SK Úradný vestník Európskej únie C 249/13

Žaloba podaná 10. augusta 2006 – Arkema a i./Komisia

(Vec T-217/06)

(2006/C 249/32)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobcovia: Arkema France SA (Puteaux, Francúzsko), Altuglas International SA (Puteaux, Francúzsko) a Altumax Europe SAS (Puteaux, Francúzsko) (v zastúpení: A. Winckler, S. Sorinas a P. Geffriaud, advokáti)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobcov

— zrušiť na základe článku 230 ES rozhodnutie prijaté Komisiou Európskych spoločenstiev 31. mája 2006 vo veci COMP/F/38.645 v rozsahu, v akom sa týka Arkemy,

— subsidiárne zrušiť alebo znížiť na základe článku 229 ES výšku pokuty, ktorá jej bola uložená týmto rozhodnutím,

— zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu všetkých trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Touto žalobou žalobkyňa žiada čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie K(2006)2098, konečné znenie, z 31. mája 2006, (vec COMP/F/38.645 – Metakryláty) v rozsahu, v akom pripísalo materským spoločnostiam žalobkyne porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore, ktorého sa mala dopustiť účasťou na viacerých dohodách a zosúladených postupoch v odvetví metakrylátov spočívajúcich v diskusiách o cene, uzavretí a vykonávaní dohôd o cene a v dohľade nad nimi, vo výmenách informácií dôležitých z obchodného hľadiska a dôverných informácií o trhoch a/alebo podnikoch, a tiež v účasti na pravidelných stretnutiach a v iných kontaktoch s cieľom uľahčiť porušovanie. Subsidiárne žalobkyňa žiada zníženie výšky pokuty, ktorá jej bola uložená napadnutým rozhodnutím.

Na podporu svojich hlavných návrhov žalobkyňa uvádza, že pripísaním porušenia, ktorého sa dopustila, jej materským spoločnostiam na základe jednoduchého predpokladu spojeného s držbou takmer celého jej základného imania týmito spoločnosťami v čase skutkového stavu, sa Komisia dopustila nesprávneho právneho a skutkového posúdenia uplatnením pravidiel týkajúcich sa pripísateľnosti porušení spáchaných dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti, a porušila zásadu zákazu diskriminácie. Okrem iného sa žalobkyňa domnieva, že nevyjadrením sa k tvrdeniam, ktoré predložila v priebehu správneho konania a ktorých cieľom bolo preukázať, že pri určovaní svojej obchodnej politiky požívala úplnú nezávislosť, a to napriek držbe takmer celého jej imania materskými spoločnosťami v čase skutkového stavu, Komisia porušila povinnosť odôvodnenia, ktorá jej vyplýva z článku 253 ES, ako aj zásadu správneho úradného postupu.

Subsidiárne žalobkyňa žiada zrušenie alebo zníženie pokuty, ktorá jej bola uložená napadnutým rozhodnutím. Na podporu svojich návrhov k tomuto bodu uvádza niekoľko žalobných dôvodov, medzi ktorými figuruje nesprávne právne a skutkové posúdenie, ktorého sa dopustila Komisia pri stanovení východiskovej sumy pokuty. Žalobkyňa uvádza, že táto výška je prehnaná, keďže porušenie malo podľa nej len veľmi obmedzené účinky na relevantné trhy výrobkov. Okrem iného žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila povinnosť odôvodnenia, ako aj zásadu správneho úradného postupu v rozsahu, v akom sa domnievala, že konkrétne účinky porušenia nemožno brať do úvahy pri určení východiskovej sumy pokuty.

Okrem iného žalobkyňa uvádza, že sa Komisia dopustila nesprávneho skutkového a právneho posúdenia v rozsahu, v akom zvýšila východiskovú sumu pokuty o 200 % z dôvodu odradzujúceho účinku, vychádzajúc z obratu materskej spoločnosti v čase skutkového stavu, keďže podľa žalobkyne nemožno porušenie pripísať tejto spoločnosti berúc do úvahy obchodnú nezávislosť, ktorú požívala v čase skutkového stavu, a údajnú absenciu účasti konateľov materských spoločností na predmetných postupoch.

Žalobkyňa takisto tvrdí, že s cieľom zvýšiť výšku pokuty, ktorá jej bola uložená, vzala Komisia do úvahy uloženia sankcií v rokoch 1984, 1986, a 1994 a že týmto konaním sa dopustila zjavne prehnaného uplatnenia pojmu recidívy, v rozpore so zásadami zákonnosti sankcie a právnej istoty. Okrem iného žalobkyňa tvrdí, že uplatnením zásady recidívy Komisia porušila zásadu „non bis in idem“ a zásadu proporcionality, keďže existencia skorších odsúdení už bola niekoľkokrát vzatá do úvahy Komisiou v posledných rozhodnutiach.

Žalobkyňa tvrdí, okrem iného, že sa Komisia dopustila nesprávneho skutkového posúdenia v rozsahu, v akom neznížila pokutu na základe toho, že niektoré z dotknutých postupov sa v skutočnosti neuplatnili.

V poslednom žalobnom dôvode žalobkyňa uvádza, že Komisia mala pri určení výšky pokuty vziať v rámci iných faktorov do úvahy aj skutočnosť, že žalobkyni boli nedávno uložené značné pokuty.