S výhradou overení, ktoré má uskutočniť vnútroštátny súd, sa články 49 ZFEÚ a 54 ZFEÚ, zásady účinnej súdnej ochrany a rešpektovania práva na obhajobu, ako aj článok 12 jedenástej smernice 89/666 o požiadavkách na sprístupnenie údajov týkajúcich sa pobočiek zriadených v určitom členskom štáte určitými druhmi obchodných spoločností, ktoré sa spravujú právom iného štátu, majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa v prípade prekročenia lehoty deviatich mesiacov stanovenej na zverejnenie účtovných dokladov okamžite uloží kapitálovej spoločnosti, ktorej pobočka sa nachádza v dotknutom členskom štáte, minimálne pokuta 700 eur, a to bez zaslania predchádzajúcej výzvy a bez poskytnutia možnosti vyjadriť sa k vytýkanému nesplneniu si povinnosti.

Hoci si členské štáty zachovávajú právo na výber sankcií, musia najmä zabezpečiť, aby boli porušenia práva Únie postihované sankciami, ktoré budú účinné, primerané a odstrašujúce. Osobitne musia byť sankcie primerané závažnosti porušení, ktoré postihujú, a to najmä zabezpečením skutočne odstrašujúceho účinku, pričom musia rešpektovať všeobecnú zásadu proporcionality.

V tomto ohľade, čo sa týka výšky pokuty, je potrebné zohľadniť prísnosť tejto sankcie vo vzťahu k záujmom a finančným rizikám, ktorým môžu byť vystavení obchodní partneri a dotknuté osoby v prípade, keď skutočná finančná situácia určitej spoločnosti nie je zverejnená. Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby posúdil, či uložená pokuta nie je neprimeraná vo vzťahu k legitímne sledovanému cieľu.

Čo sa týka deväťmesačnej lehoty odo dňa vyhotovenia súvahy, v ktorej musí dôjsť k zverejneniu, javí sa dostatočne dlhá na to, aby umožnila spoločnostiam splniť si povinnosť zverejnenia bez toho, aby bola spochybnená primeranosť systému sankcií. Dlhšia lehota by totiž mohla poškodiť ochranu tretích osôb, keďže by nemali prístup k najaktuálnejším informáciám, ktoré by im umožňovali oboznámiť sa so skutočnou situáciou dotknutej spoločnosti.

Navyše nijaká sankcia sa neuloží, ak si dotknutá spoločnosť plní zákonnú povinnosť zverejňovania, ako vyplýva z práva Únie a ako sa uplatňuje vo všetkých členských štátoch. Preto prípadné sankcie nemôžu zakázať usadenie sa prostredníctvom pobočky na území určitého členského štátu, prekážať mu alebo ho robiť menej príťažlivým pre spoločnosť spravujúcu sa právom iného členského štátu.

Ustanovenia Charty základných práv sa uplatnia v situácii, keď normotvorca Únie na základe článku 12 smernice 89/666 ponechal na členských štátoch, aby určili primerané sankcie, a to účinné, primerané a odstrašujúce sankcie, aby zaručili vykonanie povinnosti zverejnenia. Vnútroštátna práva úprava stanovujúca takéto sankcie predstavuje vykonanie práva Únie v zmysle článku 51 ods. 1 Charty.

Nakoniec sa vzhľadom na povahu dotknutého porušenia zdá, že uplatnenie úvodnej sankcie vo výške 700 eur bez predchádzajúcej výzvy a možnosti vypočutia pred jej uložením by nemalo mať vplyv na zásadný obsah základného práva na dodržanie práva na obhajobu, keďže podanie odôvodnených námietok proti rozhodnutiu o pokute vedie k zabráneniu jej okamžitej uplatniteľnosti a k začatiu riadneho konania, v rámci ktorého možno rešpektovať právo byť vypočutý.

(pozri body 50, 57, 59, 61, 68, 69, 74 – 76, 85, 88, 89 a výrok)