Podnik, ktorému je určené rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES, má záujem na konaní proti rozhodnutiu Komisie, ktorým sa ukladá pokuta inému podniku, vo vzťahu ku ktorej je voči prvému podniku vyvodzovaná solidárna zodpovednosť tak v tomto rozhodnutí, ako aj v rozhodnutí, ktoré mu bolo osobne určené. To platí tým skôr v prípade, keď rozhodnutie určené druhému podniku predstavuje primárny právny základ solidárnej zodpovednosti prvého podniku, ktorá je nerozlučne spojená so zodpovednosťou a s pokutou uloženou druhému podniku.

V rámci preskúmania dodržania lehôt na podanie žaloby o neplatnosť sa pojem ospravedlniteľný omyl týka len výnimočných okolností, za ktorých najmä dotknutá inštitúcia prijala také správanie, ktoré samo osebe alebo v určitej miere uviedlo do omylu dobromyseľný právny subjekt, ktorý konal so všetkou náležitou starostlivosťou vyžadovanou od bežne informovanej osoby, napríklad v prípade, keď je žalobca konfrontovaný s osobitne ťažkým výkladom týkajúcim sa určenia príslušného orgánu alebo dĺžky lehoty.

V rámci správneho konania o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže dochádza k porušeniu práva na obhajobu vtedy, keď existuje možnosť, že z dôvodu pochybenia Komisie by správne konanie, ktoré Komisia vedie, mohlo mať iný výsledok. Žalujúci podnik preukáže, že k takému porušeniu došlo, pokiaľ dostatočným spôsobom dokáže nie to, že by rozhodnutie Komisie malo odlišný obsah, ale to, že by svoju obhajobu mohol zaistiť lepšie, ak by k pochybeniu nedošlo, napríklad tým, že by na svoju obhajobu mohol použiť dokumenty, ku ktorým mu bol v správnom konaní odopretý prístup.

Pokiaľ ide konkrétne o právo na prístup k spisu, stačí, aby podnik preukázal, že tento dokument mohol využiť na svoju obhajobu. Tomuto podniku neprislúcha, aby preukázal, že táto nezrovnalosť ovplyvnila na jeho úkor priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie, ale výlučne to, že mohla ovplyvniť priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie. V prípade nesprístupnenia dokumentov dotknutý podnik nemusí predložiť dôkaz, že správne konanie by v prípade sprístupnenia dokumentov viedlo k odlišnému výsledku, ale stačí, aby preukáže hoci len malú možnosť, že dokumenty, ktoré mu neboli sprístupnené počas správneho konania, by mohli byť užitočné na jeho obhajobu.

Keďže v konkrétnom prípade žalobkyne po prvé mali prístup k dokumentom týkajúcim sa kontaktov súčasne s oznámením o výhradách, avšak nevyvodili z toho nijaký dôkaz vo svoj prospech, a to ani v rámci správneho konania, ani v rámci súdneho konania, po druhé v štádiu správneho konania sa dokonca vzdali práva vyjadriť stanovisko k neskorším kontaktom a po tretie v priebehu súdneho konania ani nevysvetlili, ani nepreukázali, v čom výslovné neuvedenie uvedených dokumentov v oznámení o výhradách narušilo účinnosť ich obhajoby počas správneho konania a ako sa mohli účinnejšie brániť, ak by boli výslovne informované o tom, že Komisia zamýšľala použiť tieto dokumenty ako usvedčujúce dôkazy, tieto žalobkyne neboli schopné preukázať, že skutočnosť, že neboli v oznámení o výhradách informované o zámere Komisie použiť predmetné dokumenty ako usvedčujúce dôkazy, bola spôsobilá ovplyvniť účinnosť ich obhajoby, a teda aj záver, ku ktorému Komisia dospela vo svojom rozhodnutí.

(pozri body 110, 111, 125)