ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SK Úradný vestník Európskej únie C 96/25

Žaloba podaná 9. januára 2015 – ZZ a ZZ/Komisia

(Vec F-3/15)

(2015/C 096/32)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: ZZ a ZZ (v zastúpení: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

Žalovaná: Európska komisia

Predmet a opis sporu

Zrušenie rozhodnutí Komisie, ktorými boli zamietnuté žiadosti žalobcov o vrátenie časti príspevkov do systému dôchodkového zabezpečenia Európskej únie, ktoré boli odvedené z ich platu, ako aj žiadosť o prehodnotenie bonifikácie týkajúcej sa prevodu práv na dôchodok nadobudnutých pred ich nástupom do funkcie do systému EÚ

Návrhy žalobcov

— určiť, že článok 22 prílohy XIII služobného poriadku v znení platnom od 1. novembra 2014 je neuplatniteľný,

— zrušiť napadnuté rozhodnutia,
—

uložiť Komisii povinnosť zaplatiť žalobcovi tieto sumy: 1) 500 eur a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. augusta 2012 do dňa úplného zaplatenia; 2) 504,67 eura a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. septembra 2012 do dňa úplného zaplatenia; 3) 504,67 eura a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. októbra 2012 do dňa úplného zaplatenia; 4) 504,67 eura a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. novembra 2012 do dňa úplného zaplatenia; 5) 504,67 eura a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. decembra 2012 do dňa úplného zaplatenia a 6) 504,67 eura a úroky z tejto sumy vo výške 10 % ročne s ročnou kapitalizáciou od 1. januára 2013 do dňa úplného zaplatenia,
—

zrušiť rozhodnutie z 15. februára 2013 o výpočte rokov započítaných do práv na dôchodok nadobudnutých žalobcom pred jeho nástupom do služobného pomeru v rámci ich prevodu do dôchodkového systému inštitúcií Európskej únie (ďalej len „DSIEÚ“) na základe všeobecných vykonávacích ustanovení (ďalej len „VVU“) týkajúcich sa článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku z 3. marca 2011,
—

zrušiť napadnuté rozhodnutie ECDC z 24. februára 2012 o prepustení žalobcu, tak, aby ECDC nato, aby vykonalo rozsudok, bolo povinné na základe článku 266 ZFEÚ opätovne prijať žalobcu do služby a vyplatiť mu celú odmenu, ktorú by bol dostal od dátumu nadobudnutia platnosti napadnutého rozhodnutia spolu s úrokmi z omeškania v sadzbe uplatňovanej Európskou centrálnou bankou na jej hlavné transakcie refinancovania v danom období, zvýšenými o dva percentuálne body, pričom táto odmena sa má znížiť o peňažnú odmenu, ktorú dostal, ako aj o dávky v nezamestnanosti, ktoré dostal od toho dňa až do okamihu jeho opätovného prijatia do služby,
—

zaviazať Dvor audítorov na zaplatenie náhrady nemajetkovej ujmy vo výške 50 000 eur a majetkovej ujmy vo výške zodpovedajúcej rozdielu jednak medzi mzdou, ktorá by bola mohla byť žalobcovi vyplatená, ak by mal zabezpečený priemerný služobný postup, a jeho súčasnou platovou triedou, a jednak medzi výškou mzdy, ktorá by bola mohla byť žalobcovi vyplatená, ak by služobne postupoval až do zákonného dôchodkového veku, a jeho súčasným dôchodkom,
—

uložiť Európskej agentúre pre bezpečnosť letectva povinnosť zaplatiť žalobcovi sumu stanovenú ex aequo et bono na 350 000 eur z titulu náhrady nemajetkovej a profesijnej ujmy, zvýšenú o úroky z omeškania so zákonnou úrokovou sadzbou odo dňa vymáhateľnosti,
—

subsidiárne, v prípade, že by sa nevyhovelo návrhu, quod non, zaplatiť mu sumu predbežne stanovenú ex aequo et bono na 50 000 eur,
—

určiť a prehlásiť, že pracovný vzťah žalobcov bol založený v zrejmom rozpore so zákonom Talianskej republiky č. 1369/60, a z tohto dôvodu prehlásiť každý z pracovných vzťahov žalobcov za zamestnanecký vzťah v Európskej komisii so zmluvným a platovým zaradením, vrátane príspevkov a odvodov, od začiatku poskytovania plnení alebo od iného dátumu, ktorý by sa upresnil počas súdneho konania,
—

uložiť Súdnemu dvoru, aby uhradil rozdiel medzi odmenami vyplatenými na základe nariadenia č. 1296/2009 až do vyhlásenia rozsudku v tejto veci, a odmenami, ktoré im mali byť vyplácané, ak by úprava bola vypočítaná správne, zvýšený o úroky so sadzbou stanovenou Európskou centrálnou bankou pre hlavné refinančné operácie uplatňovanou v príslušnom období, zvýšenou o tri a pol bodu, a to odo dňa, od ktorého boli sumy požadované v konaní vo veci samej splatné,
—

subsidiárne, ak Súd pre verejnú službu dospeje k záveru, že povýšenie do platovej triedy AST 8 nemôže byť účinné skôr ako k 1. januáru 2009, zaviazať Parlament na zaplatenie dodatočného odškodnenia ako náhrady materiálnej škody vo výške zodpovedajúcej rozdielu medzi odmenou skutočne vyplatenou v roku 2008 a tou, ktorá mala byť v roku 2008 vyplácaná po povýšení k 1. januáru 2008, a vypočítaného za obdobie buď od 1. januára do 31. decembra 2008, alebo od 1. januára do 31. augusta 2008, podľa toho, od ktorého dňa nadobudne účinnosť sporné povýšenie (t. j. od 1. januára 2009 alebo od 1. septembra 2008),
—

zaviazať žalovanú, aby žalobcovi zaplatila ex aequo et bono sumu 6 500 eur alebo akúkoľvek vyššiu či nižšiu sumu, ktorú bude Súd prvého stupňa považovať spravodlivú z titulu náhrady majetkovej a nemajetkovej škody utrpenej žalobcom v dôsledku napadnutého rozhodnutia, ku ktorej došlo v období od jeho prijatia až do tohto dňa,
—

zrušiť rozhodnutia menovacieho orgánu, ktorými nepovýšil žalobcov do platovej triedy AD 12 v rámci povyšovania za rok 2008 (obdobie 2008), a v prípade, ak je to potrebné, zrušiť rozhodnutia o povýšení úradníkov do tejto platovej triedy v rámci toho istého povyšovania, ktorých mená sú uvedené na zozname povýšených uverejnenom v oznámení zamestnancom č. 72/08 z 21. apríla 2008,
—

zaviazať Komisiu na úhradu mzdy žalobcu, ktorú by naďalej poberal, ak by orgán oprávnený na uzatvorenie pracovnej zmluvy neukončil jeho zmluvu predčasne a protiprávne, ako aj všetkých ostatných príspevkov, o ktoré by mohol žiadať,
SK Úradný vestník Európskej únie C 235/30

Žaloba podaná 29. júla 2007 – Brown a Volpato/Komisia

(Vec F-75/07)

(2007/C 235/55)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: Colin Brown (Brusel, Belgicko) a Alberto Volpato (Moskva, Rusko) (v zastúpení: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobcov

— zrušiť rozhodnutie Komisie Európskych spoločenstiev zverejnené v administratívnych informáciách č. 55-2006 zo 17. novembra 2006 v časti, v ktorej v rámci povyšovania za rok 2006 sú žalobcovia povýšení do platovej triedy AD9, platového stupňa 1,

— ak je potrebné, zrušiť rozhodnutia Komisie z 23. apríla 2007, ktorými boli zamietnuté námietky žalobcov,

— zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Žalobcovia, ktorí sú úradníkmi Komisie, napádajú rozhodnutie, vydané v rámci povyšovania za rok 2006, o povýšení do platovej triedy AD9, s účinnosťou od 1. mája 2004 vloženej medzi platovú triedu AD8 (pôvodne A7) a AD10 (pôvodne A6). Žalobcovia tvrdia, že nemali byť povýšení do platovej triedy AD9, ale do triedy AD10, presne tak, ako sa to udialo v rámci povyšovania za rok 2004 v prípade úradníkov, ktorí boli rovnako ako žalobcovia zaradení 30. apríla 2004 do platovej triedy A7 a ktorí mali byť povyšovaní do vyššej platovej triedy A6.

Žalobcovia uviedli dôvody, ktoré sú dosť podobné s prvým a tretím dôvodom uvedenými vo veci F-105/06 (1).

(1) Ú. v. EÚ C 281, 18.11.2006, s. 45.
—

zrušiť rozhodnutie z 12. februára 2007, ktorým výberová komisia výberového konania EPSO/AD/28/05 odmietla zapísať žalobkyňu do zoznamu úspešných uchádzačov tohto výberového konania a následne: — priznať jej náhradu nemajetkovej ujmy a úrokov vo výške 25 000 eur, — priznať jej náhradu výdavkov vynaložených na advokátov odhadovaných na 8 000 eur v súlade s oznámeným výkazom, — v prvom rade rozhodnúť, že príslušné orgány sú povinné prijať všetky opatrenia, ktoré môžu predstavovať spravodlivú kompenzáciu ujmu spôsobenej zrušeným právnym aktom, a to zapísať žalobkyňu do zoznamu úspešných uchádzačov, — ak nedôjde k takémuto zápisu, subsidiárne priznať žalobkyni náhradu nemajetkovej ujmy a úrokov, ktorých výška predstavuje čiastku 384 000 eur,
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2011 :10 1UZNESENIE PR EDSEDU PR VEJ KOMORY S ÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU
z 8. februára 2011
Vec F-60/10
Fulvia C hiavegato
proti
Európskej komisii
„Urovnanie sporu zmierom — Výmaz“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, uplatniteľného na Zmluvu ESAE na základe jej 
článku 106a, ktorou F. Chiavegato navrhuje zrušiť rozhodnutie Komisie z 13. novembra 
2009 , ktorým n ebola zarad ená do zoznamu povýšených úradníkov do triedy AS T 6 
v rámci povyšovania v roku 2009
Roz hodnutie:Vec F-60/10, Ch iavegato/Komisia, sa vymaže z registra Sú du pre ve rejnú službu. 
Účastníci kon ania znášajú trovy kon ania podľa dohody, ktorú uzatvorili.
Abstrakt
Úradníci — Žaloba — Urovnanie sporu zm ierom n a Súde p re verejnú službu — Výmaz z registra
(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 69)
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)

z 12. júna 2009

Vec F‑65/08

Michael Kipp

proti

Európskemu policajnému úradu (Europol)

„Verejná služba – Zamestnanci Europolu – Neobnovenie zmluvy – Zmluva na dobu neurčitú – Prípustnosť – Záujem na konaní – Žaloba smerujúca proti rozhodnutiu, ktoré v čase podania žaloby už zaniklo – Nepodanie predchádzajúcej sťažnosti“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 40 ods. 3 Dohovoru o zriadení Európskeho policajného úradu (Dohovor o Europole) stanoveného na základe článku K.3 Zmluvy o Európskej únii a článku 93 ods. 1 služobného poriadku zamestnancov Europolu, ktorou M. Kipp navrhuje zrušenie rozhodnutia riaditeľa Europolu zo 4. októbra 2007, ktorým mu bolo zamietnuté obnovenie jeho zmluvy a ponúknutie zmluvy na dobu neurčitú, rozhodnutia riaditeľa Europolu z 29. apríla 2008, ktorým bola zamietnutá jeho sťažnosť proti vyššie uvedenému rozhodnutiu zo 4. októbra 2007 a rozhodnutia riaditeľa Europolu z 12. júna 2008, ktorým bolo opätovne zamietnuté obnovenie jeho zmluvy

Rozhodnutie: Žaloba sa zamieta. Žalobca je povinný nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Záujem na konaní – Posúdenie v čase podania žaloby – Zánik napadnutého rozhodnutia

Záujem na konaní, ktorý je nevyhnutnou podmienkou prípustnosti žaloby, musí existovať v čase podania žaloby. Je preto neprípustná žaloba o neplatnosť podaná proti rozhodnutiu, ktoré prestalo byť súčasťou právneho poriadku predo dňom zápisu žaloby do registra z dôvodu, že po opätovnom preskúmaní bolo prijaté nové rozhodnutie z iných dôvodov a na základe iných skutočností, než z ktorých vychádzala administratíva pri prijatí prvého rozhodnutia. Nové rozhodnutie nepredstavuje potvrdzujúce rozhodnutie, ale je naopak samostatným rozhodnutím, ktoré nahrádza predchádzajúce rozhodnutie.

(pozri body 36, 37, 39 a 40)

Odkaz:

Súdny dvor: 7. júna 2007, Wunenburger/Komisia, C‑362/05 P, Zb. s. I‑4333, bod 42

Súd prvého stupňa: 18. júna 1992, Turner/Komisia, T‑49/91, Zb. s. II‑1855, body 24 až 26; 13. decembra 1996, Lebedef/Komisia, T‑128/96, Zb. VS s. I‑A‑629, II‑1679, body 19 a 21; 29. septembra 1999, Neumann a Neumann‑Schölles/Komisia, T‑68/97, Zb. VS s. I‑A‑193, II‑1005, bod 58; 27. januára 2000, TAT European Airlines/Komisia, T‑49/97, Zb. s. II‑51, body 30 až 36; 24. apríla 2001, Torre a i./Komisia, T‑159/98, Zb. VS s. I‑A‑83, II‑395, bod 28; 5. marca 2004, Liakoura/Rada, T‑281/03, Zb. VS s. I‑A‑61, II‑249, body 36 až 38; 13. septembra 2005, Fernández‑Gómez/Komisia, T‑272/03, Zb. VS s. I‑A‑229, II‑1049, body 36 a 42 až 44

Súd pre verejnú službu: 15. júla 2008, Pouzol/Dvor audítorov, F‑28/08, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, body 45 až 50
UZNESENIE PREDSEDU PRVEJ KOMORY SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU

z 30. júna 2008

Vec F‑59/07

Pierre‑Alexis Feral

proti

Výboru regiónov Európskej únie

„Urovnanie sporu zmierom na podnet Súdu pre verejnú službu – Výmaz“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou P.-A. Feral navrhuje zrušenie rozhodnutia riaditeľa administratívy Výboru regiónov z 26. júla 2006 o vymáhaní súm, ktoré mu boli vyplatené na základe opravného koeficientu uplatňovaného na časť odmien prevedenú do Francúzska v období od marca 2003 do mája 2005, a rozhodnutia tohto riaditeľa zo 4. decembra 2006, ktoré stanovuje predmetnú sumu na 3 600,16 eura, ako aj uloženie povinnosti Výboru regiónov vrátiť mu túto sumu s úrokmi z omeškania a spolu s úrokmi z omeškania zaplatiť mu sumu, ktorá mu mala byť zaplatená na základe opravného koeficientu uplatňovaného na časť jeho odmien, ktorá mala byť od júna 2005 prevedená do Francúzska, obnoviť prevody časti jeho odmien do Francúzska s uplatnením opravného koeficientu

Rozhodnutie: Vec F‑59/07, Feral/Výbor regiónov je vymazaná z registra Súdu pre verejnú službu. Výbor regiónov zaplatí žalobcovi sumu 3 750 eur na pokrytie polovice jeho trov konania. Žalobca znáša zvyšok vlastných trov konania. Výbor regiónov znáša svoje vlastné trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Urovnanie sporu zmierom na Súde pre verejnú službu – Výmaz z registra

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, články 69 a 74)
UZNESENIE PREDSEDU PRVEJ KOMORY SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU

zo 4. júna 2009

Vec F-142/07

Magdalena Kaminska

proti

Výboru regiónov Európskej únie

„Zmier na podnet Súdu pre verejnú službu – Výmaz“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou M. Kaminska, zamestnaná ako pomocná zamestnankyňa vo Výbore regiónov od 16. augusta 2004 do 30. novembra 2004, neskôr ako dočasná zamestnankyňa v tej istej inštitúcii od 1. decembra 2004 do 31. augusta 2005 a potom od 16. apríla 2006 do 30. septembra 2007, v podstate navrhuje, aby jej boli priznané diéty upravené v článku 25 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev, ktorých priznanie jej bolo zamietnuté za časť obdobia, počas ktorého pracovala v uvedenej inštitúcii ako dočasná zamestnankyňa

Rozhodnutie: Vec F‑142/07, Kaminska/Výbor regiónov, sa vymaže z registra Súdu pre verejnú službu. Výbor regiónov uhradí žalobkyni paušálnu sumu 11 000 eur, a žalobkyňa sa za to vzdáva všetkých nárokov, vrátane nárokov v oblasti trov konania. Berie sa na vedomie, že žalobkyňa sa vzdáva aj práva požadovať výkon uznesenia predsedu prvej komory Súdu pre verejnú službu z 27. novembra 2008, Kaminska/Výbor regiónov (F‑142/07 AJ), ktorým jej bola čiastočne poskytnutá právna pomoc.

Abstrakt

Úradníci – Žaloba – Urovnanie sporu zmierom na Súde pre verejnú službu – Výmaz z registra

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnúslužbu, články 69 a 74)
V tejto súvislosti fungovanie administratívy Únie prináša so sebou pre každého úradníka alebo zamestnanca európskej verejnej služby povinnosť prijať každé pridelenie zodpovedajúce funkčnej skupine a platovej triede jeho pracovného miesta v súlade s požiadavkami služby v celej Únii, na každom pracovisku inštitúcie alebo agentúry, u ktorej nastúpil do služby. Okrem toho v súlade s článkom 20 služobného poriadku, ktorý sa na dočasných a zmluvných zamestnancov uplatňuje analogicky podľa článkov 11 a 81 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov, sú úradníci a zamestnanci Únie povinní mať bydlisko buď v mieste výkonu práce, alebo v takej vzdialenosti od neho, ktorá je zlučiteľná s riadnym plnením ich povinností.

Hoci zmena miesta pridelenia úradníka alebo zamestnanca Únie môže spôsobiť dotknutej osobe rodinné a ekonomické ťažkosti, nepredstavuje neobvyklú a nepredvídateľnú udalosť v jeho služobnom postupe, keďže jeho nadriadený môže byť nútený vyrovnať sa s požiadavkami služby, z ktorých pre neho vyplýva povinnosť rozhodnúť o takejto zmene miesta pridelenia.

Platí to najmä vtedy, keď sú pracoviská inštitúcie alebo agentúry, ku ktorej je úradník alebo zamestnanec pridelený, rozmiestnené vo viacerých členských štátoch alebo v tretích štátoch. Rovnako, a o to viac to platí vtedy, keď práve normotvorca Únie rozhodol o premiestnení sídla agentúry Únie z jedného členského štátu do iného členského štátu. Povinnosť inštitúcií a agentúr Únie prideľovať svojich zamestnancov iba v záujme služby a ich zodpovedajúce právo stanoviť ex offo zmeny miesta výkonu práce, ktoré dotknutá osoba nechce, sa uplatňujú nielen voči úradníkom, ale aj voči dočasným zamestnancom.

Navyše fungovanie administratívy Únie so sebou prináša pre každého úradníka alebo zamestnanca európskej verejnej služby povinnosť prijať každé pridelenie zodpovedajúce funkčnej skupine a platovej triede jeho pracovného miesta v súlade s požiadavkami služby v celej Únii, na každom pracovisku inštitúcie alebo agentúry, u ktorej nastúpil do služby, keďže obmedzenia osobnej a rodinnej povahy, ktoré za týchto okolností môže mať za následok výkon služby, sú vyvážené výhodami a právami, ktoré so sebou prináša európska verejná služba.

(pozri body 81 – 84)

Odkaz:

Súdny dvor: rozsudky zo 14. júla 1977, Geist/Komisia, 61/76, EU:C:1977:127, bod 34; z 24. februára 1981, Carbognani a Coda Zabetta/Komisia, 161/80 a 162/80, EU:C:1981:51, body 23 a 37; z 23. januára 1986, Rasmussen/Komisia, 173/84, EU:C:1986:29, bod 25; zo 14 . júla 1988, Aldinger a Virgili/Parlament, 23/87 a 24/87, EU:C:1988:406, bod 17, a uznesenie z 11. februára 1999, Costacurta/Komisia, C‑75/98 P, EU:C:1999:73, neuverejnené, bod 49

Súd prvého stupňa: rozsudky z 11. júla 1996, Aubineau/Komisia, T‑102/95, EU:T:1996:104, bod 30

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok zo 14. septembra 2011, Marcuccio/Komisia, T‑236/02, EU:T:2011:465, bod 248
78

Okrem toho z údajov predložených samotným žalobcom vyplýva, že pri povyšovaní v roku 2013 bolo 15 úradníkov ESVČ prichádzajúcich do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 6; 18 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 7; 15 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 8; 26 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 9 a rovnaký počet prichádzal do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 10; 47 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 11; 33 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 12; 130 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 13 a 102 úradníkov prichádzalo do úvahy na povýšenie do platovej triedy AD 14. Hoci je pravda, že tieto čísla sa presne nezhodujú s počtom úradníkov ESVČ zaradených do každej platovej triedy, keďže niektorí z týchto úradníkov v rámci uvedeného povyšovania neprichádzali do úvahy na povýšenie, z právneho hľadiska dostatočne preukazujú, že keby oznámenie o voľnom pracovnom mieste obmedzilo možnosť predloženia prihlášok na obsadzované pracovné miesto len pre úradníkov ESVČ platovej triedy AD 5, takmer všetci úradníci ESVČ by boli vylúčení z výberového konania vzhľadom na vyššiu platovú triedu, do ktorej sú všetci títo úradníci zaradení.
Výraz „každé ďalšie obnovenie“ obsiahnutý v článku 8 prvom odseku tretej vete podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov treba vykladať tak, že sa týka každého postupu, v dôsledku ktorého dočasný zamestnanec v zmysle článku 2 písm. a) týchto podmienok po skončení svojho zamestnania na dobu určitú zotrváva v tomto postavení vo svojom pracovnoprávnom vzťahu so svojim zamestnávateľom, aj keď toto obnovenie sprevádza postup v platovej triede alebo zmena plnených úloh. Neplatí to iba vtedy, ak nová zmluva znamená prerušenie služobného postupu, ktoré sa prejavuje napríklad podstatnou zmenou povahy úloh plnených dotknutým zamestnancom.

Hoci článok 8 podmienok zamestnávania ostatných zamestnancov stanovuje možnosť obnoviť zmluvu dočasného zamestnanca, nejde o právo dotknutej osoby, ale len o možnosť ponechanú na posúdenie príslušného orgánu. Inštitúcie Únie totiž disponujú širokou mierou voľnej úvahy pri organizácii svojich služieb podľa úloh, ktoré sú im zverené, a pri prideľovaní zamestnancov, ktorí sú im k dispozícii, s ohľadom na tieto úlohy, ale pod podmienkou, že toto prideľovanie sa uskutočňuje v záujme služby.

Vzhľadom na širokú mieru voľnej úvahy, ktorou disponujú inštitúcie v oblasti obnovenia zmluvy, sa Súd pre verejnú službu, na ktorý je podaná žaloba o neplatnosť proti aktu prijatému pri výkone tejto úvahy, musí obmedziť na otázku , či administratíva vzhľadom na spôsoby, ktorými mohla dospieť k svojmu posúdeniu, zostala v medziach, ku ktorým nemožno mať výhrady, a nevykonala svoju právomoc zjavne nesprávne.

Pochybenie možno teda kvalifikovať ako zjavné iba v prípade, ak je ľahko spozorovateľné a môže byť so samozrejmosťou odhalené z hľadiska kritérií, ktorým normotvorca zamýšľal podriadiť výkon voľnej úvahy administratívou. Preukázanie, že sa administratíva dopustila pri posúdení skutkového stavu zjavného pochybenia, ktoré by mohlo odôvodniť zrušenie následne prijatého rozhodnutia, teda predpokladá, že dôkazné prostriedky, ktoré musí predložiť žalobca, sú dostatočné na to, aby sa posúdenie zohľadnené administratívou javili nepravdepodobné. Inými slovami, žalobný dôvod založený na zjavnom pochybení treba zamietnuť, ak napriek dôkazným prostriedkom predloženým žalobcom možno napádané posúdenie stále pripustiť ako dôvodné a koherentné.

(pozri body 62 – 64)

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudok z 10. októbra 2014, EMA/BU, T‑444/13 P, EU:T:2014:865, bod 28

Súd pre verejnú službu: rozsudky z 27. novembra 2008, Klug/EMEA, F‑35/07, EU:F:2008:150, body 65 a 66; z 10. septembra 2014, Tzikas/AFE, F‑120/13, EU:F:2014:197, bod 91, a z 8. októbra 2015, FT/ESMA, F‑39/14, EU:F:2015:117, body 73 a 74, a tam citovaná judikatúra
Platby, ktoré v prospech úradníka vykonáva administratíva, dokonca aj počas niekoľkých rokov, nemožno samé osebe považovať za presné, nepodmienené a zhodujúce sa uistenia zakladajúce právo domáhať sa ochrany legitímnej dôvery. V opačnom prípade by totiž každé rozhodnutie administratívy, ktorým sa pre budúcnosť, a prípadne aj so spätnou účinnosťou, odmieta výplata peňažnej dávky neoprávnene vyplácanej dotknutej osobe počas niekoľkých rokov, bolo systematicky zrušované súdom Únie na základe porušenia zásady ochrany legitímnej dôvery a malo by za následok, že článok 85 služobného poriadku týkajúci sa náhrady neoprávnených platieb by z veľkej časti stratil svoj potrebný účinok.

(pozri bod 64)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: rozsudok Mandt/Parlament, F‑45/07, EU:F:2010:72, bod 125
Pokiaľ teda ide o nesprávnosť vyplývajúcu z nedostatku informácií o výkonoch úradníka počas dvoch období zahŕňajúcich spolu sedem mesiacov, nie je preukázané, že táto nesprávnosť mohla mať rozhodujúci vplyv na konanie o povýšení. Obdobie celkovo siedmych mesiacov, počas ktorého výkony dotknutej osoby neboli hodnotené v hodnotiacich správach, je totiž príliš krátke v porovnaní s obdobím ôsmich rokov, počas ktorých bola zaradená v dotknutej platovej triede a dotknutá osoba nepreukázala, a dokonca ani netvrdila, že jej zásluhy počas týchto siedmych mesiacov boli natoľko významné, že by výsledok porovnávacieho hodnotenia mohol byť odlišný, ak by sa tieto zásluhy zohľadnili.

Keď systém povyšovania zavedený inštitúciou umožňuje v každom poradnom výbore pre povýšenie určiť spravodajcu, ktorého úlohou je preštudovať spisy a hodnotiace správy a podať informáciu poradnému výboru pre povýšenie, skutočnosť, že do hodnotiacich správ jedného z úradníkov prichádzajúcich do úvahy na povýšenie nahliadol iba jeden člen poradného výboru pre povýšenie neumožňuje dospieť k záveru o nesprávnom priebehu celého porovnávacieho hodnotenia zásluh. Navyše, keďže interná právna úprava inštitúcie neupravuje postup alebo osobitné formality pri určení spravodajcu poradného výboru pre povýšenie, nahliadnutie do hodnotiacich správ jedným z členov poradného výboru pre povyšovania stačí na to, aby sa bolo možné domnievať, že tento člen konal ako spravodajca poradného výboru pre povýšenie.

(pozri bod 46)