Predbežné znenie

ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (šiesta rozšírená komora)

zo 14. septembra 2022( )

„Hospodárska súťaž – Zneužitie dominantného postavenia – Inteligentné mobilné zariadenia – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP – Pojmy mnohostranná platforma a trh (,ekosystém‘) – Operačný systém (Google Android) – Obchod s aplikáciami (Play Store) – Aplikácie na vyhľadávanie a prehliadanie (Google Search a Chrome) – Dohody s výrobcami zariadení a prevádzkovateľmi mobilných sietí – Jediné a trvajúce porušovanie – Pojmy celkový plán a správanie uplatňované v rámci toho istého porušovania (viazanie produktov do balíkov, platby za exkluzivitu a antifragmentačné záväzky) – Účinky vylúčenia – Právo na obhajobu – Neobmedzená právomoc“

Vo veci T‑604/18,

Google LLC, so sídlom v Mountain View, Kalifornia (Spojené štáty americké),

Alphabet, Inc., so sídlom v Mountain View,

v zastúpení: N. Levy, J. Schindler, A. Lamadrid de Pablo, J. Killick, A. Komninos, G. Forwood, advokáti, P. Stuart, D. Gregory, H. Mostyn, barristers, a M. Pickford, QC,

žalobkyne,

ktoré v konaní podporujú:

Application Developers Alliance, so sídlom vo Washingtone, D.C. (Spojené štáty americké), v zastúpení: A. Parr, S. Vaz, solicitors, a R. Baena Zapatero, advokát,

ako aj

Computer & Communications Industry Association, so sídlom vo Washingtone, D.C., v zastúpení: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe, solicitors, a G. de Vasconcelos Lopes, advokátka,

ako aj

Gigaset Communications GmbH, so sídlom v Bocholte (Nemecko), v zastúpení: J.‑F. Bellis, advokát,

ako aj

HMD global Oy, so sídlom v Helsinkách (Fínsko), v zastúpení: M. Glader a M. Johansson, advokáti,

ako aj

Opera Norway AS, predtým Opera Software AS, so sídlom v Osle (Nórsko), v zastúpení: M. Glader a M. Johansson, advokáti,

vedľajší účastníci konania,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: N. Khan, A. Dawes, C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorú v konaní podporujú:

BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, predtým Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, so sídlom v Berlíne (Nemecko), v zastúpení: T. Höppner, profesor, a P. Westerhoff, advokát,

ako aj

Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), so sídlom v Bruseli (Belgicko), v zastúpení: A. Fratini, advokátka,

ako aj

FairSearch AISBL, so sídlom v Bruseli, v zastúpení: T. Vinje, D. Paemen a K. Missenden, advokáti,

ako aj

Qwant, so sídlom v Paríži (Francúzsko), v zastúpení: T. Höppner, profesor, a P. Westerhoff, advokát,

ako aj

Seznam.cz, a.s., so sídlom v Prahe (Česká republika), v zastúpení: M. Felgr, T. Vinje, D. Paemen, J. Dobrý a P. Chytil, advokáti,

ako aj

Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, so sídlom v Berlíne, v zastúpení: T. Höppner, profesor, a P. Westerhoff, advokát,

vedľajší účastníci konania,

VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta rozšírená komora),

v zložení: predsedníčka komory A. Marcoulli, sudcovia S. Frimodt Nielsen (spravodajca), J. Schwarcz, C. Iliopoulos a R. Norkus,

tajomník: C. Kristensen, vedúca oddelenia,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní, ktoré sa konalo od 27. septembra do 1. októbra 2021,

vyhlásil tento

Rozsudok

1 Spoločnosti Google LLC (predtým Google Inc.) a Alphabet, Inc., ktorej je Google LLC dcérskou spoločnosťou (ďalej spoločne len „Google“ alebo „žalobkyne“), svojou žalobou na základe článku 263 ZFEÚ navrhujú primárne zrušiť rozhodnutie Komisie C(2018) 4761 final z 18. júla 2018 týkajúce sa konania podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP (vec AT.40099 – Google Android) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), alebo subsidiárne zrušiť alebo znížiť pokutu, ktorá im bola uložená v uvedenom rozhodnutí.

I. Okolnosti predchádzajúce sporu

2 Google je spoločnosť, ktorá pôsobí v rámci Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) v odvetví informačných a komunikačných technológií a špecializuje sa na produkty a služby súvisiace s internetom.

A. Kontext veci

3 V roku 2005 Google s cieľom zohľadniť nástup a vývoj mobilného internetu a pravdepodobnú zmenu v správaní, ktorú to vyvolá u používateľov, pokiaľ ide o všeobecné internetové vyhľadávanie, získala podnik, ktorý pôvodne vyvinul operačný systém (ďalej len „OS“) Android pre inteligentné mobilné zariadenia. Podľa Európskej komisie v júli 2018 približne 80 % inteligentných mobilných zariadení používaných v Európe a vo svete využívalo OS Android.

4 Vždy, keď Google vyvinie novú verziu OS Android, uverejňuje zdrojový kód na internete. Vďaka tomu si tretie osoby môžu tento kód stiahnuť a upraviť, čím vznikajú „odnože“ OS Android (odnož, tzv. fork, je nový softvér vytvorený zo zdrojového kódu existujúceho softvéru). Zdrojový kód OS Android sprístupnený na základe licencie s otvoreným zdrojovým kódom („licencia Android Open Source Project“, ďalej len „licencia AOSP“) zahŕňa základné prvky OS, ale nie aplikácie a služby pre Android, ktorých vlastníkom je Google. Výrobcovia pôvodného zariadenia (ďalej len „OEM“), ktorí chcú získať aplikácie a služby spoločnosti Google, musia teda uzatvoriť zmluvy so spoločnosťou Google. Google uzatvára takéto zmluvy aj s prevádzkovateľmi mobilných sietí (ďalej len „PMS“), ktorí chcú mať možnosť inštalovať proprietárne aplikácie a služby spoločnosti Google do zariadení predávaných koncovým používateľom.

5 Niektoré z týchto zmlúv sú predmetom prejednávanej veci.

B. Konanie pred Komisiou

6 Dňa 25. marca 2013 FairSearch AISBL, združenie podnikov pôsobiacich v odvetví informačných a komunikačných technológií, predložilo Komisii sťažnosť týkajúcu sa niektorých obchodných praktík spoločnosti Google v oblasti mobilného internetu. V nadväznosti na túto sťažnosť Komisia zaslala žiadosti o informácie spoločnosti Google, jej zákazníkom, konkurentom a ďalším subjektom pôsobiacim v tomto prostredí. Na správanie spoločnosti Google v oblasti mobilného internetu sa Komisii sťažovali aj iné subjekty.

7 Dňa 15. apríla 2015 Komisia začala konanie proti spoločnosti Google v súvislosti s platformou Android.

8 Dňa 20. apríla 2016 Komisia zaslala spoločnosti Google oznámenie o výhradách. Nedôverná verzia oznámenia o výhradách bola zaslaná aj sedemnástim sťažovateľom a dotknutým tretím osobám.

9 V období od októbra 2016 do októbra 2017 boli Komisii doručené pripomienky k oznámeniu o výhradách od jedenástich sťažovateľov a dotknutých tretích osôb. V decembri 2016 Google predložila konečnú verziu svojej odpovede na oznámenie o výhradách (ďalej len „odpoveď na oznámenie o výhradách“). V tom čase Google nepožiadala o vypočutie.

10 V období od augusta 2017 do mája 2018 Komisia predložila spoločnosti Google rozličné dôkazy spôsobilé podložiť závery uvedené v oznámení o výhradách. Tieto dôkazy jej oznámila predovšetkým 31. augusta 2017 v prvom liste opisujúcom skutkové okolnosti a 11. apríla 2018 v druhom liste opisujúcom skutkové okolnosti. Google predložila svoje pripomienky k týmto listom 23. októbra 2017 a 7. mája 2018.

11 Okrem toho v septembri 2017 Google požiadala o poskytnutie všetkých relevantných dokumentov týkajúcich sa stretnutí, ktoré Komisia mohla mať s tretími stranami. Komisia odpovedala na túto žiadosť vo februári 2018.

12 Google mala prístup k spisu v roku 2016 po oznámení o výhradách, v roku 2017 po prvom liste opisujúcom skutkové okolnosti a v roku 2018 po druhom liste opisujúcom skutkové okolnosti.

13 Dňa 7. mája 2018 Google požiadala o vypočutie. Komisia túto žiadosť zamietla 18. mája 2018.

14 Dňa 21. júna 2018 Komisia poskytla spoločnosti Google na jej žiadosť dva listy od dotknutých tretích osôb. Google predložila svoje pripomienky k týmto dokumentom 27. júna 2018.

C. Napadnuté rozhodnutie

15 Dňa 18. júla 2018 Komisia prijala napadnuté rozhodnutie. V tomto rozhodnutí Komisia uložila spoločnosti Google LLC a čiastočne aj spoločnosti Alphabet, Inc. pokutu za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, ktorého sa dopustili tým, že uložili OEM a PMS protisúťažné zmluvné obmedzenia s cieľom chrániť a upevniť dominantné postavenie spoločnosti Google na vnútroštátnych trhoch so službami všeobecného vyhľadávania v rámci EHP.

16 V napadnutom rozhodnutí sú identifikované tri súbory zmluvných obmedzení:

– obmedzenia obsiahnuté v dohodách o distribúcii mobilných aplikácií (ďalej len „DDMA“), na základe ktorých Google uložila OEM povinnosť predinštalovať jej aplikáciu na všeobecné vyhľadávanie (Google Search) a aplikáciu na prehliadanie (Chrome), aby mohli získať licenciu na používanie jej obchodu s aplikáciami (Play Store);

– obmedzenia obsiahnuté v dohodách o antifragmentácii (ďalej len „DAF“), na základe ktorých OEM, ktorí chceli predinštalovať aplikácie spoločnosti Google, nemohli predávať zariadenia s verziami OS Android, ktoré spoločnosť Google neschválila;

– obmedzenia obsiahnuté v dohodách o podiele na príjmoch (ďalej len „DPP“), na základe ktorých Google poskytovala OEM a PMS určité percento zo svojich príjmov z reklamy, pokiaľ títo výrobcovia alebo prevádzkovatelia súhlasili s tým, že nepredinštalujú konkurenčnú službu všeobecného vyhľadávania na nijaké zo svojich zariadení patriacich do portfólia vymedzeného spoločnou dohodou (ďalej len „DPP na základe portfólia“).

17 Pokiaľ ide o dĺžku trvania zmluvných obmedzení (ďalej spoločne len „sporné obmedzenia“), obmedzenia súvisiace s DDMA trvali v prípade balíka Google Search a Play Store od 1. januára 2011 do dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia a v prípade balíka Chrome, Google Search a Play Store od 1. augusta 2012 do dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia; obmedzenia súvisiace s DAF trvali od 1. januára 2011 do dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia a obmedzenia súvisiace s DPP trvali od 1. januára 2011 do 31. marca 2014, kedy sa skončila platnosť poslednej DPP na základe portfólia.

18 Podľa Komisie bolo cieľom sporných obmedzení chrániť a posilňovať dominantné postavenie spoločnosti Google v oblasti služieb všeobecného vyhľadávania, a tým aj príjmy, ktoré tento podnik získava prostredníctvom reklám pri vyhľadávaní. Spoločný cieľ a silná vzájomná závislosť sporných obmedzení viedli Komisiu k tomu, že ich kvalifikovala ako jediné a trvajúce porušovanie článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP.

19 Na účely sankcionovania týchto praktík, ktoré považovala za zneužívajúce, Komisia uložila spoločnosti Google pokutu vo výške 4 342 865 000 eur. Komisia pri stanovení tejto sumy zohľadnila hodnotu relevantných predajov v rámci EHP, ktoré Google dosiahla v súvislosti s jediným a trvajúcim porušovaním počas posledného roka účasti na porušení (2017), a na túto hodnotu uplatnila koeficient závažnosti (11 %). Komisia potom vynásobila získanú sumu počtom rokov účasti na porušení (približne 7,52) a pripočítala dodatočnú sumu (rovnajúcu sa 11 % hodnoty predaja za rok 2017) s cieľom odradiť podobné podniky od uplatňovania rovnakých praktík. Komisia sa tiež domnievala, že nie je potrebné uplatniť poľahčujúce alebo priťažujúce okolnosti, ani osobitne zohľadniť významnú finančnú kapacitu spoločnosti Google s cieľom znížiť alebo zvýšiť výšku pokuty.

20 Komisia tiež uložila spoločnosti Google povinnosť ukončiť tieto praktiky v lehote 90 dní odo dňa oznámenia napadnutého rozhodnutia.

II. Konanie a návrhy účastníkov konania

21 Google návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 9. októbra 2018 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

22 Lehota na predloženie vyjadrenia k žalobe bola na žiadosť Komisie viackrát predĺžená. Naposledy bola stanovená na 15. marca 2019 a v tento deň bolo uvedené vyjadrenie predložené.

23 Lehota na predloženie repliky bola na žiadosť spoločnosti Google viackrát predĺžená. Naposledy bola stanovená na 1. júla 2019 a v tento deň bola replika predložená.

24 Lehota na predloženie dupliky bola na žiadosť Komisie viackrát predĺžená. Naposledy bola stanovená na 29. novembra 2019 a v tento deň bola duplika predložená.

A. Návrhy na vstup vedľajšieho účastníka do konania

25 V lehote stanovenej v článku 143 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu bolo podaných jedenásť návrhov na vstup vedľajšieho účastníka do konania.

26 Uznesením predsedu tretej komory z 23. septembra 2019:

– bolo vyhovené návrhom Application Developers Alliance (ďalej len „ADA“); Computer & Communications Industry Association (ďalej len „CCIA“); Gigaset Communications GmbH (ďalej len „Gigaset“); HMD global Oy (ďalej len „HMD“) a Opera Norway AS, predtým Opera Software AS (ďalej len „Opera“) na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov spoločnosti Google,

– bolo vyhovené návrhom Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV (ďalej len „VDZ“), BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV (ďalej len „BDZV“), Seznam.cz, a.s. (ďalej len „Seznam“), FairSearch a Qwant na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Komisie.

27 S cieľom umožniť vedľajším účastníkom konania vyjadriť sa ku všetkým vyjadreniam hlavných účastníkov konania bola lehota na predloženie vyjadrení vedľajších účastníkov konania stanovená tak, že začala plynúť od predloženia spoločnej nedôvernej verzie dupliky.

28 Lehota na predloženie vyjadrení vedľajších účastníkov konania bola na žiadosť niektorých vedľajších účastníkov konania viackrát predĺžená. Naposledy bola stanovená na 30. júna 2020 a v tento deň boli všetky tieto vyjadrenia predložené.

29 Dňa 12. októbra 2020 hlavní účastníci konania predložili svoje pripomienky k vyjadreniam vedľajších účastníkov konania.

B. Priebeh konania, hlavné žiadosti o dôverné zaobchádzanie a príprava veci

30 Lehota na podanie žiadostí o dôverné zaobchádzanie so žalobou, s vyjadrením k žalobe, s replikou a s duplikou bola na žiadosť hlavných účastníkov konania viackrát predĺžená. Pokiaľ ide o žalobu a vyjadrenie k žalobe, táto lehota bola naposledy stanovená na 13. septembra 2019 a v tento deň hlavní účastníci konania predložili spoločnú nedôvernú verziu každého z týchto dokumentov. Pokiaľ ide o repliku a dupliku, táto lehota bola naposledy stanovená na 11. decembra 2019 a na 1. mája 2020, pričom v uvedených dňoch hlavní účastníci konania predložili spoločnú verziu každého z týchto dokumentov.

31 Pokiaľ ide o tieto dokumenty, jediné námietky proti žiadostiam o dôverné zaobchádzanie vznieslo združenie FairSearch 20. marca 2020 v súvislosti s požiadavkou spoločnosti Google na zachovanie dôvernosti troch príloh k duplike.

32 Dňa 7. apríla 2020 Všeobecný súd v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 89 rokovacieho poriadku požiadal spoločnosť Google o spresnenie rozsahu dôvernosti požadovanej v súvislosti s tromi prílohami označenými združením FairSearch. Google odpovedala 23. apríla 2020 a predložila nové verzie týchto príloh.

33 Dňa 6. mája 2020 Všeobecný súd v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania položil združeniu FairSearch otázku, či vzhľadom na nové verzie troch príloh k duplike, ktoré predložila Google, trvá na svojich námietkach proti dôvernosti týchto dokumentov. FairSearch odpovedalo 1. júna 2020 a uviedlo, že netrvá na svojich námietkach.

34 Na žiadosť hlavných účastníkov konania bola lehota na predloženie žiadostí o dôverné zaobchádzanie s ich pripomienkami k vyjadreniam vedľajších účastníkov konania viackrát predĺžená. Naposledy bola stanovená na 11. decembra 2020 a v tento deň boli predložené spoločné nedôverné verzie týchto pripomienok.

35 Pokiaľ ide o pripomienky hlavných účastníkov konania k vyjadreniam vedľajších účastníkov konania, jediné námietky proti žiadostiam o dôverné zaobchádzanie predložila Európska organizácia spotrebiteľov BEUC dňa 8. januára 2021 v súvislosti s požiadavkou spoločnosti Google na zachovanie dôvernosti prílohy k žalobe a určitých pasáží pripomienok spoločnosti Google k vyjadreniu BEUC ako vedľajšieho účastníka konania.

36 Dňa 21. januára 2021 Všeobecný súd v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania požiadal spoločnosť Google o spresnenie rozsahu požadovanej dôvernosti v súvislosti s touto prílohou k žalobe a s týmito pasážami jej pripomienok. Google odpovedala 27. januára 2021 a predložila nové verzie prílohy k žalobe, ktorú označila BEUC, ako aj svojich pripomienok k vyjadreniu BEUC ako vedľajšieho účastníka konania.

37 Dňa 18. februára 2021 Všeobecný súd v rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania položil BEUC otázku, či vzhľadom na novú nedôvernú verziu ňou označenej prílohy, ako aj na novú nedôvernú verziu pripomienok spoločnosti Google k vyjadreniu BEUC ako vedľajšieho účastníka konania trvá na svojich námietkach. BEUC odpovedala 5. marca 2021 a uviedla, že netrvá na svojich námietkach.

38 Vďaka spoločnému úsiliu všetkých účastníkov počas celého konania sa napriek často rozdielnym dotknutým záujmom podarilo vyriešiť ťažkosti spojené s dôvernou povahou informácií, údajov a dokumentov uplatňovaných v prejednávanej veci a povoliť preskúmanie veci na základe spoločnej nedôvernej verzie. Niektoré dôverné údaje známe hlavným účastníkom konania boli následne nahradené rozsahmi použitými vo verejnej verzii napadnutého rozhodnutia dostupnej na internetovej stránke Komisie.

39 V dôsledku zmeny zloženia komôr Všeobecného súdu podľa článku 27 ods. 5 rokovacieho poriadku bol sudca spravodajca pridelený ku šiestej komore Všeobecného súdu, ktorej bola prejednávaná vec následne pridelená.

40 Písomná časť konania bola ukončená 19. marca 2021 predložením posledných pripomienok k žiadostiam o dôverné zaobchádzanie.

41 Dňa 6. apríla 2021 Google požiadala o vypočutie na pojednávaní.

42 Na návrh šiestej komory Všeobecný súd rozhodol podľa článku 28 rokovacieho poriadku o postúpení veci šiestej rozšírenej komore.

43 Všeobecný súd na základe návrhu sudcu spravodajcu rozhodol o začatí ústnej časti konania.

44 Dňa 25. júna 2021 Všeobecný súd v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania vyzval účastníkov konania, aby písomne odpovedali na prvý súbor otázok. Účastníci konania odpovedali na tieto otázky týkajúce sa veci samej a hlavní účastníci konania predložili písomné pripomienky k týmto odpovediam.

45 Dňa 5. júla 2021 Všeobecný súd vyzval účastníkov konania, aby predložili pripomienky k navrhovanému harmonogramu jednotlivých dní pojednávania. Tento harmonogram bol upravený s ohľadom na pripomienky predložené v tejto súvislosti.

46 Účastníkom konania bola zaslaná správa z pojednávania, pričom 7. septembra 2021 Google a 24. septembra 2021 Komisia predložili svoje pripomienky k tomuto dokumentu. Všeobecný súd vzal tieto pripomienky na vedomie.

47 Prednesy hlavných a vedľajších účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky Všeobecného súdu boli vypočuté na pojednávaní, ktoré sa konalo počas piatich dní od 27. septembra do 1. októbra 2021.

C. Návrhy účastníkov konania

48 Google, ktorú podporujú ADA, CCIA, Gigaset, HMD a Opera, navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zrušil napadnuté rozhodnutie,

– subsidiárne zrušil alebo znížil pokutu,

– uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania,

– zaviazal BEUC, VDZ, BDZV, Seznam, FairSearch a Qwant na náhradu trov konania spojených s ich vedľajším účastníctvom.

49 ADA, CCIA, Gigaset, HMD a Opera tiež navrhujú, aby Všeobecný súd zaviazal Komisiu na náhradu trov konania spojených s ich vedľajším účastníctvom.

50 Komisia, ktorú podporujú BEUC, VDZ, BDZV, Seznam, FairSearch a Qwant, navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu,

– uložil spoločnosti Google povinnosť nahradiť trovy konania,

– zaviazal ADA, CCIA, Gigaset, HMD a Opera na náhradu trov konania spojených s ich vedľajším účastníctvom.

51 BEUC, VDZ, BDZV, Seznam, FairSearch a Qwant tiež navrhujú, aby Všeobecný súd zaviazal spoločnosť Google na náhradu trov konania spojených s ich vedľajším účastníctvom.

III. Právny stav

52 Žalobkyne uvádzajú na podporu žaloby šesť žalobných dôvodov:

– prvý žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení vymedzenia trhu a existencie dominantného postavenia,

– druhý žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení nekalej povahy podmienok predinštalácie stanovených v DDMA,

– tretí žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení nekalej povahy jedinej podmienky predinštalácie obsiahnutej v DPP na základe portfólia,

– štvrtý žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení nekalej povahy podmieňovania udeľovania licencií na obchod Play Store a aplikáciu Google Search dodržiavaním antifragmentačných záväzkov (ďalej len „AFZ“) obsiahnutých v DAF,

– piaty žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu,

– šiesty žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení rôznych faktorov zohľadnených pri výpočte pokuty.

A. Úvodné pripomienky

53 Pred preskúmaním tvrdení účastníkov konania je potrebné uviesť niekoľko pripomienok k obchodnému kontextu sankcionovaného správania, k pravidlám súdneho preskúmania napadnutého rozhodnutia a k vykonávaniu dôkazov, ako aj k prípustnosti dôkazov predložených Všeobecnému súdu.

1. O obchodnom kontexte sankcionovaného správania

54 Internetový slovník Merriam‑Webster definuje sloveso „to google“ ako činnosť, ktorej predmetom je „používať vyhľadávač spoločnosti Google na získanie informácií o niekom alebo o niečom na World Wide Web“. Máloktorá spoločnosť sa môže pochváliť tým, že je tak všeobecne známa, že z jej názvu vzniklo sloveso, a už len táto skutočnosť svedčí o význame, ktorý Google získala v každodennom živote.

a) Obchodný model založený na vyhľadávaní prostredníctvom Google Search

55 Väčšina príjmov spoločnosti Google pochádza z jej hlavného produktu: vyhľadávača Google Search. Na inteligentných mobilných zariadeniach majú používatelia prístup k vyhľadávaču Google Search prostredníctvom aplikácie Google Search alebo prostredníctvom iných vstupných bodov, ako je napríklad miniaplikácia vyhľadávacieho panela (search widget) alebo adresový riadok nachádzajúci sa v prehliadači. Tento vyhľadávač poskytuje služby všeobecného vyhľadávania („general search services“) a umožňuje používateľom hľadať odpoveď na svoje otázky na celom internete (odôvodnenia 94 až 101 a 106 napadnutého rozhodnutia).

56 Obchodný model spoločnosti Google je založený na interakcii medzi produktmi a službami súvisiacimi s internetom, ktoré ponúka používateľom väčšinou bezplatne, na jednej strane a službami online reklamy, z ktorých získava veľkú väčšinu svojich príjmov, na druhej strane. OS Android, obchod s aplikáciami Play Store, aplikácia Google Search, prehliadač Chrome, e‑mailová služba Gmail, služba na ukladanie a úpravu obsahu Google Drive, geolokalizačná služba Google Maps, služba na šírenie obsahu YouTube sú teda ponúkané bezplatne. Ostatné služby sú platené, ako napríklad Google Play Music and Movie, a niektoré ponúkajú platenú prémiovú verziu, ako napríklad YouTube a Google Drive (odôvodnenie 107 a poznámka pod čiarou 65 napadnutého rozhodnutia). Napríklad v roku 2016 online reklama tvorila 88,7 % celkových príjmov spoločnosti Google, z toho 80 % bolo vytvorených prostredníctvom stránok spoločnosti Google, najmä domovskej stránky vyhľadávača Google Search (odôvodnenia 105 až 107 a poznámka pod čiarou 62 napadnutého rozhodnutia).

57 Na rozdiel od obchodného modelu používaného napríklad spoločnosťou Apple, ktorý je založený na vertikálnej integrácii a predaji inteligentných mobilných zariadení vyššej triedy, obchodný model spoločnosti Google je založený predovšetkým na zvyšovaní počtu používateľov jej služieb internetového vyhľadávania, aby mohla predávať svoje služby online reklamy (odôvodnenie 153 napadnutého rozhodnutia).

58 Počas interakcie používateľov s jej produktmi a službami Google zhromažďuje údaje o ich obchodných aktivitách a používaní ich zariadení. Získané údaje zahŕňajú najmä kontaktné údaje (meno, adresa, e‑mailová adresa, telefónne číslo); identifikačné údaje účtu (používateľské meno a heslo); demografické údaje (pohlavie a dátum narodenia); údaje o použitej karte alebo bankovom účte; informácie o obsahu zobrazovanom používateľovi (reklama, navštívené stránky, atď.); údaje o interakcii, ako napríklad „kliknutia“; polohu; údaje o použitom zariadení a operátorovi. Tieto údaje umožňujú spoločnosti Google posilniť jej schopnosť zobrazovať relevantné odpovede na vyhľadávanie a relevantné reklamy (odôvodnenia 109 až 111 napadnutého rozhodnutia).

b) Praktiky prijaté pri prechode na mobilný internet

59 Obchodný model spoločnosti Google bol pôvodne vyvinutý v prostredí osobných počítačov (PC), v prípade ktorých bol prehliadač hlavným vstupným bodom na internet. V polovici prvého desaťročia 21. storočia si Google uvedomila, že vývoj mobilného internetu bude predstavovať zásadnú zmenu v návykoch používateľov, najmä vzhľadom na možnosti, ktoré ponúka geolokalizácia.

60 Táto predpokladaná expanzia podnietila spoločnosť Google k vypracovaniu stratégie na predvídanie dôsledkov tejto zmeny a na zaistenie toho, aby používatelia uskutočňovali vyhľadávanie na mobilných zariadeniach prostredníctvom Google Search (odôvodnenia 112 až 117 napadnutého rozhodnutia). Táto stratégia mala viacero aspektov.

61 Po prvé v roku 2005 Google kúpila pôvodného vývojára OS Android, aby na seba prevzala jeho vývoj a údržbu (odôvodnenia 120 až 123 napadnutého rozhodnutia). OS Android sa OEM, PMS a vývojárom aplikácií poskytuje bezplatne prostredníctvom licencie s otvoreným zdrojovým kódom, licencie AOSP (odôvodnenie 124 napadnutého rozhodnutia). OS Android je tiež súčasťou „ekosystému“ obsahujúceho ďalšie prvky, ako sú všetky služby Google Mobile (GMS bundle alebo Google Mobile Services, ďalej len „balík GMS“) (pozri odôvodnenie 133 napadnutého rozhodnutia), ktorý zahŕňa okrem iného obchod s aplikáciami Play Store, aplikáciu Google Search a prehliadač Chrome. Prvé komerčné verzie zariadení s OS Android boli uvedené na trh v rokoch 2008 – 2009.

62 Po druhé v roku 2007 Google uzatvorila dohodu so spoločnosťou Apple, na základe ktorej bol Google Search nastavený ako predvolená služba všeobecného vyhľadávania na všetkých inteligentných mobilných zariadeniach, ktoré Apple uvádza na trh od modelu iPhone. Vďaka tejto dohode Google Search predstavoval v roku 2010 viac ako polovicu návštevnosti internetu na zariadeniach iPhone a takmer jednu tretinu celkovej návštevnosti internetu v mobilnej sieti (odôvodnenia 118 a 119 napadnutého rozhodnutia).

63 Google je okrem toho aktívna aj v oblasti výroby zariadení Google Android s vlastnými radmi Nexus a Pixel (odôvodnenia 152 a 153 napadnutého rozhodnutia).

c) Jediné porušenie s viacerými aspektmi

64 V prejednávanej veci Komisia konštatovala, že niektoré aspekty stratégie, ktorú Google uplatňovala s cieľom prispôsobiť svoj obchodný model prechodu na mobilný internet, predstavovali zneužitie dominantného postavenia.

65 Má ísť o sporné obmedzenia, ktoré Google uložila OEM a PMS s cieľom zabezpečiť, aby návštevnosť na zariadeniach Google Android bola nasmerovaná na vyhľadávač Google Search. Tieto praktiky mali podľa Komisie za následok, že konkurentom spoločnosti Google – ako napríklad Qwant alebo Seznam – bola upretá možnosť súťažiť s ňou na základe svojej kvality a spotrebitelia v Európskej únii prišli o výhody efektívnej hospodárskej súťaže, ako napríklad o možnosť používať vyhľadávač, ktorý kladie na popredné miesto ochranu súkromia, je prispôsobený jazykovým osobitostiam alebo sa zameriava na obsah s pridanou hodnotou, najmä v oblasti informácií.

66 Ako bolo uvedené vyššie, podľa oddielov 11 až 13 napadnutého rozhodnutia boli sporné obmedzenia trojaké:

– obmedzenia obsiahnuté v DDMA, na základe ktorých Google uložila OEM povinnosť predinštalovať jej aplikáciu na všeobecné vyhľadávanie (Google Search) a aplikáciu na prehliadanie (Chrome), aby mohli získať licenciu na používanie jej obchodu s aplikáciami (Play Store);

– obmedzenia obsiahnuté v DAF, na základe ktorých OEM, ktorí chceli predinštalovať aplikácie spoločnosti Google, nemohli predávať zariadenia využívajúce verzie operačného systému Android, ktoré Google neschválila;

– obmedzenia obsiahnuté v DPP na základe portfólia, na základe ktorých Google poskytovala OEM a PMS určité percento zo svojich príjmov z reklamy, pokiaľ títo výrobcovia alebo prevádzkovatelia súhlasili s tým, že nepredinštalujú konkurenčnú službu všeobecného vyhľadávania na nijaké zo svojich zariadení patriacich do portfólia vymedzeného spoločnou dohodou.

67 Podľa názoru Komisie sporné obmedzenia boli súčasťou celkovej stratégie spoločnosti Google zameranej na upevnenie jej dominantného postavenia na trhu všeobecného internetového vyhľadávania v čase, keď význam mobilného internetu výrazne rástol (pozri oddiel 14 napadnutého rozhodnutia).

68 Cieľom tejto stratégie bolo zachovať šance spoločnosti Google, že používatelia budú pri všeobecnom vyhľadávaní na internete používať jej vyhľadávač, čo by jej zaručilo nielen získanie zodpovedajúcich príjmov z reklamy, ale aj získanie informácií potrebných na zlepšovanie jej služieb. Hoci používala početné a vzájomne pôsobiace prostriedky, cieľ bol v zásade rovnaký:

– účelom DDMA bolo umožniť spoločnosti Google zabezpečiť, že zariadenia Google Android uvádzané na trh majú aplikáciu Google Search a prehliadač Chrome, dva hlavné vstupné body pre všeobecné vyhľadávanie; dôsledkom predinštalácie týchto aplikácií tak bola možnosť spoločnosti Google využívať „efekt statusu quo“ spojený s týmito aplikáciami, čo je výhoda, ktorá mala významný vplyv na hospodársku súťaž tým, že znižovala najmä možnosti výberu dostupné spotrebiteľom,

– účelom DAF bolo umožniť spoločnosti Google zabrániť vzniku riešení, ktoré by mohli viesť k využívaniu OS Android na jej úkor; spoločnosti Amazon sa tak nepodarilo využiť Android na vyvinutie vlastných riešení z hľadiska zodpovedajúcich aplikácií a služieb,

– účelom DPP na základe portfólia, ktoré sa síce nevzťahovali na všetky zariadenia Google Android a vykonávali sa len po krátku dobu, bolo umožniť spoločnosti Google získať to, čo nebolo formálne upravené v iných dohodách, a to exkluzivitu; na základe týchto dohôd o podiele na príjmoch sa totiž významní OEM a PMS zaviazali, že predinštalujú len vyhľadávač Google Search.

69 Je tiež potrebné zdôrazniť dôležitý bod odôvodnenia, ktoré Komisia rozvinula v napadnutom rozhodnutí, najmä v odôvodneniach 738 a 739 a v oddiele 14.2.

70 Komisia totiž identifikovala tri druhy sporných obmedzení v DDMA, DAF a DPP na základe portfólia a domnievala sa, že tieto obmedzenia viedli k „štyrom samostatným porušeniam“ článku 102 ZFEÚ.

71 Komisia však tiež konštatovala, že tieto obmedzenia a z nich vyplývajúce porušenia sledovali rovnaký cieľ, navzájom sa dopĺňali a boli navzájom závislé. Spoločne tak predstavovali „jediné a trvajúce porušovanie“, za ktoré bola uložená jediná pokuta.

72 Takéto porušovanie malo teda viacero aspektov, z ktorých každý sa časom vyvíjal podľa vlastných parametrov, pričom všetky spájal spoločný cieľ, ktorým bolo zabezpečiť spoločnosti Google čo najlepší prístup k všeobecným vyhľadávaniam uskutočňovaným spotrebiteľmi na inteligentných mobilných zariadeniach. Existoval tiež nezanedbateľný „kumulatívny účinok“ spojený s kombináciou jednotlivých aspektov tohto porušovania. Predovšetkým účinky sporných obmedzení neboli rovnaké od okamihu, keď záruka prítomnosti, hoci nie výhradnej, ktorú umožnili DDMA, bola posilnená exkluzivitou priznanou na základe DPP.

2. O pravidlách súdneho preskúmania

73 Treba pripomenúť, že systém súdneho preskúmania rozhodnutí Komisie týkajúcich sa konaní podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ pozostáva z preskúmavania zákonnosti aktov inštitúcií, ktoré stanovuje článok 263 ZFEÚ, a ktoré môže byť doplnené na základe článku 261 ZFEÚ a na návrh žalobcu tak, že Všeobecný súd uplatní svoju neobmedzenú súdnu právomoc, pokiaľ ide o sankcie uložené v tejto oblasti Komisiou (pozri rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, bod 47 a citovanú judikatúru).

a) Hĺbkové preskúmanie všetkých relevantných skutočností

74 Pokiaľ ide o preskúmanie zákonnosti stanovené v článku 263 ZFEÚ, treba uviesť, že jeho rozsah sa vzťahuje na všetky časti rozhodnutí Komisie týkajúcich sa konaní podľa článkov 101 a 102 ZFEÚ, ktorých hĺbkové právne aj vecné preskúmanie vykonáva súd Únie s prihliadnutím na dôvody uplatnené žalobcom a s ohľadom na všetky relevantné skutočnosti, ktoré žalobca predloží (pozri rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, bod 48 a citovanú judikatúru).

75 V tejto súvislosti v rozsahu, v akom napadnuté rozhodnutie sankcionuje pokutou a penále porušenie práva hospodárskej súťaže, súd Únie musí najmä nielen preveriť vecnú presnosť dôkazov predložených Komisiou, ich spoľahlivosť a súladnosť, ale aj preskúmať, či tieto dôkazy predstavujú súhrn podstatných údajov, ktoré musia byť zohľadnené pri posúdení existencie skutočností zakladajúcich porušenie, a či sú spôsobilé opodstatniť výklad, ktorý vo vzťahu k nim podala Komisia v napadnutom rozhodnutí (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. decembra 2011, Chalkor/Komisia, C‑386/10 P, EU:C:2011:815, bod 54 a citovanú judikatúru).

76 Na rozdiel napríklad od analýzy budúceho vývoja, ktorá sa vyžaduje pri skúmaní navrhovanej koncentrácie a pri ktorej je potrebné predvídať udalosti, ktoré s väčšou či menšou pravdepodobnosťou môžu nastať v budúcnosti, ak nebude prijaté rozhodnutie zakazujúce plánovanú koncentráciu alebo upresňujúce jej podmienky, totiž Komisia pri ukladaní sankcií za zneužitie dominantného postavenia najčastejšie preskúmava minulé udalosti, o ktorých sú vo všeobecnosti k dispozícii početné dôkazy umožňujúce pochopiť ich príčiny a posúdiť ich vplyv na efektívnu hospodársku súťaž (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. februára 2005, Komisia/Tetra Laval, C‑12/03 P, EU:C:2005:87, bod 42).

77 V takej situácii je povinnosťou Komisie dokázať nielen existenciu zneužitia, ale aj dĺžku jeho trvania. Komisia je konkrétne povinná preukázať porušenie, ktoré konštatuje, a pripojiť vhodné dôkazy na to, aby z právneho hľadiska dostatočne preukázala existenciu skutočností zakladajúcich porušenie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. októbra 2011, Romana Tabacchi/Komisia, T‑11/06, EU:T:2011:560, bod 129 a citovanú judikatúru, a z 15. júla 2015, Trafilerie Meridionali/Komisia, T‑422/10, EU:T:2015:512, bod 88 a citovanú judikatúru).

78 Pokiaľ má súd pochybnosti, musia byť tieto pochybnosti v prospech podniku, ktorý je adresátom rozhodnutia konštatujúceho porušenie. Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia dostatočne právne preukázala existenciu daného porušenia, ak má v tomto ohľade naďalej pochybnosť, čo platí najmä v rámci žaloby smerujúcej k zrušeniu alebo zmene rozhodnutia, ktorým sa ukladá pokuta (pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. októbra 2011, Romana Tabacchi/Komisia, T‑11/06, EU:T:2011:560, bod 129 a citovanú judikatúru, a z 15. júla 2015, Trafilerie Meridionali/Komisia, T‑422/10, EU:T:2015:512, bod 88 a citovanú judikatúru).

79 Konkrétne, ak Komisia konštatuje porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, pričom sa opiera o domnienku, že preukázané skutočnosti nemožno objasniť inak než z hľadiska existencie protisúťažného správania, súd Únie musí zrušiť predmetné rozhodnutie, pokiaľ dotknutý podnik predloží argumentáciu, ktorá stavia skutočnosti preukázané Komisiou do iného svetla a ktorá tak umožňuje nahradiť objasnenie týchto skutočností iným prijateľným vysvetlením, než je to, ktoré si zvolila Komisia na vyvodenie záveru o existencii porušenia. V takom prípade sa totiž nemožno domnievať, že Komisia predložila dôkaz o existencii porušenia práva hospodárskej súťaže (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. marca 1984, Compagnie royale asturienne des mines a Rheinzink/Komisia, 29/83 a 30/83, EU:C:1984:130, bod 16, a z 31. marca 1993, Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 a C‑125/85 až C‑129/85, EU:C:1993:120, body 126 a 127).

80 V prípade pochybností o existencii skutočnosti zakladajúcej porušenie je totiž potrebné zohľadniť zásadu prezumpcie neviny, ktorá je súčasťou základných práv chránených v právnom poriadku Únie a ktorá bola zakotvená v článku 48 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie. Vzhľadom na povahu predmetných porušení, ako aj na povahu a stupeň prísnosti sankcií, ktoré sú s tým spojené, sa zásada prezumpcie neviny uplatňuje najmä na konania týkajúce sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže uplatniteľných na podniky, ktorých výsledkom môže byť uloženie pokút alebo penále. Je teda nevyhnutné, aby Komisia predložila presné a zhodujúce sa dôkazy na podloženie pevného presvedčenia, že došlo k spáchaniu porušenia (pozri v tomto zmysle rozsudky z 5. októbra 2011, Romana Tabacchi/Komisia, T‑11/06, EU:T:2011:560, bod 129 a citovanú judikatúru, a z 15. júla 2015, Trafilerie Meridionali/Komisia, T‑422/10, EU:T:2015:512, bod 88 a citovanú judikatúru).

81 Hoci je potrebné, aby Komisia na podporu pevného presvedčenia, že došlo k porušeniu, predložila presné a zhodujúce sa dôkazy, treba zdôrazniť, že každý dôkaz predložený Komisiou však nemusí nevyhnutne zodpovedať týmto kritériám vo vzťahu ku každému prvku porušenia. Postačuje, ak súbor indícií, o ktoré sa táto inštitúcia opiera, posudzovaný celkovo zodpovedá tejto požiadavke (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. januára 2017, Komisia/Keramag Keramische Werke a i., C‑613/13 P, EU:C:2017:49, bod 52 a citovanú judikatúru).

b) Neobmedzená právomoc vo vzťahu k pokute

82 Pokiaľ ide o neobmedzenú súdnu právomoc, ktorá bola priznaná súdu Únie článkom 31 nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch [101 a 102 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 1, 2003, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) v súlade s článkom 261 ZFEÚ, táto právomoc oprávňuje súd, aby nad rámec jednoduchého preskúmavania zákonnosti sankcie nahradil posúdenie Komisie svojím posúdením a v dôsledku toho zrušil, znížil alebo zvýšil uloženú pokutu alebo penále (pozri rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, bod 193 a citovanú judikatúru).

83 Na splnenie požiadaviek neobmedzenej právomoci pri preskúmaní v zmysle článku 47 Charty základných práv, pokiaľ ide o pokutu, je súd Únie povinný pri výkone právomocí stanovených v článkoch 261 a 263 ZFEÚ preskúmať každú výhradu právnej alebo skutkovej povahy, ktorá má preukázať, že výška pokuty nie je primeraná závažnosti a obdobiu trvania porušenia (pozri rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, bod 195 a citovanú judikatúru).

84 V tomto kontexte bolo predovšetkým rozhodnuté, že závažnosť porušenia musí byť predmetom individuálneho posúdenia a že na určenie výšky pokút je nutné zohľadniť trvanie porušenia a všetky faktory, ktoré môžu ovplyvniť posúdenie jeho závažnosti, akými sú okrem iného konanie dotknutého podniku, jeho úloha pri vytvorení zneužívajúcich praktík, prospech, ktorý z týchto praktík podnik mohol získať, alebo tiež intenzita protisúťažného správania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, body 196 a 197 a citovanú judikatúru).

85 Tento postup nevyžaduje, aby Všeobecný súd uplatnil usmernenia Komisie k metóde stanovovania pokút (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. septembra 2016, Trafilerie Meridionali/Komisia, C‑519/15 P, EU:C:2016:682, body 52 až 55).

86 Súd Únie môže teda zmeniť napadnutý akt aj bez toho, aby ho zrušil, s cieľom zrušiť, znížiť alebo zvýšiť uloženú pokutu. Táto právomoc sa má vykonávať tak, aby sa zohľadnili všetky skutkové okolnosti. Z toho vyplýva, že súd Únie je oprávnený uplatniť svoju neobmedzenú právomoc, pokiaľ je mu predložená na posúdenie otázka výšky pokuty, pričom s výkonom tejto právomoci je spojené konečné prenesenie právomoci ukladať sankcie na tento súd (pozri uznesenie zo 7. júla 2016, Westfälische Drahtindustrie a Pampus Industriebeteiligungen/Komisia, C‑523/15 P, EU:C:2016:541, body 32 až 34 a citovanú judikatúru).

3. O vykonávaní dôkazov a o rôznych námietkach vznesených v tejto súvislosti

87 V rámci konania o prejednávanej žalobe Komisia aj Google spochybňujú relevantnosť či dokonca prípustnosť niektorých tvrdení a súvisiacich dôkazov, ktoré predložili ony alebo vedľajší účastníci konania.

88 Ide napríklad o niektoré vyhlásenia, ktoré poskytol istý vedúci pracovník alebo istý zamestnanec spoločnosti Google alebo istá dotknutá osoba, niektoré vyhlásenia alebo správy, ktoré na žiadosť účastníka konania predložila tretia osoba vystupujúca v postavení znalca, a dokumenty predložené na účely preukázania existencie skutočnosti, ktorú možno kvalifikovať ako všeobecne známu, ktorá je uvedená v napadnutom rozhodnutí a ktorá je spochybnená v konaní na Všeobecnom súde, a to konkrétne pojem „efekt statusu quo“, ktorým sa v psychológii označuje iracionálne správanie vysvetľujúce nechuť k zmene. Ide tiež o dokumenty, ktoré boli vytvorené na základe vlastných interných informácií určitého podniku a predložené na podporu alebo na vyvrátenie tvrdenia uvedeného v napadnutom rozhodnutí alebo v rámci konania o prejednávanej žalobe.

89 V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že preskúmanie zákonnosti rozhodnutia Komisie týkajúceho sa konania o uplatnení článku 101 alebo 102 ZFEÚ sa vykonáva s ohľadom na všetky skutočnosti predložené žalobcom bez ohľadu na to, či nastali pred alebo po prijatí napádaného rozhodnutia, či boli predtým predložené v rámci správneho konania alebo prvýkrát v rámci konania o žalobe podanej na Všeobecný súd, ak sú tieto skutočnosti relevantné (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. januára 2016, Galp Energía España a i./Komisia, C‑603/13 P, EU:C:2016:38, bod 72 a citovanú judikatúru).

90 Rovnako Všeobecnému súdu prináleží, aby v rámci svojej neobmedzenej právomoci ku dňu prijatia svojho rozhodnutia posúdil, či bola žalobcovi uložená primeraná pokuta (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júla 2014, Esso a i./Komisia, T‑540/08, EU:T:2014:630, bod 133 a citovanú judikatúru). V tomto rámci je Všeobecný súd oprávnený zohľadniť všetky skutkové okolnosti, ktoré považuje za relevantné, a to bez ohľadu na to, či predchádzali prijatému rozhodnutiu alebo nastali až po ňom (uznesenie zo 7. júla 2016, Westfälische Drahtindustrie a Pampus Industriebeteiligungen/Komisia, C‑523/15 P, EU:C:2016:541, bod 43 a citovaná judikatúra).

91 V prejednávanej veci z týchto zásad vyplýva, že ak sú tvrdenia a súvisiace dôkazy, ktoré žalobkyne predložili po prvýkrát na Všeobecnom súde, relevantné pre jeho posúdenie, nemôžu byť zamietnuté z dôvodu, že neboli predtým predložené Komisii v rámci správneho konania.

92 Po druhé treba tiež uviesť, že v práve Únie platí zásada voľného hodnotenia dôkazov, z ktorej vyplýva po prvé, že ak bol dôkaz riadne získaný, nemožno jeho prípustnosť spochybniť pred Všeobecným súdom, a po druhé, že jediným relevantným kritériom pre posúdenie dôkaznej hodnoty riadne predložených dôkazov je ich dôveryhodnosť (pozri rozsudok z 26. septembra 2018, Infineon Technologies/Komisia, C‑99/17 P, EU:C:2018:773, bod 65 a citovanú judikatúru).

93 V súlade s touto zásadou sa v prejednávanej veci zdá, že Všeobecný súd nemá dôvod domnievať sa, že jednotlivé dôkazy predložené účastníkmi konania neboli získané riadne alebo nie sú dostatočne dôveryhodné na to, aby ich zohľadnil pri svojom posúdení.

94 V tejto súvislosti, pokiaľ ide o dôkaznú hodnotu jednotlivých dôkazov, proti ktorým boli vznesené námietky, možno uviesť nasledovné.

95 V prvom rade, pokiaľ ide o vyhlásenia vedúceho pracovníka alebo zamestnanca spoločnosti Google alebo o vyhlásenia dotknutej osoby, je potrebné uviesť, že hoci sa nemožno domnievať, že tieto vyhlásenia nemajú nijakú dôkaznú hodnotu, skutočnosťou zostáva, že tieto vyhlásenia majú buď zmierniť alebo podložiť zodpovednosť podniku, ktorého sa konanie týka, s cieľom obhájiť ho alebo ho obviniť, v závislosti od záujmov účastníka konania, ktorý dané vyhlásenie predložil. Preto v prípade, ak majú tieto vyhlásenia dôkaznú hodnotu, treba ju relativizovať vo vzťahu k dôkaznej hodnote jednotlivých dokumentov, ako sú e‑maily alebo iné interné dokumenty, ktoré sa priamo týkajú predmetného obdobia a predmetných skutkových okolností (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. júla 2008, Lafarge/Komisia, T‑54/03, neuverejnený, EU:T:2008:255, bod 379).

96 Podobne tak, pokiaľ ide o vyhlásenia alebo správy, ktoré na žiadosť účastníka konania usilujúceho sa podporiť svoje tvrdenia predložila tretia osoba vystupujúca v postavení znalca, treba uviesť, že dôkazná hodnota takýchto dokumentov sa posudzuje z viacerých hľadísk. Ich autor musí jednak dbať na to, aby uviedol svoju kvalifikáciu a skúsenosti a vysvetlil, akým spôsobom sú relevantné pre vydanie stanoviska k skúmanej otázke. Obsah tohto stanoviska tiež musí uvádzať dôvody, prečo má byť zohľadnené, či už ide o spoľahlivosť použitej metodiky, alebo o relevantnosť odpovede na túto otázku pre potreby prejednávanej veci. V prejednávanej veci Všeobecný súd preskúmal tieto dokumenty so zreteľom na tieto zásady a pripomienky predložené účastníkmi konania.

97 Napokon, pokiaľ ide o dokumenty predložené na účely preukázania existencie skutočnosti, ktorú možno kvalifikovať ako všeobecne známu, ktorá je uvedená v napadnutom rozhodnutí, z judikatúry vyplýva, že tieto dokumenty sa majú považovať za prípustné [pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. februára 2020, Hickies/EUIPO (Tvar šnúrky do topánok), T‑573/18, EU:T:2020:32, bod 18]. Takéto dokumenty sa v podstate obmedzujú na preukázanie existencie konsenzu, pokiaľ ide o význam, ktorý niektoré podniky bežne pripisujú pojmu „efekt statusu quo“, ktorý Komisia prevzala v napadnutom rozhodnutí.

98 Po tretie treba konštatovať, že hoci podľa článku 85 rokovacieho poriadku sa dôkazy a návrhy na vykonanie dôkazov predkladajú v rámci prvej výmeny vyjadrení, hlavní účastníci konania ich ešte môžu predložiť v replike aj v duplike na podporu svojich tvrdení, alebo výnimočne aj pred skončením ústnej časti konania za predpokladu, že omeškanie s ich predložením je odôvodnené. Z judikatúry však vyplýva, že na návrh na vykonanie dôkazu opaku a na návrh na doplnenie vykonaného dokazovania predložený v nadväznosti na tvrdenie alebo dôkaz opaku druhého účastníka konania predložený v jeho vyjadrení k žalobe sa nevzťahuje pravidlo o vylúčení dôkazov uvedené v tomto ustanovení. Toto ustanovenie sa totiž týka nových návrhov na vykonanie dôkazov a má sa vykladať s prihliadnutím na článok 92 ods. 7 rokovacieho poriadku, ktorý výslovne stanovuje, že právo na vykonanie dôkazu opaku a právo navrhnúť doplnenie vykonaného dokazovania tým nie sú dotknuté (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C‑185/95 P, EU:C:1998:608, body 71 a 72, a z 5. decembra 2006, Westfalen Gassen Nederland/Komisia, T‑303/02, EU:T:2006:374, bod 189).

99 V prejednávanej veci z preskúmania jednotlivých námietok vznesených účastníkmi konania proti relevantnosti či dokonca prípustnosti niektorých tvrdení a súvisiacich dôkazov predložených hlavnými alebo vedľajšími účastníkmi konania vyplýva, že všetky tieto námietky je možné zamietnuť z dôvodu, že tieto tvrdenia a dôkazy súvisia s uplatnením zásady kontradiktórnosti, keďže dotknuté osoby ich predložili s cieľom reagovať na tvrdenie alebo dôkaz opaku, ktorý bol práve predložený Všeobecnému súdu.

100 Z tohto hľadiska sa Všeobecný súd domnieva, že tak dôkazy, ktoré boli predložené prvýkrát v rámci žaloby, ako aj uvedené skutočnosti alebo predložené dôkazy, ktoré majú vyvrátiť tvrdenia uvedené iným účastníkom konania v priebehu konania, v prípade potreby s prihliadnutím na interné informácie, alebo potvrdiť všeobecne známu skutočnosť, nemožno vyhlásiť za neprípustné a ich relevantnosť môže byť následne posúdená v rámci preskúmania jednotlivých žalobných dôvodov uvedených proti napadnutému rozhodnutiu.

101 Práve s prihliadnutím na tieto úvahy je potrebné preskúmať jednotlivé žalobné dôvody, ktoré Google uviedla na podporu žaloby, ako aj všetky dôkazy predložené účastníkmi konania.

B. O prvom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom posúdení vymedzenia relevantného trhu a existencie dominantného postavenia

102 Prvým žalobným dôvodom, ktorý je rozdelený na tri časti, Google vytýka Komisii, že sa dopustila viacerých nesprávnych posúdení pri vymedzení relevantných trhov a následnom posúdení jej dominantného postavenia na niektorých z týchto trhov.

1. Kontext

103 Na úvod, aby bolo možné posúdiť pojem hospodárska súťaž medzi „ekosystémami“, na ktorý Google kladie dôraz v rámci tohto žalobného dôvodu, treba jednak pripomenúť, čo je hlavnou otázkou pri určovaní relevantného trhu v oblasti zneužitia dominantného postavenia, a jednak preskúmať osobitosti prejednávanej veci.

a) Pojmy relevantný trh, dominantné postavenie a konkurenčné tlaky, najmä v prípade existencie „ekosystému“

104 Treba pripomenúť, že v rámci uplatnenia článku 102 ZFEÚ je cieľom určenia relevantného trhu vymedziť okruh, vnútri ktorého sa má posúdiť otázka, či sa dotknutý podnik môže správať do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a spotrebiteľov [pozri rozsudok z 30. januára 2020, Generics (UK) a i., C‑307/18, EU:C:2020:52, bod 127 a citovanú judikatúru].

105 Určenie relevantného trhu teda v zásade predchádza posúdeniu prípadnej existencie dominantného postavenia dotknutého podniku. Toto určenie predpokladá definovanie po prvé výrobkov alebo služieb tvoriacich súčasť relevantného trhu (ďalej len „trh s výrobkami“) a následne po druhé geografického rozmeru tohto trhu [pozri rozsudok z 30. januára 2020, Generics (UK) a i., C‑307/18, EU:C:2020:52, body 127 a 128 a citovanú judikatúru].

106 Pokiaľ ide o trh s výrobkami, pojem relevantný trh znamená, že efektívna hospodárska súťaž môže existovať medzi výrobkami alebo službami, ktoré sú jeho súčasťou, čo predpokladá dostatočný stupeň zastupiteľnosti alebo nahraditeľnosti medzi týmito výrobkami a týmito službami. Zameniteľnosť alebo nahraditeľnosť sa neposudzuje len vzhľadom na objektívne vlastnosti predmetných výrobkov a služieb. Je takisto potrebné zohľadniť podmienky hospodárskej súťaže a štruktúru dopytu a ponuky na tomto trhu [pozri rozsudok z 30. januára 2020, Generics (UK) a i., C‑307/18, EU:C:2020:52, bod 129 a citovanú judikatúru].

107 Z hľadiska geografického rozmeru relevantný trh zodpovedá územiu, na ktorom sú podmienky hospodárskej súťaže podobné a predstavujú celok, ktorý je dostatočne homogénny na to, aby sa mohol posudzovať vo svojej celistvosti a aby bolo možné posúdiť vplyv hospodárskej sily dotknutého podniku (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. februára 1978, United Brands a United Brands Continentaal/Komisia, 27/76, EU:C:1978:22, body 11, 44, 52 a 53).

108 V súlade s týmito zásadami sa teda dominantné postavenie podľa článku 102 ZFEÚ týka takého silného hospodárskeho postavenia podniku, ktoré mu umožňuje brániť zachovaniu efektívnej hospodárskej súťaže na relevantnom trhu tým, že mu dáva možnosť správať sa do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a napokon aj spotrebiteľov (rozsudok zo 14. februára 1978, United Brands a United Brands Continentaal/Komisia, 27/76, EU:C:1978:22, bod 65).

109 V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že účelom určenia relevantného trhu a dominantného postavenia, ktoré má dotknutý podnik na tomto trhu, je nielen vymedziť existenciu a rozsah vnútorných konkurenčných tlakov špecifických pre tento trh, ale aj overiť, že neexistujú vonkajšie konkurenčné tlaky zo strany výrobkov, služieb alebo území iných ako tie, ktoré sú súčasťou skúmaného relevantného trhu.

110 Vo všeobecnosti je totiž dôležité, aby Komisia identifikovala a vymedzila hranice hospodárskej súťaže medzi podnikmi s cieľom určiť, či dotknutý podnik môže konať do značnej miery nezávisle od tlakov vyvíjaných efektívnou hospodárskou súťažou.

111 Ako už pritom Súdny dvor uviedol, zameniteľnosť a nahraditeľnosť výrobkov alebo služieb majú prirodzene dynamický charakter, keďže nová ponuka môže zmeniť koncepciu výrobkov alebo služieb považovaných za zameniteľné s výrobkom alebo službou, ktorá sa už nachádza na trhu, alebo za nahraditeľné týmto výrobkom alebo službou, a tým odôvodniť novú definíciu parametrov relevantného trhu [rozsudok z 30. januára 2020, Generics (UK) a i., C‑307/18, EU:C:2020:52, bod 130].

112 Predpokladom takéhoto posúdenia však je, že existuje dostatočný stupeň zameniteľnosti medzi výrobkami alebo službami, ktoré sú súčasťou relevantného trhu, a zamýšľanými výrobkami alebo službami, ktoré majú uspokojiť dopyt na tomto trhu. Tak je to v prípade, ak autor alternatívnej ponuky môže v krátkom čase zareagovať na dopyt s dostatočnou silou na to, aby predstavoval vážnu protiváhu voči sile, ktorú má dotknutý podnik na relevantnom trhu [pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. januára 2020, Generics (UK) a i., C‑307/18, EU:C:2020:52, body 132 a 133].

113 Hoci teda za určitých okolností môže byť vhodné preskúmať vonkajší tlak, ktorý môže alternatívna ponuka predstavovať, je rovnako potrebné zohľadniť zvláštnosti špecifické pre určité situácie, najmä v prípade viacerých vzájomne prepojených trhov.

114 Hoci totiž uvedené zásady sú stále platné pre vymedzenie jasného a transparentného rámca analýzy pojmov relevantný trh a dominantné postavenie, ich uplatňovanie si niekedy vyžaduje podrobnejšie preskúmanie presahujúce túto samotnú segmentáciu na trhy, aby bolo možné lepšie posúdiť konkurenčné tlaky prevládajúce na týchto trhoch a silné hospodárske postavenie dotknutého podniku.

115 To platí najmä pre trhy digitálnej ekonomiky, o aké ide v prejednávanej veci, v prípade ktorých môžu mať tradičné parametre, ako sú cena produktov alebo služieb či podiel dotknutého podniku na trhu, menší význam ako v prípade tradičných trhov, v porovnaní s inými premennými, ako sú inovácie, prístupom k údajom, mnohostrannosť, správanie používateľov alebo sieťové účinky.

116 V prípade digitálneho „ekosystému“, ktorý spája a umožňuje interakciu viacerých kategórií dodávateľov, zákazníkov a spotrebiteľov v rámci platformy, sa produkty alebo služby, ktoré sú súčasťou relevantných trhov tvoriacich tento ekosystém, môžu prekrývať alebo byť navzájom prepojené vzhľadom na ich horizontálnu alebo vertikálnu komplementaritu. Tieto relevantné trhy ako celok môžu mať tiež globálny rozmer vzhľadom na systém, v ktorom sa spájajú ich zložky, a akékoľvek konkurenčné tlaky vyvíjané v rámci tohto systému alebo zo strany iných systémov.

117 Identifikácia podmienok hospodárskej súťaže relevantných pre posúdenie silného hospodárskeho postavenia dotknutého podniku si teda môže vyžadovať preskúmanie na viacerých úrovniach alebo vo viacerých smeroch, aby bolo možné určiť existenciu a rozsah rôznych konkurenčných tlakov, ktoré môžu byť na tento podnik vyvíjané.

118 Na záver je v rámci tohto žalobného dôvodu dôležité overiť so zreteľom na tvrdenia účastníkov konania a odôvodnenie uvedené v napadnutom rozhodnutí, či uplatňovanie sily zo strany spoločnosti Google, ktorú jej Komisia pripísala na relevantných trhoch, jej skutočne umožňovalo konať do značnej miery nezávisle od rôznych faktorov spôsobilých vyvíjať tlak na jej správanie.

119 Ako totiž Google v podstate tvrdila počas správneho konania a ako opätovne tvrdí v rámci tohto žalobného dôvodu, Komisia mala zohľadniť jej tvrdenia, že vzhľadom na konkurenčné tlaky vyvíjané zo strany ekosystému Apple nemala takú silu, aby mohla brániť zachovaniu efektívnej hospodárskej súťaže na relevantných trhoch súvisiacich s ekosystémom Android.

b) Odlišné, ale vzájomne prepojené trhy

120 V prejednávanej veci je potrebné najprv uviesť, že Komisia identifikovala štyri druhy relevantných trhov (odôvodnenia 217 a 402 napadnutého rozhodnutia): po prvé celosvetový trh (s výnimkou Číny) s licenciami na OS, v zmysle licencií na operačné systémy pre inteligentné mobilné zariadenia (pozri bod 3 vyššie, ďalej len „trh s licencovateľnými OS“); po druhé celosvetový trh (s výnimkou Číny) s obchodmi s aplikáciami pre operačný systém Android; po tretie rôzne vnútroštátne trhy poskytovania služieb všeobecného vyhľadávania v rámci EHP a po štvrté celosvetový trh s internetovými prehliadačmi určenými na mobilné použitie (ďalej len „mobilné internetové prehliadače“) bez špecificky určeného OS.

121 Komisia ďalej konštatovala, že Google má na prvých troch uvedených trhoch dominantné postavenie (odôvodnenie 439 napadnutého rozhodnutia), to znamená, že sa môže na týchto trhoch správať do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a spotrebiteľov.

122 V rámci tejto analýzy Komisia zohľadnila najmä konkurenčný tlak vyvíjaný spoločnosťou Apple na spoločnosť Google, ktorý označila ako „nepriamy tlak“, keďže je vyvíjaný na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií (odôvodnenie 242 napadnutého rozhodnutia), a ktorý považovala za „nedostatočný“ na spochybnenie dominantných postavení spoločnosti Google na relevantných trhoch (odôvodnenia 243, 322, 479 až 559 a 652 až 672 napadnutého rozhodnutia). Podľa napadnutého rozhodnutia Apple a ekosystém iOS neboli v pozícii, aby mohli vyvíjať dostatočný konkurenčný tlak na spoločnosť Google a ekosystém Android.

123 V tejto súvislosti treba v prvom rade uviesť, že Google vo svojej žalobe z dôvodu účelnosti a bez toho, aby tým bolo dotknuté jej stanovisko v tejto súvislosti, uvádza, že sa rozhodla nenamietať konštatovanie uvedené v napadnutom rozhodnutí, že má dominantné postavenie na jednotlivých vnútroštátnych trhoch so službami všeobecného vyhľadávania.

124 Vzhľadom na neexistenciu akéhokoľvek tvrdenia v tejto súvislosti okrem následnej letmej poznámky spoločnosti Google k podmienkam hospodárskej súťaže, ktoré Komisia preskúmala v súvislosti s trhom so službami všeobecného vyhľadávania v Českej republike, v prípade ktorého sa nespochybňuje, že trhový podiel spoločnosti Google je menší ako v ostatných krajinách EHP, nie je potrebné, aby Všeobecný súd spochybnil konštatovania Komisie týkajúce sa týchto vnútroštátnych trhov uvedené v odôvodneniach 674 až 727 napadnutého rozhodnutia.

125 Pre potreby prejednávanej veci je teda potrebné sa domnievať, že Komisia v napadnutom rozhodnutí riadne preukázala, že Google, ktorá sa môže správať do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a spotrebiteľov, má dominantné postavenie na jednotlivých vnútroštátnych trhoch so službami všeobecného vyhľadávania v rámci EHP (pozri odôvodnenia 674 a 675 napadnutého rozhodnutia a odôvodnenie, na ktorom je tento záver založený).

126 V druhom rade treba zdôrazniť, že hoci sú v napadnutom rozhodnutí relevantné trhy prezentované samostatne, nemožno ich umelo oddeľovať, keďže všetky majú vzájomne sa dopĺňajúce aspekty, na ktoré Komisia náležite poukázala.

127 Platí to pre trh s licencovateľnými OS a trh s obchodmi s aplikáciami pre operačný systém Android. Aplikácie dostupné v obchode s aplikáciami pre operačný systém Android boli zaujímavé len preto, lebo využívali licencovaný OS Android. Licencovateľný OS bol zas naopak z hľadiska zvýšenia svojej atraktívnosti závislý od počtu, rozmanitosti a kvality aplikácií, ktoré mohli využívať tento OS (odôvodnenia 84 až 88 a 271 napadnutého rozhodnutia).

128 Rovnako tak nebolo možné oddeliť vnútroštátne trhy so službami všeobecného vyhľadávania od trhu s licencovateľnými OS, od trhu s obchodmi s aplikáciami pre operačný systém Android ani od trhu s mobilnými internetovými prehliadačmi bez špecificky určeného OS. Produkty a služby pokryté týmito tromi druhmi relevantných trhov totiž ako celok predstavovali vstupnú bránu k službám všeobecného vyhľadávania (pozri napríklad odôvodnenie 1341 napadnutého rozhodnutia).

129 V tomto skutkovom kontexte odlišných, avšak vzájomne prepojených relevantných trhov a uplatňovania celkovej stratégie, ktorá bola podľa Komisie zameraná predovšetkým na zabezpečenie dominantného postavenia spoločnosti Google na vnútroštátnych trhoch so službami všeobecného vyhľadávania, je potrebné preskúmať tvrdenia uvedené v súvislosti s prvým žalobným dôvodom.

2. O prvej časti, ktorá sa týka dominantného postavenia licencovateľných OS pre inteligentné mobilné zariadenia

130 Na účely vymedzenia trhu s licencovateľnými OS sa Komisia domnievala, že je potrebné vylúčiť z tohto trhu operačné systémy pre počítače, operačné systémy pre mobilné zariadenia s obmedzenými funkciami a nelicencovateľné OS, v zmysle operačných systémov pre inteligentné mobilné zariadenia, na ktoré sa neudeľuje licencia, vrátane iOS spoločnosti Apple. Komisia uviedla, že tento trh naproti tomu zahŕňa všetky licencovateľné OS, a nerozlišovala podľa toho, či sú tieto OS určené pre smartfóny alebo pre tablety (odôvodnenia 218 až 267 napadnutého rozhodnutia).

131 Komisia následne konštatovala, že Google má so svojimi zariadeniami Google Android dominantné postavenie na trhu s licencovateľnými OS. Komisia dospela k tomuto záveru na základe podielu spoločnosti Google na trhu a vývoja tohto podielu v čase, preskúmania prekážok vstupu a expanzie, nedostatku vyrovnávacej kúpnej sily a existencie nedostatočného konkurenčného tlaku vyvíjaného nelicencovateľnými OS, najmä iOS spoločnosti Apple (odôvodnenia 440 až 589 napadnutého rozhodnutia).

132 V prvej časti prvého žalobného dôvodu Google tvrdí, že Komisia nesprávne posúdila jej postavenie na trhu, keď nezohľadnila jednak konkurenciu zo strany nelicencovateľných OS, najmä iOS spoločnosti Apple, a jednak konkurenciu zo strany licencie AOSP.

a) O prípustnosti prvej časti

133 Komisia tvrdí, že prvú časť v rozsahu, v akom smeruje k spochybneniu vymedzenia trhu s licencovateľnými OS, treba vyhlásiť za neprípustnú. Google totiž spochybnila len konštatovanie týkajúce sa jej dominantného postavenia na tomto trhu.

134 V tejto súvislosti, hoci Google sústreďuje svoje tvrdenia na oblasť svojho údajného dominantného postavenia na trhu s licencovateľnými OS a v tomto zmysle koncipuje názov prvej časti, faktom ostáva, že svojimi tvrdeniami vytýka Komisii, že tento trh vymedzila z hľadiska OEM a nie z hľadiska používateľov alebo vývojárov aplikácií, ktorí by zohľadňovali konkurenčný tlak vyvíjaný spoločnosťou Apple.

135 Túto argumentáciu možno chápať vo svetle odôvodnenia, ktoré Komisiu viedlo k nezahrnutiu nelicencovateľných OS do relevantného trhu, v rámci ktorého zohľadnila najmä skutočnosť, že konkurencia zo strany spoločnosti Apple je nepriama a nedostatočná, a skutočnosť, že riešenia uvedené v rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), na ktoré sa Google odvolávala, nie sú použiteľné (pozri oddiel 7.3.5 týkajúci sa vymedzenia trhu a odôvodnenia 241 až 245 napadnutého rozhodnutia). Okrem toho v štádiu vymedzenia trhu s licencovateľnými OS samotná Komisia odkázala na odôvodnenie rozvinuté pri posúdení dominantného postavenia spoločnosti Google na tomto trhu, v ktorom sa zohľadňuje aj konkurenčný tlak potenciálne vyvíjaný spoločnosťou Apple, a to najmä pokiaľ ide o používateľov alebo vývojárov aplikácií (pozri odôvodnenia 243 a 267 napadnutého rozhodnutia, ktoré odkazujú na oddiel 9.3.4 týkajúci sa posúdenia dominantného postavenia).

136 Preto v rozsahu, v akom Google spochybňuje tak odôvodnenie rozvinuté na vymedzenie trhu s licencovateľnými OS, ako aj odôvodnenie rozvinuté na posúdenie jej dominantného postavenia na tomto trhu, nie je potrebné obmedziť prípustnosť prvej časti na druhú časť namietaného odôvodnenia.

137 Je preto potrebné vyhlásiť argumentáciu spoločnosti Google uvedenú v rámci prvej časti prvého žalobného dôvodu, ktorou spochybňuje vymedzenie trhu s licenciami na OS, za prípustnú.

b) O dôvodnosti prvej časti

138 Google uvádza na podporu prvej časti prvého žalobného dôvodu dve výhrady, pričom prvá je založená na nesprávnom posúdení konkurenčného tlaku vyvíjaného nelicencovateľnými OS, najmä iOS spoločnosti Apple, a druhá je založená na nesprávnom posúdení konkurenčného tlaku vyvíjaného otvorenou povahou licencie AOSP.

1) O konkurenčnom tlaku zo strany nelicencovateľných OS

139 Komisia sa v napadnutom rozhodnutí domnievala jednak, že nelicencovateľné OS nie sú súčasťou toho istého trhu ako licencovateľné OS (pozri odôvodnenia 238 až 267 napadnutého rozhodnutia), a jednak, že na dominantné postavenie spoločnosti Google na trhu s licencovateľnými OS nemá vplyv konkurenčný tlak, ktorý na tento trh vyvíjajú nelicencovateľné OS spoločností Apple a BlackBerry (pozri odôvodnenia 479 až 589 napadnutého rozhodnutia). Hoci sa teda vymedzenie relevantného trhu a postavenie spoločnosti Google na tomto trhu riešia samostatne, otázky nastolené v týchto dvoch štádiách napadnutého rozhodnutia spolu úzko súvisia.

140 V tejto súvislosti treba uviesť, že pri vymedzení trhu s licencovateľnými OS Komisia zohľadnila skutočnosť, ktorú Google nenamietala, že OEM nemajú prístup k nelicencovateľným OS, najmä k iOS spoločnosti Apple (odôvodnenie 239 napadnutého rozhodnutia). Úlohu, ktorú môžu zohrávať nelicencovateľné OS, bolo preto možné preskúmať, ako to napokon tvrdí aj Google, len na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií (odôvodnenie 241 bod 2 a odôvodnenie 243 napadnutého rozhodnutia). Komisia sa však domnievala, že táto nepriama konkurencia nie je dostatočná na vyváženie trhovej sily spoločnosti Google (odôvodnenie 243 s odkazom na oddiel 9.3.4 napadnutého rozhodnutia).

141 Na vyvodenie tohto záveru Komisia zvážila, okrem iného, možnosť malého, ale významného a nie prechodného poklesu kvality (Small but Significant and Non Transitory Decrease in Quality, ďalej len „zhoršenie kvality“ alebo „test SSNDQ“) OS Android. Týmto testom skúmala reakciu používateľov a vývojárov aplikácií na zhoršenie kvality OS Android. Inak povedané, Komisia overila, či Google mohla upustiť od vyvíjania a financovania OS Android bez toho, aby na to jeho používatelia a vývojári aplikácií zareagovali uprednostnením alternatívnej ponuky.

142 V prvej časti Google vytýka Komisii, že nezohľadnila konkurenciu zo strany spoločnosti Apple na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií tak vo vzťahu k vymedzeniu trhu s licencovateľnými OS, ako aj v štádiu posúdenia jej sily na tom trhu. Po prvé Komisia nesprávne odmietla dôkazy o konkurenčnom tlaku zo strany spoločnosti Apple. Po druhé Komisia nezohľadnila zásady stanovené v rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), ktoré sa týkajú hospodárskej súťaže vertikálne integrovaných podnikov. Po tretie s testom SSNDQ, ktorý zostáva nepresným nástrojom, Komisia podcenila vplyv zhoršenia kvality OS Android, keď nesprávne posúdila citlivosť používateľov na kvalitu OS, význam cenovej politiky spoločnosti Apple, náklady na prechod na iný OS, vernosť používateľov svojim OS a správanie vývojárov aplikácií.

i) O dôkazoch o konkurenčnom tlaku zo strany spoločnosti Apple

– Tvrdenia účastníkov konania

143 Google rovnako ako vedľajší účastníci konania, ktorí vstúpili do konania na jej podporu, tvrdí, že Komisia nesprávne zamietla viacero dôkazov o konkurenčnom tlaku zo strany spoločnosti Apple. Má ísť po prvé o významné investície spoločnosti Google do vývoja OS Android, po druhé o pravidelnosť inovácií vydávaných pre OS Android a pre iOS spoločnosti Apple a po tretie o dokumenty uvedené v odôvodneniach 250 až 252 napadnutého rozhodnutia, ktoré svedčia o konkurencii zo strany spoločnosti Apple.

144 Komisia hneď na úvod zdôrazňuje, že riadne konštatovala, že konkurenčné tlaky zo strany nelicencovateľných OS spoločností Apple a BlackBerry sú nedostatočné. V tejto súvislosti po prvé investície spoločnosti Google do vývoja OS Android sú motivované jej finančným záujmom; po druhé súťaž v oblasti inovácií uvádzaná spoločnosťou Google nie je preukázaná, najmä vzhľadom na to, že používatelia si vyberajú ani nie tak OS, ako skôr zariadenie, a po tretie dokumentov, na ktoré sa Google odvoláva, je málo a nepostačujú na preukázanie existencie dostatočného konkurenčného tlaku zo strany spoločnosti Apple.

– Posúdenie Všeobecným súdom

145 Google opiera svoje tvrdenie, že posúdenie konkurenčného tlaku vyvíjaného spoločnosťou Apple na trhu s licencovateľnými OS a na dominantné postavenie spoločnosti Google na tomto trhu je nesprávne, o rôzne dôkazy, ktoré možno zhrnúť takto:

– vyhlásenia jedného z jej vedúcich pracovníkov, ktorý uvádza, že Google investovala do OS Android v reakcii na konkurenčný tlak zo strany spoločnosti Apple,

– niektoré odpovede na žiadosti Komisie o informácie, uvedené v prílohe k žalobe, ktoré preukazujú konkurenčný vzťah medzi spoločnosťami Apple a Google,

– dva interné dokumenty spoločnosti Google, konkrétne e‑mail zo 16. mája 2012 a interná prezentácia z októbra 2011, spomenuté v odôvodnení 252 napadnutého rozhodnutia, z ktorých vyplýva, že Google je vystavená útokom zo strany svojich konkurentov vrátane spoločnosti Apple a že cieľom spoločnosti Google je konkurovať tomuto vertikálne integrovanému podniku.

146 V tejto súvislosti treba predovšetkým pripomenúť, že Google nespochybňuje existenciu konkurenčného tlaku zo strany spoločnosti Apple na úrovni OEM, ako ju identifikovala Komisia (pozri odôvodnenia 239, 249 a 252 napadnutého rozhodnutia). Google poukazuje len na konkurenciu vyvíjanú spoločnosťou Apple na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií, ktorú Komisia preskúmala s konštatovaním, že tento konkurenčný tlak je nielen nepriamy, ale tiež nedostatočný (pozri odôvodnenia 242, 243 a odkaz na oddiel 9.3.4, odôvodnenia 249 a 267 napadnutého rozhodnutia).

147 Ďalej treba konštatovať, že z dôkazov uvádzaných spoločnosťou Google nevyplýva, že Apple vyvíja taký konkurenčný tlak, ktorý jej môže brániť správať sa do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a spotrebiteľov. Vyhlásenia vedúceho pracovníka spoločnosti Google rovnako ako odpovede jednotlivých podnikov na žiadosti Komisie o informácie totiž neumožňujú preukázať, že nepriama konkurencia zo strany spoločnosti Apple na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií bola dostatočne silná na odrazenie sily spoločnosti Google na trhu s licencovateľnými OS. V týchto dokumentoch sa uvádza len to, že Google a ostatné podniky vnímajú spoločnosť Apple ako konkurenta. Nie sú príliš jednoznačné, pokiaľ ide o otázku, či je Google do značnej miery obmedzovaná konkurenciou zo strany spoločnosti Apple na trhu relevantnom v prejednávanej veci. Rovnaký záver treba vyvodiť aj v súvislosti s dvomi internými dokumentmi spoločnosti Google spomenutými Komisiou v odôvodnení 252 napadnutého rozhodnutia, ktoré len potvrdzujú existenciu konkurenčného vzťahu medzi spoločnosťami Google a Apple, neumožňujú však posúdiť jeho dôležitosť ani nemôžu preukázať jeho význam z hľadiska sily spoločnosti Google na trhu s licencovateľnými OS.

148 Pokiaľ ide konkrétnejšie o tvrdenia spoločnosti Google, že výška jej investícií do OS Android a paralelnosť inovácií operačných systémov Android a iOS svedčia o živej hospodárskej súťaži so spoločnosťou Apple, tieto tvrdenia nepostačujú na spochybnenie odôvodnenia, ktoré Komisia uviedla v napadnutom rozhodnutí.

149 Po prvé totiž investície spoločnosti Google do vývoja OS Android nemožno samé osebe pripísať dôležitosti konkurenčného tlaku vyvíjaného spoločnosťou Apple na spoločnosť Google na úrovni používateľov inteligentných mobilných zariadení a vývojárov aplikácií pre tieto zariadenia. Ako správne uvádza Komisia, tieto investície možno pripísať hlavne skutočnosti, že OS Android bol kľúčovým prvkom stratégie spoločnosti Google na riešenie výzvy, ktorú predstavoval prechod na mobilný internet, pričom tento OS umožňoval prístup k službám všeobecného vyhľadávania spoločnosti Google na inteligentných mobilných zariadeniach.

150 Po druhé Komisia odpovedala na tvrdenie založené na paralelnosti inovácií už v napadnutom rozhodnutí, keď uviedla najmä, pričom toto jej vyjadrenie nie je v rámci prejednávanej žaloby spochybnené, že táto paralelnosť nebola taká pravidelná ako tvrdí Google, keďže niektoré z uvedených aktualizácií operačného systému iOS spoločnosti Apple pred rokom 2011 boli len priebežnými aktualizáciami na udržiavanie OS a nie skutočnými aktualizáciami a spomalenie tempa aktualizácií OS Android od roku 2011, a teda ich zosúladenie s aktualizáciami iOS bolo veľmi pravdepodobne dôsledkom toho, že Google získala od uvedeného roka významnú trhovú silu, ktorá jej umožňovala využívať verzie OS Android po dlhšiu dobu bez nutnosti vynakladať na ich aktualizácie také veľké investície ako v minulosti (pozri odôvodnenia 258 až 262 napadnutého rozhodnutia).

151 Komisii teda nemožno vytýkať, že relativizovala údajnú súťaž v oblasti inovácií medzi operačnými systémami Android a iOS v období rokov 2008 – 2011, keďže v tomto období boli vyvinuté len tri po sebe nasledujúce verzie operačného systému iOS v porovnaní so siedmimi verziami operačného systému Android. Rovnako tak sa Komisia správne domnievala, že pokles frekvencie aktualizácií OS Android od roku 2011 bol skôr dôkazom na podporu existencie trhovej sily spoločnosti Google než vyjadrením konkurenčného tlaku vyvíjaného spoločnosťou Apple, ktorý v každom prípade nebol dostatočný.

152 Preto, hoci sa do istej miery možno odvolávať na príčinnú súvislosť medzi aktualizáciou operačného systému iOS a aktualizáciou operačného systému Android, dôkazy uvedené v tomto ohľade neumožňujú preukázať, že táto súvislosť bola natoľko významná, že umožňovala spoločnosti Apple obmedzovať spoločnosť Google takým spôsobom, že sa nemohla správať do značnej miery nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a spotrebiteľov.

153 Napokon, pokiaľ ide o kritiku smerujúcu proti tomu, že Komisia v odôvodnení 251 napadnutého rozhodnutia odmietla dokumenty spred roka 2011 z dôvodu, že Google vtedy ešte nemala dominantné postavenie na trhu s licencovateľnými OS, treba konštatovať, že stav hospodárskej súťaže pred a po roku 2011 sa zmenil v dôsledku vývoja postavenia spoločnosti Google na tomto trhu. Dôležitosť konkurenčného tlaku zo strany spoločnosti Apple tak nemožno analyzovať na základe údajov týkajúcich sa obdobia, v ktorom Google nemala dominantné postavenie, a teda Komisia správne konštatovala, že predmetné dokumenty nie sú na účely jej posúdenia relevantné. Toto posúdenie by sa navyše nezmenilo, ani keby sa tieto údaje zohľadnili, keďže síce svedčia o konkurenčnom tlaku zo strany spoločnosti Apple, neumožňujú však posúdiť jeho dôležitosť ani nemôžu preukázať jeho význam z hľadiska sily spoločnosti Google na trhu s licencovateľnými OS.

154 V dôsledku toho treba zamietnuť všetky tvrdenia spoločnosti Google týkajúce sa posúdenia určitých dôkazov o konkurenčnom tlaku vyvíjanom zo strany operačného systému iOS spoločnosti Apple na trhu s licencovateľnými OS.

ii) O zohľadnení rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), a o súlade s predchádzajúcou rozhodovacou praxou

– Tvrdenia účastníkov konania

155 Google tvrdí, že Komisia sa nezohľadnením konkurenčného tlaku zo strany spoločnosti Apple dopustila rovnakého pochybenia, aké Súd prvého stupňa sankcionoval v rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254). V uvedenej veci Súd prvého stupňa rozhodol, že na účely posúdenia postavenia neintegrovaného podniku na nadväzujúcom trhu sa má zohľadniť konkurencia zo strany integrovaných podnikov na tomto trhu. Google tiež tvrdí, že Komisia narušila konzistentnosť svojej rozhodovacej praxe.

156 Komisia poznamenáva, že skutkový kontext prejednávanej veci sa líši od skutkového kontextu veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), najmä v tom, že medzi spoločnosťami Apple a Google neexistovala hospodárska súťaž na úrovni OEM. Okrem toho rozhodnutia, na ktoré sa Google odvoláva, nevykazujú nijaký nesúlad s praxou Komisie.

– Posúdenie Všeobecným súdom

157 V prvom rade, pokiaľ ide o zohľadnenie rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), treba pripomenúť, že tento rozsudok je rozhodnutím o žalobe o neplatnosť podanej proti rozhodnutiu, ktorým bola koncentrácia medzi dvomi podnikmi, Schneider Electric SA a Legrand SA, vyhlásená za nezlučiteľnú s vnútorným trhom. V uvedenom rozsudku Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie okrem iného z dôvodu, že nezohľadnila trhovú silu integrovaných podnikov a tým nadhodnotila trhovú silu neintegrovaných podnikov, najmä silu subjektu, ktorý vznikol fúziou spoločností Schneider a Legrand.

158 Presnejšie z bodu 282 rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), vyplýva, že neintegrovaní výrobcovia komponentov pre elektrické panelové rozvádzače, akými sú Schneider a Legrand, čelili konkurencii zo strany integrovaných výrobcov na dvoch úrovniach. Táto konkurencia sa prejavila priamo v účasti integrovaných výrobcov a zostavovateľov z ich sietí na verejných obstarávaniach, na ktorých sa zúčastňovali aj neintegrovaní výrobcovia v spojení s inými zostavovateľmi na ad hoc základe. Prejavila sa tiež nepriamo v tom, že integrovaní výrobcovia predávali svoje komponenty zostavovateľom, ktorí uspeli vo verejnom obstarávaní, ale nepatrili do ich sietí. V oboch prípadoch neintegrovaní výrobcovia čelili konkurencii zo strany integrovaných výrobcov.

159 Skutkový kontext prejednávanej veci sa však líši od skutkového kontextu veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254). Po prvé nadväzujúci trh nebol charakterizovaný verejnými obstarávaniami, v ktorých by spoločnosti Apple a Google priamo predkladali ponuky. Hospodárska súťaž na nadväzujúcom trhu používateľov existovala medzi spoločnosťou Apple a ostatnými OEM, ktorí nezostavovali svoje mobilné zariadenia len z komponentov predávaných spoločnosťou Google. OS bol len jedným z mnohých prvkov. Aj za predpokladu, že by sa OEM integrovaním OS Android spojili so spoločnosťou Google a súťažili so spoločnosťou Apple ako integrovaný podnik, hospodársku súťaž na úrovni používateľov predsa len nemožno obmedziť iba na samotný OS.

160 Po druhé, ako Komisia správne uviedla v odôvodnení 245 napadnutého rozhodnutia, Apple ako integrovaný podnik neponúka iOS výrobcom pôvodných zariadení. Medzi spoločnosťami Apple a Google teda na tejto úrovni nemôže existovať nijaká hospodárska súťaž. Situácia by bola iná, keby Apple okrem predaja zariadení s iOS ponúkala aj licencie na svoj OS. Kým v rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254), si integrované a neintegrované podniky navzájom konkurovali v ponúkaní svojich komponentov zostavovateľom, v prejednávanej veci to tak nebolo.

161 Na úrovni OEM teda operačné systémy iOS a Android neboli vzájomne zastupiteľné, čo odôvodňovalo nevymedzenie trhu zahŕňajúceho všetky OS. Hoci Google nepochybne čelila konkurencii zo strany spoločnosti Apple na úrovni používateľov alebo vývojárov aplikácií, keďže OS mohol byť jedným z parametrov, ktoré zvažovali pred kúpou mobilného zariadenia alebo vyvinutím aplikácie pre tento OS, išlo len o jeden z mnohých parametrov. Zastupiteľnosť sa teda javila byť obmedzená na tento aspekt, čo mohlo, ako Komisia zdôraznila v odôvodnení 243 napadnutého rozhodnutia, odôvodniť nezahrnutie operačných systémov iOS a Android do toho istého trhu.

162 V každom prípade nemožno Komisii vytýkať, že v napadnutom rozhodnutí nezohľadnila konkurenciu zo strany spoločnosti Apple na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií, keďže Komisia ju zohľadnila a dospela k záveru, že je nepriama a zároveň nedostatočná.

163 Komisia preto v prejednávanej veci správne neuplatnila riešenia uvedené v rozsudku z 22. októbra 2002, Schneider Electric/Komisia (T‑310/01, EU:T:2002:254).

164 V druhom rade, pokiaľ ide o súlad napadnutého rozhodnutia s predchádzajúcou rozhodovacou praxou Komisie, treba pripomenúť, že rozhodnutia týkajúce sa iných vecí sú len orientačné, keďže okolnosti týchto vecí nie sú rovnaké (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. septembra 2013, Roca Sanitario/Komisia, T‑408/10, EU:T:2013:440, bod 64 a citovanú judikatúru).

165 V každom prípade Komisia musí jednotlivo preskúmať okolnosti v každej veci bez toho, aby bola viazaná skoršími rozhodnutiami, ktoré sa týkajú iných hospodárskych subjektov, iných trhov výrobkov a služieb alebo iných geografických trhov v rôznych obdobiach (pozri rozsudok z 9. septembra 2009, Clearstream/Komisia, T‑301/04, EU:T:2009:317, bod 55 a citovanú judikatúru). Komisii teda nemožno vytýkať, že narušila konzistentnosť svojej rozhodovacej praxe, keď rozhodla s prihliadnutím na konkrétne okolnosti prejednávanej veci.

166 V každom prípade po prvé z rozhodnutia Komisie C(2012) 2405 zo 4. apríla 2012, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a s vykonávaním Dohody o EHP (vec COMP/M.6439 – AGRANA/RWA/JV), vyplýva, že v danej veci sa integrované podniky považovali za vyvíjajúce konkurenčný tlak, keďže mohli presmerovať a predávať časť svojej výroby koncentrovanej šťavy tretím osobám. V prejednávanej veci však Apple vôbec neponúkala svoj OS tretím osobám. Okrem toho, hoci z odôvodnenia 115 citovaného rozhodnutia vyplýva, že Komisia zohľadnila existenciu nepriameho konkurenčného tlaku zo strany integrovaných podnikov na spracovateľov koncentrovanej šťavy, nemožno identifikovať nijaký rozdiel oproti prejednávanej veci. Komisia skutočne preskúmala nepriamy konkurenčný tlak zo strany spoločnosti Apple, ale v konečnom dôsledku ho z dôvodu jeho nedostatočnosti nepovažovala za relevantný pre svoje posúdenie.

167 Po druhé, pokiaľ ide o prístup zvolený v rozhodnutí Komisie C(2014) 8546 final z 12. novembra 2014, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a s vykonávaním Dohody o EHP (vec COMP/M.7342 – Alcoa/Firth Rixson), a v rozhodnutí Komisie K(2005) 2676 v konečnom znení z 13. júla 2005, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a s vykonávaním Dohody o EHP (prípad COMP/M.3653 – Siemens/VA Tech), tento je podobný prístupu uplatnenému v prejednávanej veci, takže nemožno konštatovať nijaký nesúlad. Komisia totiž v uvedených rozhodnutiach preskúmala rozsah konkurenčného tlaku, ktorý mohli na relevantnom trhu vyvíjať vertikálne integrované podniky.

168 Po tretie v rozhodnutí Komisie C(2012) 1068 z 13. februára 2012, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a s vykonávaním Dohody o EHP (vec COMP/M.6381 – Google/Motorola Mobility), Komisia vôbec nekonštatovala, že licencovateľné a nelicencovateľné mobilné OS patria do toho istého trhu. Z odôvodnenia 30 tohto rozhodnutia vyplýva, že Komisia radšej ponechala túto otázku otvorenú, keďže koncentrácia medzi spoločnosťami Google a Motorola Mobility nevyvolávala ťažkosti v tejto súvislosti.

169 Po štvrté to isté platí pre rozhodnutie Komisie K(2009) 10033 zo 16. decembra 2009 v konaní podľa článku 102 ZFEÚ a článku 54 Dohody o EHP [vec COMP/39.530 – Microsoft (viazanie)]. Hoci je vzhľadom na odôvodnenie 17 tohto rozhodnutia možné klásť si otázku vymedzenia trhu zahŕňajúceho licencované aj nelicencované operačné systémy pre osobné počítače, treba uviesť, že táto otázka nebola predmetom diskusie. Z odôvodnenia 30 tohto rozhodnutia totiž vyplýva, že Microsoft nijako nespochybnila, že má dominantné postavenie na trhu s operačnými systémami pre osobné počítače.

170 Po piate preskúmanie rozhodnutia Komisie C(2013) 8873 zo 4. decembra 2013, ktorým sa koncentrácia vyhlasuje za zlučiteľnú so spoločným trhom a s vykonávaním Dohody o EHP (vec COMP/M.7047 – Microsoft/Nokia), poskytuje rovnakú perspektívu. Z odôvodnenia 102 tohto rozhodnutia totiž vyplýva, že Komisia sa nevyjadrila k tomu, či existuje alebo neexistuje trh s licencovateľnými a nelicencovateľnými OS.

171 Komisii preto nemožno vytýkať, že narušila konzistentnosť svojej rozhodovacej praxe, takže tvrdenia spoločnosti Google uvedené v tejto súvislosti treba zamietnuť.

iii) O teste SSNDQ

– Tvrdenia účastníkov konania

172 Podľa názoru spoločnosti Google si Komisia protirečila, keď posudzovala možnosť, že môže dôjsť k zhoršeniu kvality OS Android, lebo súčasne tvrdila, že Google má najlepší záujem na zabezpečení čo najširšej distribúcie zariadení s OS Android. Google tiež zdôrazňuje, rovnako ako vedľajší účastníci konania, ktorí vstúpili do konania na jej podporu, že test zhoršenia kvality použitý v tejto súvislosti je nepresný a že nepozná konkrétny spôsob, akým bol vykonaný.

173 Podľa názoru Komisie po prvé nemožno konštatovať nijaký nesúlad medzi zistením, že obchodná stratégia spoločnosti Google spočívala v zvýšení distribúcie zariadení s OS Android, a zistením, že Google mohla mať prospech zo zhoršenia kvality OS Android. Táto možnosť však neznamená, že je v záujme spoločnosti Google znižovať kvalitu OS Android. Po druhé Komisia zdôrazňuje, že od nej nemožno vyžadovať, aby definovala pevný štandard zhoršenia kvality na vykonanie testu SSNDQ, lebo inak by sa stal v praxi nevykonateľný.

– Posúdenie Všeobecným súdom

174 Treba poznamenať, že Komisia v napadnutom rozhodnutí pri posudzovaní postavenia spoločnosti Google na trhu s licencovateľnými OS preskúmala možnosť zhoršenia kvality OS Android. Komisia v tejto súvislosti uviedla, že používatelia a vývojári aplikácií pre licencovateľné OS nie sú dostatočne citliví na zhoršenie kvality OS Android (odôvodnenie 483 napadnutého rozhodnutia). Na toto posúdenie odkázala aj pri vymedzení rozsahu trhu s licencovateľnými OS (pozri odôvodnenia 243 a 267 napadnutého rozhodnutia).

175 Komisia teda v podstate z dôvodu nepriameho a nedostatočného tlaku na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií konštatovala, že nelicencovateľné OS nie sú súčasťou toho istého trhu ako licencovateľné OS a že podniky využívajúce nelicencovateľné OS, najmä Apple, by nevyvážili trhovú silu spoločnosti Google.

176 V prvom rade Komisia sa na účely vymedzenia relevantného trhu a posúdenia konkurenčného postavenia dotknutého podniku na tomto trhu môže opierať o súbor nepriamych dôkazov, pričom nie je povinná dodržiavať prísne hierarchické poradie rôznych zdrojov informácií alebo rôznych druhov dôkazov, ktoré má k dispozícii (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. januára 2017, Topps Europe/Komisia, T‑699/14, neuverejnený, EU:T:2017:2, body 80 až 82).

177 V prípade produktu, ktorý sa sotva mohol podrobiť klasickému testu hypotetického monopolistu zameranému na overenie reakcie trhu na malé, ale významné a nie prechodné zvýšenie ceny tovaru (Small but Significant and Non Transitory Increase in Price), test SSNDQ, ktorý posudzuje zhoršenie kvality dotknutého produktu, skutočne predstavoval relevantný ukazovateľ na vymedzenie relevantného trhu. Hospodárska súťaž medzi podnikmi môže zaiste prebiehať z hľadiska ceny, ale aj v oblasti kvality a inovácií.

178 Tento predpoklad mohol byť použitý aj v oddieloch 9.3.4.1 až 9.3.4.3 napadnutého rozhodnutia na účely overenia, či Google, ktorá má dominantné postavenie na trhu s licencovateľnými OS, bola obmedzovaná konkurenciou zo strany spoločnosti Apple, ktorá sa nachádza mimo tohto trhu. Zistenie o slabej zastupiteľnosti nepriameho dopytu v prípade zhoršenia kvality produktu, ku ktorému dospela v štádiu vymedzenia trhu, si zachovalo relevantnosť aj v štádiu posúdenia dominantného postavenia na účely posúdenia tlaku vyvíjaného podnikom, ktorý uvádza na trh iný produkt a nie je súčasťou takto vymedzeného trhu.

179 Ďalej formulácia tohto predpokladu vôbec neznamená, ako nesprávne tvrdí Google, že Komisia tvrdila, že je v záujme spoločnosti Google znižovať kvalitu OS Android. Naopak, preskúmanie zhoršenia kvality OS Android malo za cieľ len overiť, či Google čelí na úrovni používateľov a vývojárov aplikácií konkurenčnému tlaku zo strany spoločnosti Apple, ako to Google tvrdila počas správneho konania.

180 Napokon definovanie presného kvantitatívneho štandardu zhoršenia kvality cieľového produktu nemôže byť nevyhnutnou podmienkou vykonania testu SSNDQ. Predpoklad mierneho zhoršenia kvality OS Android si nevyžadoval, rovnako ako v prípade klasického testu hypotetického monopolistu, pri ktorom je jednoduchšie kvantifikovať malé, ale významné a nie prechodné zvýšenie ceny, predchádzajúce stanovenie presného štandardu zhoršenia kvality. Dôležité je len to, že zhoršenie kvality zostáva mierne, ale významné a nie prechodné.

181 Komisia teda správne posudzovala zhoršenie kvality OS Android prostredníctvom testu SSNDQ.

iv) O vernosti používateľov svojim OS

– Tvrdenia účastníkov konania

182 Podľa spoločnosti Google vernosť používateľov nebola relevantným parametrom. Hoci v roku 2015 viac ako štyria používatelia z piatich, ktorí si kúpili zariadenie s OS Android, si kúpili ďalšie zariadenie s OS Android, bolo to len vďaka úsiliu, ktoré Google vyvíjala na zachovanie kvality OS. Vernosť teda závisí od kvality OS Android, o čom svedčia viaceré dôkazy, ktoré Komisia neoprávnene zamietla. Navyše Komisia nesprávne odmieta použitie Klempererovho ekonomického modelu, ktorý preukazuje, že Google súťaží so spoločnosťou Apple o získanie zákazníkov kupujúcich svoje prvé zariadenie a že táto hospodárska súťaž má vplyv na správanie v prípade všetkých používateľov OS Android.

183 Podľa názoru Komisie vernosť používateľov bola relevantným parametrom na vylúčenie možnosti výrazného prechodu používateľov na iný OS v prípade mierneho zhoršenia kvality OS Android. Komisia rovnako tak odmietla relevantnosť výsledkov získaných použitím Klempererovho ekonomického modelu v prejednávanej veci.

– Posúdenie Všeobecným súdom

184 V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že dôvodom vernosti používateľov operačnému systému Android nebola podľa Komisie len samotná kvalita OS. Ako Komisia uviedla na základe vyhlásení OEM citovaných v odôvodneniach 524 a 534 napadnutého rozhodnutia, vysokú mieru vernosti používateľov operačnému systému Android je možné pripísať aj ťažkostiam, ktorým používatelia čelia pri prenose osobných údajov, alebo tiež nutnosti opätovnej kúpy aplikácií. Predovšetkým, ako okrem iného uviedol jeden z týchto OEM, používatelia si zvyknú na fungovanie svojho inteligentného zariadenia a nechcú sa znova učiť nový systém (pozri odôvodnenie 534 bod 3 napadnutého rozhodnutia). Vernosť používateľov však nemožno pripísať len samotnej kvalite OS, ako Komisia uviedla v odôvodnení 488 napadnutého rozhodnutia, keďže mnohí používatelia používajú neaktualizovanú verziu OS Android.

185 Po druhé vyhlásenie vedúceho pracovníka spoločnosti Google, uvedené v prílohe k žalobe, nespochybňuje význam parametra založeného na vernosti používateľov svojmu OS. V tomto vyhlásení sa poukazuje najmä na úsilie spoločnosti Google reagovať na požiadavky používateľov a vývojárov produktov Android a na rôzne techniky, ktoré tento podnik používa na posúdenie rizika prechodu používateľov k spoločnosti Apple. Vyhlásenia v tejto súvislosti sú však len vo všeobecnej rovine a vo väčšine prípadov a z väčšej časti nie sú podložené konkrétnymi dôkazmi alebo číselnými údajmi, ktoré by umožňovali posúdiť ich dosah. Pokiaľ ide konkrétnejšie o spoločnosťou Google uvádzané úsilie reagovať na požiadavky používateľov, treba uviesť, že uspokojenie používateľov nemožno vysvetliť len rizikom ich prechodu na iný OS, ale vo všeobecnosti zodpovedá skôr stratégii každého podniku, ktorý chce inovovať a reagovať na potreby svojich používateľov. Zabezpečenie spokojnosti používateľov tiež umožnilo posilniť vernosť používateľov operačnému systému Android.

186 Po tretie dôkazy, o ktoré sa Komisia opierala v napadnutom rozhodnutí, síce poukazovali na prechod na iný OS, avšak s relatívnou intenzitou. Je pravda, že Google tvrdí, že skutočnosť, že 82 % používateľov zariadení s OS Android zostalo v roku 2015 verných OS Android pri ďalšej kúpe, neumožňuje s istotou dospieť k záveru, že toto percento by ostalo rovnako vysoké aj v prípade zhoršenia kvality OS Android. Naproti tomu na základe tejto skutočnosti bolo možné uviesť, že prinajmenšom vzhľadom na vysokú mieru vernosti používateľov operačnému systému Android bol prechod používateľov na prvý pohľad nepravdepodobný. Podobne tak Komisia v odôvodnení 537 napadnutého rozhodnutia uviedla, pričom Google toto jej vyjadrenie nespochybnila, že v období rokov 2013 – 2015 len 16 % používateľov mobilných zariadení Apple používalo predtým zariadenia s OS Android. Inak povedané, prechod k spoločnosti Apple bol pravdepodobný len u malej časti používateľov, nie u značnej časti používateľov. Vyhlásenia OEM uvedené v odôvodnení 543 napadnutého rozhodnutia vyznievali v rovnakom zmysle. Aj keď OEM uznali možnosť prechodu používateľov k spoločnosti Apple, bolo to len vo výnimočných prípadoch vyznačujúcich sa dôležitými zmenami.

187 Okrem toho, hoci, ako Komisia uviedla v odôvodnení 538 napadnutého rozhodnutia, mnohí používatelia prešli koncom roka 2015 k spoločnosti Apple, bolo to z dôvodu uvedenia na trh nového inteligentného mobilného zariadenia s novými vlastnosťami. Inak povedané, dôvodom tohto prechodu nebola hospodárska súťaž medzi OS. Tento výklad potvrdzuje interný dokument spoločnosti Google, o ktorý sa táto spoločnosť opiera. Z dokumentu nazvaného „Switcher Insights“ (Informácie o prechádzajúcich používateľoch) totiž vyplýva, že prechod používateľov bol spôsobený hlavne uvedením nových zariadení na trh a nie zmenami operačných systémov.

188 Po štvrté použitie Klempererovho ekonomického modelu, uvedené v odôvodnení 551 napadnutého rozhodnutia, neumožňovalo spochybniť vernosť používateľov svojmu OS. Táto štúdia sa totiž týkala zákazníkov kupujúcich svoje prvé zariadenie a nemožno ju vykladať v tom zmysle, že používatelia by neprejavovali vernosť svojmu OS, keď sa už rozhodli.

189 Komisia sa preto mohla pri posúdení rozsahu konkurenčného tlaku zo strany spoločnosti Apple opierať o vernosť používateľov svojmu OS.

v) O citlivosti používateľov na kvalitu OS

– Tvrdenia účastníkov konania

190 Google tvrdí, rovnako ako vedľajší účastníci konania, ktorí vstúpili do konania na jej podporu, že používatelia boli citliví na akékoľvek čo i len mierne zhoršenie kvality OS Android. Kvalita je rozhodujúcim parametrom výberu spotrebiteľa, nie parametrom rovnocenným alebo vedľajším k iným parametrom, ako sú cena alebo dizajn daného produktu. Rozsiahla medializácia uvádzania nových verzií OS na trh a viaceré prieskumy sú toho dôkazom.

191 Komisia podporovaná vedľajšími účastníkmi konania, ktorí vstúpili do konania na jej podporu, spresňuje, že sa nedomnievala, že by používatelia boli necitliví na akékoľvek zmeny kvality mobilných OS, ale domnievala sa, že je nepravdepodobné, že by v reakcii na mierne zhoršenie kvality OS Android zmenili svoje nákupné návyky a prešli na iný produkt. Používatelia zohľadňujú všetky parametre a nie iba OS. Rôzne skutočnosti uvádzané spoločnosťou Google neumožňujú podporiť opačný názor.

– Posúdenie Všeobecným súdom

192 Na úvod treba uviesť, že v rozpore s tvrdením spoločnosti Google sa Komisia vôbec nedomnievala, že používatelia nepripisujú nijaký význam OS inteligentných mobilných zariadení.

193 Komisia tak v súlade so svojou rozhodovacou praxou uviedla, že OS je dôležitým parametrom pri výbere inteligentného mobilného zariadenia. Komisia však tiež zdôraznila, že nejde o jediný parameter, ktorý používatelia zohľadňujú (pozri odôvodnenie 483 napadnutého rozhodnutia). Najmä vzhľadom na to sa Komisia v uvedenom odôvodnení domnievala, že v prípade mierneho zhoršenia kvality OS Android je „nepravdepodobné“, že by používateľ zmenil svoje nákupné návyky a prešiel zo zariadenia s licencovateľným OS na zariadenie s nelicencovateľným OS.

194 Google spochybňuje okrem tohto samotného konštatovania aj dva z dôvodov, na ktorých Komisia založila svoje posúdenie. Po prvé Google uvádza, pričom nespochybňuje skutočnosť, že používateľ sa rozhoduje na základe viacerých parametrov, že pripustenie existencie viacerých parametrov nestačí na vylúčenie možnosti, že zhoršenie kvality OS môže viesť používateľov k prechodu na zariadenie s iným OS. Výsledky viacerých prieskumov potvrdzujú, že kvalita OS bola kľúčovým parametrom výberu spotrebiteľa. Po druhé Google uvádza, že v rozpore s odôvodneniami 488 až 490 napadnutého rozhodnutia neexistencia okamžitého prechodu používateľov v prípade oneskoreného prístupu k aktualizáciám OS Android nijako neumožňuje tvrdiť, že používatelia by nereagovali na zhoršenie kvality OS Android. Prístup k aktualizáciám OS Android si vyžaduje určitý čas.

195 Na jednej strane treba konštatovať, že prieskumy, na ktoré sa Google odvoláva, nemôžu účinne podporiť jej tvrdenia. V prvom, ktorým je dokument nazvaný „Switcher Insights“, vypracovaný spoločnosťou Google a spomenutý v odôvodnení 540 napadnutého rozhodnutia, sa uvádzalo, že prechody používateľov sa časovo zhodujú s uvedením nového zariadenia na trh a nie so zmenami OS. Z toho vyplýva, že používatelia pripisovali význam všetkým parametrom zariadenia a nie len samotnému OS. Tento výklad je o to prípustnejší, že prieskum preukázal rozdielnu mieru prechodu v závislosti od OEM.

196 V druhom prieskume, ktorý vypracovala spoločnosť Kantar a ktorý je spomenutý v odôvodnení 494 napadnutého rozhodnutia, sa uvádzalo, že 24 % používateľov zariadení nižšej triedy s OS Android prešlo každý rok na iný OS, v porovnaní so 14 % používateľov zariadení vyššej triedy. Je pravda, že tento prieskum odhalil, že niektorí používatelia zariadení Google Android v Spojenom kráľovstve prešli na zariadenia využívajúce iný mobilný OS. Tento prechod však nemožno vysvetliť hlavne kvalitou OS, ale inými vlastnosťami, ako sú značka alebo model, cena, jednoduchosť používania, sieť alebo operátor. To platí tým viac, že z uvedeného prieskumu vyplýva, pričom Google nespochybnila túto skutočnosť, že len veľmi malá časť používateľov prešla na zariadenie Apple z dôvodu kvality a značky OS. Inak povedané, hoci kvalita OS mohla byť dôležitým parametrom, nebola rozhodujúcim parametrom pri kúpe nového zariadenia.

197 V treťom prieskume, ktorý predložila spoločnosť Yandex a ktorý je spomenutý v odôvodnení 492 napadnutého rozhodnutia, sa uvádzalo, že väčšina používateľov zariadení s OS Android je verná tomuto OS najmä z dôvodu jeho kvality. Tento prieskum však nemôže podporiť tvrdenia spoločnosti Google. Hoci totiž 44 % používateľov vyjadrilo svoju vernosť operačnému systému Android na základe záujmu o tento OS a nie o zariadenie alebo jeho cenu, predmetný dokument relativizoval význam tohto údaja. V samotnom tomto dokumente sa uvádzalo, že nemožno vylúčiť, že títo používatelia budú zohľadňovať aj iné parametre, najmä vernosť značke alebo náklady spojené s prechodom na inú platformu. Podobne tak v záveroch prieskumu sa tiež uvádzalo, že mierne zhoršenie kvality OS Android nie je rozhodujúce pri výbere zariadenia vo fáze jeho distribúcie.

198 Na druhej strane v odôvodneniach 488 až 490 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že mnohí používatelia licencovateľných OS používajú zariadenie so staršou verziou OS Android. Google nespochybňuje toto konštatovanie. V máji 2017 tak len 7,1 % používateľov vlastnilo zariadenie s aktualizovanou verziou OS Android, ktorá bola pritom dostupná od októbra 2016. Podobne tak z odôvodnení 489 a 490 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že predaj zariadení Google Android nemal súvislosť s aktualizáciami tohto OS. Z toho teda vyplýva, že používatelia boli relatívne citliví na zmenu kvality OS Android, keďže sa zrejme uspokojili so staršími verziami uvedeného OS.

199 Komisii preto nemožno vytýkať, že sa domnievala, že vzhľadom na viacero parametrov rozhodujúcich pre výber používateľa je nepravdepodobné, že zhoršenie kvality OS Android by viedlo k prechodu používateľov zo zariadenia s licencovateľným OS na zariadenie s nelicencovateľným OS.

vi) O nákladoch spojených s prechodom na iný OS

– Tvrdenia účastníkov konania

200 Podľa názoru spoločnosti Google nutnosť znova si kúpiť aplikácie, aby mohli fungovať v operačnom systéme iOS, nebola prekážkou prechodu používateľov na tento OS. Platené aplikácie tvoria len nepatrnú časť sťahovaných aplikácií a niektoré umožňujú zabezpečiť prenosnosť predplatného. Apple tiež vynakladá veľké úsilie, aby používateľom uľahčila zmenu OS tým, že ponúka nástroje na presun aplikácií z operačného systému Android do operačného systému iOS.

201 Podľa názoru Komisie existuje mnoho ďalších faktorov, ktoré bránia používateľom prejsť na iný OS, ako sú vernosť používateľov svojmu OS, vlastnosti zariadenia a nutnosť znova si kú