Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Premlčacia lehota v stíhaní – Pozastavenie

(Nariadenie Rady č. 2988/74, článok 3)

2. Právo Spoločenstva – Zásady – Dodržanie primeranej lehoty – Pôsobnosť – Hospodárska súťaž – Správne konanie – Súdne konanie – Rozlišovanie na účely posúdenia dodržania primeranej lehoty

(Nariadenie Rady č. 17)

3. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Povinnosti Komisie – Dodržanie primeranej lehoty

(Nariadenie Rady č. 17)

4. Konanie – Dĺžka konania pred Všeobecným súdom – Primeraná lehota – Kritériá posúdenia

5. Právo Spoločenstva – Zásady – Právo na obhajobu – Pôsobnosť – Hospodárska súťaž – Správne konanie – Dosah zásady po zrušení prvého rozhodnutia Komisie

(Články 81 ES, 82 ES a 233 ES; nariadenie Rady č. 17)

6. Komisia – Zásada kolegiality – Dosah – Rozhodnutie v oblasti hospodárskej súťaže

7. Žaloba o neplatnosť – Zrušujúci rozsudok – Dosah – Absolútna právna sila rozhodnutej veci

8. Žaloba o neplatnosť – Zrušujúci rozsudok – Účinky

(Články 82 ES, 230 ES a 233 ES)

9. Hospodárska súťaž – Dominantné postavenie – Kvalifikácia podľa mimoriadne významného trhového podielu

(Článok 82 ES)

10. Hospodárska súťaž – Dominantné postavenie – Zneužitie – Zľava, ktorá spôsobuje uzavretie trhu – Vernostná zľava

(Článok 82 ES)

11. Hospodárska súťaž – Dominantné postavenie – Zneužitie – Množstvová zľava – Prípustnosť – Podmienky – Zneužívajúca povaha systému zliav

(Článok 82 ES)

12. Hospodárska súťaž – Dominantné postavenie – Zneužitie – Zmluvy o výhradnom zásobovaní – Vernostná zľava

(Článok 82 ES)

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Voľná úvaha Komisie

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 2988/74)

14. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie Komisie – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie a ukladá sa pokuta – Zrušenie pre procesné vady

(Nariadenie Rady č. 17)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Zvlášť závažné porušenia

(Článok 82 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

16. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Opakované porušovanie – Pojem porušenia rovnakého druhu – Porušenie článku 81 ES na jednej strane a článku 82 ES na druhej strane – Vylúčenie

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

17. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Povinnosť odpočítať od sumy pokuty výdavky, ktoré boli vynaložené na zabezpečenie uplatnenia neskôr zrušeného rozhodnutia – Neexistencia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

18. Hospodárska súťaž – Pravidlá Spoločenstva – Porušenia – Úmyselné uskutočnenie – Pojem

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15)

19. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

20. Hospodárska súťaž – Pokuty – Uloženie – Nevyhnutnosť, aby podnik dosiahol zisk porušením – Neexistencia – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Poľahčujúce okolnosti – Nedosiahnutie zisku – Vylúčenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

21. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušenia – Priťažujúce okolnosti – Utajenie kartelu – Nedostatok tajného charakteru, ktorý nepredstavuje poľahčujúcu okolnosť

(Články 81 ES a 82 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

Summary

1. Podľa článku 3 nariadenia č. 2988/74 o premlčacej lehote v stíhaní a pri výkone rozhodnutia v oblasti právnej úpravy hospodárskej súťaže je plynutie premlčacej lehoty v stíhaní prerušené na dobu, počas ktorej je rozhodnutie Komisie predmetom „prebiehajúceho konania pred Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev“. Tento odkaz je od vytvorenia Súdu prvého stupňa nutné chápať ako týkajúci sa v prvom rade konania pred týmto súdom (teraz Všeobecný súd), pretože žaloby proti rozhodnutiam ukladajúcim sankcie alebo pokuty v oblasti práva hospodárskej súťaže patria do jeho právomoci.

Premlčanie je prerušené aj počas celej doby trvania konania o odvolaní pred Súdnym dvorom. Článok 60 Štatútu Súdneho dvora a článok 3 nariadenia č. 2988/74 majú odlišnú pôsobnosť, takže neexistencia odkladného účinku odvolania nemôže zbaviť účinku článok 3 uvedeného nariadenia, ktorý sa týka situácií, v ktorých musí Komisia počkať na rozhodnutie súdu Spoločenstva. Okrem toho článok 3 nariadenia č. 2988/74 chráni Komisiu pred účinkom premlčania v situáciách, keď táto inštitúcia musí počkať na rozhodnutie súdu Spoločenstva v rámci konaní, ktorých priebeh neovláda, skôr, ako sa dozvie, či napadnutý akt bol protiprávny alebo nie.

Tvrdenie, podľa ktorého po zrušení rozhodnutia Komisie nemôže mať Komisia prospech z vlastného pochybenia tým, že uloží pokutu po uplynutí premlčacej lehoty, nemožno prijať. Akékoľvek zrušenie aktu, ktorý Komisia prijala, sa jej nevyhnutne pripisuje v tom zmysle, že vyjadruje pochybenie z jej strany. Vylúčenie prerušenia plynutia premlčacej lehoty, pokiaľ žaloba vedie k uznaniu pochybenia pripísateľného Komisii, by tak článok 3 nariadenia č. 2988/74 zbavovalo jeho významu. Prerušenie plynutia premlčacej lehoty odôvodňuje samotná skutočnosť, že žaloba je prejednávaná pred Všeobecným súdom alebo Súdnym dvorom, a nie závery, ku ktorým tieto súdy dospejú vo svojich rozsudkoch.

Pokiaľ by Komisia musela prijať nové rozhodnutie po zrušení rozhodnutia Všeobecným súdom bez toho, aby počkala na rozsudok Súdneho dvora, existovalo by nebezpečenstvo, že za predpokladu, že Súdny dvor zruší rozsudok Všeobecného súdu, by existovali súčasne dve rozhodnutia s rovnakým predmetom. Je zrejme v rozpore s požiadavkami hospodárnosti správneho konania, aby bola Komisii iba s cieľom, aby nedošlo k premlčaniu, uložená povinnosť prijať nové rozhodnutie prv, než sa dozvie, či je pôvodné rozhodnutie protiprávne alebo nie.

Keďže premlčacia lehota stanovená v nariadení č. 2988/74 bola prerušená počas celej doby trvania konania pred Všeobecným súdom a Súdnym dvorom, Komisii nemožno vytýkať, že porušila zásadu primeranej lehoty, lebo čakala, až Všeobecný súd a Súdny dvor rozhodnú, kým prijala nové rozhodnutie, pričom táto skutočnosť je odôvodnená rešpektovaním súdneho konania a budúcich rozsudkov.

(pozri body 73, 74, 77, 82, 85, 86, 88, 89, 132)

2. V rámci preskúmania výhrady založenej na porušení zásady primeranej lehoty treba rozlišovať medzi správnym konaním začatým v oblasti hospodárskej súťaže na základe nariadenia č. 17 a súdnym konaním v prípade žaloby proti rozhodnutiu Komisie. Doba, počas ktorej súd Spoločenstva skúma zákonnosť rozhodnutia a v prípade odvolania platnosť prvostupňového rozsudku, nemôže byť zohľadnená pri určení dĺžky konania pred Komisiou.

(pozri bod 102)

3. Porušenie zásady primeranej lehoty pri vydaní rozhodnutia v správnom konaní v oblasti hospodárskej súťaže neodôvodňuje zrušenie rozhodnutia prijatého Komisiou, pokiaľ nebolo zároveň porušené právo dotknutého podniku na obhajobu. Pokiaľ totiž nie je preukázané, že neprimerane dlhá lehota mala vplyv na schopnosť dotknutých podnikov účinne sa brániť, nedodržanie zásady primeranej lehoty nemá vplyv na platnosť správneho konania.

(pozri bod 109)

4. Všeobecnú zásadu práva Spoločenstva, podľa ktorej má každý právo na spravodlivé súdne konanie, ktorá sa inšpiruje článkom 6 ods. 1 Európskeho dohovoru o ľudských právach, a najmä právo, aby bola jeho vec prejednaná v primeranej lehote, možno uplatniť v rámci žaloby proti rozhodnutiu Komisie, ktorým sa podniku ukladajú pokuty za porušenie práva hospodárskej súťaže.

Primeranosť lehoty sa posudzuje v závislosti od okolností vlastných každej veci, najmä v závislosti od významu sporu pre dotknutú osobu, zložitosti veci a od správania žalobcu a príslušných orgánov.

V tomto ohľade nie je zoznam týchto kritérií vyčerpávajúci a posúdenie primeranosti lehoty nevyžaduje systematické preskúmanie okolností prípadu vo vzťahu ku každému z nich, pokiaľ sa dĺžka konania javí odôvodnená aspoň vo vzťahu k jednému z nich. Z tohto dôvodu možno komplexnosť veci prijať ako odôvodnenie na prvý pohľad príliš dlhej lehoty.

Pokiaľ nič nenaznačuje, že dĺžka trvania konania mala vplyv na vyriešenie sporu, nemalo by prípadné prekročenie primeranej lehoty súdom v prejednávanej veci, aj keby sa preukázalo, nijaký vplyv na zákonnosť napadnutého rozhodnutia. Mohlo by odôvodniť vyplatenie náhrady škody, ak by bol takýto návrh vznesený.

(pozri body 114, 116, 117)

5. Zrušenie aktu Spoločenstva nemá nevyhnutne vplyv na prípravné akty, keďže konanie smerujúce k nahradeniu zrušeného aktu v zásade môže pokračovať presne od bodu, v ktorom protiprávnosť nastala.

Pokiaľ k procesnej vade došlo v poslednej fáze prijatia rozhodnutia, ktorým sa ukladajú sankcie podniku za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva, zrušenie tohto rozhodnutia nemá vplyv na platnosť prípravných opatrení, ktoré boli prijaté ešte pred fázou, kde sa vada zistila. Keď Komisia prijíma nové rozhodnutie v podstate s totožným obsahom, ktoré je založené na rovnakých výhradách, nie je povinná vykonať nové procesné kroky.

Osobitne jej nemožno vytýkať, že pred prijatím nového rozhodnutia nevykonala nové vypočutie dotknutého podniku, nedala mu príležitosť opätovne predložiť svoje tvrdenia alebo mu nezaslala nové oznámenie o výhradách.

Pokiaľ ide o právne otázky, ktoré môžu vyvstať v rámci uplatnenia článku 233 ES, akými sú napríklad otázky týkajúce sa plynutia času, možnosti obnovenia stíhania, prístupu k spisu, ktorý je potrebný v prípade obnovy konania, účasti úradníka povereného vypočutím a poradného výboru, ako aj prípadných dôsledkov článku 20 nariadenia č. 17, ani tie nevyžadujú nové vypočutie, pokiaľ nemenia obsah výhrad, takže podliehajú iba prípadnému neskoršiemu súdnemu preskúmaniu.

Navyše vzhľadom na to, že nie je potrebné nové vypočutie, nie je potrebná ani nová účasť úradníka povereného vypočutím. Zo samotnej podstaty úloh, ktoré sú zverené úradníkovi poverenému vypočutím, totiž vyplýva, že jeho činnosť je nevyhnutne spojená s vypočutím podnikov s výhľadom na prípadné rozhodnutie.

Okrem toho, pokiaľ nové rozhodnutie neobsahuje podstatné zmeny oproti zrušenému rozhodnutiu, Komisia nie je povinná opätovne vypočuť dotknutý podnik a nie je ani povinná vykonať novú konzultáciu s Poradným výborom pre reštriktívne postupy a monopoly.

Z rovnakých dôvodov spis predložený kolégiu komisárov nemusí okrem iného obsahovať novú správu úradníka povereného vypočutím alebo novú zápisnicu z konzultácie s poradným výborom.

(pozri body 125, 126, 134, 135, 151, 153, 154, 161, 162, 168, 174)

6. Zásada kolegiality je založená na rovnosti členov Komisie pri účasti na prijatí rozhodnutia a okrem iného predpokladá, že rozhodnutia sú prejednávané spoločne a že všetci členovia kolégia sú na politickej úrovni kolektívne zodpovední za všetky prijaté rozhodnutia. Dodržanie tejto zásady a osobitne nevyhnutnosť, aby boli rozhodnutia prejednávané spoločne, nevyhnutne zaujíma právne subjekty dotknuté právnymi účinkami, ktoré takéto rozhodnutia vyvolávajú, v tom zmysle, že si musia byť isté, že tieto rozhodnutia boli skutočne prijaté kolégiom a presne zodpovedajú jeho vôli. Tak je to osobitne v prípade aktov výslovne označených za rozhodnutia, ktoré Komisia prijíma voči podnikom alebo združeniam podnikov, pokiaľ ide o dodržanie pravidiel hospodárskej súťaže, a ktorých predmetom je konštatovanie porušení týchto pravidiel a vydanie príkazov a uloženie peňažných sankcií týmto podnikom.

Samotná skutočnosť, že v tlačovej správe, ktorá nepochádza od Komisie a nemá nijakú oficiálnu povahu, sa spomína vyhlásenie hovorcu Komisie, v ktorom sa oznamuje dátum vydania rozhodnutia v oblasti hospodárskej súťaže a jeho obsah, nemôže postačovať na vyvodenie záveru, že Komisia porušila zásadu kolegiality. Keďže kolégium komisárov takým vyhlásením nie je viazané, môže po spoločnom prejednaní rozhodnúť, že také rozhodnutie neprijme.

(pozri body 175 – 178)

7. S cieľom zabezpečiť stabilitu práva a právnych vzťahov, ako aj riadny výkon spravodlivosti je dôležité, aby sa už nemohli spochybniť súdne rozhodnutia, ktoré sa stali konečnými po vyčerpaní dostupných opravných prostriedkov alebo po uplynutí lehôt stanovených na podanie týchto opravných prostriedkov.

Právna sila rozhodnutej veci, ktorá sa viaže k rozsudku, môže brániť prípustnosti žalôb, pokiaľ sa žaloba, na ktorej základe bol vyhlásený dotknutý rozsudok, týkala tých istých účastníkov konania a toho istého predmetu a bola založená na tých istých dôvodoch, pričom tieto podmienky musia byť splnené kumulatívne. Zásada právnej sily rozhodnutej veci sa vzťahuje iba na skutkové a právne okolnosti, ktoré boli skutočne alebo nevyhnutne vyriešené dotknutým súdnym rozhodnutím.

(pozri body 196 – 198)

8. Inštitúcia, ktorá je pôvodcom zrušeného aktu, je povinná konať iba v medziach nutných na zaistenie vykonania zrušujúceho rozsudku. Konanie, v rámci ktorého má byť takýto akt nahradený, môže byť opätovne uskutočnené presne od toho bodu, keď k protiprávnosti došlo.

Pokiaľ je rozhodnutie Komisie, ktoré ukladá podniku sankcie za zneužitie dominantného postavenia, zrušené z dôvodu, že overenie tohto rozhodnutia bolo vykonané až po jeho oznámení, čo predstavuje porušenie podstatných formálnych náležitostí v zmysle článku 230 ES, Komisia môže prevziať svoju analýzu v štádiu overovania bez toho, aby musela skúmať, či závery týkajúce sa relevantného trhu, ku ktorým dospela pri prijatí prvého rozhodnutia, sú stále platné vzhľadom na skutkové a právne okolnosti v čase prijatia druhého rozhodnutia. Záver, podľa ktorého konštatovanie existencie dominantného postavenia vyplýva z analýzy štruktúry trhu a hospodárskej súťaže, ktorá v ňom prevláda v čase prijatia každého rozhodnutia Komisiou, neznamená, že Komisia musí za každých okolností vykonať novú analýzu relevantného trhu v čase prijatia napadnutého rozhodnutia. Komisia najmä nemá povinnosť takúto analýzu vykonať, keď to nie je nevyhnutné na zaistenie vykonania rozsudku, ktorým sa rozhodnutie zrušilo.

(pozri body 243 – 245)

9. Dominantné postavenie podľa článku 82 ES sa týka takého silného ekonomického postavenia podniku, ktoré mu umožňuje brániť zachovaniu účinnej hospodárskej súťaže na relevantnom trhu tým, že mu dáva možnosť správať sa v značnej miere nezávisle od svojich konkurentov, zákazníkov a napokon aj spotrebiteľov. Také postavenie, na rozdiel od situácie monopolu alebo kvázi monopolu, nevylučuje existenciu určitej hospodárskej súťaže, ale umožňuje podniku, ktorý sa nachádza v tejto situácii, ak nie celkom rozhodovať, tak aspoň podstatne ovplyvňovať podmienky, za akých sa bude táto hospodárska súťaž rozvíjať, a v každom prípade mu umožňuje správať sa v značnej miere bez toho, aby túto súťaž musel zohľadňovať, a bez toho, aby mu takýmto správaním vznikla ujma.

Existencia dominantného postavenia vo všeobecnosti vyplýva zo splnenia viacerých okolností, ktoré samy osebe nie sú nevyhnutne rozhodujúce. Preskúmanie existencie dominantného postavenia na relevantnom trhu sa musí vykonať tak, že sa najprv preskúma jeho štruktúra a potom konkurenčné podmienky na uvedenom trhu.

Veľmi veľké podiely na trhu – okrem výnimočných okolností – sú samy osebe dôkazom existencie dominantného postavenia. Ovládanie extrémne veľkého podielu na trhu totiž stavia podnik, ktorý ho má počas určitého časového obdobia, svojím objemom výroby a ponukou, ktorú predstavuje – bez toho, aby tí, čo ovládajú výrazne menšie podiely, boli schopní rýchlo uspokojiť dopyt tých podnikov, ktoré sa chceli odvrátiť od podniku s najväčším podielom –, do silnej situácie, čo z neho robí nevyhnutného partnera a už z tohto dôvodu mu zaručuje, prinajmenšom počas relatívne dlhých období, nezávislosť správania, ktorá je typická pre dominantné postavenie.

Podiel na trhu vo výške 70 až 80 % teda sám osebe predstavuje jasný dôkaz existencie dominantného postavenia. Takisto podiel na trhu vo výške 50 % – okrem výnimočných okolností – je sám osebe dôkazom existencie dominantného postavenia.

(pozri body 254 – 257)

10. Systém zliav, ktorý má účinky spočívajúce v uzavretí trhu, sa považuje za systém v rozpore s článkom 82 ES, ak ho uplatňuje podnik v dominantnom postavení. Je to tak v prípade vernostných zliav poskytnutých ako protihodnota záväzku zákazníka zásobovať sa výlučne alebo skoro výlučne od podniku v dominantnom postavení. Cieľom takej zľavy je totiž poskytnutím finančných výhod brániť zásobovaniu sa zákazníkov od konkurenčných výrobcov. Keďže správanie takého podniku zamedzuje prístupu konkurentov na trh, môže mať účinky na obchodné toky a hospodársku súťaž na spoločnom trhu.

(pozri body 296, 297, 337)

11. O systémoch množstvových zliav viažucich sa iba na objem nákupov od podniku v dominantnom postavení sa v zásade predpokladá, že nemajú účinky spočívajúce v uzavretí trhu, ktoré sú zakázané článkom 82 ES. Ak sa totiž zvýšenie dodaného množstva prejaví v nižších nákladoch dodávateľa, tento dodávateľ je oprávnený poskytnúť zákazníkovi profit z tohto zníženia nákladov prostredníctvom výhodnejšej ceny. Množstvové zľavy by teda mali odrážať nárast efektívnosti a úspory z rozsahu dosiahnutý podnikom v dominantnom postavení.

Z toho vyplýva, že systém zliav, v rámci ktorého výška zľavy narastá v závislosti od kúpeného množstva, neporušuje článok 82 ES, pokiaľ z kritérií a podmienok poskytovania zliav nevyplýva, že systém nespočíva na hospodársky odôvodnenej protihodnote, ale má tendenciu, podobne ako vernostné zľavy a zľavy na dosiahnutie cieľa nákupu, brániť zákazníkom v zásobovaní sa od konkurenčných výrobcov.

Na stanovenie prípadnej zneužívajúcej povahy systému množstvových zliav je teda potrebné posúdiť všetky okolnosti, najmä kritériá a podmienky poskytovania zliav, a preskúmať, či je cieľom zliav prostredníctvom výhody nezakladajúcej sa na žiadnom hospodárskom plnení, ktoré by ich odôvodňovalo, zbaviť kupujúceho možnosti výberu zdrojov svojho zásobovania alebo mu túto možnosť obmedziť, brániť konkurentom vstúpiť na trh, uplatňovať na obchodných partnerov rozdielne podmienky pri rovnakých plneniach alebo posilniť dominantné postavenie narúšaním hospodárskej súťaže.

(pozri body 298 – 300)

12. Skutočnosť, že podnik nachádzajúci sa v dominantnom postavení na trhu viaže kupujúcich – aj keď na ich žiadosť – povinnosťou alebo sľubom zásobiť sa úplne alebo, pokiaľ ide o podstatnú časť ich potrieb, výhradne od uvedeného podniku, je zneužitím dominantného postavenia v zmysle článku 82 ES, či už je dotknutá povinnosť dohodnutá ako taká, alebo je ako jej protihodnota poskytnutá zľava. To platí rovnako v prípade, že uvedený podnik bez toho, aby ukladal kupujúcim formálny záväzok, uplatňuje, buď na základe dohôd uzavretých s kupujúcimi, alebo jednostranne, systém vernostných zliav, t. j. zľavy spojené s podmienkou, že zákazník sa zásobuje úplne alebo z veľkej časti svojej potreby výhradne od podniku v dominantnom postavení. Takéto záväzky o výlučnom zásobovaní sa, či už sa za ne ako protihodnota poskytuje alebo neposkytuje zľava alebo zľava za vernosť s cieľom motivovať kupujúceho zásobiť sa výlučne od podniku v dominantnom postavení, sú totiž nezlučiteľné s cieľom nenarušenej hospodárskej súťaže na spoločnom trhu, pretože nespočívajú na hospodárskom zvýhodnení odôvodňujúcom túto záťaž alebo zvýhodnenie, ale snažia sa odňať alebo obmedziť kupujúcemu možnosti výberu zdrojov svojho zásobovania a bránia iným výrobcom vstúpiť na trh.

(pozri bod 315)

13. Pri stanovení výšky pokút za porušenie práva hospodárskej súťaže musí Komisia zohľadniť nielen závažnosť porušenia a osobitné okolnosti prejednávanej veci, ale aj súvislosti, za ktorých k uvedenému porušeniu došlo, a zabezpečiť, aby jej konanie malo odstrašujúci účinok, najmä ak ide o porušenia, ktoré osobitne ohrozujú dosiahnutie cieľov Spoločenstva. Ďalej, keď Komisia prijme rozhodnutie v súlade s nariadením č. 2988/74 o premlčacej lehote v stíhaní a pri výkone rozhodnutia v oblasti právnej úpravy hospodárskej súťaže, ako aj so zásadou primeranej lehoty, nemožno jej vyčítať, že sa oneskorila s prijatím uvedeného rozhodnutia. Za takýchto okolností nie je potrebné zrušiť pokutu uloženú prijatým rozhodnutím v dôsledku zrušenia prvého rozhodnutia z dôvodu času, ktorý uplynul medzi prijatím oboch rozhodnutí.

(pozri body 354, 355)

14. Pokiaľ bolo rozhodnutie Komisie v oblasti hospodárskej súťaže zrušené pre procesnú vadu, má Komisia právo prijať nové rozhodnutie bez toho, aby začala nové správne konanie. Pokiaľ je obsah nového rozhodnutia takmer totožný s obsahom rozhodnutia, ktoré mu predchádza, a obe rozhodnutia sú založené na rovnakom odôvodnení, nové rozhodnutie podlieha v rámci stanovenia výšky pokuty pravidlám platným v okamihu prijatia predchádzajúceho rozhodnutia. Komisia totiž znovu začne konanie v štádiu, v ktorom došlo k procesnej vade, a prijme nové rozhodnutie bez toho, aby vykonala nové posúdenie prípadu vzhľadom na pravidlá, ktoré neexistovali v čase prijatia prvého rozhodnutia.

(pozri body 366 – 368)

15. Na posúdenie závažnosti porušení pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva pripísateľných niektorému podniku s cieľom stanoviť výšku pokuty, ktorá by bola proporcionálna, môže Komisia zohľadniť mimoriadne dlhé obdobie niektorých porušení, počet a rozmanitosť porušení, ktoré sa týkali všetkých alebo takmer všetkých výrobkov dotknutého podniku a z ktorých niektoré ovplyvnili všetky členské štáty, osobitnú závažnosť porušení vyplývajúcu z úmyselnej a ucelenej stratégie snažiacej sa rôznymi praktikami vylučujúcimi konkurentov a politikou odmeňovania zákazníkov za vernosť umelo udržať alebo posilniť dominantné postavenie podniku na trhoch, na ktorých bola hospodárska súťaž už predtým obmedzená, účinky osobitne škodlivé z pohľadu hospodárskej súťaže a výhodu nadobudnutú podnikom v dôsledku svojich porušení.

Komisia môže oprávnene kvalifikovať ako mimoriadne závažné postupy podniku v dominantnom postavení, ktorý poskytnutím zliav na limitné množstvo svojim zákazníkom a uzavretím dohôd o ohodnotení ich vernosti uzatvára na dlhú dobu možnosti predajov vo vzťahu ku všetkým konkurentom a trvalo narúša štruktúru trhu na úkor spotrebiteľov.

(pozri body 370, 372, 374)

16. Analýza závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva musí zohľadniť aj prípadné opakovanie porušenia. Pojem opakované porušovanie, ako je chápaný v niektorých vnútroštátnych právnych poriadkoch, znamená, že osoba sa dopustila nových porušení po tom, ako bola sankcionovaná za podobné porušenia. Usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO svojou logikou smerujú k rovnakému zmyslu, keď odkazujú na „porušenie rovnakého druhu“. Komisia teda nemôže uplatniť opakované porušovanie ako priťažujúcu okolnosť proti podniku, ktorý zneužije dominantné postavenie, ktoré má na trhu v zmysle článku 82 ES, z dôvodu skorších tajných dohôd patriacich do pôsobnosti článku 81 ES a navyše úplne odlišných od porušení článku 82 ES.

(pozri body 377 – 381)

17. Ak podnik v oblasti hospodárskej súťaže vynakladá náklady na vytvorenie záruk na zaplatenie pokuty uloženej rozhodnutím, ktoré je následne zrušené súdom Spoločenstva, a na preukázanie toho, že toto rozhodnutie bolo protiprávne, Komisia nie je povinná zohľadniť tieto náklady pri stanovení pokuty v rozhodnutí, ktoré prijala v dôsledku zrušujúceho rozsudku, keďže podnik sa môže domáhať ich náhrady v rámci žaloby o náhradu škody.

(pozri bod 383)

18. Na to, aby sa porušenie pravidiel hospodárskej súťaže podľa Zmluvy mohlo považovať za úmyselné, nie je potrebné, aby si bol podnik vedomý porušenia zákazu nariadeného týmito pravidlami, ale stačí, že si nemohol nevšimnúť, že inkriminované konanie malo za cieľ alebo následok obmedzenie hospodárskej súťaže na spoločnom trhu.

(pozri bod 412)

19. Skutočnosti týkajúce sa predmetu určitého správania môžu mať väčší význam na stanovenie výšky pokuty ako skutočnosti týkajúce sa jeho účinkov.

(pozri bod 435)

20. Hoci výška pokuty uloženej za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva musí byť proporcionálna k dĺžke trvania porušenia a k ďalším skutočnostiam spôsobilým ovplyvniť posúdenie závažnosti porušenia, medzi ktorými sa nachádza zisk, aký mohol dotknutý podnik svojimi praktikami dosiahnuť, nemôže skutočnosť, že podnik porušením nedosiahol žiaden prospech, predstavovať prekážku uloženia pokuty bez toho, aby pokute hrozila strata jej odstrašujúceho charakteru. Z toho vyplýva, že Komisia pri stanovení výšky pokút nie je povinná zohľadniť absenciu zisku dosiahnutého predmetným porušením. Navyše absencia finančnej výhody spojenej s porušením nemôže byť považovaná za poľahčujúcu okolnosť.

(pozri bod 443)

21. Pri posudzovaní závažnosti porušenia článku 81 ES alebo 82 ES môže Komisia považovať tajný charakter za priťažujúcu okolnosť. Z tohto však nemožno vyvodiť, že nedostatok tajného charakteru predstavuje poľahčujúcu okolnosť.

(pozri body 446, 447)