ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
37.

Pojmom služby všeobecného hospodárskeho záujmu sa budem zaoberať v druhej otázke. V tejto fáze stačí uviesť, že aj v prípade, ak by sa (všetky) činnosti kominárov považovali za služby všeobecného hospodárskeho záujmu, stále by spadali do pôsobnosti smernice. Podľa článku 1 ods. 2 smernice 2006/123 liberalizácia služieb všeobecného hospodárskeho záujmu vyhradených pre verejné alebo súkromné subjekty nie je súčasťou predmetu smernice. V článku 1 ods. 3 druhom pododseku sa ďalej uvádza, že táto smernica „neovplyvňuje slobodu členských štátov určiť v súlade s právom Spoločenstva, čo považujú za služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ako by tieto služby mali byť organizované a financované v súlade s pravidlami o štátnej pomoci, a akým konkrétnym povinnostiam by mali podliehať“. Podľa mňa to znamená, že služby všeobecného hospodárskeho záujmu v zásade spadajú do pôsobnosti smernice 2006/123, čo potvrdzuje aj odôvodnenie 17 smernice. ( 18 ) V článku 2 ods. 2 písm. a) sa navyše zdôrazňuje, že smernica sa nevzťahuje na služby všeobecného záujmu nehospodárskeho charakteru, čo je nadbytočné, keďže podstatným prvkom definície služby je, že sa poskytuje za odplatu. ( 19 ) Okrem toho niektoré služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ako napríklad služby v oblasti dopravy ( 20 ), sú výslovne vyňaté z pôsobnosti smernice, čo a contrario znamená, že tie služby všeobecného hospodárskeho záujmu, ktoré nie sú výslovne vyňaté, spadajú do pôsobnosti smernice.
106.

Predpokladajme, že Rada má k dispozícii materiál zo spoľahlivého alebo pôvodného zdroja (či už verejného alebo súkromného), ktorý má obsahovať alebo zaznamenávať vyhlásenie dotknutej osoby alebo skupiny v tom zmysle, že uznáva (minulé alebo budúce) zapojenie do teroristických činov alebo činností, na ktoré sa podľa Rady vzťahuje článok 1 ods. 2 a 3 spoločnej pozície 2001/931. Rada by mohla na základe tohto materiálu nanajvýš dospieť k predbežnému záveru, že má dostatočne silný skutkový základ na to, aby rozhodla o tom, že naďalej existujú dôvody na zachovanie tejto osoby alebo skupiny na zozname podľa článku 2 ods. 3 (bez ohľadu na akékoľvek relevantné rozhodnutia príslušných orgánov). Rada by potom musela tieto informácie a dôkazy uviesť v odôvodnení oznámenom nepriaznivo ovplyvnenej strane pred prijatím následného rozhodnutia v zmysle článku 1 ods. 6 spoločnej pozície 2001/931. ( 80 ) Je v praxi pravdepodobné, že by táto strana výslovne akceptovala (nepriaznivé) skutočnosti, ktoré jej Rada oznámila? Napriek tomu by to bol jediný základ, na ktorom by sa Rada mohla platne buď a) opierať o tieto skutočnosti v prípade absencie (predchádzajúceho alebo nového) rozhodnutia príslušného orgánu alebo b) spájať tieto skutočnosti s predchádzajúcim rozhodnutím príslušného orgánu, o ktoré sa už opierala. Priznávam určitú mieru skepticizmu, čo sa týka toho, či by dotknutá osoba alebo skupina mali vôbec nejaký záujem na tom, aby Rade poskytli takéto pohodlné výslovné potvrdenie.
33.

Mesto Lübeck, ktoré v konaní podporuje Spolková republika Nemecko, uvádza, že FL v čase podania žaloby, ktorý je rozhodujúci pre posúdenie prípustnosti žaloby, skutočne mala záujem na konaní. Mesto Lübeck tvrdí, že ku dňu podania žaloby spočívali nepriaznivé účinky sporného rozhodnutia najmä v povinnosti pozastaviť opatrenie pomoci, ktorá FL vyplynula z článku 108 ods. 3 poslednej vety ZFEÚ. Okrem toho záujem na konaní má mesto Lübeck aj v súčasnosti, pretože pokiaľ by Všeobecný súd nerozhodol o zrušení sporného rozhodnutia, toto rozhodnutie by ešte aj po predaji letiska vyvolávalo právne účinky, ktoré mestu Lübeck spôsobujú ujmu. Mesto Lübeck predovšetkým tvrdí, že vnútroštátne súdy sú na základe návrhu povinné nariadiť vrátenie údajných výhod. Takisto sa domnieva, že v prípade nevydania rozhodnutia o neexistencii štátnej pomoci mu hrozí riziko, že sa protiprávne konanie bude v budúcnosti opakovať. Mesto Lübeck nakoniec uvádza, že zrušenie sporného rozhodnutia mu môže poslúžiť na prípravu žaloby o náhradu škody, keďže ak by nebolo vydané rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, mohlo by presvedčiť aj iné letecké spoločnosti, aby využívali letisko v Lübecku, a pri predaji tohto letiska by mohlo dosiahnuť vyššiu cenu.
26.

Ak by chcel normotvorca Európskej únie stanoviť ako podmienku výkonu práv vyplývajúcich zo zábezpeky alebo z licencie predchádzajúci zápis do registra, nevyhnutne by to spresnil v každom z príslušných článkov. Tvrdenie, že takéto spresnenie by bolo zbytočné s ohľadom na článok 23 ods. 1 prvej vety nariadenia, by potom urobilo nadbytočným článok 17 ods. 6 tohto nariadenia a zároveň by ho zbavilo jeho zmyslu. Spomedzi výkladu, ktorý dáva zmysel a výkladu, ktorý je bez zmyslu, si treba vybrať prvý výklad.
32.

Z toho napríklad vyplýva, že úprava odpočítanej dane prichádza pri prácach súvisiacich s majetkom do úvahy len do tej miery, do akej tieto práce nepodliehajú dani už v rámci zdanenia použitia tovaru. ( 17 ) Inak by bola zdaniteľná osoba zaťažená DPH dvojnásobne. To isté platí aj v opačným zmysle: zdanenie použitia tovaru možno uskutočniť, len pokiaľ jeho nadobudnutie a údržba zakladali aj právo na odpočítanie dane. ( 18 )
24.

Súdny dvor v prvom rade uviedol, že zohľadnenie období predchádzajúcich nástupu do služby úradníka, ktoré absolvoval mimo služobného pomeru, predstavuje odlišnú právnu úpravu, ktorá bola zavedená z dôvodu, aby nedochádzalo k znevýhodňovaniu v zmysle nadobúdania práv na dôchodok tých úradníkov, ktorí absolvovali pred nástupom do služby pre Spolkový štát vyššiu odbornú prípravu v porovnaní s úradníkmi, ktorých zamestnanie nepodlieha žiadnej podmienke osobitnej odbornej prípravy a ktorí v dôsledku toho mohli nastúpiť do služby pre Spolkový štát vo veku 18 rokov. Právne predpisy týkajúce sa dôchodkového systému úradníkov sú preto navrhnuté takým spôsobom, aby celkový počet odpracovaných rokov, ktorý sa zohľadňuje pri výpočte výšky starobného dôchodku, vychádzal z dovŕšenia minimálneho veku požadovaného na nástup do štátnej služby. Cieľom dotknutej vnútroštátnej právnej úpravy je zjednotiť dátum začiatku platenia príspevkov do dôchodkového systému, a teda zachovanie vekovej hranice na odchod do dôchodku. V danom kontexte možno vylúčenie započítania období školskej prípravy pred dovŕšením veku 18 rokov odôvodniť tým, že dotknutá osoba počas týchto období v zásade nevykonáva žiadnu platenú činnosť, ktorá by bola dôvodom na platenie príspevkov do dôchodkového systému. ( 9 )
24.

Za týchto podmienok Landgericht Köln (Krajinský súd Kolín nad Rýnom) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa otázka, či ide o ‚verejný prenos‘ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 a/alebo v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115, posudzovať podľa tých istých kritérií, konkrétne, že — používateľ, plne si vedomý následkov svojho konania, konal s úmyslom poskytnúť tretím osobám prístup k chráneným dielam, ktorý by tieto osoby bez jeho konania nemali, — ‚verejnosť‘ predstavuje neurčitý počet potenciálnych prijímateľov plnenia a musí pozostávať z významného počtu osôb, pričom neurčitosť je splnená, ak ide o ‚osoby vo všeobecnosti‘, teda nie o osoby patriace do súkromnej skupiny, a za ‚významný počet osôb‘ sa považuje počet, ktorý musí prevyšovať určitú minimálnu hranicu, a teda príliš malý alebo úplne bezvýznamný počet dotknutých osôb uvedené kritérium nespĺňa, pričom v tejto súvislosti je rozhodujúce nielen to, koľko osôb má súčasne prístup k tomu istému dielu, ale aj to, koľko z nich má postupne prístup k dielu, — ide o nové publikum, ktorému sa dielo šíri, a teda o publikum, ktoré autor diela pri udelení súhlasu s použitím diela v rámci verejného prenosu nezohľadnil, okrem prípadu, že následný prenos sa vykonáva po konkrétnom technickom procese, ktorý sa od pôvodného prenosu odlišuje, a — nie je zanedbateľné, či dotknuté konanie má ziskovú povahu, publikum je pripravené prenos prijímať, a nie iba ho náhodou ‚zachytiť‘, pričom však uvedené nie je povinnou požiadavkou pre verejný prenos? 2. Má sa v prípadoch, akým je prípad vo veci samej, v ktorých prevádzkovateľ rehabilitačného centra vo svojich priestoroch inštaluje televízne prijímače, do ktorých šíri televízny signál, a tak sprístupňuje svojim pacientom televízne vysielanie, otázka, či ide o verejný prenos, posudzovať podľa pojmu ‚verejný prenos‘ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 alebo v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115, ak sprístupneným televíznym vysielaním sú dotknuté autorské práva a s nimi súvisiace práva veľkého počtu zúčastnených, predovšetkým skladateľov, textárov a hudobných vydavateľstiev, ale aj výkonných umelcov, výrobcov zvukových záznamov a autorov hovorených diel, ako aj ich vydavateľov? 3. Ide v prípadoch, akým je prípad vo veci samej, v ktorých prevádzkovateľ rehabilitačného centra vo svojich priestoroch inštaluje televízne prijímače, do ktorých šíri televízny signál, a tak sprístupňuje svojim pacientom televízne vysielanie, o ‚verejný prenos‘ v zmysle článku 3 ods. 1 smernice 2001/29 a/alebo v zmysle článku 8 ods. 2 smernice 2006/115? 4. Ak v prípade, akým je prípad vo veci samej, ide o verejný prenos, potvrdí Súdny dvor svoju judikatúru, v zmysle ktorej v prípade vysielania chránených zvukových záznamov v rámci rozhlasového vysielania pre pacientov v zubnej ambulancii (pozri rozsudok SCF, C‑135/10, EU:C:2012:140) alebo v obdobných zariadeniach nejde o verejný prenos?“
51.

Okrem toho, ak by sa táto kategória komunikácie vylúčila z pôsobnosti uvedeného nariadenia, viedlo by to k čiastočnej strate potrebného účinku tohto nariadenia, a to najmä preto, lebo neexistencia hodnotenia, ktoré by vopred vykonal EFSA, by umožnila používať zdravotné tvrdenia, ktoré nie sú založené na vedeckých dôkazoch. Možnosť potravinárskych podnikov rozširovať svoje tvrdenia medzi spotrebiteľmi prostredníctvom odborníkov by v praxi mohla predstavovať jednoduchý prostriedok na obchádzanie prísnych požiadaviek nariadenia č. 1924/2006. Taký výklad by v každom prípade spôsobil riziko narušenia riadneho fungovania vnútorného trhu a zníženia úrovne ochrany spotrebiteľov, na ktorých sa však toto nariadenie vzťahuje.
26.

Podľa Komisie v návrhu na začatie prejudiciálneho konania chýbajú dostatočné skutkové okolnosti, ktoré by umožňovali jednoznačne určiť, ktorému ustanoveniu práva Únie článok 139b ZDP prípadne odporuje. Konkrétne uvádza, že žiaľ nie je známe, či sa pán Kohll vrátil z Holandska do Luxemburska s cieľom hľadať si tam alebo vykonávať zamestnanie pred odchodom do dôchodku, pričom v takom prípade by sa mohol dovolávať článku 45 ZFEÚ ( 5 ), alebo či sa vrátil do krajiny, ktorej je štátnym príslušníkom, z dôvodu, že po ukončení svojho pracovného života sa chcel usadiť v Luxembursku, pričom v takom prípade by sa mohol odvolávať na právo na voľný pohyb osôb podľa článku 21 ZFEÚ ( 6 ).
24.

Podľa väčšinového názoru Symvoulio tis Epikrateias (Štátna rada) sa spoločná a nerozdielna zodpovednosť oprávneného vlastníka skladu vzťahuje nielen na zaplatenie spotrebných daní, ale aj na iné finančné dôsledky pašovania. To platí nezávisle od akejkoľvek osobitnej dohody medzi dodávateľom a nadobúdateľom, na základe ktorej by vlastníctvo tovaru zaradeného do režimu podmienečného oslobodenia od dane prechádzalo v momente jeho odovzdania na nadobúdateľa, ktorý by zodpovedal za jeho prepravu. Podľa tohto názoru je cieľom úpravy väčšej zodpovednosti oprávneného vlastníka skladu predchádzanie daňovým podvodom, keďže veľmi silno podnecuje tohto podnikateľa k zabezpečeniu riadneho výkonu vývozného postupu, pričom v rámci svojich zmluvných vzťahov prijíma vhodné opatrenia na vlastnú ochranu pred rizikom pripísania solidárnej zodpovednosti. Táto úprava je v súlade so zásadou proporcionality, keďže oprávnený vlastník skladu má možnosť zbaviť sa svojej zodpovednosti tým, že preukáže, že v rámci konania s náležitou starostlivosťou obozretného podnikateľa prijal všetky vhodné opatrenia.
4.

Systém podľa tohto nariadenia, opísaný veľmi široko, zahŕňal tri triedy produkcie, známe ako cukor A, cukor B a cukor C. Cukor A patril do kvóty, ktorá v zásade zodpovedala dopytu na vnútornom trhu. Cukor B patril do ďalšej kvóty. Produkcia v rámci kvóty A a B sa mohla predávať buď na vnútornom trhu (mala výhodu spočívajúcu z umelo zvýšených cien udržiavaných intervenčným mechanizmom), alebo vyviezť do tretích krajín s výhodou spočívajúcou vo vývozných náhradách navrhnutých tak, aby kompenzovali rozdiel medzi cenou na vnútornom trhu a výrazne nižšími cenami na svetovom trhu. Systém náhrad bol navrhnutý tak, aby sa samofinancoval, a to spôsobom, že bol financovaný základným odvodom z produkcie A a B až do výšky 2 % z intervenčnej ceny, prípadne doplneným o ďalší odvod (až do výšky 37,5 % z tejto ceny) iba zo samotnej produkcie B. Produkcia mimo týchto kvót bola známa ako cukor C. Nemohla sa uvádzať na trh v Spoločenstve v príslušnom hospodárskom roku, ale mohla sa buď vyviezť bez náhrady (alebo vyberania odvodov), alebo preniesť ako zásoby až do nasledujúceho hospodárskeho roku, kedy by sa započítala na pridelené kvóty A a B producenta.
46.

Za predpokladu, že zdaňovanie dôchodkov zo strany členských štátov v zmysle článku 94 ES priamo ovplyvňuje fungovanie spoločného trhu, by však Spoločenstvo mohlo prijímať smernice aj v tejto oblasti. Taký vplyv by mohlo mať najmä zdaňovanie dôchodkov v súvislosti s cezhraničnými skutočnosťami. Harmonizácia zdaňovania dôchodkov, ktorá by prekračovala tento rámec, by sa navyše za istých okolností mohla prijať na základe článku 94 ES v záujme vytvorenia rovnakých podmienok hospodárskej súťaže.
6.

V článku 47 tejto smernice sa uvádza: „1. Ekonomickú a finančnú situáciu hospodárskeho subjektu možno spravidla preukázať jedným alebo viacerými z týchto spôsobov: a) príslušnými výpismi z bánk alebo, ak to prichádza do úvahy, dôkazom o príslušnom poistení náhrady škôd vyplývajúcich z podnikateľského rizika; b) predložením súvah alebo výpisov zo súvah, ak sa zverejňovanie súvahy vyžaduje podľa právnych predpisov krajiny, v ktorej je hospodársky subjekt usadený; c) výkazom o celkovom obrate podniku a, ak to prichádza do úvahy, o obrate v oblasti, ktorej sa zákazka týka… . 2. Hospodársky subjekt môže, ak to prichádza do úvahy, a pri určitej zákazke, počítať s využitím kapacít iných subjektov bez ohľadu na právnu povahu vzťahov, ktoré s nimi má. V takom prípade musí verejnému obstarávateľovi preukázať, že bude mať potrebné zdroje k dispozícii, napríklad predložením prísľubu týchto subjektov v uvedenom zmysle. …“
63.

Po druhé za okolností, o aké ide vo veci samej, preklad rozsudku, ktorý bol vydaný v inom členskom štáte, nie je prípustný. Ako totiž bolo uvedené, cieľom rámcového rozhodnutia 2009/315 je podporiť výmenu informácií o odsúdeniach medzi členskými štátmi. Vzájomná právna pomoc v oblasti poskytovania informácií z vnútroštátnych registrov trestov navyše musí byť usporiadaná rýchlo a účinne. Inak povedané, čas, ktorý uplynie medzi zaznamenaním odsúdenia do registra trestov členského štátu, v ktorom sa uskutočnilo trestné konanie, a jeho zaznamenaním do registra trestov členského štátu, ktorého je odsúdený štátnym príslušníkom, musí byť čo najkratší. Z tohto hľadiska by bolo v rozpore s týmto cieľom rýchlosti, ak by záznamu odsúdenia pána Balogha do maďarského registra trestov musel predchádzať preklad rozsudku, ktorý vydal Landesgericht Eisenstadt (Krajinský súd Eisenstadt). Zjednodušenie a zrýchlenie výmeny informácií, ktoré má zabezpečiť rámcové rozhodnutie 2009/315, by tak boli ohrozené.
40.

Okrem toho nevyhnutne vzniká otázka, či vnútroštátny orgán zodpovedný za uplatňovanie nariadenia č. 261/2004 možno označiť za „súdny orgán“ v zmysle judikatúry Súdneho dvora, na základe čoho by mohol podať Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania. Podľa môjho názoru požiadavky na toto označenie nespĺňa. ( 19 ) Ak by sa teda pripustilo, že tento orgán môže prijať donucovacie opatrenia proti leteckému dopravcovi s cieľom zaviazať ho na poskytnutie náhrady leteckému cestujúcemu, spôsobovalo by to riziko, že v prípade pochybnosti, pokiaľ ide o výklad, aký treba dať relevantným ustanoveniam nariadenia č. 261/2004, by dochádzalo k rozdielnym výkladom týchto ustanovení rôznymi vnútroštátnymi orgánmi zodpovednými za uplatňovanie tohto nariadenia, a teda by to viedlo k zásahu do jednotného výkladu a uplatňovania ustanovení práva Únie v sporoch, ktoré sú často predkladané Súdnemu dvoru, pričom výklad uvedených ustanovení je zdrojom viacerých ťažkostí.
54.

Z tohto hľadiska by odporovalo úmyslu normotvorcu, ak by sa každá prenesená činnosť poistiteľa mala zahrnúť do oslobodenia od dane, ktoré sa vzťahuje na poisťovacie transakcie. Uvedené by totiž platilo napríklad aj v prípade kancelárskych potrieb dodávaných treťou osobou poistiteľovi, keďže je pre spôsob jeho organizácie charakteristické nevyrábať vo svojom vlastnom podniku potrebné kancelárske potreby.
21.

O zmluvných súvislostiach možno (hypoteticky) hovoriť v prípade, keď by sa subjekt, ktorý sa dopustil ukončenia obchodného vzťahu, namietal proti prípadnému predošlému porušeniu zmluvy zo strany veriteľa, aby tým odôvodnil ukončenie obchodných vzťahov a vyhol sa svojej povinnosti nahradiť škodu. Také tvrdenie – aj keby bolo uplatnené formou námietky (na to však neexistuje žiadna opora) – by však nezmenilo podstatu nároku na náhradu škody a nezmenilo by ho na zmluvný nárok.
9.

Článok 28a šiestej smernice znie takto: „1. [DPH] podlieha tiež: a) nadobudnutie tovaru vnútri Spoločenstva uskutočnené za úhradu [za protihodnotu – neoficiálny preklad] na území krajiny zdaniteľnou osobou konajúcou ako taká alebo nezdaniteľnou právnickou osobou, keď dodávateľ je zdaniteľná osoba konajúca ako taká, ktorá nie je oprávnená na… oslobodenie [od DPH] podľa článku 24 a na ktorú sa nevzťahujú opatrenia stanovené v druhej vete článku 8 (1) a) alebo v článku 28b (B) (1). … 3. ‚Interná akvizícia tovaru v rámci Spoločenstva‘ predstavuje akvizíciu práva disponovať ako majiteľ hnuteľným hmotným majetkom[,] ktorý bol vyexpedovaný alebo transportovaný osobe, ktorá nadobudla tovar prostredníctvom alebo v mene dodávateľa alebo osoby nadobúdajúcej tovar do členského štátu iného ako je ten, z ktorého tovar bol vyexpedovaný alebo transportovaný. … 5. Nasledujúce dodania sa považujú za dodania [dodávky sa považujú za dodávky – neoficiálny preklad] uskutočnené za protiplnenie [za protihodnotu – neoficiálny preklad]: … b) transfer [prevod – neoficiálny preklad] tovaru prostredníctvom zdaniteľnej osoby z jej podniku do iného členského štátu. Nasledujúce [Nasledujúci zaslaný alebo prevedený hmotný majetok – neoficiálny preklad] sa bude považovať ako transferované [ako prevedený do iného členského štátu – neoficiálny preklad] prostredníctvom alebo v mene zdaniteľnej osoby mimo teritória definovaného v článku 3, ale v rámci Spoločenstva na účely podniku, ktoré sú iné ako účely nasledujúcich transakcií: … 6. Interná akvizícia tovaru v rámci Spoločenstva bude obsahovať použitie zdaniteľnou osobou na účely jeho vlastného podniku/podnikania s tovarom expedovaným alebo transportovaným prostredníctvom alebo v mene tejto zdaniteľnej osoby z iného členského štátu v rámci územia ktorého sa tovar vyrobil, vyťažil, spracoval, nakúpil, získal ako je to definované v odseku 1 alebo doviezol prostredníctvom zdaniteľnej osoby v rámci jeho podnikania/podniku do iného členského štátu.“
30.

Podľa Komisie článok 14 smernice nebráni systému paušálneho určovania trov advokáta, akým je belgický systém. Možnosť zaviesť tento systém vyplýva z voľnej úvahy členských štátov, keďže nič nenasvedčuje tomu, že by tento alebo iné články smernice vylučovali túto možnosť. Tento systém podľa jej názoru poskytuje výhody týkajúce sa riadneho výkonu spravodlivosti a najmä právnej istoty a predvídateľnosti. Neistota, pokiaľ ide o trovy, ktoré treba v konaní zaplatiť alebo nahradiť, môže predstavovať nevýhodu pri podaní žaloby. Odradzujúci účinok môže tiež ovplyvniť majiteľov práv duševného vlastníctva. Ak by platilo pravidlo úplnej náhrady trov, účastníkom konania by v prípade, ak by nemali vo veci úspech, mohli prípadne hroziť veľmi vážne finančné dôsledky. Táto možnosť by ich tiež mohla odradiť od podania žaloby.
12.

Podľa odôvodnenia 3 nariadenia č. 1169/2011 by sa na dosiahnutie vysokej úrovne ochrany zdravia spotrebiteľov a na zaručenie ich práva na informácie malo zabezpečiť, aby spotrebitelia boli primerane informovaní o potravinách, ktoré konzumujú. Odôvodnenie 8 stanovuje, že všeobecné požiadavky na označovanie dopĺňa viacero ustanovení uplatniteľných za určitých okolností na všetky potraviny alebo na určité kategórie potravín a že okrem toho existuje viacero osobitných pravidiel, ktoré sú uplatniteľné na konkrétne potraviny. Podľa odôvodnenia 17 by prvotným dôvodom na vyžadovanie povinných informácií o potravinách malo byť umožnenie spotrebiteľom identifikovať a vhodne využívať potraviny a vyberať si tie, ktoré vyhovujú ich individuálnym stravovacím potrebám. Odôvodnenie 20 stanovuje, že potravinové informačné právo by malo zakazovať používanie informácií, ktoré by uviedli spotrebiteľa do omylu, najmä pokiaľ ide o charakteristiky, účinky alebo vlastnosti potravín. Na to, aby bol tento zákaz účinný, by sa mal uplatňovať aj na reklamu a prezentáciu potravín. Odôvodnenie 22 označuje potrebu vypracovať zoznam všetkých povinných informácií, ktoré by sa v zásade mali poskytovať o všetkých potravinách určených konečnému spotrebiteľovi a zariadeniam spoločného stravovania. V tomto zozname by sa mali uchovávať informácie, ktoré sa podľa existujúcich právnych predpisov Únie už vyžadujú, keďže sa všeobecne považujú za cenné acquis v súvislosti s informovaním spotrebiteľov. Odôvodnenie 32 poznamenáva, že ustanovenia o povinnom uvádzaní pôvodu sa vypracovali na základe „vertikálnych prístupov“ – napríklad pre med – a odkazuje v tomto zmysle na smernicu Rady 2001/110/ES ( 14 ) (ďalej len „smernica o mede“).
12.

Vnútroštátny súd uviedol, že dôchodok žalobcu vo všeobecnom systéme zákonného dôchodkového poistenia predstavuje 1050,67 eura mesačne. Pokiaľ by však mal nárok na dávky v systéme pre úradníkov, teda obdobia služby u žalovanej by neboli prevedené do všeobecného systému zákonného dôchodkového poistenia, mal by nárok na mesačný dôchodok vo výške 2263,03 eura, alebo dokonca až 2728,18 eura. ( 8 )
19.

Pán Karim tvrdí, že by sa nemal odovzdať do Slovinska z dvoch dôvodov. Po prvé povinnosť tejto krajiny posúdiť jeho žiadosť zanikla na základe článku 19 ods. 2 nariadenia Dublin III. Po druhé nemal by sa odovzdať z humanitárnych dôvodov, pretože pravidlá na prijímanie žiadateľov o azyl v Slovinsku trpia takými systémovými zlyhaniami, že existuje riziko, že jeho ľudské práva by boli porušené. Vnútroštátny súd nežiada o ďalšie usmernenie, pokiaľ ide o druhé hľadisko jeho tvrdenia (ktoré, zdá sa, by bolo v každom prípade pokryté rozhodnutím Súdneho dvora vo veci Abdullahi a druhým pododsekom článku 3 ods. 2 nariadenia Dublin III) ( 15 ), ani neurobil žiadne závery. Nebudem sa vo svojich návrhoch ďalej zaoberať týmto hľadiskom žiadosti pána Karima.
51.

Podľa môjho názoru treba na túto otázku odpovedať záporne. Priznanie práva na odpočítanie dane v prípade tovaru a služieb používaných na účely činnosti, ktorá nepatrí do pôsobnosti systému DPH, by bolo v rozpore s logikou tohto systému, konkrétne s kategorickým a jasným znením článku 17 ods. 2 šiestej smernice. ( 17 ) V takom prípade by DPH na vstupe nebola odpočítaná od DPH na výstupe, na zaplatenie ktorej je zdaniteľná osoba povinná z titulu svojich zdaniteľných plnení (pretože tieto by neexistovali), a zdaniteľná osoba by mohla požadovať jej vrátenie. Túto DPH by teda nakoniec nikto nezaplatil a tovary a služby, ktoré sa v rámci reťazca plnení nachádzajú na výstupe, by de facto boli oslobodené od dane, čo by bolo v rozpore so zásadou univerzálnosti DPH.