NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

YVES BOT

prednesené 10. apríla 2014 ( 1 )

Vec C‑21/13

Simon, Evers & Co. GmbH

proti

Hauptzollamt Hamburg‑Hafen

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Hamburg (Nemecko)]

„Obchodná politika — Nariadenie (ES) č. 384/96 — Antidumpingové clá — Obchádzanie — Nariadenie (ES) č. 499/2009 — Rozšírenie antidumpingového cla na dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Číne na dovoz rovnakých výrobkov zasielaných z Thajska — Platnosť“

1. Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania sa Finanzgericht Hamburg (Nemecko) v nadväznosti na prešetrovanie obchádzania v zmysle článku 13 nariadenia Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, ( 2 ) zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 461/2004 z 8. marca 2004, ( 3 ) pýta Súdneho dvora na platnosť nariadenia Rady (ES) č. 499/2009 z 11. júna 2009, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením (ES) č. 1174/2005 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz rovnakého výrobku zasielaného z Thajska, či už deklarovaného ako výrobok s pôvodom v Thajsku, alebo nie ( 4 ).

2. Tento návrh bol podaný v rámci sporu, v ktorom proti sebe stoja Simon, Evers & Co. GmbH ( 5 ) a Hauptzollamt Hamburg‑Hafen (Hlavný colný úrad prístavu Hamburg), ( 6 ) vo veci rozhodnutia, ktorým uvedený úrad uložil spoločnosti SECO povinnosť zaplatiť antidumpingové clo.

3. Táto vec Súdnemu dvoru umožňuje spresniť požiadavky vzťahujúce sa na charakteristiku podstatných znakov obchádzania antidumpingových ciel a na dôkazy o nich, a to najmä za predpokladu, že inštitúcie Únie narážajú na odmietnutie zainteresovaných strán spolupracovať.

4. V týchto návrhoch poukážem na to, že inštitúcie Únie síce musia v prípade rozhodnutia o rozšírení antidumpingového cla preukázať prítomnosť všetkých podstatných znakov jeho obchádzania, avšak odmietnutie zainteresovaných strán spolupracovať umožňuje uvedeným inštitúciám vychádzať výlučne z dostupných skutočností a vyvodiť z nich domnienky založené na primeranej pravdepodobnosti.

5. Okrem toho uvediem, že v prípade odmietnutia zainteresovaných strán spolupracovať musí súd Únie obmedziť svoje preskúmanie rozhodnutia Rady Európskej únie na overenie, či pri výbere a použití dostupných údajov a pri zistení logického a pravdepodobného vzťahu medzi skutočnosťami dokázanými na základe týchto údajov a predpokladanými skutočnosťami nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu.

6. V tomto prípade budem tvrdiť, že keď Rada konštatovala rýchly a stály nárast dovozu ručných paletových vozíkov z Thajska po uložení antidumpingového cla na rovnaké výrobky pochádzajúce z Číny, nedopustila sa zjavne nesprávneho posúdenia, keď z toho vyvodila zmenu v štruktúre obchodu medzi dotknutými tretími krajinami a Európskou úniou v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, pričom konštatovanie súčasného nárastu dovozu z Číny nemohlo toto posúdenie spochybniť, a to najmä preto, že uvedený nárast nemá nič spoločné s dovozom z Thajska.

7. Uvediem tiež, že časový súbeh medzi zmenou v štruktúre obchodu a zavedením antidumpingového cla, ako aj neexistencia akéhokoľvek dôkazu o výrobe predmetu, na ktorý sa vzťahovalo prešetrenie v dotknutých tretích krajinách, sú okolnosti primerane potvrdzujúce pravdepodobnosť, že existuje prax, proces alebo činnosť, ktorých jedinou príčinou alebo ekonomickým opodstatnením je zavedenie antidumpingového cla.

8. Z toho vyvodím, že preskúmanie sporného nariadenia s ohľadom na dôvody návrhu na začatie prejudiciálneho konania neodhalilo také skutočnosti, ktoré by mohli ovplyvniť jeho platnosť.

I – Právny rámec

A – Právna úprava namierená proti obchádzaniu

9. Prvým opatrením Spoločenstva v rámci právnej úpravy namierenej proti obchádzaniu bolo nariadenie (EHS) č. 1761/87 ( 7 ). Článok 1 tohto nariadenia zaviedol do článku 13 nariadenia (EHS) č. 2176/84 ( 8 ) odsek 10 s cieľom bojovať proti nahrádzaniu vývozu hotových výrobkov vývozom súčiastok, ktoré sú následne zmontované na území členského štátu v „montážnych továrňach“, pričom uvedený odsek stanovil uloženie konečného antidumpingového cla na výrobky dovezené na trh Európskeho spoločenstva po tom, ako boli zmontované alebo vyrobené v Spoločenstve. Toto ustanovenie bolo doslovne prebraté do nariadenia (EHS) č. 2423/88, ( 9 ) ktoré nahradilo nariadenie č. 2176/84.

10. Následne sa o otázke obchádzania diskutovalo v rámci predbežných rokovaní o dohode o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode z roku 1994 (OMC–GATT 1994), ( 10 ) avšak ku konsenzu nedošlo ( 11 ), takže antidumpingový kódex z roku 1994 napokon neobsahuje v tejto súvislosti nijaké ustanovenie. ( 12 )

11. Za týchto okolností sa Spoločenstvo rozhodlo jednostranne prijať nové opatrenia, ktoré sa od tých predchádzajúcich odlišujú jednak v tom, že sa vzťahujú na iné formy obchádzania, ako je tzv. „klasické“ obchádzanie spočívajúce v montáži súčiastok, a jednak v tom, že sa v súvislosti s montážnou činnosťou zameriavajú na montáž v tretej krajine, ako aj na montáž v členskom štáte.

12. Ustanovenia namierené proti obchádzaniu boli stanovené v článku 13 základného nariadenia a boli formulované takto: „1. Antidumpingové clá uložené podľa tohto nariadenia možno rozšíriť na dovozy podobných výrobkov… z tretích krajín; alebo… z krajiny, ktorá podlieha opatreniam; alebo ich častí, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení. … Pod obchádzaním sa rozumie zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a spoločenstvom, alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a spoločenstvom, ktorá vychádza z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktorú neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie okrem uloženia cla, a keď sú k dispozícii dôkazy o ujme alebo o oslabovaní nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku, a keď sú k dispozícii dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám pre podobné výrobky, ak je to potrebné v súlade s ustanoveniami článku 2. … 2. Montážna činnosť v spoločenstve alebo v tretej krajine sa považuje za obchádzanie platných opatrení, ak: a) sa táto činnosť začala alebo podstatne vzrástla od začatia antidumpingového prešetrovania alebo tesne pred jeho začatím a príslušné diely pochádzajú z krajiny, na ktorú sa vzťahujú opatrenia; … a c) nápravné účinky cla sú vážne oslabené z hľadiska cien a/alebo množstiev podobného zmontovaného výrobku a existujú dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám na takéto alebo podobné výrobky. 3. V zmysle tohto článku sa prešetrovania začnú na základe podnetu Komisie alebo na základe žiadosti niektorého členského štátu alebo ktorejkoľvek zainteresovanej strany, na základe dostatočných dôkazov, ktoré sa vzťahujú na faktory ustanovené v odseku 1. Začatie prešetrovania sa uskutoční po konzultácii s poradným výborom prostredníctvom nariadenia Komisie, ktoré môže tiež nariadiť colným orgánom, aby dovozy podrobili registrácii v súlade s článkom 14 odsek 5, alebo aby požadovali záruky. Prešetrovania vykonáva Komisia, ktorej môžu pomáhať colné orgány, a ukončia sa do deviatich mesiacov. Ak skutočnosti, tak ako boli s konečnou platnosťou stanovené, opodstatňujú rozšírenie opatrení, toto rozšírenie vykoná Rada, konajúc na návrh predložený Komisiou po konzultácii s poradným výborom. … …“

13. Okrem toho článok 14 základného nariadenia nazvaný „Všeobecné ustanovenia“ vo svojom odseku 6 uvádzal: „Členské štáty podajú každý mesiac Komisii správy o dovozoch, ktoré podliehajú prešetrovaniu a opatreniam a o výške ciel vybraných podľa tohto nariadenia.“

14. Napokon článok 18 základného nariadenia nazvaný „Odmietnutie spolupráce“ stanovoval: „1. V prípadoch, keď ktorákoľvek zainteresovaná strana odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich inak neposkytne v lehote stanovenej v tomto nariadení, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu prešetrovania, predbežné alebo konečné zistenia, či už pozitívne alebo negatívne možno vypracovať na základe dostupných skutočností. Ak sa zistí, že ktorákoľvek zainteresovaná strana poskytla nepravdivé alebo zavádzajúce informácie, príslušné informácie sa neberú do úvahy a môžu byť využité dostupné skutočnosti. Zainteresované strany by mali byť upozornené na dôsledky odmietnutia spolupráce. … 5. Ak sa stanoviská vrátane tých, ktoré sa týkajú normálnej hodnoty, zakladajú na ustanoveniach odseku 1, vrátane informácií uvedených v podaní, overia sa tam, kde je to prakticky možné a s náležitým ohľadom na lehoty prešetrovania, vo vzťahu k informáciám z iných nezávislých zdrojov, ktoré môžu byť dostupné… 6. Ak ktorákoľvek zainteresovaná strana nespolupracuje alebo spolupracuje len čiastočne, takže sa tým neposkytnú relevantné informácie, výsledok môže byť pre túto stranu menej priaznivý, ako by tomu bolo v prípade, ak by táto spolupracovala.“

B – Antidumpingová právna úprava týkajúca sa dovozu ručných paletových vozíkov z Číny

15. Komisia na základe podnetu podaného niektorými výrobcami Spoločenstva a na základe predbežného prešetrovania pokrývajúceho obdobie od 1. apríla 2003 do 31. marca 2004 uverejnila 29. apríla 2004 oznámenie o začatí antidumpingového konania týkajúceho sa dovozu ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike. ( 13 )

16. Na konci tohto konania Komisia prijala nariadenie (ES) č. 128/2005 z 27. januára 2005, ktorým sa zavádza predbežné antidumpingové clo na dovozy ručných paletovacích vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike ( 14 ).

17. Rada následne prijala nariadenie (ES) č. 1174/2005, ( 15 ) v ktorom uložila konečné antidumpingové clo na dovozy ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí, t. j. podvozku a hydrauliky, zaradených pod kódy KN ex 8427 90 00 a ex 8431 20 00 (kódy TARIC 8427 90 00 10 a 8431 20 00 10) s pôvodom v Číne. ( 16 )

18. Rada napokon prijala nariadenie (ES) č. 684/2008 zo 17. júla 2008, ktorým sa objasňuje oblasť uplatňovania antidumpingových opatrení uložených nariadením (ES) č. 1174/2005 ( 17 ).

C – Rozšírenie právnej úpravy na dovoz ručných paletových vozíkov zasielaných z Thajska

19. Na základe dôkazov, ktoré podľa Komisie už na prvý pohľad poukazovali na to, že antidumpingové opatrenia uplatňované na dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Číne boli obídené prostredníctvom montáže dotknutého výrobku v Thajsku, prijala táto inštitúcia nariadenie (ES) č. 923/2008 ( 18 ).

20. Po tom, ako Komisia ukončila prešetrovanie tohto údajného obchádzania pokrývajúce obdobie od 1. septembra 2007 do 31. augusta 2008, navrhla Rade prijatie sporného nariadenia, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené nariadením č. 1174/2005 rozšírilo na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí zasielaných z Thajska, ktoré majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v tejto krajine.

21. Odôvodnenia 6 až 9 sporného nariadenia v súvislosti s priebehom prešetrovania uvádzajú: „(6) Komisia oficiálne informovala o začatí prešetrovania orgány ČĽR a Thajska, výrobcov/vývozcov v ČĽR a Thajsku, dovozcov v Spoločenstve, o ktorých bolo známe, že sa ich záležitosť týka [, ako aj výrobné odvetvie Spoločenstva – neoficiálny preklad]. Dotazníky boli zaslané známym výrobcom/vývozcom v ČĽR a v Thajsku, ako aj dovozcom v Spoločenstve, ktorí boli Komisii známi z pôvodného prešetrovania, a stranám, ktoré sa prihlásili v rámci lehôt uvedených v článku 3 nariadenia [č. 923/2008]. Zainteresované strany dostali možnosť oznámiť svoje stanoviská písomne a požiadať o vypočutie do termínu stanoveného v [tomto] nariadení… Všetky strany boli informované, že nespolupráca môže viesť k uplatneniu článku 18 základného nariadenia a k zisteniam založeným na dostupných skutočnostiach. (7) Vývozcovia/výrobcovia z Thajska nezaslali žiadne vyplnené dotazníky a ani od thajských orgánov Komisia nedostala žiadne pripomienky. Iba jeden thajský vývozca/výrobca [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí], ktorý na základe informácií Komisie v čase začatia prešetrovania vyvážal [tieto vozíky a ich hlavné časti] do Spoločenstva v období od roku 2005 do OP (ako je vymedzené v odôvodnení 10) a uskutočňoval v Thajsku montážne činnosti súvisiace s [uvedenými vozíkmi a ich hlavnými časťami], oznámil, že v apríli 2008 ukončil svoju činnosť. (8) Jeden čínsky vyvážajúci výrobca vyplnil dotazník a uviedol v ňom svoj predaj na vývoz do ES, ako aj určitý nevýrazný vývoz príslušného výrobku do Thajska. Od čínskych orgánov neboli doručené žiadne pripomienky. (9) Nakoniec, deväť dovozcov zo Spoločenstva predložilo vyplnené dotazníky, v ktorých uviedlo svoj dovoz z Číny a Thajska. Na základe ich dotazníkov sa vo všeobecnosti usúdilo, že v roku 2006, t. j. v roku nasledujúcom po začatí uplatňovania [konečných – neoficiálny preklad] antidumpingových ciel, došlo k zvýšeniu dovozu z Thajska a náhlemu zníženiu dovozu z [Čínskej ľudovej republiky]. V nasledujúcich rokoch sa dovoz z [Čínskej ľudovej republiky] znovu zvýšil, pričom zároveň sa mierne znížil dovoz z Thajska, ale stále bol na omnoho vyššej úrovni ako v roku 2005.“

22. Odôvodnenia 16 až 20 sporného nariadenia v súvislosti so zmenou v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Spoločenstvom uvádzajú: „(16) Z dôvodu nespolupráce akejkoľvek thajskej spoločnosti boli objem a hodnota vývozu príslušného výrobku z Thajska do Spoločenstva stanovené na základe dostupných informácií, ktorými sú v tomto prípade štatistické údaje zozbierané členskými štátmi a zhromaždené Komisiou podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia a údaje Eurostatu. Pokiaľ ide o údaje poskytnuté v dotazníkoch dovozcov zo Spoločenstva, na základe prešetrovania sa zistilo, že množstvo vývozu z Thajska oznámené dovozcami zo Spoločenstva predstavovalo iba veľmi malú časť celkového dovozu [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] z Thajska počas [obdobia prešetrovania], konkrétne menej než 5 %. Za týchto okolností sa usúdilo, že štatistické údaje, ktoré má Komisia k dispozícii, zachytávajú situáciu, pokiaľ ide o objem a hodnotu vývozu z Thajska, presnejšie, než obmedzené informácie poskytnuté dovozcami zo Spoločenstva. (17) Po zavedení antidumpingových opatrení sa dovoz [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] z Thajska zvýšil zo 7458 vozíkov v roku 2005 na 64706 vozíkov v roku 2007 a počas [obdobia prešetrovania] sa znížil na 42056 vozíkov. (18) Pokiaľ ide o Čínu, dovoz [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] do ES sa zvýšil z 240 639 vozíkov v roku 2005 na 538271 vozíkov v roku 2007 a na 584786 vozíkov počas [obdobia prešetrovania]. Podľa dostupných informácií je toto zvýšenie spôsobené najmä zvýšením vývozu jediného čínskeho vyvážajúceho výrobcu, pre ktorého platia najnižšie sadzby antidumpingového cla. Čínsky vývoz pochádzajúci od tejto konkrétnej strany v skutočnosti predstavuje prevažný percentuálny podiel zvýšenia dovozu [ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí] do ES z [Čínskej ľudovej republiky] medzi rokom 2005 a koncom [obdobia prešetrovania]. (19) Vzhľadom na uvedenú situáciu sa usudzuje, že došlo k zmene štruktúry obchodu medzi ES, [Čínskou ľudovou republikou] a Thajskom. Dovoz z [Čínskej ľudovej republiky] sa naďalej zvyšoval, ale dá sa to priamo pripísať výkonnosti vývozu jedného z čínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorý spolupracoval pri pôvodnom prešetrovaní a ktorému bolo udelené najnižšie antidumpingové clo. Na druhej strane dovoz z Thajska sa medzi rokom 2005 a 2007 zvýšil o 868 % a počas [obdobia prešetrovania] sa stabilizoval na nárast o 564 % v porovnaní s rokom 2005. (20) V krátkosti, hoci sa v rámci zistenej štruktúry obchodu ukazuje pretrvávanie vývozu z [Čínskej ľudovej republiky], ukazuje sa aj výrazné zvýšenie vývozu z Thajska. Pretrvávanie alebo neustály nárast vývozu z [Čínskej ľudovej republiky], hoci omnoho nižší medzi rokom 2007 a [obdobím prešetrovania], než nárast, ktorý sa zistil v pôvodnom prešetrovaní, sa dá vysvetliť skutočnosťou, že prevažná väčšina vývozu pochádzala od čínskej spoločnosti s najnižšou sadzbou antidumpingového cla. Na druhej strane štruktúru, pokiaľ ide o Thajsko, bolo možné vysvetliť jedine ako dôsledok činností smerujúcich k obchádzaniu opatrení.“

II – Skutkové okolnosti sporu vo veci samej a prejudiciálna otázka

23. Spoločnosť SECO doviezla 6. októbra 2008 z Thajska ručné paletové vozíky.

24. Podľa Hauptzollamt podliehal dovoz týchto výrobkov antidumpingovému clu v zmysle sporného nariadenia, a preto prijal 12. augusta 2009 rozhodnutie, ktorým uvedenej spoločnosti uložil antidumpingové clo vo výške 9666,90 eura.

25. Odvolanie podané proti tomuto rozhodnutiu Hauptzollamt zamietol rozhodnutím z 21. februára 2011 ako nedôvodné a spoločnosť SECO následne podala žalobu na vnútroštátny súd.

26. Tento súd má pochybnosti, či sú v prejednávanej veci splnené podmienky na konštatovanie obchádzania anntidumpingového cla stanovené v článku 13 ods. 1 základného nariadenia.

27. Finanzgericht Hamburg sa presnejšie domnieva, že bolo potrebné vysvetliť vývoj dovozu pochádzajúceho z Thajska, keďže po mimoriadnom náraste v roku 2007 významne klesol v priebehu obdobia prešetrovania. Finanzgericht Hamburg uvádza, že ak je zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou spôsobená obchádzaním antidumpingového cla, vývoz z tretej krajiny využívanej na obchádzanie vo všeobecnosti kontinuálne narastá alebo zostáva po výraznom náraste stabilný.

28. Vnútroštátny súd tiež pochybuje o tom, že by zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou mohla byť pripísaná zavedeniu antidumpingového cla na ručné paletové vozíky s pôvodom v Číne vzhľadom na to, že v priebehu dotknutého obdobia samotný dovoz z Číny výrazne vzrástol. Počas obdobia v rokoch 2005 až 2007 zaznamenal prudký rast aj vývoz z Číny, kým vývoz z Thajska, ktorý predstavoval len 7,19 % z celkového počtu paletových vozíkov vyrobených v Číne na účely vývozu, sa v priebehu následného obdobia prešetrovania znížil o približne 35 %, a to na rozdiel od vývozu z Číny, ktorý sa neustále zvyšoval.

29. Napokon sa Finanzgericht Hamburg pýta, aká prax, proces alebo činnosť mohli spôsobiť zmenu v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, keďže v tejto súvislosti sa v odôvodneniach sporného nariadenia nenachádza nijaké spresnenie.

30. Za týchto podmienok sa Finanzgericht Hamburg rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku: „Je [sporné] nariadenie neplatné, pretože Komisia nedodržala podmienky vyplývajúce z článku 13 [základného] nariadenia týkajúce sa určenia obchádzania antidumpingových opatrení a k záveru o existencii obchádzania dospela len z dôvodu, že objem príslušného vývozu z Thajska sa po zavedení opatrení značne zvýšil, pričom však so zreteľom na nespoluprácu thajských vývozcov nedospela k žiadnym ďalším konkrétnym zisteniam?“

III – Moja analýza

31. Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je sporné nariadenie neplatné, keďže sa v ňom dostatočne nezistilo obchádzanie v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, a to preto, že sa v ňom nespresňuje ani zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, ani existencia praxe, procesu alebo činnosti, pre ktoré nie je iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie antidumpingového cla na ručné paletové vozíky s pôvodom v Číne.

A – O prípustnosti námietky nezákonnosti sporného nariadenia

32. Pred posúdením platnosti sporného nariadenia je podľa mňa potrebné preskúmať, či spoločnosť SECO mohla pred vnútroštátnym súdom účinne namietať jeho nezákonnosť.

33. Z judikatúry nadväzujúcej na rozsudok TWD Textilwerke Deggendorf ( 19 ) totiž vyplýva, že fyzická alebo právnická osoba nemôže pred vnútroštátnym súdom účinne namietať voči nezákonnosti aktu Únie, ak mohla tento akt priamo napadnúť žalobou o neplatnosť, avšak zmeškala lehotu, ktorá je v tejto súvislosti stanovená. ( 20 ) Tento zánik práva je však podmienený konštatovaním, že žaloba o neplatnosť je na základe dôkazov a bez akýchkoľvek pochybností prípustná. ( 21 )

34. Z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že nariadenia stanovujúce antidumpingové clo síce vzhľadom na svoju povahu a pôsobnosť majú normatívnu povahu, keďže sa uplatňujú na všetky dotknuté hospodárske subjekty, avšak môžu sa priamo a osobne týkať konkrétnych hospodárskych subjektov, medzi ktoré môžu patriť dovážajúce podniky napojené na vyvážajúce podniky tretích krajín, pričom ich ceny ďalšieho predaja boli zohľadnené pri stanovení ceny vývozu. ( 22 )

35. Z dokumentov v spise však nevyplýva, že sporné nariadenie by sa malo priamo a osobne týkať spoločnosti SECO, ktorá je dovozcom so sídlom v Únii, a že by teda priama žaloba o neplatnosť proti uvedenému aktu bola bez akýchkoľvek pochýb prípustná.

36. Spoločnosť SECO, ktorej sa sporné nariadenie týka len v rozsahu, v akom v pozícii hospodárskeho subjektu v predmetnom odvetví „objektívne spadá do pôsobnosti“ ( 23 ) jeho ustanovení, preto môže uplatniť námietku nezákonnosti tohto aktu pred vnútroštátnym súdom, ktorý môže túto otázku predložiť v rámci prejudiciálneho konania Súdnemu dvoru.

B – O veci samej

1. Pripomienky účastníkov konania

37. Spoločnosť SECO tvrdí, že Súdny dvor musí na položenú otázku odpovedať kladne a na podporu tohto tvrdenia predkladá niekoľko dôvodov, ktoré v krátkosti zhrniem.

38. Zmena v štruktúre obchodu v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia by znamenala pokles dovozu z tretej krajiny, na ktorú sa vzťahuje antidumpingové clo a korešpondujúce zvýšenie dovozu z obchádzajúcej krajiny, keďže prvý z uvedených dovozov by bol nahradený druhým. ( 24 ) V prejednávanej veci je však zjavné, že dovoz ručných paletových vozíkov s pôvodom v Číne nebol nahradený korešpondujúcim dovozom z Thajska, keďže dovoz z Číny sa v období medzi pôvodným prešetrovaním a prešetrovaním zameraným proti obchádzaniu zdvojnásobil.

39. Rozšírenie antidumpingového cla by tiež predpokladalo, že existuje obchádzanie v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia a že v prípade zistenia montážnych činností boli splnené podmienky stanovené v článku 13 ods. 2 tohto nariadenia. Sporné nariadenie však neobsahuje nijaké podrobné vysvetlenie akéhokoľvek obchádzania ani splnenia podmienok podľa článku 13 ods. 2 základného nariadenia v prípade, že obchádzanie tvoria montážne činnosti zistené v čase začatia prešetrovania.

40. Okrem toho inštitúcie Únie nepreukázali, že zmena v štruktúre obchodu bola dostatočne zapríčinená alebo ekonomicky opodstatnená len uložením antidumpingového cla.

41. Napokon tieto inštitúcie nepreukázali, že nápravné účinky cla boli v súvislosti s cenou a/alebo množstvom podobných výrobkov oslabené.

42. Vlády, ktoré do konania vstúpili ako vedľajší účastníci, ako aj Rada a Komisia spochybňujú neplatnosť sporného nariadenia a odôvodňujú to nasledujúcimi tvrdeniami.

43. Podľa gréckej vlády článok 18 základného nariadenia zakotvuje s cieľom pomôcť inštitúciám Únie pri vedení prešetrovania zameraného proti obchádzaniu domnienku, že v prípade nespolupráce zainteresovaných strán môžu uvedené inštitúcie kvalifikovať zmeny v štruktúre obchodu, ktoré nastali krátko po zavedení antidumpingového cla, ako obchádzanie, ak zainteresované strany nepredložia dôkaz o opaku.

44. Portugalská vláda sa v rovnakej argumentačnej línii domnieva, že článok 13 základného nariadenia sa v prípade nespolupráce zainteresovaných strán musí vykladať dostatočne pružne, aby samotné odmietnutie spolupráce nemohlo zabrániť prijatiu obranných obchodných opatrení. Podľa portugalskej vlády možno na základe domnienky založenej na nespolupráci zainteresovaných strán zakotvenej tak v článku 18 základného nariadenia, ako aj v článku VI a v prílohe II antidumpingového kódexu z roku 1994 vyvodiť obchádzanie z významného nárastu vývozu ručných paletových vozíkov z Thajska do Únie a z časového súbehu tohto nárastu a nadobudnutia účinnosti antidumpingových opatrení uplatnených na vývoz rovnakých výrobkov s pôvodom v Číne. Spôsob, akým Komisia uplatňuje základné nariadenie, poukazuje na to, že základné ukazovatele obchádzania vždy vyplývajú z náhleho a výrazného zvýšenia dovozu určitého výrobku z nezvyčajného miesta alebo miest pôvodu a z časového súbehu tohto zvýšenia a uplatnenia antidumpingového opatrenia. ( 25 )

45. Rada a Komisia zdôrazňujú, že z dôvodu nespolupráce thajských vyvážajúcich výrobcov boli objem a hodnota vývozu ručných paletových vozíkov z Thajska stanovené len na základe dostupných informácií, ktorými sú v tomto prípade štatistické údaje zozbierané členskými štátmi a preskúmané Komisiou podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia a údaje Eurostatu.

46. Tieto inštitúcie na základe dostupných údajov konštatovali zmenu v štruktúre obchodu a následne usúdili, že sa im podarilo preukázať nárast dovozu z Thajska krátko po zavedení cla na dovoz z Číny, pričom vysvetľujú, že nezískali nijaký dôkaz, ktorý by tento výrazný nárast mohol vysvetliť, a najmä nijaký dôkaz o tom, že v Thajsku sa skutočne vyrábajú ručné paletové vozíky.

47. Podľa nich prináleží v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia dotknutým stranám, aby preukázali, že na zmenu v štruktúre obchodu existuje dostatočne náležitá príčina alebo ekonomické opodstatnenie. Súdny dvor napokon tento prístup potvrdil aj v rozsudku Brother International. ( 26 )

48. Rada a Komisia okrem toho tvrdia, že zo základného nariadenia nevyplýva nijaká právomoc, ktorá by im umožnila donútiť prešetrované podniky, aby sa na prešetrovaní zúčastnili a predložili informácie.

49. Tieto inštitúcie síce pripúšťajú, že obchádzanie sa v jeho klasickej štruktúre prejavuje znížením vývozu z krajiny podliehajúcej antidumpingovým clám a korešpondujúcim zvýšením vývozu z krajiny, na ktorú sa vzťahuje konanie o obchádzaní, avšak tvrdia, že takáto štruktúra nepredstavuje nevyhnutnú podmienku zavedenia opatrení na boj proti obchádzaniu, keďže článok 13 ods. 1 základného nariadenia ani judikatúra nevyžadujú dôkaz o náhrade.

50. Komisia spresňuje, že má k dispozícii oficiálne obchodné štatistiky od thajskej vlády, z ktorých vyplýva, že dovoz podstatných komponentov ručných paletových vozíkov z Číny do Thajska sa v období rokov 2005 až 2007 náhle zvýšil zo 77 ton v období od augusta do decembra 2004 na 1271 ton v období od augusta do decembra 2007.

51. Dodáva, že vzhľadom na nespoluprácu zo strany zainteresovaných podnikov nemohla získať presnejšie informácie o tom, ako podstatné komponenty paletových vozíkov prechádzajú do hotových ručných paletových vozíkov v Thajsku.

52. Komisia tiež tvrdí, že výrazy „prax“, „proces“ alebo „činnosť“ uvedené v článku 13 ods. 1 základného nariadenia nie sú samostatným kritériom obchádzania, prinajmenšom v prípade nespolupráce, a že prináleží thajským vývozcom, aby preukázali, že náhle zvýšenie dovozu podstatných komponentov z Číny a rýchly paralelný nárast vývozu paletových vozíkov do Únie možno vysvetliť dostatočne náležitou príčinou alebo ekonomickým opodstatnením okrem uloženia antidumpingového cla. Toto pravidlo týkajúce sa dôkazného bremena napokon potvrdzuje aj rozsudok Brother International ( 27 ), hoci Komisia zdôrazňuje, že tento rozsudok sa netýka zákonnosti nariadenia o rozšírení antidumpingového cla.

2. Moje posúdenie

a) O rozsahu posúdenia platnosti

53. Je potrebné poukázať na to, že ako vyplýva z návrhu na začatie prejudiciálneho konania, Finanzgericht Hamburg považuje za dôležité požiadať Súdny dvor o preskúmanie platnosti sporného nariadenia len z hľadiska dvoch z celkového počtu štyroch podstatných znakov obchádzania v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia, a to jednak z hľadiska zmeny v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou a jednak z hľadiska existencie praxe, procesu alebo činnosti, pre ktoré neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie antidumpingového cla. Spoločnosť SECO však Súdny dvor vyzýva, aby preskúmal aj otázku, či inštitúcie Únie preukázali oslabenie nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobných výrobkov.

54. Podľa ustálenej judikatúry založenej na zásade, že prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý vec prejednáva a musí prevziať zodpovednosť za rozhodnutie sporu, aby s prihliadnutím na osobitosti veci posúdil potrebu rozhodnutia o prejudiciálnej otázke pre prijatie svojho rozhodnutia, ako aj relevantnosť otázok, ktoré položí Súdnemu dvoru, preskúmanie platnosti aktu Únie nemožno rozšíriť na dôvody, na ktoré vnútroštátny súd nepoukázal, ako sú dôvody uvádzané účastníkmi konania vo veci samej. ( 28 )

55. Ak za týchto podmienok vnútroštátny súd obmedzí dôvody, pre ktoré má v úmysle nechať preskúmať platnosť ustanovenia práva Únie, Súdny dvor sa v rámci prejudiciálneho konania zameraného na posúdenie platnosti musí okrem prípadu dôvodu týkajúceho sa verejného poriadku uplatneného ex offo obmedziť na preskúmanie práve týchto dôvodov.

56. Súdny dvor by teda nemal posudzovať dôvody neplatnosti sporného nariadenia, na ktoré vo svojich pripomienkach poukázala spoločnosť SECO a ktoré vyplývajú z porušenia článku 13 ods. 1 základného nariadenia a z porušenia povinnosti odôvodnenia, keďže inštitúciám Únie sa nepodarilo preukázať, že nápravné účinky antidumpingového cla zavedeného proti dovozu z Číny boli oslabené v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku s pôvodom z Thajska.

b) O platnosti sporného nariadenia

i) Všeobecné úvahy o dôsledkoch odmietnutia spolupráce zainteresovaných strán

57. Pred podrobnejším preskúmaním dôvodov, pre ktoré vnútroštátny súd spochybňuje platnosť sporného nariadenia, je potrebné sa zamerať na dôsledky, ktoré môžu vyplývať z odmietnutia spolupráce zainteresovaných strán, pričom práve na týchto dôsledkoch je založené tvrdenie gréckej a portugalskej vlády, ako aj Rady a Komisie, že možno použiť len dostupné údaje a že podstatné znaky obchádzania, ktoré vyžaduje článok 13 ods. 1 základného nariadenia, sa musia za týchto okolností vykladať pružnejšie.

58. Odmietnutie spolupráce je predmetom osobitného článku základného nariadenia, a to článku 18, v ktorom sa do práva Únie preberá bod 6.8, ako aj príloha II antidumpingového kódexu z roku 1994, pričom práve s ohľadom na tieto ustanovenia sa uvedený článok musí v čo najväčšej miere vykladať. ( 29 )

59. Článok 18 základného nariadenia obsahuje šesť odsekov, ktoré sa týkajú prípadov, v ktorých možno použiť dostupné skutočnosti na úkor údajov od jednej alebo viacerých zainteresovaných strán, neposkytnutia odpovede v elektronickej forme, prípadov, v ktorých informácie boli predložené, ale nie sú vo všetkých ohľadoch ideálne, prípadov, v ktorých údaje predložené jednou stranou nie sú prijaté, potrebných overení, ak sú závery založené na dostupných skutočnostiach, a napokon predpokladu, podľa ktorého jedna strana nespolupracuje.

60. Osobitnú pozornosť si zaslúžia najmä dva odseky.

61. Po prvé článok 18 ods. 1 základného nariadenia výslovne stanovuje, že v prípadoch, keď ktorákoľvek zainteresovaná strana odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich neposkytne v stanovenej lehote, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu prešetrovania, možno predbežné alebo konečné zistenia, či už pozitívne, alebo negatívne, vypracovať na základe dostupných skutočností.

62. Po druhé článok 18 ods. 6 základného nariadenia uvádza, že ak ktorákoľvek zainteresovaná strana nespolupracuje alebo spolupracuje len čiastočne, takže sa tým neposkytnú relevantné informácie, výsledok môže byť pre túto stranu menej priaznivý, ako by tomu bolo v prípade, ak by spolupracovala.

63. Prvé z uvedených ustanovení obsahuje jasné riešenie, avšak pri druhom je ťažšie dospieť k jednoznačnému výkladu. Domnievam sa, že spoločným uplatnením týchto ustanovení možno z odmietnutia spolupráce zainteresovaných alebo dotknutých strán vyvodiť tri dôsledky. Prvý sa týka možnosti inštitúcií Únie vychádzať len z dostupných skutočností, kým druhý sa vzťahuje na možnosť týchto inštitúcií vyvodiť z uvedených skutočností domnienky založené na primeranej pravdepodobnosti. Napokon tretí dôsledok, ktorý možno vyvodiť z odmietnutia spolupráce, sa týka obmedzenia intenzity súdneho preskúmania.

– Možnosť inštitúcií Únie vychádzať len z dostupných skutočností

64. Je dôležité konštatovať, že hoci v zmysle mechanizmu proti obchádzaniu zakotvenému v článku 13 ods. 3 základného nariadenia má Komisia do deviatich mesiacov začať a následne viesť prešetrovanie, aby zistila, či sú skutkové okolnosti v podnete s konečnou platnosťou preukázané, základné nariadenie Komisii nedáva právomoc prešetrovania umožňujúcu donútiť výrobcov alebo vývozcov, ktorých sa podnet týka, aby sa zúčastnili na prešetrovaní alebo predložili informácie, takže Rada i Komisia sú pri získavaní potrebných informácií v stanovených lehotách odkázané na dobrovoľnú spoluprácu dotknutých účastníkov konania. ( 30 )

65. Keďže článok 18 ods. 1 základného nariadenia v tomto kontexte umožňuje formulovať zistenia na základe dostupných skutočností, nepochybne tak prezrádza zámer normotvorcu Únie zjednodušiť dôkaznú povinnosť Rady a Komisie v prípade, že narazia na vecné prekážky spôsobené neochotou dotknutých podnikov.

66. Ja však potrebné uviesť, že možnosť inštitúcií Únie použiť dostupné skutočnosti, ak podnik odmieta spolupracovať alebo poskytne nepravdivé alebo zavádzajúce informácie, je obmedzená povinnosťou stanovenou v článku 18 ods. 5 základného nariadenia overiť tieto skutočnosti prostredníctvom iných dostupných zdrojov informácií.

67. Táto povinnosť obozretnosti pri používaní údajov, ktorú možno považovať za povinnosť vyplývajúcu zo zásady riadnej správy vecí verejných, ( 31 ) je o to dôležitejšia, že odmietnutie spolupráce zainteresovaných podnikov podľa mňa umožňuje inštitúciám Únie nielen formulovať skutkové zistenia na základe neúplných údajov, ale aj vyvodiť z týchto zistení skutkové domnienky umožňujúce preukázať existenciu skutočností, ktoré spoločne vytvárajú obchádzanie v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia.

– Možnosť inštitúcií Únie vyvodiť z dostupných skutočností domnienky založené na primeranej pravdepodobnosti

68. Zo samotného znenia článku 18 základného nariadenia nepochybne vyplýva, že normotvorca Únie nemal v úmysle vytvoriť právnu domnienku, ktorá by umožňovala z odmietnutia spolupráce zainteresovaných alebo dotknutých strán priamo vyvodiť existenciu obchádzania a oslobodila by inštitúcie Únie od akejkoľvek dôkaznej povinnosti.

69. Vzhľadom na možnosť založiť zistenia, dokonca aj konečné, na dostupných údajoch a na možnosť pristupovať k strane, ktorá nespolupracuje alebo spolupracuje iba čiastočne, menej priaznivo ako v prípade jej spolupráce, je však podľa môjho názoru rovnako zjavné, že inštitúcie Únie môžu vyvodiť priamy dôkaz zo skutočností, ktoré mohli zistiť z dostupných údajov, a nepriamy dôkaz zo skutočností, ktoré zostávajú vzhľadom na odmietnutie spolupráce strán neznáme. Inak povedané, článok 18 základného nariadenia inštitúciám Únie umožňuje vychádzať z domnienok, ak existuje primeraný a logický vzťah medzi preukázanými skutkovými okolnosťami a okolnosťami, ktoré sú naďalej neznáme. Ak by sa tieto inštitúcie nemohli na takéto domnienky odvolávať, viedlo by to k vytvoreniu neprekonateľnej prekážky pri prijímaní opatrení namierených proti obchádzaniu, pokiaľ podniky, ktorých sa prešetrovanie týka, odmietnu spolupracovať.

70. Postup inštitúcií Únie, podľa ktorého vychádzajú v prípade odmietnutia spolupráce zainteresovaných alebo dotknutých strán z domnienok, sa mi preto zdá byť úplne v súlade s právnou úpravou.

71. Tento postup prirodzene podlieha preskúmaniu súdom Únie, ktoré však je do istej miery obmedzené.

– Obmedzenie intenzity súdneho preskúmania aktov prijatých inštitúciami Únie

72. Z tohto návrhu na posúdenie platnosti pre Súdny dvor vyplýva nevyhnutnosť preskúmať zákonnosť sporného nariadenia z hľadiska dôvodov formulovaných vnútroštátnym súdom, čo nastoľuje otázku rozsahu súdneho preskúmania antidumpingových opatrení prijatých Radou a osobitne nariadení o rozšírení.

73. V prípade ako vo veci samej odôvodňujú obmedzenie súdneho preskúmania dva dôvody.

74. Prvé obmedzenie sa týka dotknutej oblasti.

75. V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry vyplýva, že v oblasti spoločnej obchodnej politiky, a osobitne vo veciach obchodných ochranných opatrení disponujú inštitúcie Únie širokou mierou voľnej úvahy vzhľadom na zložitosť hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia skúmať. Súdne preskúmanie úvah týchto inštitúcií sa preto obmedzuje na overenie, či boli dodržané príslušné procesné pravidlá, či skutočnosti, na ktorých je založená voľba, boli vecne správne a či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu uvedených skutočností alebo k zneužitiu právomoci. ( 32 )

76. Súdny dvor teda rozhodol, že výber medzi rôznymi metódami výpočtu dumpingového rozpätia alebo dumpingového cla ( 33 ), posúdenie normálnej hodnoty výrobku alebo výber referenčnej krajiny, ktorý by mal slúžiť na stanovenie tejto hodnoty, pokiaľ výrobky pochádzajú z krajiny s netrhovým hospodárstvom ( 34 ), posúdenie dosahu dumpingového dovozu na situáciu priemyselného odvetvia v Únii ( 35 ), stanovenie obdobia, ktoré treba zohľadniť na účely konštatovania ujmy ( 36 ), alebo tiež otázka, či záujmy Únie vyžadujú zásah zo strany Únie ( 37 ), predpokladajú posúdenie zložitých hospodárskych situácií.

77. Druhé obmedzenie vyplýva zo správania zainteresovaných strán.

78. V prípade odmietnutia spolupráce zainteresovaných strán sa podľa mňa súd Únie musí pri svojom preskúmaní rozhodnutia Rady obmedziť na overenie, či nedošlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu pri výbere a použití dostupných skutočností a pri uplatňovaní domnienok založených na primeranej pravdepodobnosti.

79. Inak povedané, odmietnutie spolupráce, ktoré inštitúciám Únie umožňuje v prípade, že nemôžu získať absolútnu istotu, vychádzať z vysokej pravdepodobnosti, znamená posunutie predmetu súdneho preskúmania, ktoré sa za týchto okolností musí zamerať na pravdepodobnosť domnienok, ktoré inštitúcie Únie vyvodili z dostupných skutočností.

80. V súlade so svojou ustálenou judikatúrou, podľa ktorej domnienka, aj keď je ťažké ju vyvrátiť, zostáva prijateľnou, pokiaľ je primeraná legitímne sledovanému cieľu, ak možno predložiť dôkaz opaku a ak je zabezpečené právo na obhajobu ( 38 ), je súd Únie v konečnom dôsledku vyzvaný vykonať preskúmanie primeranosti v súvislosti s primeraným uplatnením domnienok.

81. Práve takéto preskúmanie navrhujem uplatniť v prípade sporného nariadenia v súvislosti s dôvodmi neplatnosti, na ktoré poukázal vnútroštátny súd.

ii) Preskúmanie dôvodov neplatnosti

82. Je potrebné preskúmať, či sa Rada dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď konštatovala zmeny v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou vyplývajúce z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktoré neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie antidumpingového cla.

83. V prvom rade sa domnievam, že Rada sa nedopustila porušenia článku 13 ods. 1 základného nariadenia ani sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď konštatovala zmeny v štruktúre obchodu medzi dotknutými tretími krajinami a Úniou.

84. Z dostupných skutočností vyplýva, že dovoz ručných paletových vozíkov z Thajska sa zvýšil zo 7458 vozíkov v roku 2005 na 64706 vozíkov v roku 2007, čo predstavuje nárast o 868 %, pričom počas obdobia prešetrovania sa dovoz znížil na 42056 vozíkov, čo je však v porovnaní s rokom 2005 stále nárast o 564 %.

85. Rada teda podľa mňa zmenu v štruktúre obchodu charakterizovala len konštatovaním o značnom náraste dovozu z Thajska po uložení antidumpingového cla, ktorý sa v priebehu prešetrovania udržal, hoci na nižšej úrovni, pretože počet ručných paletových vozíkov dovezených z Thajska v tomto období nekorešpondoval s počtom ručných paletových vozíkov dovezených pred uložením cla.

86. Nemyslím si, že konštatovanie súčasného nárastu dovozu paletových vozíkov z Číny by mohlo toto posúdenie spochybniť. Aj keď konštatovanie o „pretrvávaní“ vývozu z Číny v bode 20 sporného nariadenia je zrejme nepresné, ako uvádza vnútroštátny súd, keďže uvedený vývoz v období od roku 2005 do obdobím prešetrovania naopak stúpol, pravdou zostáva, že tento nárast, hoci nepochybne výrazný, sa nedá porovnať s rýchlym a stálym nárastom dovozu ručných paletových vozíkov z Thajska krátko po zavedení antidumpingového cla.

87. V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že definícia obchádzania je formulovaná v bode 13 ods. 1 základného nariadenia veľmi široko, čo dáva inštitúciám Únie široký manévrovací priestor, a najmä, že povaha a spôsob „zmeny v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a [Úniou]“ nie sú nijako konkretizované. ( 39 ) Ako správne uvádza Rada a Komisia, z tejto širokej definície nevyplýva, že dovoz z krajiny, na ktorú sa vzťahuje antidumpingové clo, má byť nahradený dovozom z krajiny, na ktorú sa vzťahuje konanie o obchádzaní.

88. V druhom rade zastávam názor, že v prípade neexistencie spolupráce medzi zainteresovanými stranami predstavujú zistený časový súbeh medzi zmenou v štruktúre obchodu a zavedením antidumpingového cla, ako aj neexistencia akéhokoľvek dôkazu o výrobe predmetu, na ktorý sa vzťahovalo prešetrenie v dotknutých tretích krajinách, okolnosti primerane potvrdzujúce pravdepodobnosť, že existuje prax, proces alebo činnosť, ktorých jedinou príčinou alebo ekonomickým opodstatnením je len zavedenie antidumpingového cla.

89. Tento samotný časový súbeh je základom vzniku určitej domnienky, takže Rade nemožno vytýkať, že podrobnejšie nespresnila prax, proces alebo činnosť, ktoré viedli k zmene štruktúry obchodu, aj keď je škoda, že v odôvodnení sporného nariadenia neuviedla určité dostupné skutočnosti, a to predovšetkým dovoz podstatných komponentov ručných paletových vozíkov z Čínskej ľudovej republiky do Thajska. ( 40 )

90. Hoci sa rozsudok Brother International ( 41 ) týka inej oblasti než opatrení namierených proti obchádzaniu antidumpingového cla, nazdávam sa, že odôvodnenie, ktoré Súdnemu dvoru navrhujem uplatniť, je potvrdené prístupom prijatým v tomto rozsudku, z ktorého možno a contrario vyvodiť, že presun montáže z krajiny, kde sa vyrábajú komponenty, do inej krajiny sám osebe postačuje na odôvodnenie domnienky, že jediným cieľom tohto presunu bolo obísť uplatniteľné ustanovenia, keďže existuje časový súbeh medzi nadobudnutím účinnosti relevantnej právnej úpravy a presunom montáže. ( 42 )

91. Okrem toho na rozdiel od tvrdenia SECO sa nedomnievam, že Rade možno vytýkať, že zistila existenciu montážnych činností, pričom však nekonštatovala, že zodpovedajú požiadavkám článku 13 ods. 2 základného nariadenia. Aj keď v odôvodneniach 4 a 21 sporného nariadenia sa pripomína, že informácie, ktoré mala Komisia k dispozícii v čase začatia prešetrovania, naznačovali, že v Thajsku prebieha rozsiahla montážna činnosť, v bode 11 sporného nariadenia sa spresňuje, že vzhľadom na odmietnutie spolupráce thajských vyvážajúcich výrobcov ručných paletových vozíkov Komisia nemohla zistiť charakter dovozu z Thajska. Východiskovú hypotézu o montážnej činnosti teda nebolo možné overiť. Aj za predpokladu, že by sa takáto hypotéza overila, nič by to nemenilo na tom, že nemožnosť preukázať skutkový stav z dôvodu, že zainteresované strany odmietnu spolupracovať, by v každom prípade odôvodňovala uplatnenie domnienky o splnení podmienok stanovených v článku 13 ods. 2 základného nariadenia. ( 43 )

92. Za týchto okolností sa nezdá, že by sa Rada prijatím sporného nariadenia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.

93. Je potrebné doplniť, že nič nepoukazuje na to, že by si inštitúcie Únie v rámci skúmania existencie obchádzania antidumpingového cla nesplnili svoje procesné povinnosti.

94. Osobitne je potrebné uviesť, že Komisia dala zainteresovaným stranám možnosť oznámiť svoje stanoviská písomne a požiadať o vypočutie a že všetky strany boli informované, že nespolupráca môže viesť k uplatneniu článku 18 základného nariadenia a k zisteniam založeným na dostupných skutočnostiach.

95. Okrem toho sa Komisia neobmedzila na prima facie dôkazy, ktoré mala k dispozícii v čase začatia pôvodného prešetrenia. Zohľadnila aj štatistické údaje zozbierané členskými štátmi, ktoré porovnala podľa článku 14 ods. 6 základného nariadenia, ako aj štatistické údaje Eurostatu.

96. Preto sa domnievam, že preskúmanie sporného nariadenia neodhalilo s ohľadom na dôvody návrhu na začatie prejudiciálneho konania skutočnosti, ktoré by ovplyvnili jeho platnosť.

IV – Návrh

97. Z uvedených dôvodov navrhujem odpovedať na otázku, ktorú Finanzgericht Hamburg položil Súdnemu dvoru, takto: Preskúmanie nariadenia Rady (ES) č. 499/2009 z 11. júna 2009, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením (ES) č. 1174/2005 na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz rovnakého výrobku zasielaného z Thajska, či už deklarovaného ako výrobok s pôvodom v Thajsku, alebo nie, neodhalilo s ohľadom na dôvody návrhu na začatie prejudiciálneho konania skutočnosti, ktoré by ovplyvnili jeho platnosť.

( 1 ) Jazyk prednesu: francúzština.

( 2 ) Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45.

( 3 ) Ú. v. EÚ L 77, s. 12; Mim. vyd. 11/010, s. 150, ďalej len „základné nariadenie“. Toto nariadenie bolo následne nahradené a kodifikované nariadením Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51, a korigendum Ú. v. EÚ L 7, 2010, s. 22). Vzhľadom na dátum prijatia sporného nariadenia sa spor musí preskúmať vo svetle základného nariadenia. Je potrebné poukázať na to, že hoci vnútroštátny súd vo svojom návrhu nezohľadnil zmeny a doplnenia definície obchádzania vyplývajúce z nariadenia č. 461/2004, ide o zmeny a doplnenia, ktoré nemajú na odpoveď na položenú otázku nijaký vplyv.

( 4 ) Ú. v. EÚ L 151, s. 1, ďalej len „sporné nariadenie“.

( 5 ) Ďalej len „SECO“.

( 6 ) Ďalej len „Hauptzollamt“.

( 7 ) Nariadenie Rady z 22. júna 1987, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Rady (EHS) č. 2176/84 z 23. júla 1984 o ochrane pred dovozom, ktorý je predmetom dumpingu alebo subvencií a pochádza z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho hospodárskeho spoločenstva [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 167, s. 9).

( 8 ) Nariadenie Rady z 23. júla 1984 o ochrane pred dovozom, ktorý je predmetom dumpingu alebo subvencií a pochádza z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho hospodárskeho spoločenstva [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 201, s. 1).

( 9 ) Nariadenie Rady (EHS) z 11. júla 1988 o ochrane pred dovozom, ktorý je predmetom dumpingu alebo subvencií a pochádza z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho hospodárskeho spoločenstva [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 209, s. 1).

( 10 ) Ú. v. ES L 336, 1994, s. 103, ďalej len „antidumpingový kódex z roku 1994“.

( 11 ) Táto otázka bola dokonca hlavným predmetom diskusie v rámci Uruguajského kola mnohostranných rokovaní. Pozri v tomto zmysle HOLMES, S.: Anti‑circumvention under the European Union’s new anti‑dumping rules. In: Journal of World Trade. 1995, s. 161.

( 12 ) Rokovania napokon viedli len k prijatiu ministerského vyhlásenia s názvom: „Rozhodnutie o obchádzaní antidumpingových opatrení“, v ktorom sa ministri „pamätajúc, že je žiaduce uplatňovanie jednotných pravidiel v… oblasti [obchádzania antidumpingových opatrení] čo najskôr, rozhodli…, že postúpia túto záležitosť na riešenie Výboru pre otázky antidumpingu“.

( 13 ) Ú. v. EÚ C 103, s. 85.

( 14 ) Ú. v. EÚ L 25, s. 16.

( 15 ) Nariadenie Rady z 18. júla 2005 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečnom výbere dočasného cla uloženého na dovozy ručných paletovacích vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (Ú. v. EÚ L 189, s. 1).

( 16 ) Pozri článok 1 nariadenia č. 1174/2005.

( 17 ) Ú. v. EÚ L 192, s. 1. Aj keď výrobky, ktorých sa týkalo pôvodné prešetrenie, boli „ručné paletovacie vozíky, nie samohybné, ktoré sa používajú na manipuláciu s materiálom, ktorý je obyčajne uložený na paletách, a ich hlavné časti, t. j. podvozok a hydraulika“ (odôvodnenie 9 nariadenia č. 684/2008), uvedené nariadenie spresnilo, ako je potrebné chápať výraz „ručné paletovacie vozíky“. Ide o „vozíky s kolesami a zdvíhacími vidlicami na manipuláciu s paletami, určené na manuálne tlačenie, ťahanie a riadenie kráčajúcou obsluhou na hladkom, rovnom, tvrdom povrchu pomocou otočnej rukoväti“ (článok 1 uvedeného nariadenia). Ďalej sa uvádza, že tieto paletovacie vozíky „sú určené len na zdvíhanie nákladu pomocou pumpy kývavým pohybom rukoväti do takej výšky, aby bolo možné premiestňovať náklad, a nemajú žiadne ďalšie funkcie alebo použitia“ (tamže).

( 18 ) Nariadenie z 12. septembra 2008, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených nariadením Rady (ES) č. 1174/2005, zmeneným a doplneným nariadením Rady (ES) č. 684/2008, na dovoz ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí s pôvodom v Čínskej ľudovej republike dovozom ručných paletových vozíkov a ich hlavných častí zasielaných z Thajska, ktoré majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Thajsku, a ktorým sa zavádza registrácia tohto dovozu (Ú. v. EÚ L 252, s. 3).

( 19 ) C‑188/92, EU:C:1994:90.

( 20 ) Body 17 a 18.

( 21 ) Pozri najmä rozsudok Pringle (C‑370/12, EU:C:2012:756, body 41 a 42).

( 22 ) Pozri najmä rozsudok Nachi Europe (C‑239/99, EU:C:2001:101, bod 21).

( 23 ) Tento výraz sa používa aj v rozsudku Allied Corporation a i./Komisia (239/82 a 275/82, EU:C:1984:68, bod 15).

( 24 ) SECO na podporu svojej argumentácie cituje viacero nariadení o rozšírení antidumpingového cla, v ktorých sa konštatuje existencia náhrady.

( 25 ) Portugalská vláda uvádza ako príklad vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 14/2012 z 9. januára 2012, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 511/2010 na dovoz určitých molybdénových drôtov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz určitých molybdénových drôtov odosielaných z Malajzie, ktoré majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Malajzii, a ktorým sa ukončuje prešetrovanie dovozu molybdénových drôtov odosielaných zo Švajčiarska (Ú. v. EÚ L 8, s. 22).

( 26 ) C‑26/88, EU:C:1989:637.

( 27 ) EÚ:C:1989:637.

( 28 ) Pozri v tomto zmysle rozsudky Ordre des barreaux francophones et germanophones a i. (C‑305/05, EU:C:2007:383, body 17 až 19); Nuova Agricast (C‑390/06, EU:C:2008:224, body 43 a 44), ako aj Hoesch Metals and Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, body 59 a 60). Toto obmedzenie preskúmania platnosti možno vysvetliť nielen cieľom systému spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi zakotveným v článku 267 ZFEÚ, ale aj rešpektovaním úlohy, ktorú vnútroštátny súd vykonáva ako súd Únie, pretože má právomoc skúmať zákonnosť aktov Únie, pričom Súdnemu dvoru zostáva vyhradené konštatovanie neplatnosti, ako v bode 23 svojich návrhov vo veci Arcelor Atlantique et Lorraine a i. (C‑127/07, EU:C:2008:292) konštatoval generálny advokát Poiares Maduro.

( 29 ) V súvislosti s týmto výkladovým pravidlom pozri najmä rozsudok Petrotub a Republica (C‑76/00 P, EU:C:2003:4, bod 56). Na účely uplatnenia tohto pravidla v konkrétnom prípade výkladu článku 18 základného nariadenia pozri rozsudok Všeobecného súdu Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory/Rada (T‑409/06, EU:T:2010:69, bod 103).

( 30 ) Pozri v tejto súvislosti rozsudok Transnational Company „Kazchrome“ a ENRC Marketing/Rada (T‑192/08, EU:T:2011:619, bod 272).

( 31 ) Pozri v tomto zmysle STANBROOK, C., BENTLEY, P.: Dumping and subsidies – The Law and Procedures Governing the Imposition of Anti‑dumping and Countervailing Duties in the European Community. 3. vyd. London: Kluwer Law International, 1996, s. 168.

( 32 ) Pozri rozsudok Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP (C‑191/09 P a C‑200/09 P, EU:C:2012:78, bod 63 a citovanú judikatúru).

( 33 ) Pozri rozsudok Minolta Camera/Rada (C‑178/87, EU:C:1992:112, bod 41).

( 34 ) Pozri rozsudok Nölle (C‑16/90, EU:C:1991:402, bod 11).

( 35 ) Pozri rozsudok Ikea Wholesale (C‑351/04, EU:C:2007:547, body 61 až 63).

( 36 ) Pozri rozsudok Nakajima/Rada(C‑69/89, EU:C:1991:186, point 86).

( 37 ) Pozri rozsudok Sharp Corporation/Rada (C‑179/87, EU:C:1992:113, point 58).

( 38 ) Pozri rozsudok Elf Aquitaine/Komisia (C‑521/09 P, EU:C:2011:620, bod 62 a citovanú judikatúru).

( 39 ) Viacerí komentátori zdôraznili mimoriadne široký záber znenia článku 13 ods. 1 základného nariadenia. Pozri najmä VAN BAEL & BELLIS: Anti‑Dumping and other Trade Protection Laws of the EC. 4 vyd. Den Haag: Kluwer Law International, 2004, ktorí uvádzajú, že toto ustanovenie „is intended to catch all forms of circumvention“ (s. 485). Pozri tiež YU, Y.: Circumvention and anti‑circumvention measures – The impact on anti‑dumping practise in international trade. Kluwer Law International, 2008, ktorý definíciu obchádzania v práve Únie kvalifikuje ako „catchall definition“ (s. 22).

( 40 ) Pozri pripomienky Komisie (bod 12 a príloha K.1).

( 41 ) EU:C:1989:637.

( 42 ) Bod 28.

( 43 ) V prípade uplatnenia takejto domnienky pozri nariadenie Rady (ES) č. 866/2005 zo 6. júna 2005, ktorým sa rozširujú konečné antidumpingové opatrenia uložené nariadením Rady (ES) č. 1470/2001 na dovozy integrovaných elektronických kompaktných žiariviek (CFL‑i) z Čínskej ľudovej republiky na dovozy rovnakého výrobku zasielané z Vietnamskej socialistickej republiky, Pakistanskej islamskej republiky a z Filipínskej republiky (Ú. v. EÚ L 145, s. 1).