisia, T‑229/94, Zb. s. II‑1689, bod 127, a zo 14. mája 1998, SCA Holding/Komisia, T‑327/94, Zb. s. II‑1373, bod 176).

64 ADM usudzuje, že zohľadnenie obratu dosiahnutého v EHP vďaka relevantnému výrobku je vhodným základom pre zhodnotenie ohrozenia hospodárskej súťaže na trhu relevantného výrobku v rámci Spoločenstva, ako aj relatívnej dôležitosti účastníkov kartelu s ohľadom na relevantné výrobky. Tento záver je podporený judikatúrou Súdu prvého stupňa (rozsudky Súdu prvého stupňa Europa Carton/Komisia, už citovaný v bode 44 vyššie, bod 126, a zo 14. mája 1998, KNP BT/Komisia, T‑309/94, Zb. s. II‑1007, bod 108, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, KNP BT/Komisia, C‑248/98 P, Zb. s. I‑9641).

65 Okrem toho podľa ADM rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, HFB a i./Komisia (T‑9/99, Zb. s. II‑1487, bod 442) potvrdzuje, že neproporcionálne zohľadnenie celkovej veľkosti podniku je pri stanovení pokuty protiprávne.

66 ADM takisto poukazuje na skutočnosť, že samotná Komisia vo svojej rozhodovacej praxi za posledné roky vo veciach podobných prejednávanému prípadu [rozhodnutie Komisie 94/601/ES z 13. júla 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/C/33.833 – Kartón) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 243, s. 1); rozhodnutie Komisie 94/815/ES z 30. novembra 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/33.126 a 33.322 – Cement) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 343, s. 1); rozhodnutie Komisie 86/398/EHS z 23. apríla 1986 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy EHS (IV/31.149 – Polypropylén) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 230, s. 1); rozhodnutie Komisie 89/515/EHS z 2. augusta 1989 týkajúce sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy EHS (IV/31.553 – Zvárané mreže) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 260, s. 1), a rozhodnutie Komisie 94/215/ESUO zo 16. februára 1994 týkajúce sa konania o uplatnení článku 65 Zmluvy ESUO týkajúce sa dohôd a zosúladených postupov európskych výrobcov nosníkov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 116, s. 1)] vychádzala z objemu predaja dosiahnutého vďaka relevantnému výrobku na trhu Spoločenstva, ako to okrem toho aj uznala v Rozhodnutí (odôvodnenie č. 395). Uvádza však, že tým, že sa Komisia vo svojich rozhodnutiach oprela o toto kritérium výpočtu, stanovila pokuty, ktorých výška sa nachádza medzi 2 % a 9 % obratu dosiahnutého dotknutými podnikmi vďaka relevantnému výrobku. ADM zdôrazňuje, že ak by Komisia v prejednávanom prípade takisto sledovala toto kritérium výpočtu, viedlo by ju to k uloženiu pokuty, ktorej výška by sa nachádza medzi 66 000 a 236 000 eur. Naopak tým, že sa Komisia neriadila týmto kritériom výpočtu, uložila mu v prejednávanom prípade pokutu, ktorá je 43 až 153 ráz vyššia ako pokuta, ktorú by uložila na tomto základe.

67 ADM sa domnieva, že prístup Komisie spôsobuje rovnaké postihnutie v prípade málo významného výrobku malej obchodnej hodnoty a v prípade kartelu týkajúceho sa výrobku, ktorý má vysokú obchodnú hodnotu a je z ekonomického hľadiska významný. Uvádza, že v žiadnej z fáz výpočtu pokuty Komisia dostatočne nezohľadnila obmedzenú výšku obratu dosiahnutého predajom glukonátu sodného.

68 ADM dodáva, že aj keby sa zohľadnil predaj glukonátu sodného dosiahnutý ním samotným v EHP počas celého obdobia trvania kartelu, a nielen v priebehu jediného roka, pokuta stanovená Komisiou by stále bola zjavne neproporcionálna. V skutočnosti jeho obrat dosiahnutý predajom glukonátu sodného v EHP medzi júnom 1991 a júnom 1995 (čo je obdobie uvádzané Komisiou) bol len približne 7,83 milióna eur z glukonátu sodného a v dôsledku toho pokuta predstavuje 216 % tejto sumy. Medzi júnom 1991 a októbrom 1994 (čo je obdobie, v prípade ktorého ADM uznal, že sa zúčastnil na karteli), bol ním dosiahnutý obrat v EHP z glukonátu sodného približne 5,96 milióna eur a uložená pokuta predstavovala 283 % tejto sumy. Bez ohľadu na to, aké je presne zohľadnené obdobie účasti na karteli, pokuta presahuje o viac ako 200 % celkovú hodnotu predaja počas obdobia, keď bol ADM účastníkom kartelu. V skutočnosti pokuta zodpovedajúca 644 % ročného predaja je výsledkom uplatnenia postupu používaného americkými orgánmi, citovaného Komisiou, na kartel trvajúci 32 rokov (a nie menej ako štyri roky).

69 V dôsledku toho ADM usudzuje, že Komisia nielenže porušila zásady zakotvené v judikatúre, ale takisto porušila zásadu proporcionality.

70 Na druhej strane ADM tvrdí, že usmernenia uvádzajú, že je „nevyhnutné brať do úvahy efektívnu ekonomickú kapacitu vinníkov, ktorou môžu spôsobiť značnú škodu iným prevádzkovateľom, najmä spotrebiteľom“, a že okrem toho v prípade kartelov stanovujú prípadné váženie, aby sa zohľadnil „reálny dosah porušovania pravidiel každého podniku v hospodárskej súťaži“.

71 Podľa ADM však hospodársky dopad na hospodársku súťaž alebo na iné subjekty možno vyhodnotiť len vo vzťahu k výške predajov relevantného výrobku. Len zohľadnenie týchto predajov umožní odhadnúť rozsah prípadnej škody pre spotrebiteľov alebo pre hospodársku súťaž vyjadrený protisúťažným prospechom alebo iným nezákonným ziskom.

72 V dôsledku toho sa domnieva, že nezohľadnením obratu dosiahnutého z predaja relevantného výrobku Komisia neuplatnila správne svoje vlastné usmernenia.

73 Napokon sa ADM domnieva, že Komisia tým, že osobitne neuviedla dôvody na podporu svojho rozhodnutia nezohľadniť predaje, ktoré ADM uskutočnil na trhu relevantného výrobku v EHP, porušila svoju povinnosť odôvodnenia.

74 Komisia navrhuje zamietnuť uvádzané žalobné dôvody.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

75 ADM uvádza porušenie po prvé zásady proporcionality, po druhé usmernení a po tretie povinnosti odôvodnenia.

O porušení zásady proporcionality

76 Ako už bolo uznané v ustálenej judikatúre, závažnosť porušení sa musí stanoviť v závislosti od početných faktorov, akými sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré treba povinne vziať do úvahy (uznesenie Súdneho dvora z 25. marca 1996, SPO a i./Komisia, C‑137/95 P, Zb. s. I‑1611, bod 54, rozsudok Súdneho dvora zo 17. júla 1997, Ferriere Nord/Komisia, C‑219/95 P, Zb. s. I‑4411, bod 33; rozsudok HFB a i./Komisia, T‑9/99, už citovaný v bode 65 vyššie, bod 443).

77 Takisto podľa ustálenej judikatúry môžu medzi kritériá posúdenia závažnosti porušenia v závislosti od prípadu patriť objem a hodnota tovaru, na ktoré sa porušenie vzťahuje, ako aj veľkosť a hospodárska sila podniku a v nadväznosti na to vplyv, ktorý tento podnik mohol vykonávať na relevantný trh. Na jednej strane z toho vyplýva, že pri určení výšky pokuty je dovolené zohľadniť tak celkový obrat podniku, ktorý naznačuje, aj keď len približne a nedokonalo, jeho veľkosť a hospodársku silu, ako aj podiel dotknutých podnikov na relevantnom trhu, ktorý je spôsobilý naznačiť rozsah tohto porušenia. Na strane druhej z toho vyplýva, že ani jednému z týchto číselných údajov nemožno pripísať neprimeranú dôležitosť v porovnaní s inými kritériami posúdenia, takže stanovenie primeranej výšky pokuty nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na celkovom obrate (pozri v tomto zmysle rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 44 vyššie, body 120 a 121; rozsudok Parker Pen/Komisia, už citovaný v bode 63 vyššie, bod 94; rozsudok SCA Holding/Komisia, už citovaný v bode 63 vyššie, bod 176; rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 188, a rozsudok HFB a i./Komisia, už citovaný v bode 65 vyššie, bod 444).

78 Z toho vyplýva, že ak nemožno poprieť, ako zdôrazňuje ADM, že obrat z relevantného výrobku môže predstavovať primeraný základ pre zhodnotenie dopadu na hospodársku súťaž na trhu s relevantným výrobkom v rámci Spoločenstva, ako aj relatívny význam účastníkov kartelu vo vzťahu k relevantnému výrobku, o nič menej z toho nevyplýva, že toto kritérium nie je zďaleka jediným, podľa ktorého musí Komisia posudzovať závažnosť porušenia.

79 V dôsledku toho by to – na rozdiel od tvrdenia ADM – znamenalo, na účely posúdenia, či je uložená pokuta proporcionálna, skôr prisúdenie neproporcionálneho významu tomuto prvku, ako iba obmedzenie posúdenia súvislosti medzi uloženou pokutou a obratom predmetného výrobku, čo ADM zrejme navrhuje.

80 V každom prípade, samotná skutočnosť uvádzaná ADM, že uložená pokuta prekračuje výšku obratu dosiahnutého v EHP predajom tohto výrobku v priebehu obdobia, ktorého sa týka kartel, alebo ho prekračuje podstatným spôsobom, nepostačuje na preukázanie, že pokuta je neproporcionálna. V skutočnosti je potrebné posúdiť primeranosť tejto úrovne pokuty v závislosti od súboru kritérií, ktoré musí Komisia zohľadniť pri posudzovaní závažnosti porušenia, konkrétne samotnú povahu porušenia, jeho skutočný dopad na relevantný trh a rozsah geografického trhu. Opodstatnenosť Rozhodnutia vzhľadom na niektoré z týchto kritérií je preskúmaná nižšie, sledujúc pritom tvrdenia ADM.

81 Preto je potrebné žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality, pokiaľ ide o to, že suma uloženej pokuty prekračuje výšku obratu dosiahnutého ADM v EHP predajom predmetného výrobku v priebehu obdobia trvania kartelu, zamietnuť.

O porušení usmernení

82 Ako už Súd prvého stupňa konštatoval, usmernenia nestanovujú, že výška pokuty sa počíta v závislosti od celkového obratu alebo od obratu, ktorý podniky dosiahli na relevantnom trhu. Nebránia však ani tomu, aby sa takýto obrat zohľadnil pri určovaní výšky pokuty, s cieľom rešpektovania všeobecných zásad práva Spoločenstva a ak to okolnosti vyžadujú (pozri v tomto zmysle rozsudok LR AF 1998/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 283, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaným v bode 38 vyššie, bod 258, a rozsudok Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, bod 187).

83 V dôsledku toho usmernenia nestanovujú, že obraty dotknutých podnikov – bez ohľadu na výšku celkového obratu alebo obratu vyplývajúceho z predaja relevantného výrobku – predstavujú východiskový bod na výpočet pokút, a už vôbec nestanovujú, že predstavujú jediné relevantné kritérium na určenie závažnosti porušenia.

84 Komisia ich naopak môže zohľadniť ako jeden z viacerých relevantných faktorov. To je najmä prípad, keď v súlade s tretím a šiestym odsekom bodu 1 A usmernení Komisia prispôsobí výšku pokuty, aby zabezpečila dostatočne odstrašujúcu úroveň pokút. V tejto súvislosti Komisia zohľadňuje efektívnu kapacitu porušiteľov spôsobiť značnú škodu iným subjektom a nevyhnutnosť zabezpečiť dostatočne odstrašujúci účinok pokuty (bod 1 A štvrtý odsek) a pristúpi k váženiu súm určených v závislosti od osobitnej váhy, a teda skutočného dopadu protiprávneho správania každého podniku na hospodársku súťaž, najmä ak existuje značná disparita medzi veľkosťou podnikov, ktoré sa dopustili porušenia rovnakej povahy (bod 1 A šiesty odsek).

85 Komisia osobitne uviedla vo svojom podaní, že v rámci rozdielneho zaobchádzania medzi dotknutými podnikmi na posúdenie skutočného dopadu protiprávneho správania každého podniku na hospodársku súťaž musí zohľadniť obrat založený na predaji predmetného výrobku.

86 Ako vyplýva z odôvodnení č. 378 až 382 Rozhodnutia, na rozdiel od toho, čo tvrdí ADM, Komisia v tejto súvislosti skutočne zohľadnila obrat dotknutých strán dosiahnutý predajom predmetného výrobku. Ako už totiž bolo uvedené v bodoch 58 a 60 vyššie, Komisia sa na uplatnenie rozdielneho zaobchádzania rozhodla vychádzať z obratov, ktoré dotknuté strany dosiahli predajom glukonátu sodného na celosvetovej úrovni počas posledného roku, v ktorom trvalo porušenie, teda roku 1995.

87 V prejednávanom prípade ide o kartel združujúci podniky ovládajúce takmer všetky podiely na trhu s relevantným výrobkom na celosvetovej úrovni. Okrem toho je kartel založený na určovaní cien a na rozdelení trhu pridelením predajných kvót. V takomto prípade sa Komisia môže v rámci rozdielneho zaobchádzania s dotknutými podnikmi, ako urobila v prejednávanom prípade, oprávnene oprieť o obraty, ktoré členovia tohto kartelu dosiahli predajom glukonátu sodného na celosvetovej úrovni. Keďže účelom tohto rozdielneho zaobchádzania je zhodnotiť efektívnu ekonomickú kapacitu porušiteľov spôsobiť škodu hospodárskej súťaži svojím protiprávnym správaním, a teda zohľadniť ich osobitnú váhu v rámci kartelu, Komisia neprekročila svoj široký rozsah voľnej úvahy, keď usúdila, že podiel jednotlivých členov kartelu na svetovom trhu je vhodným opisným ukazovateľom.

88 V dôsledku toho žalobný dôvod založený na porušení usmernení musí byť zamietnutý.

O porušení povinnosti odôvodnenia

89 Podľa ustálenej judikatúry musí odôvodnenie vyžadované článkom 253 ES jasne a jednoznačne uvádzať úvahy orgánu Spoločenstva, autora predmetného aktu, spôsobom, ktorý umožňuje dotknutým osobám spoznať zdôvodnenie prijatého opatrenia a príslušnému súdu vykonávať svoju kontrolu. Požiadavka odôvodnenia musí byť posúdená v závislosti od okolností prejednávanej veci, najmä obsahu aktu, povahy uvádzaných dôvodov a záujmu, aký môžu mať osoby, ktorým je akt určený, alebo iné osoby, ktorých sa akt priamo a osobne týka, na tom, aby dostali vysvetlenie. Nevyžaduje sa, aby odôvodnenie špecifikovalo všetky relevantné skutkové a právne okolnosti, pretože otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky článku 253 ES, sa musí posudzovať s ohľadom nielen na jeho znenie, ale tiež na jeho kontext, ako aj na súhrn právnych pravidiel upravujúcich predmetnú oblasť (rozsudky Súdneho dvora z 2. apríla 1998, Komisia/Sytraval a Brink’s France, C‑367/95 P, Zb. s. I‑1719, bod 63, a z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, C‑301/96, Zb. s. I‑9919, bod 87).

90 Pokiaľ ide o rozhodnutie ukladajúce pokuty viacerým podnikom za jedno porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, rozsah povinnosti odôvodnenia sa musí určiť vo svetle skutočnosti, že závažnosť porušení sa musí preukázať v závislosti od veľkého počtu kritérií, ako sú najmä osobitné okolnosti veci a jej kontext, a to bez toho, aby existoval záväzný alebo taxatívny zoznam kritérií, ktoré by sa povinne museli zohľadňovať (uznesenie SPO a i./Komisia, už citované v bode 76 vyššie, bod 54).

91 V prejednávanom prípade Komisia nevypočítala výšku pokuty na základe obratu týkajúceho sa relevantného výrobku v EHP. Na rozdiel od toho, čo tvrdí ADM, Komisia nebola povinná vypočítať sumu pokuty, ktorú chcela uložiť podniku, na základe jeho obratu týkajúceho sa relevantného výrobku v EHP (pozri body 86 a 87 vyššie). V dôsledku toho jej nemožno vytýkať, že neuviedla dôvody, pre ktoré nezohľadnila tento faktor na výpočet výšky uloženej pokuty.

92 V dôsledku toho žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia musí byť takisto zamietnutý.

3. O nezohľadnení alebo nedostatočnom zohľadnení obmedzenej veľkosti trhu predmetného výrobku

a) Tvrdenia účastníkov konania

93 ADM tvrdí, na rozdiel od toho, čo Komisia uviedla v odôvodnení č. 377 Rozhodnutia, že Komisia nezohľadnila, alebo nesprávne zohľadnila na výpočet pokuty obmedzenú veľkosť trhu predmetného výrobku.

94 Po prvé ADM uvádza, že Komisia stanovila východiskovú sumu pre všetky dotknuté podniky na 40 miliónov eur, z toho 5 miliónov eur v prípade samotného ADM (odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia). Suma 40 miliónov eur zodpovedá viac ako 200 % predaja glukonátu sodného dosiahnutého v EHP za rok 1995 pre všetky dotknuté podniky. Okrem toho tvrdí, že konečná pokuta uložená Komisiou zodpovedá, pred znížením za spoluprácu, 438 % a po tomto znížení 294 % výšky predaja glukonátu sodného v EHP v roku 1995 (odôvodnenia č. 396 a č. 440 Rozhodnutia).

95 Po druhé, porovnávajúc pokutu, ktorú Komisia uložila podniku v prejednávanom prípade, s pokutami uloženými vo veci „Fosfáty zinku“ v rozhodnutí Komisie 2003/437/ES z 11. decembra 2001 týkajúcom sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody EHP (vec COMP/E-1/37.027 – Fosfát zinku) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 153, 2003, s. 1), ADM uvádza, že Komisia porušila zásadu rovnosti zaobchádzania. Uvádza totiž, že hoci tieto dve veci sú sčasti súbežné a že sú porovnateľné nielen z hľadiska veľkosti predmetných trhov, ale aj z hľadiska závažnosti a dĺžky trvania porušenia, Komisia vzala do úvahy obmedzenú veľkosť trhu fosfátu zinku v Európe a v druhej uvedenej veci stanovila celkovú pokutu na 11,95 milióna eur (alebo 75 % celkovej výšky predaja predmetného výrobku) oproti 40 miliónom eur celkovej pokuty vo veci týkajúcej sa glukonátu sodného (čo znamená viac ako 200 % predaja predmetného výrobku v EHP). Okrem toho ADM uvádza, že vo veci nazvanej „Fosfáty zinku“ základná čiastka bola stanovená na 3 milióny eur v prípade podnikov, ktoré mali podiel na trhu väčší ako 20 %, a na 0,75 milióna eur v prípade podniku, ktorý mal trochu menší podiel na trhu. Pripomína, že v prípade glukonátu sodného Komisia stanovila východiskovú sumu pre výpočet pokuty na 10 miliónov eur v prípade podnikov, ktorých podiel na trhu bol vyšší ako 20 %, a na 5 miliónov eur v prípade tých, ktoré mali trocha menší podiel na trhu.

96 Po tretie ADM tvrdí, že Rozhodnutie z tohto hľadiska takisto porušuje povinnosť odôvodnenia v rozsahu, v akom existuje podľa neho rozpor medzi odôvodnením č. 377 na jednej strane a odôvodneniami č. 394 a č. 395 Rozhodnutia na druhej strane. ADM uvádza, že v odôvodnení č. 377 Komisia potvrdzuje, že zohľadnila obrat dosiahnutý predmetným výrobkom, kým v odôvodneniach č. 394 a č. 395 zamieta tvrdenia predložené zo strany ADM, ktorých cieľom bolo dosiahnuť zohľadnenie uvedeného obratu.

97 Komisia navrhuje zamietnuť uvádzané žalobné dôvody. Pokiaľ ide o porovnanie prejednávanej veci s vecou nazývanou „Fosfáty zinku“, Komisia uvádza, že v tejto druhej uvedenej veci boli po prvé pokuty vypočítané na začiatku znížené o polovicu z dôvodu hranice 10 % celkového obratu stanovenej v článku 15 nariadenia č. 17 a po druhé, že nezistila žiadnu priťažujúcu okolnosť. Okrem toho rozdiely, ktoré mohli pretrvať v zaobchádzaní s týmito dvoma vecami, sú odôvodnené právomocou voľnej úvahy, ktorú Komisia má v tejto oblasti.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

98 ADM uvádza porušenie po prvé zásady proporcionality, po druhé zásady rovnosti zaobchádzania a po tretie povinnosti odôvodnenia.

O porušení zásady proporcionality

99 Je potrebné pripomenúť, že podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 sa suma pokuty stanovuje na základe závažnosti porušenia a dĺžky jeho trvania. Okrem toho, v súlade s usmerneniami, stanovuje Komisia východiskovú sumu v závislosti od závažnosti porušenia, pričom má zohľadniť samotnú povahu porušenia, jeho konkrétny dopad na trh a veľkosť geografického trhu.

100 Tento právny rámec teda sám osebe neukladá Komisii vziať do úvahy malú veľkosť trhu výrobkov.

101 Podľa judikatúry však pri posudzovaní závažnosti porušenia prináleží Komisii, aby zohľadnila veľký počet skutočností, ktorých povaha a dôležitosť sa menia v závislosti od typu predmetného porušenia a osobitných okolností predmetného porušenia (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 44 vyššie, bod 120). Nemožno vylúčiť, že medzi tieto skutočnosti dosvedčujúce závažnosť porušenia môže v závislosti od prípadu patriť veľkosť trhu predmetného výrobku.

102 V dôsledku toho veľkosť trhu síce môže predstavovať skutočnosť, ktorú je potrebné vziať do úvahy na preukázanie závažnosti porušenia, jej dôležitosť sa však mení v závislosti od osobitných okolností predmetného porušenia.

103 V danom prípade sa porušenie týka najmä cenového kartelu, ktorý je z hľadiska svojej povahy naozaj veľmi závažný. Okrem toho podniky, ktoré boli účastníkmi kartelu, zásobovali spolu viac ako 90 % svetového trhu a 95 % európskeho trhu (odôvodnenie č. 9 Rozhodnutia). Napokon sa zdá, že glukonát sodný je látkou používanou v mnohých veľmi rôznych konečných výrobkoch, takže sú ním ovplyvnené mnohé trhy (odôvodnenia č. 6 a č. 8 Rozhodnutia). V tejto súvislosti má malá veľkosť predmetného trhu – aj keby sa potvrdila – len malý význam oproti celku ostatných skutočností potvrdzujúcich závažnosť porušenia.

104 V každom prípade je potrebné vziať do úvahy to, že Komisia usúdila, že porušenie treba považovať za veľmi závažné v zmysle usmernení, ktoré v takýchto prípadoch stanovujú, že Komisia môže „stanoviť“ východiskovú sumu vyššiu ako 20 miliónov eur. V danom prípade však vyplýva z odôvodnenia č. 385 Rozhodnutia, že Komisia stanovila východiskovú sumu 10 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do prvej kategórie a 5 miliónov eur v prípade podnikov zaradených do druhej kategórie, čo zodpovedá polovici, resp. štvrtine sumy, ktorá podľa usmernení mohla byť „stanovená“ za veľmi závažné porušenia.

105 Toto určenie východiskovej sumy pokuty potvrdzuje, že tak, ako je uvedené v odôvodnení č. 377 Rozhodnutia, Komisia zohľadnila najmä obmedzenú veľkosť trhu relevantných výrobkov.

106 V dôsledku toho musí byť žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality zamietnutý.

O porušení zásady rovnosti zaobchádzania

107 Je potrebné pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou dôjde k porušeniu zásady rovnosti zaobchádzania, len ak v prípade porovnateľných situácií dochádza k rozdielnemu zaobchádzaniu alebo ak v prípade rozdielnych situácií dochádza k rovnakému zaobchádzaniu, ak také zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené (rozsudok Súdneho dvora z 13. decembra 1984, Sermide, 106/83, Zb. s. 4209, bod 28, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, BPB de Eendracht/Komisia, T‑311/94, Zb. s. II‑1129, bod 309).

108 Je potrebné takisto pripomenúť, že rozhodovacia prax Komisie nie je právnym rámcom pokút v oblasti hospodárskej súťaže, tento je definovaný v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a doplnený usmerneniami (pozri v tomto zmysle rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 209 až 213 a tam citovanú judikatúru).

109 Okrem toho patrí určenie sumy pokút do rámca voľnej úvahy Komisie, takže subjekty nemôžu vkladať legitímnu dôveru do určenia týchto súm zo strany Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudok Dansk Rørindustri a i./Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 171 a 172 a tam citovanú judikatúru).

110 Napokon je potrebné pripomenúť, že samotná skutočnosť, že Komisia usúdila vo svojej predchádzajúcej rozhodovacej praxi, že v prípade určitého správania je potrebné uložiť pokutu v určitej výške, vôbec neznamená, že je povinná vykonať také isté posúdenie v neskoršom rozhodnutí (pozri analogicky najmä rozsudky Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 1991, Hercules Chemicals/Komisia, T‑7/89, Zb. s. II‑1711, bod 357; zo 14. mája 1998, Mayr-Melnhof/Komisia, T‑347/94, Zb. s. II‑1751, bod 368, a LR AF 1998/Komisia, už citovaný v bode 38 vyššie, body 234 a 337).

111 V danom prípade je teda potrebné usúdiť, že jednoduchý odkaz zo strany ADM na rozhodnutie nazývané „Fosfáty zinku“ nie je sám osebe použiteľný, keďže Komisia nebola povinná vykonať také isté posúdenie v prejednávanej veci.

112 Pokiaľ ide o uplatnenie zásady rovnosti zaobchádzania v prejednávanom prípade, je potrebné zdôrazniť, že ostatné rozhodnutia Komisie v oblasti pokút majú len indikatívnu povahu, a tým viac to platí v prípadoch, keď okolnosti týkajúce sa týchto iných rozhodnutí, ako sú relevantné trhy, výrobky, krajiny, podniky a obdobia, neboli také isté ako okolnosti týkajúce sa napadnutého rozhodnutia (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 13. januára 2004, JCB Service/Komisia, T‑67/01, Zb. s. II‑49, bod 187).

113 V prejednávanom prípade je potrebné konštatovať, prima facie, že okolnosti kartelu, ktoré sú predmetom Rozhodnutia, sú odlišné od tých, ktoré sa vyskytovali v rozhodnutí nazývanom „Fosfáty zinku“. V skutočnosti kartel na trhu fosfátov zinku pokrýval len územie EHP, kým kartel týkajúci sa glukonátu sodného sa týkal celosvetového trhu. Okrem toho na rozdiel od tohto prípadu sa kartel na trhu fosfátov zinku týkal len podnikov relatívne obmedzenej veľkosti. Celosvetový obrat predmetných podnikov v rozhodnutí nazývanom „Fosfáty zinku“ bol teda za rok 2000 medzi 7,09 a 278,8 milióna eur, kým v tomto prípade bol celosvetový obrat predmetných podnikov za rok 2000 medzi 314 miliónmi a 14,003 miliardy eur, z toho 13,936 miliardy eur v prípade ADM.

114 V každom prípade, aj keby všetky relevantné okolnosti na účely určenia príslušnej sumy pokuty vo veci, ktorá bola predmetom rozhodnutia nazývaného „Fosfáty zinku“, mohli byť považované za porovnateľné s tými, o ktoré ide v prejednávanom prípade, Súd prvého stupňa sa domnieva, v súlade so svojou plnou rozhodovacou právomocou, že základná čiastka stanovená Komisiou za porušenie, ktorého sa dopustil ADM v prejednávanom prípade, je primeraná vzhľadom na celok okolností uvedených Komisiou v Rozhodnutí a vzhľadom na posúdenie niektorých z týchto okolností v tomto rozsudku.

115 V dôsledku toho sa ADM nemôže oprávnene odvolávať na rozhodnutie Komisie vo veci nazývanej „Fosfáty zinku“ na preukázanie existencie porušenia zásady rovnosti zaobchádzania v prejednávanom prípade.

O porušení povinnosti odôvodnenia

116 Pokiaľ ide o existenciu rozporu, uvádzaného ADM, medzi odôvodnením č. 377 na jednej strane a odôvodneniami č. 394 a č. 395 Rozhodnutia na druhej strane, je potrebné poznamenať, že v odôvodnení č. 377 Rozhodnutia Komisia uviedla, že zohľadnila v rámci stanovenia východiskovej sumy obmedzenú veľkosť trhu glukonátu sodného. Na rozdiel od toho, čo tvrdí ADM, Komisia nepoprela túto skutočnosť, keď v odôvodnení č. 395 Rozhodnutia zamietla tvrdenia predložené zo strany ADM, ktoré sa zakladali v podstate na tom, že Komisia mala stanoviť pokuty v závislosti od obratu dosiahnutého predmetnými podnikmi na relevantnom trhu. Na jednej strane totiž okolnosť, že niektorí účastníci, medzi ktorých patrí aj ADM, mali len malý obrat na relevantnom trhu, nevyhnutne neznamená, že tento trh má obmedzenú veľkosť. Na druhej strane, tak ako už bolo uvedené v bode 104 vyššie, Komisia tým, že v prejednávanom prípade stanovila len východiskovú sumu 10 miliónov eur napriek skutočnosti, že išlo o veľmi závažné porušenie z hľadiska jeho povahy, zohľadnila obmedzenú veľkosť trhu. Preto Rozhodnutie neobsahuje rozpory v tejto oblasti.

117 V dôsledku toho žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia musí byť takisto zamietnutý.

4. O dvojitom zohľadnení odstrašujúceho účinku pokuty

a) Tvrdenia účastníkov konania

118 ADM uvádza, že Komisia dvakrát vzala do úvahy odstrašujúci účinok pokuty pri výpočte jej výšky, teda na jednej strane pri kvalifikácii postavenia účastníkov kartelu v rámci stanovenia východiskovej sumy (odôvodnenia č. 378, č. 382 a č. 385 Rozhodnutia) a na druhej strane, keď uplatnila zvýšenie o 250 %, aby zohľadnila jeho veľkosť a celkové zdroje (odôvodnenia č. 386 až č. 388 Rozhodnutia). V každom prípade, aj keby argumentácia Komisie pred Súdom prvého stupňa bola správna, Rozhodnutie je podľa ADM z tohto hľadiska postihnuté porušením povinnosti odôvodnenia.

119 Komisia popiera, že by vykonala dvojité zohľadnenie odstrašujúceho účinku pokuty. Naopak, uvádza, že postupovala v dvoch odlišných po sebe nasledujúcich fázach, založených na odlišných kritériách, pri stanovovaní pokuty na dostatočne odstrašujúcu úroveň (odôvodnenia č. 378 a č. 380 Rozhodnutia). Okrem toho Komisia uvádza, že z tohto hľadiska dostatočne odôvodnila Rozhodnutie.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

120 ADM teda uvádza po prvé porušenie usmernení a po druhé porušenie povinnosti odôvodnenia.

O porušení usmernení

121 Ako ADM správne uvádza, Komisia sa odvolávala na potrebu stanoviť pokuty na odstrašujúcu úroveň, keď uplatnila na účastníkov kartelu rozdielne zaobchádzanie v závislosti od ich podielov na trhu, pričom ADM bol zaradený do kategórie podnikov, ktoré majú podiel na trhu menší ako 10 % (odôvodnenia č. 378, č. 382 a č. 385 Rozhodnutia). Komisia takisto vychádzala z tejto skutočnosti pri uplatnení násobného koeficientu 2,5 na niektorých účastníkov kartelu, medzi ktorých patrí aj ADM, aby sa zohľadnila ich veľkosť a celkové zdroje (odôvodnenia č. 386 až č. 388 Rozhodnutia).

122 Komisia však pri stanovovaní východiskovej sumy pokuty v závislosti od závažnosti porušenia na jednej strane posudzovala porušenie ako také, zohľadňujúc objektívne skutočnosti, teda samotnú povahu porušenia, jeho dopad na trh a geografický rozsah tohto trhu. Na druhej strane Komisia vzala do úvahy subjektívne okolnosti, teda okolnosti spojené osobitne s každým účastníkom kartelu, ako je veľkosť podniku a jeho celkové zdroje. V rámci tejto druhej časti svojej analýzy sledovala najmä cieľ zabezpečiť odstrašujúci účinok pokuty.

123 Komisia teda správne uvádza, že hoci v rámci druhej časti svojej analýzy odkázala na tento cieľ dvakrát, v skutočnosti vykonala iba jeden výpočet, ktorý rozdelila na dve fázy a ktorého cieľom bolo stanoviť pokutu pre každého účastníka kartelu na takú úroveň, aby vzhľadom na jeho vlastné osobitné okolnosti mohol byť dosiahnutý odstrašujúci účinok, zohľadňujúc pritom celok objektívnych a subjektívnych okolností závažnosti porušenia.

124 Preto – na rozdiel od toho, čo tvrdí ADM – Komisia „nezohľadnila dvakrát“ odstrašujúci účinok pokuty.

125 V dôsledku toho musí byť žalobný dôvod založený na porušení usmernení zamietnutý.

O porušení povinnosti odôvodnenia

126 Je potrebné konštatovať, že ADM nepredložil žiadny konkrétny argument na podporu svojho tvrdenia a obmedzil sa len na to, že vytýkal Komisii, že neposkytla odôvodnenie toho, prečo dvakrát zohľadnila odstrašujúci účinok pokuty.

127 V každom prípade, v bodoch 121 až 125 vyššie už bolo rozhodnuté, že Komisia nezohľadnila dvakrát odstrašujúci účinok pokuty. Preto nemusela poskytnúť konkrétne odôvodnenie z tohto hľadiska.

128 V dôsledku toho musí byť žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia takisto zamietnutý.

5. O uplatnení koeficientu zvýšenia na východiskovú sumu

a) Tvrdenia účastníkov konania

129 ADM uvádza, že uplatnenie koeficientu zvýšenia 2,5 na východiskovú sumu predstavuje zjavne neprimerané opatrenie, ktoré je okrem toho založené na chybnom odôvodnení a porušuje zásadu rovnosti zaobchádzania.

130 ADM v prvom rade uvádza, že vzhľadom na to, že podniky sú racionálne hospodárske subjekty, na to, aby pokuta mala efektívne odstrašujúci účinok, je nevyhnutné len to, aby bola stanovená na takej úrovni, aby jej výška prekročila prospech z porušenia. Usudzuje, že ak si podniky uvedomia, že strata spojená so sankciou zruší prospech kartelu, má už pokuta odstrašujúci účinok. Tento prístup potvrdil Súdny dvor v rozsudku Musique diffusion française a i./Komisia, už citovanom v bode 44 vyššie (bod 108). Zodpovedá takisto usmerneniam, ktoré prikazujú (v bode I A štvrtom odseku) zhodnotiť odstrašujúci účinok v závislosti od kapacity účastníkov predmetného kartelu spôsobiť škodu spotrebiteľom, a v dôsledku toho vyžadujú, aby sa pri určení vhodného odstrašujúceho účinku zohľadnil akýkoľvek prospech vyplývajúci z protiprávneho kartelu. Napokon, tento prístup je spojovacím prvkom s inými právnymi predpismi Spoločenstva.

131 Hoci by sa aj uznalo, že pokuta, ktorá neprekračuje úroveň prípadného prospechu, je nedostatočná, racionálnym základom na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty je zhodnotenie prospechu získaného z kartelu podľa percentuálneho podielu na predaji dotknutého výrobku tak, že sa k tomu pridá zvýšenie, ktorého cieľom je zohľadniť chybovú maržu. Takýto racionálny prístup sa presne používa v Spojených štátoch. Súdny dvor (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 44 vyššie, bod 108) a Súd prvého stupňa (rozsudok HFB a i./Komisia, už citovaný v bode 65 vyššie, obzvlášť bod 456) uznali vo svojej judikatúre existenciu spojenia medzi odstrašujúcim účinkom pokuty a prospechu, ktorý môže byť získaný z kartelu.

132 ADM nepopiera, že celkový obrat možno zohľadniť na účely výpočtu pokuty. Ak sa mu prizná neprimeraná dôležitosť, vedie to však k neprimeranej pokute. Skutočnosť, že mu bol venovaný neprimerane veľký význam, vedie k neproporcionálnej výške pokuty. Komisia sa v tejto súvislosti obmedzila na zvýšenie uplatnené porovnaním odkazom na obrat ADM. Žiadne racionálne vysvetlenie však nemôže odôvodniť, že výpočet zvýšenia s odstrašujúcim účinkom bol sústredený na jeho celkový obrat. Prístup, ktorý zvolila Komisia, nijako nevysvetľuje, prečo sa musel úplne obmedziť zisk, ktorý ADM dosiahol prostredníctvom predaja výrobkov, ktoré nemajú žiadnu súvislosť s predmetným porušením na účel odstrašenia dotknutých podnikov vykonávať svoje činnosti v rámci kartelu týkajúceho sa glukonátu sodného.

133 V druhom rade ADM vo svojej replike subsidiárne tvrdí, že ak by Súd prvého stupňa rozhodol, na rozdiel od už skôr uvedených návrhov, že zvýšenie odstrašujúceho účinku bolo odôvodnené vzhľadom na veľkosť a celkové zdroje ADM, nič to podľa neho nemení na tom, že Komisia nemohla oprávnene pridať k zvýšeniu o 7,5 milióna eur s odstrašujúcim účinkom ešte ďalšie zvýšenie pokuty o 35 %, čo malo zohľadniť dĺžku trvania porušovania. Takéto zvýšenie možno sčasti logicky odôvodniť, len ak je zvýšenie s odstrašujúcim účinkom založené na prípadnom prospechu z kartelu. Čím je podľa neho dlhšie trvanie kartelu, tým je väčší prípadný prospech, a preto zvýšenie, ktorého cieľom je zohľadnenie dĺžky trvania kartelu, je primerané. Správna metóda výpočtu pokuty teda pozostáva len z uplatnenia zvýšenia na základnú čiastku 5 miliónov eur. Zdá sa, že Komisia sama chcela dospieť k tomuto výsledku, pretože v odôvodnení č. 392 Rozhodnutia vyhlásila, že „východisková suma určená na základe závažnosti (odôvodnenie č. 385) [bola] teda zvýšená o 35 %“. Odôvodnenie č. 385 Rozhodnutia však odkazuje len na pôvodný východiskový bod – 5 miliónov eur.

134 V treťom rade ADM tvrdí, že Komisia tým, že zohľadnila skutočnosti pri zvýšení východiskovej sumy pokuty, že podniky veľkých rozmerov majú poznatky a právnu a ekonomickú štruktúru, ktoré im umožňujú lepšie posúdiť to, že ich správanie bolo porušením, a dôsledky, ktoré z toho vyplývajú z hľadiska práva Spoločenstva (odôvodnenie č. 386 Rozhodnutia), porušila zásadu rovnosti zaobchádzania.

135 V skutočnosti podľa neho podniky, ktorých sa týka porušenie, sú všetky medzinárodnými skupinami, ktorých celosvetový obrat je vyšší ako 300 miliónov eur a ktoré v dôsledku toho všetky majú interných a externých právnych poradcov a skúsenosti, čo im umožňuje určiť riziká vstupu do protizákonného kartelu a posúdiť dôsledky porušenia.

136 Okrem toho Rozhodnutie je podľa neho z tohto hľadiska nedostatočne odôvodnené.

137 Komisia uvádza, že tvrdenie založené na dodatočnom zvýšení pokuty o 35 %, ktorým sa mala zohľadniť dĺžka trvania porušenia, je novým dôvodom, ktorý musí byť zamietnutý ako neprípustný na základe článku 48 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa. Okrem toho Komisia navrhuje zamietnuť všetky ostatné uvádzané žalobné dôvody.

b) Posúdenie Súdom prvého stupňa

138 ADM uvádza teda po prvé porušenie zásady proporcionality, po druhé porušenie zásady rovnosti zaobchádzania a po tretie porušenie povinnosti odôvodnenia.

O porušení zásady proporcionality

139 V rámci tohto žalobného dôvodu ADM uvádza dva rôzne dôvody.

140 Na jednej strane ADM v podstate tvrdí, že vzhľadom na to, že podniky sú racionálne ekonomické subjekty a aby pokuta mala naozaj odstrašujúci účinok, je potrebné len stanoviť ju v takej výške, aby suma v nej stanovená presiahla zisk plynúci z porušenia. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že odstrašenie je jedným z hlavných dôvodov, na ktorých sa má zakladať stanovenie výšky pokút (rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1970, Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 173, a zo 14. júla 1972, BASF/Komisia, 49/69, Zb. s. 713, bod 38, ako aj judikatúra citovaná v bode 90 vyššie).

141 Keby mala byť pokuta stanovená na úrovni, ktorá by len odňala prospech plynúci z kartelu, nemala by odstrašujúci účinok. Možno sa totiž odôvodnene domnievať, že podniky racionálne zohľadňujú v rámci svojich finančných výpočtov a riadiacej činnosti nielen úroveň pokút, ktoré im môžu byť uložené v prípade porušenia, ale takisto úroveň rizika zistenia kartelu. Navyše, keby sa obmedzila funkcia pokuty len na jednoduché odňatie očakávaného prospechu alebo zisku, nebola by dostatočne zohľadnená porušujúca povaha predmetného správania vzhľadom na článok 81 ods. 1 ES. Znížením pokuty na jednoduchú kompenzáciu spôsobenej škody by sa totiž zanedbal okrem odstrašujúceho účinku, ktorý môže smerovať len voči budúcemu správaniu, represívny charakter takéhoto opatrenia vo vzťahu ku konkrétnemu porušeniu, ku ktorému naozaj došlo.

142 Takisto v prípade podniku, ktorý je tak ako ADM prítomný na veľkom počte trhov a má obzvlášť významné finančné zázemie, nemusí zohľadnenie obratu na relevantnom trhu postačovať na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty. Čím je totiž podnik väčší a má globálne zdroje, ktoré mu poskytujú schopnosť konať na trhu nezávisle, tým viac si musí byť vedomý významu svojej úlohy, pokiaľ ide o riadne fungovanie hospodárskej súťaže na trhu. Preto teda skutkové okolnosti, ktoré sa týkajú hospodárskej sily podniku zodpovedného za porušenie, musia byť zohľadnené pri stanovovaní sumy pokuty, aby bol zabezpečený jej odstrašujúci účinok.

143 Okrem toho, ako už Komisia uviedla bez toho, aby jej ADM protirečil v tejto súvislosti, suma pokuty stanovená v prípade ADM po uplatnení násobného koeficientu 2,5 je len nepatrnou časťou, teda 0,0538 % jeho celkového ročného obratu, a nemôže takisto z tohto hľadiska byť považovaná za neproporcionálnu.

144 Na druhej strane ADM v replike tvrdí, že Komisia nemohla v žiadnom prípade pridať k sume 7,5 milióna eur, ktorá už obsahuje zvýšenie za odstrašujúci účinok, ešte dodatočné zvýšenie pokuty vo výške 35 %, ktoré má zohľadniť dĺžku trvania porušenia. V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť najprv, že podľa článku 48 ods. 2 rokovacieho poriadku je uvádzanie nových dôvodov prípustné počas konania len vtedy, ak sú tieto dôvody založené na nových právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania. Dôvod, ktorý predstavuje doplnenie dôvodu uvedeného skôr, či už priamo alebo nepriamo, v pôvodnej žalobe v danom konaní a ktorý úzko súvisí s týmto dôvodom, musí byť vyhlásený za prípustný. Analogické riešenie je potrebné použiť aj v prípade dôvodu, uvádzaného na podporu dôvodu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. marca 2002, Joynson/Komisia,T‑231/99, Zb. s. II‑2085, bod 156).

145 V danom prípade ADM vo svojej žalobe poukazuje na to, že násobný koeficient 2,5 je príliš vysoký, pretože podľa neho v podstate presahuje to, čo bolo potrebné na zabezpečenie odstrašujúceho účinku pokuty. Uvádza vo svojej replike a subsidiárne vo vzťahu k poslednému uvedenému dôvodu, že Komisia v každom prípade mala uplatniť zvýšenie 35 % z dôvodu dĺžky trvania kartelu nie na sumu, ku ktorej dospela po uplatnení násobného koeficientu 2,5, ale na sumu, ku ktorej dospela pred uplatnením tohto koeficientu. ADM týmto uvádza dôvod, ktorý je úzko spojený s dôvodom uvedeným v žalobe, čím dochádza k jednoduchému doplneniu dôvodu uvedeného skôr. V dôsledku toho je potrebné preskúmať tento žalobný dôvod z hľadiska jeho podstaty.

146 Pokiaľ ide o opodstatnenosť dôvodu, na ktorý sa odvoláva ADM, Komisia správne uplatnila násobný koeficient, založený na dĺžke trvania porušenia, na základnú čiastku už zvýšenú násobným koeficientom 2,5. V tejto súvislosti, tak ako to už bolo rozhodnuté (pozri body 140 až 143 vyššie), je násobný koeficient 2,5 odstrašujúcim prvkom, ktorý zabezpečuje v prvom rade dostatočne odstrašujúci účinok pokuty vo vzťahu k osobitným špecifikám predmetného podniku. Nič však nebráni Komisii zvýšiť následne sumu, ku ktorej sa takto dospelo druhým prvkom, ktorý zohľadňuje ako taký osobitné špecifiká správania predstavujúceho porušenie. Čím viac podnikov je totiž náchylných dopustiť sa veľmi závažných porušení z dlhodobého hľadiska, tým viac je potrebný odstrašujúci účinok.

147 Pokiaľ ide o odkaz na odôvodnenie č. 385, ktorý sa nachádza v odôvodnení č. 392 Rozhodnutia, Komisia pripustila pred Súdom prvého stupňa, že išlo o omyl. Tento omyl však nemá vplyv na zákonnosť Rozhodnutia, pretože zo spôsobu, akým bolo vypočítané zvýšenie súvisiace s dĺžkou trvania, a z odkazu na východiskovú sumu určenú na základe závažnosti porušenia – čo zahŕňa zvýšenie z dôvodu násobného koeficientu 2,5 – jasne vyplýva, že Komisia mala na mysli v skutočnosti základnú čiastku stanovenú z dôvodu závažnosti porušenia po tomto zvýšení. Toto vyplýva ďalej takisto z logického postupu v analýze Komisie, ktorá v odôvodneniach č. 378 až č. 388 Rozhodnutia zohľadnila, v jednotlivých po sebe nasledujúcich fázach, osobitné okolnosti vyskytujúce sa v prípade rôznych predmetných podnikov. Je preto zjavné, že odkaz uvedený v odôvodnení č. 392 sa týkal v skutočnosti nielen odôvodnenia č. 385, ale odôvodnení č. 385 až č. 388. V tejto súvislosti je potrebné takisto zohľadniť to, že usmernenia v tejto súvislosti stanovujú, že zohľadnenie dĺžky trvania porušenia musí viesť “k možnému zvýšeniu výšky pokuty“ (bod 1 B druhý odsek).

148 Preto ADM neprávom vytýka Komisii, že pridala k zvýšeniu z dôvodu potreby odstrašujúceho účinku ešte ďalšie zvýšenie pokuty o 35 %, ktorého cieľom je zohľadnenie dĺžky trvania porušenia.

149 V dôsledku toho žalobný dôvod založený na porušení zásady proporcionality musí byť zamietnutý.

O porušení zásady rovnosti zaobchádzania

150 ADM uvádza, že podniky, ktorých sa týka porušenie, patrili všetky do medzinárodných skupín, ktoré všetky mali interných a externých právnych poradcov a skúsenosti, čo im umožnilo určiť riziká vstupu do protizákonného kartelu a posúdiť dôsledky porušenia.

151 V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že v Rozhodnutí Komisia uviedla dva dôvody na uplatnenie násobného koeficientu 2,5 na východiskovú sumu pokuty v prípade niektorých účastníkov kartelu, medzi ktorých patrí aj ADM. Komisia v skutočnosti vychádzala z potreby zabezpečiť na jednej strane, aby pokuta mala dostatočne odstrašujúci účinok, a na druhej strane zohľadniť skutočnosti, že podniky veľkých rozmerov majú poznatky a právnu a ekonomickú štruktúru, ktoré im umožňujú lepšie posúdiť to, že ich správanie bolo porušením a dôsledky, ktoré z toho vyplývajú z hľadiska práva Spoločenstva (odôvodnenie č. 386 Rozhodnutia).

152 Z odôvodnenia č. 388 Rozhodnutia však vyplýva, že v podstate s cieľom zabezpečiť odstrašujúci účinok pokuty sa Komisia rozhodla uplatniť v prípade ADM násobný koeficient 2,5. Ako teda už bolo uvedené v bodoch 139 až 143 vyššie, Komisia správne zohľadnila potrebu zabezpečiť, aby pokuta mala dostatočne odstrašujúci účinok, a konkrétnejšie mohla dospieť k záveru, tak ako to uvádza odôvodnenie č. 387 Rozhodnutia, že bolo potrebné zvýšiť východiskovú sumu vypočítanú v závislosti od relatívnej dôležitosti predmetného trhu na zohľadnenie veľkosti a celkových zdrojov predmetných podnikov. Okrem toho, vzhľadom na to, že ADM a Akzo mali v roku 2000 každý celosvetový obrat približne 14 miliárd eur a ostatní účastníci kartelu mali obrat pohybujúci sa iba medzi približne 300 miliónmi a 3 miliardami eur, nemožno namietať, že na realizáciu tohto cieľa Komisia mohla dôvodne rozlišovať dve kategórie účastníkov kartelu v závislosti od ich veľkosti a ich celkových zdrojov a zvýšiť základnú čiastku pokuty ADM a Akzo o násobný koeficient 2,5.

153 Pokiaľ ide o poznatky a právnu a ekonomickú štruktúru predmetných podnikov, Súd prvého stupňa uvádza, že tieto možno vziať do úvahy na zvýšenie sumy pokuty. V prejednávanom prípade ADM nenamieta, že má tieto poznatky a právnu a ekonomickú štruktúru. O podniku ako ADM, ktorý má celosvetový obrat v roku 2000 približne 14 miliárd eur, možno usudzovať, že má takéto poznatky a infraštruktúru. V dôsledku toho Komisia správne zohľadnila existenciu takýchto okolností a infraštruktúry s cieľom zvýšiť základnú čiastku pokuty ADM. Toto posúdenie nemožno spochybniť tvrdením ADM, podľa ktorého podniky druhej kategórie mali rovnako poznatky a právnu a ekonomi