SK Úradný vestník Európskej únie C 69/19

Odvolanie podané 16. decembra 2008: Powerserv Personalservice GmbH, predtým Manpower Personalservice GmbH proti rozsudku Súdu prvého stupňa (piata komora) z 15. októbra 2008 vo veci T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH/Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory)

(Vec C-553/08)

(2009/C 69/35)

Jazyk konania: nemčina

Účastníci konania

Odvolateľka: Powerserv Personalservice GmbH, predtým Manpower Personalservice GmbH (v zastúpení: B. Kuchar, Rechtsanwältin)

Ďalší účastníci konania: Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory), Manpower Inc.

Návrhy odvolateľky

— zrušiť napadnuté rozhodnutie Súdu prvého stupňa z 15. októbra 2008 vo veci T-405/05 a vyhlásiť ochrannú známku CTM 76059 za neplatnú pre všetky tovary a služby,

— zrušiť napadnuté rozhodnutie Súdu prvého stupňa z 15. októbra 2008 vo veci T-405/05 v rozsahu, v akom sa týka dôkazu nadobudnutej rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky CTM 76059, ktorý nebol vykonaný, a vec vrátil,

— v každom prípade zaviazal ÚHVT a majiteľa ochrannej známky CTM, aby znášali svoje vlastné trovy konania a nahradili trovy konania odvolateľky v konaní pred odvolacím senátom ÚHVT, pred Súdom prvého stupňa a pred Súdnym dvorom.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Uvedené odvolanie bolo podané proti rozsudku Súdu prvého stupňa, ktorým bola zamietnutá žaloba odvolateľky o neplatnosť rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ďalej len „ÚHVT“) z 22. júla 2005 o vyhlásení ochrannej známky Spoločenstva „MANPOWER“ za neplatnú. Súd rozhodol, že ochranná známka Spoločenstva „MANPOWER“ je opisná pre zapísané tovary a služby len v Spojenom kráľovstve, Írsku, Nemecku a v Rakúsku a potvrdil rozhodnutie odvolacieho senátu, podľa ktorého sporná ochranná známka v členských štátoch, v ktorých je opisná, nadobudla používaním rozlišovaciu spôsobilosť.

Ako odvolacie dôvody sú uvedené porušenia článku 51 ods. 1 písm. a) a článok 51 ods. 2 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. c) a článkom 7 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke Spoločenstva.

Na rozdiel od názoru Súdu prvého stupňa je znak „MANPOWER“ – ako správne posúdil odvolací senát ÚHVT – opisný aj v Holandsku, Švédsku a vo Fínsku, ako aj okrem iného vo všetkých ďalších členských štátoch, ktorá patrili do Spoločenstva pred 1. májom 2004. Keby Súd prvého stupňa posúdil skutočnosť, že podľa štatistiky Komisie Európskych Spoločenstiev 47 % relevantných osôb v Spoločenstve hovorí po anglicky, musel by dospieť k záveru, že slovná ochranná známka „MANPOWER“ je opisná okrem v Nemecku a Rakúsku aj v ďalších členských štátoch, najmä v Holandsku, Švédsku, Fínsku a v Dánsku. Čo sa týka ďalších štátov, ktoré boli súčasťou Spoločenstva pred 1. májom 2004, Súd prvého stupňa nezohľadnil, že relevantná časť celkového obyvateľstva disponovala na základe povinného školského vzdelania v každom z týchto členských štátov dostatočnými znalosťami anglického jazyka, aby zmysluplne pochopila základné slová, akými sú slová „MAN“ a „POWER“ a tým aj slovo „MANPOWER“ ako opisné s ohľadom na tovary a služby majiteľky ochrannej známky. Nielenže Súd prvého stupňa neponúkol odôvodnenie pre to, prečo sa obyvateľom mimo Spojeného kráľovstva a Írska nemajú uznať základné znalosti anglického jazyka, ale navyše sa dostáva do rozporu so svojou doterajšou judikatúrou, podľa ktorej vychádzal aj pri celkovom obyvateľstve mimo Spojeného kráľovstva a Írska z určitých základných vedomostí anglického jazyka v súvislosti s vnímaním ochrannej známky.

V súvislosti z dôkazom rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním rozhodol Súd prvého stupňa právne nesprávne v tom rozsahu, v akom rozšíril príslušnú skupinu verejnosti v porovnaní s rozhodnutím odvolacieho senátu, bez toho, aby nanovo vyhodnotil predložené dôkazy dosiahnutej rozlišovacej spôsobilosti. Aj keby sa prijal názor Súdu, že sa dôkaz všeobecnej známosti môže podať len pre Spojené kráľovstvo, Írsko, Nemecko a Rakúsko, mal by v tomto bode s ohľadom na rozšírenie skupiny verejnosti zrušiť rozhodnutie odvolacieho senátu a vrátiť vec odvolaciemu senátu. Súd prvého stupňa aj právne nesprávne potvrdil názor odvolacieho senátu týkajúceho sa „spillover-efektu“ prípadnej všeobecnej známosti predmetnej slovnej ochrannej známky zo Spojeného kráľovstva na Írsko, hoci sa nemôže vychádzať z „efektu prelievania“ všeobecnej známosti ochrannej známky ani z jedného členského štátu na druhý, ani z tovaru alebo služby na iný tovar alebo službu.