SK Úradný vestník Európskej únie C 140/30

Žaloba podaná 18. apríla 2007 – Alstom/Komisia

(Vec T-121/07)

(2007/C 140/51)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobca: Alstom (Levallois Perret, Francúzsko) (v zastúpení: J. Derenne, advokát, W. Broere, Solicitor a A. Müller-Rappard, C. Guirado, advokátky)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobcu

— zrušiť články 1(b), 2(b) a 2(c) napadnutého rozhodnutia,

— subsidiárne znížiť pokuty uložené Alstom-u,

— zaviazať Komisiu na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Touto žalobou sa žalobca domáha čiastočného zrušenia rozhodnutia Komisie K(2006) 6762, konečné znenie z 24. januára 2007 o konaní o použití článku 81 ES a článku 53 EHP (vec COMP/F/38.899 – komutačné prístroje s plynovou izoláciou), ktoré sa týka kartelu v oblasti projektov komutačných prístrojov s plynovou izoláciou, ktorého predmetom je machinácia pri verejnom obstarávaní týchto projektov, stanovenie minimálnych cien ponúk, pridelenie kvót a projektov a výmeny informácií. Subsidiárne žalobkyňa navrhuje zrušenie alebo zníženie pokuty, ktorá jej bola uložená napadnutým rozhodnutím.

Na podporu svojich nárokov žalobca uvádza osem dôvodov.

Prvý je založený na porušení pravidiel týkajúcich sa súdnej ochrany a všeobecnej zásady „práva na účinný opravný prostriedok“ v dôsledku uloženia spoločnej a nerozdielnej pokuty podnikom, ktoré sú nezávislé ako z právneho tak z hospodárskeho hľadiska, Komisia vytvorila situáciu kedy prípadná výhoda pre žalobcu zo žaloby proti napadnutému rozhodnutiu závisí výlučne od žaloby podanej treťou nezávislou osobou.

Druhý dôvod je založený na porušení právnych pravidiel uplatniteľných na solidaritu a to preto, že Komisia vyvodila solidárnu zodpovednosť za to isté porušenie právnych pravidiel voči dvom podnikom nezávislým ako z právneho tak aj z hospodárskeho hľadiska, ktoré nemali medzi sebou právne väzby, a to v rozpore so zásadami právnej istoty a individuálneho ukladania trestov.

Svojim tretím dôvodom žalobca vyčíta Komisii to, že porušila článok 253 ES tým, že nevysvetlila ako skutočnosti, ktoré uviedol žalobca s cieľom preukázať neexistenciu jeho rozhodujúceho vplyvu na jeho dcérske spoločnosti, ktorých 100 % základného imania kontroluje, neboli dostatočné pre vyvrátenie domnienky v tejto súvislosti.

Štvrtý dôvod, ktorý uvádza žalobca je založený na porušení článku 81 ES a osobitne pravidiel týkajúcich sa pričítateľnosti porušenia pravidiel, ktorého sa dopustili dcérske spoločnosti, ich materským spoločnostiam ako aj pravidiel upravujúcich prenos zodpovednosti za porušenia právnych pravidiel.

Na základe svojho piateho dôvodu žalobca tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje pravidla uplatniteľné na uznanie priťažujúcich okolností za skutok „vedenia kartelu“ v spojení so zásadou rovnosti zaobchádzania. Žalobca tvrdí, že Komisia nesprávne pričítala úlohu organizátora žalobcovi a že jeho úloha „európskeho tajomníka“ zosúladeného postupu je čisto administratívna a nemôže mu z nej vyplývať významnejšie postavenie ako iným účastníkom kartelu. Preto žalobca tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, že porušila uplatniteľné pravidlá a že nedostatočne odôvodnila rozhodnutie z tohto hľadiska.

Žalobca tiež zastáva názor, že Komisia porušila právne pravidlá pokiaľ ide o dôkaz o pokračovaní porušovania právneho pravidla tým, že neuniesla dôkazné bremeno o skutočnostiach v dostatočne blízkom čase za účelom preukázania pokračovania porušovania právneho pravidla.

Siedmi dôvod, ktorý uvádza žalobca, je založený na porušení práva na obhajobu a to preto, že napadnuté rozhodnutie sa zakladá na konkrétnych informáciách, ktoré nie sú obsiahnuté v oznámení o výhradách Komisie a v súvislosti s ktorými ho Komisia neinformovala o dôsledkoch, ktoré z nich vyvodila vo svojom rozhodnutí.

Napokon svojim ôsmym dôvodom žalobca tvrdí, že Komisia porušila pravidlá týkajúce sa výpočtu sumy základu pokút tým, že napadnuté rozhodnutie určuje, pre celé obdobie počas ktoré sa porušovali právne pravidlá, sumu pokuty na základe obratu dosiahnutého v Európskom hospodárskom priestore, hoci Dohoda EHP nadobudla účinnosť 1. januára 1994.