NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

F. G. JACOBS

prednesené 16. septembra 2004 ( )

Vec C‑74/03

SmithKline Beecham plc

proti

Lægemiddelstyrelsen

1. V tejto veci položil Østre Landsret (Východný oblastný súd) v Dánsku dve prejudiciálne otázky týkajúce sa ustanovení Spoločenstva upravujúcich žiadosti na príslušné úrady v členských štátoch o povolenie na uvedenie liekov na trh. Uvedené ustanovenia boli v rozhodnom čase obsiahnuté v smernici Rady 65/65/EHS z 26. januára 1965 o aproximácii ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení týkajúcich sa liekov (ďalej len „smernica“)( ) zmenená a doplnená najmä smernicou Rady 87/21/EHS z 22. decembra 1986.( )

2. Článok 4 tretí odsek bod 8 písm. a) bod iii) smernice stanovil skrátené konanie o získanie takého povolenia, v ktorom sa žiadateľ mohol, na podporu svojej žiadosti, oprieť o údaje predložené vo vzťahu k inému, predtým povolenému prípravku, za predpokladu, že, okrem iného, mohol preukázať, že uvedený prípravok je v podstate podobný jeho vlastnému lieku. Judikatúra Spoločenstva, analyzovaná nižšie( ), stanovila, že na to, aby boli dva lieky v podstate podobné, musia mať inter alia totožné kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok.

3. Prvá otázka položená v tomto konaní je, či možno povedať o dvoch prípravkoch, ktoré zdieľajú rovnaké účinné látky, ale vo forme rozdielnych solí, že spĺňajú neskôr uvedené kritérium. Druhá otázka je, či bol žiadateľ v rámci skráteného konania oprávnený predložiť príslušnému úradu doplňujúcu dokumentáciu vo forme farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok, aby preukázal, že jeho liek je v podstate podobný predtým povolenému lieku.

4. Od rozhodného času boli ustanovenia Spoločenstva niekoľkokrát zmenené a v súčasnosti poskytujú jasné kladné odpovede na obe otázky.

Právny rámec

Smernica

5. V rozhodnom čase boli predmetné ustanovenia obsiahnuté najmä v kapitole II smernice, zmenenej a doplnenej najmä smernicou 87/21/EHS( ). Článok 3 smernice stanovoval, že v prípade neexistencie povolenia na úrovni Spoločenstva, mohol byť liek uvádzaný na trh v členskom štáte iba po získaní povolenia od príslušného orgánu v členskom štáte.

6. Článok 4 podrobne definoval konanie, dokumenty a informácie potrebné na získanie povolenia na uvedenie na trh od príslušných úradov členského štátu. Stanovil niekoľko možných procesných konaní na získanie vnútroštátneho povolenia na uvedenie na trh. Podľa úplného konania stanoveného v treťom odseku bode 8 musel žiadateľ o povolenie na uvedenie na trh spravidla dodať výsledky:

– „fyzikálno-chemických, biologických alebo mikrobiologických skúšok,

– farmakologických a toxikologických skúšok,

– klinických skúšok“. [neoficiálny preklad]

7. Článok 4 tretí odsek bod 8 písm. a) stanovil niekoľko alternatívnych konaní, v rámci ktorých, za určitých špecifikovaných okolností, bol žiadateľ o povolenie na uvedenie na trh oslobodený od povinnosti poskytnúť výsledky farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok, ako to za normálnych okolností vyžadoval článok 4 tretí odsek bod 8 a mohol sa namiesto toho oprieť o údaje predložené v súvislosti s iným „referenčným“ liekom, ktorý už bol povolený. Povinnosť poskytnúť úplné údaje o lieku fyzikálno-chemickej povahy nebola dotknutá. Aby mohol využiť jedno z uvedených konaní (ďalej len „skrátené konanie“) musel žiadateľ preukázať:

„iii) … že liek je v podstate podobný ako liekový prípravok, ktorý je najmenej šesť rokov v Spoločenstve povolený v súlade s platnými ustanoveniami Spoločenstva a je uvádzaný na trh v členskom štáte, v ktorom sa žiadosť podáva; … členský štát môže… predĺžiť toto obdobie na 10 rokov jednoduchým rozhodnutím vzťahujúcim sa na všetky liekové prípravky uvádzané a trh na jeho území, keď to považuje za potrebné v záujme verejného zdravia…“. [neoficiálny preklad]

8. Posledný odsek článku 4 bodu 8 písm. a) obsahoval nasledujúcu výhradu (ďalej len „výhrada“) ku konaniam zavedeným uvedeným ustanovením:

„V prípadoch, keď je liek určený na iné terapeutické použitie, ako je použitie iného na trh uvádzaného lieku, alebo ak sa má podávať iným spôsobom alebo v iných dávkach, musia byť predložené výsledky príslušných farmakologických a toxikologických a/alebo príslušných klinických skúšok.“ [neoficiálny preklad]

9. V dôsledku výhrady bolo teda zavedené ďalšie konanie na získanie povolenia na uvedenie na trh, často nazývané a v tomto dokumente označované ďalej len ako zmiešané skrátené konanie. Podľa uvedeného konania musel žiadateľ poskytnúť iba výsledky takých farmakologických, toxikologických a klinických skúšok, ktoré boli primerané vo svetle rozdielu v terapeutickom použití, spôsobe podávania alebo dávky v porovnaní s inými na trh uvádzanými liekmi. Inak sa žiadateľ opieral o údaje týkajúce sa referenčného lieku, ktorý musel špecifikovať podľa článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bod iii). Zmiešané skrátené konanie preto predstavovalo prechodný postup medzi skráteným a normálnym konaním z hľadiska dôkazného bremena uloženého žiadateľovi. Aktuálne údaje, ktoré musel žiadateľ predložiť v súlade so zmiešaným skráteným konaním, sa označovali ako „premosťovacie údaje“.

10. Preambuly smernice a smernice 87/21 vrhajú svetlo na ciele v pozadí článku 4 smernice. Prvé odôvodnenie smernice jasne uviedlo, že prvoradým účelom v pozadí všetkých pravidiel upravujúcich povolenie na uvedenie liekov na trh je ochrana verejného zdravia. Druhé odôvodnenie však zdôraznilo, že k uvedenému cieľu treba dospieť prostriedkami, ktoré by nebránili v rozvoji farmaceutického priemyslu alebo obchodu s liekmi v rámci Spoločenstva. Ako naznačilo tretie a štvrté odôvodnenie, rozpory medzi vnútroštátnymi ustanoveniami by bránili obchodu s liekmi, a preto mali byť odstránené.

11. Smernica 87/21 zaviedla znenie článku 4 tretieho odseku bodu 8, ktoré bolo účinné v rozhodnom čase. Jej druhé odôvodnenie odôvodňovalo ustanovenie na základe toho, že „skúsenosť ukázala, že je žiaduce presnejšie určiť prípady, v ktorých netreba poskytovať výsledky farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok za účelom získania povolenia pre liek, ktorý je v podstate podobný povolenému prípravku a pritom zabezpečiť, že nebudú znevýhodňované inovátorské podniky“ [neoficiálny preklad]. Štvrté odôvodnenie tiež upriamovalo pozornosť na existenciu dôvodov verejného záujmu na neuskutočňovaní opakovaných skúšok na ľuďoch a zvieratách bez presvedčivého dôvodu.

Upozornenie žiadateľom

12. Pokyny týkajúce sa povahy skúšok požadovaných na to, aby sa vyhovelo rozličným konaniam stanoveným v článku 4 smernice bolo zakotvené v prílohe smernice Rady 75/318/EHS z 20. mája 1975 o aproximácii právnych predpisov členských štátov, týkajúcich sa analytických farmakotoxikologických a klinických noriem a protokolov, súvisiacich s testovaním liekov,( ) zmenenej a doplnenej smernicou Komisie 91/507/EHS z 19. júla 1991.( )

13. Príloha vyžadovala, aby boli žiadosti o povolenie na uvedenie na trh predkladané spôsobom, ktorý vezme do úvahy pokyny uverejnené Komisiou ako „Pravidlá pre lieky v Európskom spoločenstve“, zväzok II: Upozornenie pre žiadateľov o povolenie na uvedenie humánnych liekov na trh v členských štátoch Európskeho spoločenstva (všeobecne známe a ďalej len ako „Upozornenie pre žiadateľov“).

14. Oddiel 5 kapitoly 1 Upozornenia pre žiadateľov vo vydaní z roku 1998 sa zaoberal skrátenými žiadosťami o povolenie na uvedenie na trh. Bod 5.4 bol nazvaný „iné skrátené žiadosti“. Obsahoval tabuľku stanovujúcu doplňujúce údaje zvyčajne požadované vo vzťahu k rôznym typom skrátených žiadostí. Stĺpec a) tabuľky sa týkal žiadostí, pri ktorých má liek, na ktorý sa žiada povolenie „rozdielne komplexy/deriváty solí/esterov (s rovnakou liečebne účinnou časťou)“, pričom liečebne účinnou časťou je tá časť prípravku, ktorá je predovšetkým zodpovedná za jeho terapeutický účinok u užívateľa. Uviedol nasledujúce doplňujúce údaje, podľa potreby:

„Dôkaz, že nedošlo k zmene vo farmakokinetike liečebne účinnej časti, farmakodynamike a/alebo v toxicite, ktoré by mohli zmeniť profil bezpečnosti/účinnosti (inak treba posudzovať ako novú účinnú látku).“ [neoficiálny preklad]

15. V zneniach Upozornenia pre žiadateľov, ktoré boli vydané od mája 2001 (a preto po žiadostiach o povolenie na uvedenie na trh, o ktoré ide v tomto konaní) je vo vzťahu k významu pojmu novej účinnej látky zahrnuté nasledujúce vysvetlenie:

„Definícia toho, čo treba chápať pod pojmom nová účinná látka je uvedená v prílohe III tejto kapitoly.

Účinná(-é) látka(-tky) vo forme rozdielnych solí, esterov, derivátov, atď., ale s rovnakou aktívnou liečebne účinnou časťou by (za normálnych okolností) nemala byť považovaná za novú účinnú látku, iba ak sa navzájom významne odlišujú vo vlastnostiach týkajúcich sa bezpečnosti alebo účinnosti. Dôkaz o rovnakých vlastnostiach týkajúcich sa bezpečnosti a účinnosti rozdielnych solí, esterov, iných derivátov účinnej látky by mal byť poskytnutý žiadateľom, keď tvrdí, že liek, na ktorý je predkladaná žiadosť, je v podstate podobný povolenému lieku obsahujúcemu inú soľ, ester alebo iný derivát rovnakej účinnej látky. (Pozri prílohu IV tejto kapitoly).

Rozhodnutie o tom, či má byť odlišná forma účinnej látky klasifikovaná ako nová účinná látka, by malo byť prijaté príslušnými orgánmi členských štátov/EMEA (Európskej agentúry pre lieky) podľa okolností konkrétneho prípadu.“ [neoficiálny preklad]

16. Príloha IV kapitoly 1 zväzku 2A reprodukuje stĺpec a) tabuľky predtým obsiahnutej v bode 5.4 znenia Upozornenia žiadateľom z roku 1998, uvedenej vyššie.( )

Rozsudok vo veci Generics (UK) a i.

17. V rozsudku Generics (UK) a i.( ) Súdny dvor zvažoval význam podstatnej podobnosti na účely článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a). Zdôraznil, že požiadavku podstatnej podobnosti treba vykladať vo svetle hlavného účelu smernice, ktorým je ochrana verejného zdravia, tak, aby nedošlo k žiadnej úľave na požiadavke bezpečnosti a účinnosti uloženej všetkým liekom.( )

18. Súdny dvor ďalej vyslovil, že liek je v podstate podobný inému lieku „keď spĺňa kritériá toho, že má rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok, má rovnakú liekovú formu a je bioekvivalentný, iba ak je zjavné, vo svetle vedeckého poznania, že sa podstatne odlišuje od pôvodného lieku, čo sa týka bezpečnosti alebo účinnosti“. [neoficiálny preklad] Súdny dvor tiež uviedol, že príslušný orgán členského štátu nemôže nezohľadniť uvedené tri kritériá, keď sa od neho požaduje, aby rozhodol, či sú dva lieky v podstate podobné.( )

19. Súdny dvor zastával názor, že kritériá kvalitatívneho a kvantitatívneho zloženia účinných látok, liekovej formy a bioekvivalencie pomôžu zabezpečiť, aby mal nový liek rovnakú bezpečnosť a účinnosť ako jeho referenčný liek. Avšak Súdny dvor stále považoval za potrebné pridať záverečnú podmienku, že dva prípravky by sa nemali inak v podstate odlišovať v oblasti ich bezpečnosti a účinnosti. Potrebu záverečnej podmienky vysvetlil tým, že poznamenal, že „liek, ktorý spĺňa tri uvedené kritériá… môže napriek tomu prinášať otázky bezpečnosti týkajúce sa jeho pomocných látok“.( )

Nasledujúce zmeny a doplnenia

20. Od rozhodného času bola smernica nahradená smernicou Rady 2001/83 zo 6. novembra 2001 (ďalej len „nová smernica“).( ) V počiatočnom období zostalo skrátené konanie, teraz v článku 10 ods. 1 písm. a) bod iii) novej smernice, v podstate rovnaké ako v znení platnom v rozhodnom čase. Počas uvedeného obdobia bola príloha I novej smernice zmenená a doplnená smernicou Komisie 2003/63/ES z 25. júna 2003.( ) Časť II prílohy sa zaoberala týmto: „osobitná spisová dokumentácia povolenia na umiestnenie na trh a požiadavky“. V bode 2 uvedeného dokumentu bolo uvedené, že aby bola preukázaná zásadná podobnosť, musia žiadosti v rámci skráteného konania obsahovať toto: „ak je to uplatniteľné, doplňujúce údaje na preukázanie rovnocennej bezpečnosti a účinnosti rôznych solí, esterov alebo iných derivátov povolenej účinnej látky“. Obdobne bolo v bode 3 uvedené, že:

„Ak účinná látka podstatou podobného lieku obsahuje rovnakú terapeuticky [liečebne – neoficiálny preklad] účinnú časť molekuly ako pôvodne povolený výrobok [prípravok – neoficiálny preklad], ale je vo forme inej soli, esteru, komplexu alebo iného derivátu [komplexom/derivátom inej soli/esteru – neoficiálny preklad] tak sa preukazuje, že sa nezmenení [nezmení – neoficiálny preklad] farmakokinetika tejto účinnej časti molekuly, farmakodynamika a/alebo toxicita, ktoré by mohli mať vplyv na vzťah bezpečnosti a účinnosti. Ak to tak nie je, táto kombinácia (derivát) sa posudzuje ako nová účinná látka.“

21. Skrátené konanie bolo potom zásadne zmenené smernicou 2004/27/ES z 31. marca 2004.( ) Podľa článku 10 ods. 1 novej smernice v zmenenom a doplnenom znení, koncept podstatnej podobnosti bol nahradený (v podstate analogickou) požiadavkou na žiadateľov aby preukázali, že prípravok je generikom referenčného lieku, ktorý bol povolený počas nie menej ako ôsmich rokov. Článok 10 ods. 2 písm. b) definuje generický liek ako:

„… liek, ktorý má rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok a rovnakú liekovú formu ako referenčný liek a ktorého bioekvivalencia s referenčným liekom bola preukázaná príslušnými štúdiami biologickej dostupnosti. Bude sa mať za to, že rozličné soli, estery, étery, izoméry, zmesi izomérov, komplexy alebo deriváty účinnej látky sú rovnakou účinnou látkou, iba ak sa podstatne líšia vo svojich vlastnostiach s ohľadom na bezpečnosť a/alebo účinnosť. V takých prípadoch musia byť žiadateľom dodané doplňujúce informácie poskytujúce dôkaz bezpečnosti a/alebo účinnosti rozličných solí, esterov alebo derivátov povolenej účinnej látky.“

Skutkový stav

22. V tejto veci SmithKline Beecham plc (ďalej len „SmithKline Beecham“), farmaceutický podnik, napáda platnosť povolení na uvedenie na trh udelených zo strany Lægemiddelstyrelsen, ktorý je príslušným orgánom v Dánsku, dvom iným farmaceutickým podnikom, Synthon BV a Genthon BV (ďalej len „Synthon a Genthon“), obe patriace do skupiny Synthon.

23. SmithKline Beecham je v súčasnosti držiteľom povolenia na uvedenie na trh týkajúceho sa lieku Seroxat. Účinná látka v Seroxate má formu polohydrátu hydrochloridu paroxetínu v dávkach 20 mg a 30 mg. Prvé povolenie na uvedenie na trh pre Seroxat pochádza z roku 1993.

24. V júli 1999 predložili Synthon a Genthon do značnej miery rovnaké žiadosti o povolenie na uvedenie paroxetínu „Synthon“ a paroxetínu „Genthon“ na trh (ďalej len „prípravok Synthon“). Ich žiadosti boli podané v súlade so skráteným konaním, citujúc Seroxat ako referenčný liek. Rovnako ako Seroxat prípravok Synthon obsahuje paroxetín, ale vo forme odlišnej soli, mezylátu paroxetínu.

25. Na dôvažok k dokumentácii, ktorú boli povinní predložiť v rámci skráteného konania, Synthon a Genthon tiež predložili výsledky vybraných farmakologických a toxikologických skúšok na zvieratách typu uvedeného v prílohe k smernici 75/318/EHS zmenenej a doplnenej smernicou 91/507/ES. Lægemiddelstyrelsen si následne vyžiadal ďalšie informácie.

26. Synthon a Genthon nepredložili výsledky klinických skúšok na pacientoch, ale požiadali o udelenie výnimky na základe toho, že účinky ich prípravkov na ľudí boli nepriamo zdokumentované bioekvivalenciou k referenčnému lieku Seroxat skúšanému na množstve zdravých dobrovoľníkov.

27. V októbri 2000 udelil Lægemiddelstyrelsen povolenia na uvedenie na trh pre Synthon a Genthon vo vzťahu k prípravku Synthon.

Vnútroštátne konania a prejudiciálne otázky

28. SmithKline Beecham podala na Østre Landsret žalobu s cieľom poprieť zákonnosť rozhodnutia Lægemiddelstyrelsen povoliť prípravok Synthon.

29. Tvrdí, že Seroxat a prípravok Synthon si nie sú navzájom v podstate podobné, pretože obsahujú odlišné, hoci príbuzné, účinné látky. Účinnou látkou v Seroxate je polohydrát hydrochloridu paroxetínu, zatiaľ čo účinnou látku v prípravku Synthon je mezylát paroxetínu, iná paroxetínová soľ. Podľa kritéria podstatnej podobnosti by malo byť ihneď zjavné, či sú dva prípravky v podstate podobné alebo nie. Skutočnosť, že boli potrebné ďalšie údaje na to, aby sa preukázala zásadná podobnosť je dostatočná na potvrdenie toho, že účinné látky v Seroxate a v prípravku Synthon sú rozdielne. Predloženie ďalších podrobných údajov vo forme farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok v kontexte skráteného konania je povolené len v súlade s výhradou, menovite keď je nový prípravok zamýšľaný na odlišnú terapeutickú indikáciu alebo sa má podávať odlišnou cestou alebo v odlišných dávkach.

30. Østre Landsret rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:

„1. Umožňuje článok 4 tretí odsek bodu 8 písm. a) bodu iii) prvej smernice týkajúcej sa liekov (smernica 65/65/EHS v znení zmien a doplnení) povolenie lieku skráteným konaním, keď je forma soli účinnej látky prípravku zmenená vo vzťahu k forme použitej pri referenčnom prípravku?

2. Môže byť pri žiadosti o vydanie povolenia na uvedenie na trh použité skrátené konanie, ak žiadateľ sám alebo na žiadosť vnútroštátneho orgánu zdravotníctva predloží doplňujúcu dokumentáciu vo forme určitých farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok, aby tak preukázal, že prípravok je ,v podstate podobný‘ referenčnému prípravku?“

31. Písomné pripomienky boli doručené od SmithKline Beecham, Synthon a Genthon, dánskej, holandskej, portugalskej vlády, vlády Spojeného kráľovstva a od Komisie, z ktorých všetci, s výnimkou holandskej a portugalskej vlády, predniesli na pojednávaní ústne vyjadrenia.

Posúdenie

32. Z uznesenia vnútroštátneho súdu a z podaní predložených Súdnemu dvoru je jasné, že obe prejudiciálne otázky sú úzko prepojené. Jedným z argumentov proti tvrdeniu, že dva prípravky môžu byť v podstate podobné napriek zmene soli účinnej látky (problém nadnesený v prvej otázke) je, že žiadateľ by potom vo všeobecnosti musel predložiť doplňujúce údaje, aby preukázal, že sa prípravky nelíšili v oblasti ich bezpečnosti a účinnosti, o čom sa tvrdí, že je to neprípustné (problém nadnesený v druhej otázke). Preto navrhujem posudzovať obe otázky spoločne.

33. Synthon a Genthon, Dánsko, Holandsko a Komisia podporujú kladnú odpoveď na položené otázky, rovnako ako v skutočnosti Portugalsko. SmithKline Beecham a Spojené kráľovstvo tvrdia, že na obe otázky treba odpovedať záporne.

34. Samotné znenie smernice zjavne neposkytuje riešenie prejudiciálnych otázok. Význam podstatnej podobnosti nie je definovaný. Tiež nie je celkom jasné, či sa na doplňujúce údaje, ktoré môžu byť predložené v kontexte skráteného konania, vzťahujú nejaké obmedzenia.

35. Judikatúra Súdneho dvora je podobne otvorená výkladu. Už citovaný rozsudok Generics (UK) a i. podrobne nešpecifikuje, čo to znamená „rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok“. Z podaní Súdnemu dvoru sa zdá, že pojem „účinná látka“ je používaný na označenie tak celej molekuly tvoriacej aktívnu zložku a, keď je uvedená zložka v podobe soli, označenie časti molekuly (často označovanú ako „liečebne účinná časť“), ktorá má terapeutický účinok na užívateľa lieku.

36. Čo sa týka údajov, ktoré môže žiadateľ predložiť, judikatúra sa dosiaľ zaoberala viac okolnosťami, za ktorých sa môže žiadateľ vyhnúť dodaniu údajov tým, že sa oprie o údaje dodané skôr na podporu iného prípravku.

37. V dôsledku toho sa podania na Súdny dvor z väčšej časti zamerali všeobecnejšie na štruktúru smernice; ciele, ktoré sú v jej pozadí; a relevanciu iných ustanovení práva Spoločenstva a Upozornenia žiadateľom.

Štruktúra smernice

38. Spojené kráľovstvo a SmithKline Beecham zdôrazňujú dôležitosť rozdielu medzi skráteným konaním upraveným v článku 4 treťom odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) a zmiešaným skráteným konaním zavedeným výhradou pre štruktúru smernice. Ako je uvedené v ich podaniach, toto rozlíšenie by bolo zbavené svojho zmyslu, ak by definícia podstatnej podobnosti prijatá Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. mala byť zmiernená a pokiaľ by obvyklé predloženie doplňujúcich údajov bolo dovolené za širších okolností než tých, ktoré sú výslovne alebo nepriamo uvedené vo výhrade.

39. Tvrdia, že definícia podstatnej podobnosti podaná Súdnym dvorom sa má vykladať v tom zmysle, že keď sú stanovené kritériá splnené, možno s určitosťou predpokladať, že obidva prípravky predložené na porovnanie budú mať rovnaký profil bezpečnosti a účinnosti. Posledná podmienka, totiž že oba prípravky by sa nemali významne odlišovať v ich bezpečnosti a účinnosti, má byť použitá iba ako dodatočná poistka alebo otázka „poslednej záchrany“, aby sa zabránilo riziku, že zmena pomocných látok zníži bezpečnosť alebo účinnosť nového prípravku.

40. No, ak by sa pristúpilo k tomu, že dve soli zdieľajúce rovnakú liečebne účinnú časť predstavujú rovnakú účinnú látku, uvedené kritérium už nebude viac vhodným meradlom rovnocennosti v oblasti bezpečnosti a účinnosti. Nahradenie jednej soli inou soľou by mohlo ovplyvniť terapeutickú účinnosť zlepšením alebo znížením vstrebávania látky a jej biologickej dostupnosti pre organizmus, alebo by mohlo ovplyvniť jej toxický potenciál alebo stabilitu, čo by mohlo vyústiť do nepriaznivých účinkov.

41. V dôsledku toho by žiadateľ zvyčajne musel predložiť doplňujúce údaje, aby preukázal, že napriek zmene formy soli nedošlo k žiadnej významnej odlišnosti, čo sa týka bezpečnosti a účinnosti dvoch posudzovaných prípravkov. Posledná podmienka kritérií Súdneho dvora v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. by musela by uplatnená vo väčšine ak nie vo všetkých takých situáciách. Už by nebola oddelená od kritéria účinnej látky, v skutočnosti by ho nahradila. Navyše žiadateľ by mohol predložiť premosťovacie údaje v širšom rozsahu okolností ako je určené (výslovne alebo implicitne) výhradou.

42. Uvedené tvrdenia ma nepresvedčili.

43. Vzhľadom na znenie druhej otázky, ktorá jasne vyvstala z tejto línie argumentácie, je potrebné na úvod uviesť, že podľa mojej mienky neexistuje všeobecné pravidlo brániace predloženiu doplňujúcich údajov v kontexte skráteného konania. Na uvedenú otázku by preto podľa môjho názoru mala byť daná kladná odpoveď.

44. Uvedené vyplýva z textu predmetných ustanovení. Je stanovené, že skrátené konanie je možné, ak môže žiadateľ preukázať, okrem iných vecí, zásadnú podobnosť. Z toho jasne vyplýva, že žiadateľ môže predložiť všetky dôkazy požadované na takéto preukázanie.

45. Podobne nič vo výhrade nenaznačuje, že doplňujúce údaje môžu byť predložené len pri použití tohto ustanovenia. Údaje predložené v rámci výhrady a tie, ktoré sú uvedené v článku 4 treťom odseku bode 8 písm. a) bode iii), slúžia totiž v zásade rozdielnym cieľom. Tie prvé majú za cieľ nahradiť nedostatok podstatnej podobnosti, zatiaľ čo tie druhé majú preukázať existenciu podstatnej podobnosti.

46. Z kritérií prijatých Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. sa tiež zdá, že na preukázanie podstatnej podobnosti môžu byť niekedy potrebné doplňujúce údaje. Komisia napríklad tvrdí, že žiadateľ v rámci skráteného konania môže potrebovať dodať dokumentáciu, aby preukázal bioekvivalenciu svojho prípravku s referenčným liekom. Doplňujúce údaje môžu byť tiež potrebné na preukázanie toho, že dva prípravky, ktoré inak spĺňajú kritériá stanovené Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i., sa nelíšia v ich bezpečnosti a účinnosti v dôsledku, napríklad, rozdielností v použitých pomocných látkach alebo (v prípade uvedenom zo strany Synthon a Genthon) zmeny spôsobu syntetizácie použitého pri výrobe účinnej látky.

47. Vo všeobecnosti si myslím, že by bolo veľmi nešťastné a dosť v rozpore so štruktúrou smernice, keby boli stanovené obmedzenia na údaje, ktoré môžu byť dodané žiadateľom v rámci skráteného konania, buď na požiadanie príslušného orgánu, alebo na základe jeho vlastnej iniciatívy. S výhradou osobitných zásad týkajúcich sa ochrany údajov počas stanovenej lehoty je správnou zásadou, zjavnou v mnohých aspektoch predmetných pravidiel Spoločenstva, zásada maximalizovať údaje dostupné príslušnému orgánu pri jeho rozhodovaní o tom, či udeliť povolenie.

48. Teda sa mi zdá, že predmetným problémom nie je to, či môžu byť doplňujúce údaje predložené v kontexte skráteného konania, ale skôr to, či ak by dve soli s rovnakou liečebne účinnou časťou boli považované za predstavujúce rovnakú účinnú látku, by boli doplňujúce údaje príliš často požadované v rámci skráteného konania, zahmlievajúc tak rozlíšenie medzi uvedeným konaním a zmiešaným skráteným konaním.

49. Súhlasím, že existuje riziko prílišného rozšírenia kritérií podstatnej podobnosti a tým prílišného spoľahnutia sa na poslednú podmienku Súdneho dvora v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. a tým narušenia rozlišovania medzi oboma konaniami, čo je v rozpore so štruktúrou smernice.

50. Nie som však presvedčený o tom, že výklad podstatnej podobnosti podporovaný zo strany Synthon a Genthon, Dánska, Holandska, Portugalska a Komisie by neprimerane rozšíril okolnosti, za ktorých môžu byť dva prípravky v podstate podobné.

51. Naopak, zdal by sa mi ako príliš úzky taký výklad podstatnej podobnosti, ktorý by požadoval, aby mali prípravky účinné látky s presne rovnakou molekulárnou štruktúrou na to, aby mohli byť zaradené ako v podstate podobné.

52. Znenie smernice nešpecifikuje, že dva prípravky majú byť totožné, aby mohlo nastúpiť skrátené konanie, musia byť iba v podstate podobné. Určité typy rozdielov medzi dvoma prípravkami sú preto jasne prípustné.

53. Ani potreba úplnej zhody na molekulárnej úrovni medzi účinnými zložkami nevyplýva z kritéria identifikovaného Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i., že v podstate podobné prípravky majú mať rovnaké kvantitatívne a kvalitatívne zloženie účinných látok. Ako je uvedené vyššie, zdá sa, že pojem účinná látka je niekedy používaný na označenie aktívnej liečebne účinnej časti účinnej látky, ako aj látky samotnej.

54. Medzi účastníkmi konania je široká zhoda v tom, že je realistickejšie sústrediť sa na liečivý účinok ako na presnú molekulárnu štruktúru účinných zložiek pri posudzovaní toho, či sú dva prípravky spôsobilé podstatnej podobnosti.

55. Komisia teda tvrdí, že liečivý účinok lieku vo forme soli zvyčajne závisí od aktívnej liečebne účinnej časti soli a nie od pripojených častí molekuly.

56. Obdobne Holandsko odlišuje, v prípade, keď je účinná zložka lieku v podobe soli, medzi pozitívnou časťou soli, ktorú popisuje ako účinnú látku, a negatívnou časťou, ktorú nazýva inertným prvkom. Po rozpustení sa dve časti soli oddelia. Pozitívna časť zabezpečuje účinok lieku.

57. Synthon a Genthon tvrdia, vo vzťahu k prípravkom, ktoré sú predmetom konania pred vnútroštátnym súdom (menovite Seroxat a prípravok Synthon), že oba závisia od pozitívnej časti soli, ktorá je ich účinnou zložkou na dosiahnutie liečivého účinku na pacienta. Negatívna časť soli, ktorá je v oboch prípravkoch odlišná, je iba inertným prvkom, ktorý umožňuje výrobu prípravkov vo forme tabliet. V oboch prípadoch sa pozitívna časť vstrebáva do krvného obehu a prepravuje a metabolizuje v celom tele. Naopak inertná časť každého prípravku prejde zažívacím traktom bez vstrebania a bez toho, aby mala akýkoľvek účinok na telo.

58. Na pojednávaní dánska vláda tiež položila dôraz na to, čo sa stane s účinnou zložkou potom, čo bola podaná pacientovi. V prípade soli sa zvyčajne dve časti soli oddelia. Liečebne účinná časť sa vstrebe, zatiaľ čo druhú časť telo vylúči.

59. Uvedené podania naznačujú, že možno často spraviť analógiu medzi liečebnou neúčinnou časťou soli, keď je účinná zložka vo forme soli, a akýmkoľvek iným inertným prvkom lieku. V rozsahu, v akom je taká analýza správna, by sa zdalo nerozumným vylúčiť zásadnú podobnosť vo všetkých prípadoch, v ktorých je uvedená časť zmenená, ale liečebne účinná časť dvoch prípravkov zostáva rovnaká. Treba pripustiť, rovnako ako v prípade pomocných látok, že vždy existuje riziko toho, že zmena v pripojenej časti soli vyústi do zmeny bezpečnosti a účinnosti prípravku. Posledná podmienka kritérií v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. však slúži na obranu pred práve takým rizikom.

60. Preto zastávam názor, že by nenarušilo štruktúru smernice, keby sa pristúpilo k tomu, že dva prípravky s účinnými zložkami, ktoré zdieľajú rovnakú liečebne účinnú časť, zdieľajú rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok.

61. Na potvrdenie toho, či je taký výklad ozaj správny, je však tiež potrebné zvážiť, či je v súlade s cieľmi, ktoré sú v pozadí režimu povolenia na uvedenie na trh a s rôznymi inými ustanoveniami práva Spoločenstva, ktorými sa argumentovalo pred Súdnym dvorom.

Ciele v pozadí režimu povolenia na uvedenie na trh

62. Ako vyplýva z odôvodnení smernice a ako Súdny dvor vyslovil, pri výklade pravidiel Spoločenstva upravujúcich vydávanie povolení na uvedenie na trh v členských štátoch sú relevantné štyri ciele: ochrana verejného zdravia, vyhnutie sa nepotrebných skúškam na ľuďoch a zvieratách, ochrana záujmov inovátorských farmaceutických spoločností a podpora vnútorného trhu s liekmi, v neposlednom rade zabezpečením harmonizovaného prístupu zo strany príslušných orgánov v členských štátoch.

Ochrana verejného zdravia

63. Čo sa týka prvoradého cieľa, ochrany verejného zdravia, ktorý musí byť v pozadí všetkých právnych predpisov upravujúcich povoľovanie liekov, tak Spojené kráľovstvo, ako aj SmithKline Beecham, poukazujú na okolnosti, za ktorých sa môžu rozdielne formy solí rovnakej účinnej zložky líšiť v ich bezpečnosti a účinnosti.

64. Nezdá sa mi však, že by nastalo riziko pre verejné zdravie, keby sa zistilo, že dve formy solí s rovnakou liečebne účinnou časťou majú schopnosť podstatnej podobnosti. Následky zmeny formy soli, označené Spojeným kráľovstvom a SmithKline Beecham, nepreukazujú niečo iné.

65. Pokiaľ sa tieto následky týkajú biologickej dostupnosti, tieto tak či tak zabránia tomu, aby bola zistená zásadná podobnosť z dôvodu, že treba tiež preukázať bioekvivalenciu. Keď sa následky týkajú stability a toxicity, tieto vyústia do rozdielu v bezpečnosti a účinnosti medzi prípravkami a budú zachytené poslednou podmienkou kritérií stanoveného Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i.

Vyhnutie sa nepotrebným skúškam

66. Ako tvrdí Komisia, Dánsko, Synthon a Genthon, cieľ vyhnutia sa nepotrebným skúškam na ľuďoch a zvieratách jasne hovorí v prospech výkladu podstatnej podobnosti, ktorý by v zásade mohol zahŕňať rozdielne formy solí zdieľajúce rovnakú liečebne účinnú časť. Namiesto toho, aby musel zhromaždiť celkom nový súbor údajov s rozličnými skúškami, ktoré by to zahŕňalo, žiadateľ sa môže oprieť z veľkej časti o údaje predložené v súvislosti s referenčným liekom.

Zabezpečenie toho, že nie sú znevýhodňované inovátorské farmaceutické spoločnosti

67. Spojené kráľovstvo tvrdí, že kritérium podstatnej podobnosti by malo byť prísne, aby udržalo spravodlivú rovnováhu medzi záujmami inovátorských podnikov a spoločností vyrábajúcich generiká, ktorú mienila dosiahnuť smernica a rozsudok Súdneho dvora v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i.

68. Nesúhlasím.

69. Ochrana záujmov inovátorských farmaceutických spoločností sa podľa môjho názoru v prvom rade odráža v lehote šiestich alebo desiatich rokov ochrany údajov, ktorá je upravená v článku 4 treťom odseku bode 8 písm. a) bode iii). Požiadavka podstatnej podobnosti slúži najmä a predovšetkým na ochranu verejného zdravia.

70. Navyše Komisia poukazuje na možnosť, že ak by sa na rozdielne formy solí s rovnakou liečebne účinnou časťou nikdy nemohlo nahliadať ako na v podstate podobné, farmaceutické spoločnosti by mohli umelo predlžovať im priznanú lehotu ochrany údajov a to stiahnutím prípravku z trhu krátko pred vypršaním tejto lehoty ochrany údajov a uvedením inej verzie prípravku s rovnakou účinnou látkou, ale vo forme odlišnej soli.

71. V rozsahu, v akom takéto riziko naozaj existuje, sa zdá, že by bolo obmedzené výkladom podstatnej podobnosti uprednostňovaným Komisiou, Dánskom, Holandskom a Synthon a Genthon.

Vnútorný trh farmaceutických prípravkov a postup vzájomného uznávania

72. Podľa SmithKline Beecham pojem podstatnej podobnosti musí dostať význam, ktorý môžu príslušné orgány členských štátov uviesť do praxe bez váhania jednoduchým a priamočiarym spôsobom, zaistiac tak harmonizovaný prístup v rámci Spoločenstva. Spoločný prístup je osobitne dôležitý z dôvodu postupu vzájomného uznávania, na základe ktorého žiadateľ, ktorý dostane povolenie na uvedenie na trh v jednom členskom štáte, môže na tomto základe dostať povolenia v iných členských štátoch bez toho, aby musel v každom prípade podať úplnú žiadosť. Z dôvodu nedostatku zhody z hľadiska bezpečnosti a účinnosti, príbuzné ale odlišné soli vyžadujú súhrnnejšie zhodnotenie, ktoré treba uskutočniť podľa okolností konkrétneho prípadu. Ak by boli prípravky obsahujúce takéto soli napriek tomu považované za spôsobilé podstatnej podobnosti, vyvstáva riziko odchýlok v prístupe medzi príslušnými orgánmi a spolu s tým aj možnosť účelového výberu najvýhodnejšej jurisdikcie zo strany farmaceutických spoločností.

73. Súhlasím, že kritérium podstatnej podobnosti by malo byť čo najjasnejšie a najobjektívnejšie. Druhé odôvodnenie preambuly smernice 87/21/EHS naznačuje zámer zákonodarcu presnejšie stanoviť prípady, v ktorých žiadateľ o povolenie na uvedenie na trh nemusí poskytovať úplný rozsah údajov. Identifikácia ľahko uplatniteľných štandardov je zjavne nápomocná hladkému fungovaniu postupu vzájomného uznávania, a preto slobodnému pohybu farmaceutických prípravkov.

74. Ako všeobecné konštatovanie treba uviesť, že sa nedá vyhnúť určitej miere voľnej úvahy príslušných orgánov členských štátov pri posudzovaní žiadostí v súlade so skráteným konaním, ako je zrejmé z poslednej podmienky kritérií stanovených Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. Príslušné orgány budú musieť zaujať stanovisko, či napríklad zmena pomocných látok v novom prípravku oproti referenčnému lieku bude viesť k nejakej podstatnej odlišnosti týkajúcej sa bezpečnosti a účinnosti.

75. Netreba preceňovať negatívne dôsledky pre postup vzájomného uznávania. V rámci každého konania o povolenie na uvedenie na trh vyvstáva určité riziko, že príslušné orgány v členských štátoch nebudú súhlasiť s vhodnosťou udeleného povolenia. Presne z dôvodu nezmenšiteľného prvku voľnej úvahy obsiahnutého v režime povolení stanovujú pravidlá Spoločenstva systém na vyriešenie takýchto nezhôd.( ) Tento systém sa mi zdá ako úplne dostačujúci na vylúčenie obáv z odchýlok a účelového výberu najvýhodnejšej jurisdikcie.

76. Môj celkový záver týkajúci sa cieľov režimu povolenia na uvedenie na trh je preto ten, že cieľ vyhnutia sa nepotrebným skúškam na ľuďoch a zvieratách nasvedčuje záverom, že dva prípravky môžu byť v podstate podobné, keď majú rovnakú liečebnú účinnú časť, ale majú formu rozdielnych solí. Žiaden z iných cieľov nevyžaduje odlišný záver.

Iné ustanovenia práva Spoločenstva

77. SmithKline Beecham a Spojené kráľovstvo argumentujú rôznymi hľadiskami pravidiel Spoločenstva uplatniteľnými v odvetví farmácie, aby poskytli nepriamu podporu domnienke, že rozdielne formy solí účinnej látky nemôžu byť nikdy v podstate podobné.

78. Po prvé odkazujú na časť 1 prílohy smernice 75/318/EHS. Tvrdia, že spôsob, akým je tam opísané kvalitatívne zloženie lieku, implikuje, že za účinnú zložku lieku treba v prípade solí považovať tak aktívnu liečebne účinnú časť, ako aj pripojenú časť molekuly, a tak ju treba identifikovať.

79. Je pravdou, že generálny advokát Ruiz-Jarabo Colomer uviedol, keď v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. navrhoval kritériá podstatnej podobnosti, že to, čo bolo myslené zložením lieku, bolo jasne opísané v prílohe.( ) No jeho dôvodom na odkázanie na prílohu bolo preukázať, že ani pomocné látky, ani vonkajší obal lieku neboli relevantné pre zloženie lieku.

80. Čo sa mňa týka, nemyslím si, že pre tieto účely môže byť príloha rozhodná. V rozhodnom čase slúžila na určenie informácií a dokumentov, ktoré museli byť pripojené k žiadostiam o povolenie na uvedenie na trh. V uvedenom kontexte dáva zmysel, že musí byť vyčerpávajúco popísané kvalitatívne zloženie účinnej zložky. Pri výklade kritéria podstatnej podobnosti špecifikovanom Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. sa uplatňujú odlišné úvahy.

81. Spojené kráľovstvo a SmithKline Beecham tiež odkazujú na nariadenie Komisie (ES) č. 541/95 z 10. marca 1995, ktoré sa týka preskúmania zmien podmienok platných pre povolenie na uvedenie na trh vydané príslušným orgánom členského štátu.( ) V rozhodnom čase uvedené nariadenie stanovilo postup preskúmania žiadostí o odchýlky podmienok povolenia na uvedenie liekov na trh. Rozlišovalo medzi drobnými odchýlkami, ktoré mohli byť vykonané zmenou a doplnením existujúceho povolenia a podstatnými odchýlkami, ktoré vyžadovali podanie novej žiadosti o povolenie na uvedenie na trh. Skôr spomínané typy odchýlok boli opísané v prílohe I nariadenia a neskoršie uvedené typy odchýlok v prílohe II. Medzi typmi odchýlok opísanými v prílohe II boli „zmeny účinnej(-ných) látky(-ok)“, ktoré zahŕňali „nahradenie účinnej(-ných) látky(-ok) komplexom/derivátom inej soli/esteru (s rovnakou liečebne účinnou časťou)“ [neoficiálny preklad]. Tvrdia, že by bolo čudné, keby bola zmena dostatočne dôležitá pre to, aby vyžadovala nové povolenie na uvedenie na trh, ale nemala by žiaden účinok na záver, že generický prípravok mal rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie ako referenčný liek.

82. Ako poznamenáva Spojené kráľovstvo, Súdny dvor výslovne v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. rozhodol, že príloha II nariadenia č. 541/95 sa vôbec netýka uplatnenia článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) smernice.( )

83. V každom prípade mi nerobí ťažkosti pripustiť, že odchýlka medzi dvoma prípravkami môže byť považovaná za dostatočne dôležitú, aby bola potrebná žiadosť o nové povolenie na uvedenie na trh podľa nariadenia č. 541/95, zatiaľ čo v ten istý moment môže spadať pod pôsobnosť niektorého z konaní, ktoré boli v rozhodnom čase stanovené článkom 4 tretím odsekom bodom 8 písm. a). Stojí za povšimnutie, že množstvo iných typov zmien označených v prílohe II by spadalo pod zmiešané skrátené konanie stanovené vo výhrade k článku 4 tretiemu odseku bodu 8 písm. a).

84. Napokon SmithKline Beecham sa snaží pre svoj výklad podstatnej podobnosti získať podporu z pravidiel Spoločenstva týkajúcich sa liekov na ojedinelé ochorenia, ktoré slúžia na diagnostiku, prevenciu alebo liečbu ojedinelých ochorení a ktoré by preto bolo nehospodárne vyvíjať za normálnych trhových podmienok. Článok 8 nariadenia (ES) č. 141/2000 zo 16. decembra 1999 o liekoch na ojedinelé ochorenia( ) priznáva takýmto prípravkom desaťročnú lehotu výhradného práva na trhu, počas ktorej nemôže byť udelené žiadne povolenie týkajúce sa akéhokoľvek podobného lieku pre rovnakú terapeutickú indikáciu.

85. Článok 3 nariadenia Komisie č. 847/2000 z 27. apríla 2000( ) definuje, že podobný liek znamená „liek obsahujúci účinnú látku alebo látky podobné tým, ktoré obsahuje v súčasnosti registrovaný liek na ojedinelé ochorenia, a ktorý je určený na tú istú terapeutickú indikáciu“. Podobnú účinnú látku zase definuje ako „totožnú účinnú látku alebo účinnú látku s rovnakou hlavnou charakteristikou molekulovej štruktúry (ale nie nevyhnutne všetkými rovnakými charakteristikami molekulovej štruktúry), ktorá účinkuje rovnakým mechanizmom“. Podľa definície to zahŕňa „izoméry, zmesi izomérov, komplexy, estery, soli a nekovalentné deriváty pôvodnej účinnej látky alebo účinnú látku, ktorá sa odlišuje od pôvodnej účinnej látky len z hľadiska malých zmien molekulovej štruktúry, akou je štruktúrna analógia“.

86. Tvrdia, že skutočnosť, že dva prípravky sú skôr považované za podobné a nie za totožné, keď majú formu odlišných solí, ilustruje, že také prípravky nemôžu mať rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok na účely kritéria podstatnej podobnosti identifikovaného v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i.

87. Z môjho pohľadu sa definície obsiahnuté v nariadení Komisie č. 847/2000 týkajú špecificky jeho kontextu a nie sú relevantné pri výklade článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) smernice. Myslím si, že nikto by netvrdil, že dve odlišné soli, ktoré majú rovnakú liečebne účinnú časť sú totožné. Otázkou pre tieto účely je, či možno povedať, že majú rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok.

88. V každom prípade, ak by sme aj predpokladali, že článok 3 uvedeného nariadenia je relevantný, definícia podobnej účinnej látky je vyjadrená tak, že zahŕňa totožnú účinnú látku a môže byť preto ťažko použitá ako základ pre rozlíšenie medzi podobnými a totožnými látkami.

89. Teda nedomnievam sa, že by akékoľvek z rôznych ustanovení právnych predpisov označených Spojeným kráľovstvom a SmithKline Beecham bolo v rozpore s mojím záverom, že dva prípravky, ktoré zdieľajú rovnakú liečebne účinnú časť, ale v rozdielnych formách solí, môžu byť v podstate podobné na účely článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) smernice.

Upozornenie žiadateľom

90. Komisia, Dánsko, Holandsko, Synthon a Genthon odkazujú na Upozornenie žiadateľom na podporu domnienky, že dve rozdielne soli, ktoré obsahujú rovnakú liečebne účinnú časť môžu byť v podstate podobné v zmysle článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) smernice.

91. V replike Spojené kráľovstvo a SmithKline Beecham po prvé zdôrazňujú, že dokument nie je právne záväzný. SmithKline Beecham tiež poznamenáva, že znenie Upozornenia žiadateľom z roku 2001 nemôže byť relevantné v tomto konaní, ktoré bolo začaté pred jeho uverejnením. Podľa podania Spojeného kráľovstva dokonca ani znenie Upozornenia z roku 1998, ktoré bolo účinné v rozhodnom čase neposkytuje nedvojzmyselnú podporu domnienke, že dve soli s rovnakou liečebne účinnou časťou môžu byť v podstate podobné. Uvedené znenie uvádza, že také soli nebudú v podstate podobné, iba ak by bol predložený dôkaz, ktorý preukáže, že „nedošlo k žiadnej zmene vo farmakokinetike účinnej časti, farmakodynamike a/alebo toxicite, ktoré by mohli zmeniť profil bezpečnosti/účinnosti“ [neoficiálny preklad]. Podľa Spojeného kráľovstva, existuje vždy nezmenšiteľná možnosť, že zmena formy soli by mohla ovplyvniť bezpečnosť a účinnosť. Znenie Upozornenia z roku 1998 je preto v súlade s názorom, že na dva prípravky s rozdielnymi soľami nemožno nikdy nazerať ako na v podstate podobné.

92. Z dôvodov uvedených v mojich návrhoch vo veci Approved Prescription Services( ), som tej mienky, že hoci nie je Upozornenie právne záväzné, musí mu byť priznaná určitá váha pri výklade smernice. Tak je to najmä keď, ako je to v tomto prípade, sú vznášané komplikované technické problémy.

93. Z môjho pohľadu, napriek opačnému tvrdeniu Spojeného kráľovstva, Upozornenie žiadateľom možno vnímať len ako podporu názoru, že dve rozdielne formy solí s rovnakou liečebne účinnou časťou môžu byť v podstate podobné. Upozornenie by určite neidentifikovalo možnosť, ktorú by považovalo za každých okolností za neprípustnú.

94. Z uvedeného nie som úplne presvedčený o tom, že analýza uskutočnená v Upozornení žiadateľom vedie k takému výsledku. Upozornenie naznačuje, že otázka, či dve také formy predstavujú rovnakú účinnú zložku, bude závisieť od ich bezpečnosti a účinnosti. Zdá sa mi, že by bolo viac v súlade s kritériom podstatnej podobnosti stanoveným Súdnym dvorom v už citovanom rozsudku Generics (UK) a i. opísať predmetné prípravky ako prípravky majúce rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok, ako poznamenať, že ich zásadná podobnosť by napriek tomu v konečnom dôsledku závisela na tom, že sa preukáže, že sa nelíšia s ohľadom na ich bezpečnosť a účinnosť, v súlade s poslednou podmienkou uvedených kritérií.

95. Obdobne Upozornenie žiadateľom zaraďuje žiadosť podanú na základe podstatnej podobnosti dvoch rozdielnych foriem solí pod nadpis „iné skrátené žiadosti“, spolu so žiadosťami podanými podľa výhrady. Podľa môjho názoru však mala byť taká žiadosť posudzovaná v štandardnom skrátenom konaní. Akékoľvek doplňujúce údaje predložené v súlade s neskôr uvedeným konaním by slúžili na preukázanie podstatnej podobnosti dvoch prípravkov, a nie aby vyvážili nedostatok takej podobnosti.

96. Zatiaľ čo Upozornenie žiadateľom je teda v súlade s výsledkom, ku ktorému sa tu dospelo, spôsob, akým predstavuje tento záver, môže byť zodpovedný za časť neistoty a zmätku, ktoré vznikli v kontexte tohto konania.

97. Vo svetle štruktúry a cieľov smernice, iných ustanovení práva Spoločenstva zvažovaných vyššie, ako aj Upozornenia žiadateľom, som preto názoru, že dva prípravky obsahujúce rozdielne formy solí rovnakej účinnej látky boli skutočne spôsobilé byť v podstate podobné v rámci skráteného konania, ako fungoval pred poslednými zmenami a doplneniami. Bolo tiež na žiadateľovi v rámci uvedeného konania, buď na žiadosť príslušného orgánu členského štátu, alebo na základe vlastnej iniciatívy, predložiť doplňujúce údaje na preukázanie podstatnej podobnosti.

98. Poznamenávam, že záver, ku ktorému som tu dospel, je v súlade s výkladom podstatnej podobnosti, ku ktorému sa výslovne hlási príloha smernice 2001/83/ES( ) po jej zmene a doplnení smernicou 2003/63/ES.( ) Zdá sa byť prinajmenšom otvorené na diskusiu tvrdenie, že zo spôsobu, akým boli vyjadrené predmetné ustanovenia nahradzujúcej prílohy, vyplýva, že ich zámerom bolo zaznamenať chápanie existujúcej právnej situácie zo strany Komisie skôr ako meniť status quo.

99. Tiež poznamenávam, že právne predpisy Spoločenstva od tej doby výslovne znovu potvrdili takýto prístup v novom znení skráteného konania, zavedeného smernicou 2004/27/ES( ). Je jasné, že skoršie znenia smernice majú byť vykladané nezávisle od takého následného vývoja. Napriek tomu, voľba zákonodarcu prinajmenšom naznačuje, že záver, ku ktorému sa tu dospelo, bol považovaný za vhodný a primeraný vo svetle cieľov pravidiel Spoločenstva týkajúcich sa povolenia na uvedenie na trh.

Návrh

100. Zastávam preto názor, že Súdny dvor by mal odpovedať na otázky položené Østre Landsret takto:

1) Dva prípravky, ktoré zdieľajú rovnakú liečebne účinnú časť, ale v rozdielnych formách solí, majú rovnaké kvalitatívne a kvantitatívne zloženie účinných látok a môžu byť preto v podstate podobné na účely článku 4 tretieho odseku bodu 8 písm. a) bodu iii) smernice Rady 65/65/EHS z 26. januára 1965 o aproximácii ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení týkajúcich sa liekov v zmenenom a doplnenom znení za predpokladu, že sa podstatne neodlišujú s ohľadom na bezpečnosť alebo účinnosť.

2) Na podporu žiadosti podanej podľa uvedeného ustanovenia môže žiadateľ, z vlastnej iniciatívy alebo na požiadanie príslušného orgánu v členskom štáte, predložiť doplňujúcu dokumentáciu vo forme farmakologických, toxikologických alebo klinických skúšok, aby preukázal, že jeho prípravok je v podstate podobný referenčnému lieku.