ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Článok 3 nariadenia 1484/95 stanovuje: „1. Dodatkové clo sa zavedie na základe cif dovoznej ceny predmetnej zásielky v súlade s ustanoveniami článku 4. 2. Ak cif dovozná cena na 100 kg zásielky bude vyššia ako uplatniteľná reprezentatívna cena uvedená v článku 2 ods. 1, dovozca predloží príslušným orgánom dovážajúcich členských štátov minimálne tieto dôkazy: – kúpnu zmluvu alebo iný ekvivalentný doklad, – poistnú zmluvu, – faktúru, – osvedčenie o pôvode (ak to pripadá do úvahy), – prepravnú zmluvu, – a v prípade prepravy po mori, námorný nákladný list. 3. V prípade uvedenom v odseku 2 musí dovozca zložiť zábezpeku uvedenú v článku 248 ods. 1 nariadenia č. 2454/93, ktorej výška sa rovná rozdielu medzi výškou dodatočného dovozného cla vypočítaného na základe reprezentatívnej ceny uplatniteľnej v prípade príslušného výrobku a výškou dodatočného dovozného cla vypočítaného na základe dovoznej ceny CIF príslušnej zásielky. 4. Dovozca musí do dvoch mesiacov od predaja príslušných výrobkov v lehote deviatich mesiacov odo dňa prijatia vyhlásenia o uvoľnení do colného režimu voľného obehu preukázať, že sa so zásielkou zaobchádzalo v súlade s podmienkami potvrdzujúcimi správnosť cien uvedených v odseku 2. Nedodržanie jednej z týchto lehôt má za následok prepadnutie zloženej zábezpeky. Príslušné orgány však môžu lehotu deviatich mesiacov na žiadosť dovozcu, ktorá musí byť náležite odôvodnená, predĺžiť, a to maximálne o tri mesiace. Zložená zábezpeka sa uvoľní do tej miery, do akej sa poskytne dôkaz o podmienkach zaobchádzania k spokojnosti colných úradov. V opačnom prípade zábezpeka prepadne a použije sa na úhradu dodatočného cla. 5. Ak príslušné orgány zistia pri preverovaní, že požiadavky tohto článku neboli splnené, vymáhajú clo splatné v súlade s článkom 220 nariadenia [Rady] (EHS) č. 2913/92 [z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307)]. Výška cla, ktorá sa má vymáhať, alebo ktorá zostala predmetom vymáhania, zahŕňa aj úroky, počnúc dátumom prepustenia tovarov do voľného obehu až do dátumu (vyrovnania) vymáhania. Uplatňovanou úrokovou mierou je miera platná pre operácie spojené s vymáhaním na základe vnútroštátneho práva.“
4

Článok 16 nariadenia 2015/1589, nazvaný „Vymáhanie pomoci“, stanovuje: „1. Ak sa prijmú záporné rozhodnutia v prípadoch neoprávnenej pomoci, Komisia rozhodne, že dotknutý členský štát prijme všetky potrebné opatrenia, aby vymohol pomoc od príjemcu (ďalej len ‚rozhodnutie o vymáhaní‘). Komisia nebude vyžadovať vymáhanie pomoci, ak by to bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie. 2. Pomoc, ktorá sa má vymôcť podľa rozhodnutia o vymáhaní, zahŕňa úrok s primeranou sadzbou stanovenou Komisiou. Úrok bude splatný od dátumu, kedy protiprávna pomoc bola k dispozícii príjemcovi, do dátumu jej vymáhania. 3. Bez toho, aby bolo dotknuté akékoľvek uznesenie Súdneho dvora Európskej únie podľa článku 278 ZFEÚ, vymáhanie sa uskutoční bez meškania a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva dotknutého členského štátu za predpokladu, že umožnia okamžité a účinné vykonanie rozhodnutia Komisie. Na tento účel a v prípade konania na vnútroštátnych súdoch dotknuté členské štáty podniknú všetky potrebné kroky, ktoré sú k dispozícii v ich príslušných právnych systémoch, vrátane predbežných opatrení, bez toho, aby bolo dotknuté právo Únie.“
20

Vzhľadom na všetky tieto skutočnosti Korkein oikeus (Najvyšší súd) prerušil konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Je výška výhody, ktorú súkromná osoba získala z údajného porušenia práv k ochrannej známke, relevantná pre posúdenie, či konanie tejto osoby predstavuje používanie ochrannej známky v obchodnom styku v zmysle článku 5 ods. 1 smernice [2008/95], alebo ide o čisto súkromné konanie? Ak súkromná osoba používa ochrannú známku, predpokladá používanie v obchodnom styku splnenie iných kritérií, než je získanie hospodárskych výhod zo sporného obchodu týkajúceho sa ochrannej známky? 2. Pokiaľ sa predpokladá, že hospodárska výhoda má určitý význam, a z dôvodu nízkej hospodárskej výhody, ktorú osoba získala, a nesplnenia prípadných iných kritérií na používanie v obchodnom styku nemožno vychádzať z toho, že táto osoba používala ochrannú známku vo vlastnom obchodnom styku, je podmienka používania v obchodnom styku v zmysle článku 5 ods. 1 smernice [2008/95] splnená, ak súkromná osoba použila ochrannú známku pre tretiu osobu v rámci obchodného styku tejto tretej osoby, aj keď nie je jej zamestnancom? 3. Osoba, ktorá uschováva tovar, používa ochrannú známku pre tovar v zmysle článku 5 ods. 1 a článku 5 ods. 3 písm. b) smernice [2008/95], keď tovar označený ochrannou známkou, ktorý bol zaslaný do členského štátu a v tomto štáte prepustený do voľného obehu, prevzala a uschovávala osoba, do ktorej držby sa tovar dostal v mene spoločnosti, ktorá tovar ďalej predá, pričom táto osoba neuskutočňuje dovoz a vývoz tovaru a nemá ani povolenie na prevádzkovanie colného a daňového skladu? 4. Možno predpokladať, že daná osoba doviezla tovar označený ochrannou známkou v zmysle článku 5 ods. 3 písm. c) smernice [2008/95], ak sa tovar nedoviezol na žiadosť tejto osoby, ale táto osoba poskytla subjektu, ktorý vykonáva ďalší predaj tovaru, svoju adresu a prevzala tovar prepustený do voľného obehu v členskom štáte v mene uvedeného subjektu, niekoľko týždňov ho mala v držbe a odovzdala ho na prepravu do tretej krajiny mimo [Európskej únie] na účely ďalšieho predaja v tejto krajine?“
2.

Majú sa články 2 a 3 smernice [2000/78] vykladať v tom zmysle, že do pôsobnosti režimu boja proti diskriminácii, ktorý stanovuje táto smernica, patrí prejav názoru proti homosexuálnym osobám vyjadrený v zábavnej rozhlasovej relácii, ktorým respondent vyhlásil, že by nikdy nezamestnal také osoby, ani by s nimi nikdy nenadviazal spoluprácu vo svojej advokátskej kancelárii, hoci v danom čase u respondenta neprebiehalo žiadne výberové konanie a ani nebolo plánované?“
8

§ 16 TV‑L stanovuje stupne v rámci platovej skupiny v platovej tabuľke takto: „1. Platové skupiny 9 až 15 majú päť stupňov… 2. Pri nástupe do zamestnania sa zamestnanci zaradia do stupňa 1 vzhľadom na to, že nemajú príslušnú odbornú prax. Ak zamestnanci získali príslušnú odbornú prax v trvaní minimálne jeden rok počas predchádzajúceho pracovného pomeru na dobu určitú alebo neurčitú u rovnakého zamestnávateľa, pri zaradení do platového stupňa sa zohľadní príslušná odborná prax nadobudnutá v tomto prechádzajúcom pracovnom pomere. Ak bola príslušná odborná prax v trvaní minimálne jeden rok nadobudnutá v pracovnom pomere s iným zamestnávateľom, zamestnanec sa platovo zaradí do stupňa 2 alebo v prípade nástupu do zamestnania po 31. januári 2010 a pod podmienkou získania minimálne trojročnej príslušnej odbornej praxe do stupňa 3. Bez ohľadu na to pri zaraďovaní do platového stupňa zamestnávateľ môže pri prijatí nového zamestnanca na účely pokrytia personálnych potrieb zohľadniť celú predchádzajúcu odbornú prax alebo jej časť, pokiaľ je táto prax prospešná pre budúcu vykonávanú prácu. Vysvetlivky k § 16 ods. 2. 1. Príslušná odborná prax je odborná prax v pridelenej činnosti alebo v činnosti zodpovedajúcej zverenej úlohe. … 3. Existuje nadväznosť medzi predchádzajúcou prácou v zmysle druhej vety, pokiaľ lehota uplynutá medzi ukončením predchádzajúceho pracovného pomeru a začatím nového pracovného pomeru neprekročí šesť mesiacov;… … 3. Zamestnanci prechádzajú do ďalšieho stupňa – od stupňa 3 v závislosti od ich výsledkov podľa § 17 ods. 2 – po tom, čo u svojho zamestnávateľa dosiahli nasledujúce obdobia neprerušenej činnosti v tej istej platovej skupine (postup do ďalšieho stupňa): – do stupňa 2 po roku v stupni 1, – do stupňa 3 po dvoch rokoch v stupni 2, – do stupňa 4 po troch rokoch v stupni 3, – do stupňa 5 po štyroch rokoch v stupni 4…“
7

Článok 35 smernice 78/660 stanovuje: „1. a) Prvky investičného majetku sa musia oceniť obstarávacími alebo výrobnými nákladmi bez toho, aby tým boli dotknuté písmená b) a c). b) Obstarávacie a výrobné náklady investičného majetku, ktorých doba životnosti je obmedzená, sa musia znížiť o oprávky, ktoré sa vypočítajú podľa plánovaného odpisu hodnôt takýchto aktív v priebehu ich životnosti. c) aa) K finančným investíciám môžu byť vykonané oprávky s cieľom dať týmto prvkom nižšiu hodnotu, ktorá im patrí ku dňu závierky. bb) Či už je životnosť investičného majetku časovo obmedzená alebo nie, tieto aktíva musia byť predmetom opravných položiek s cieľom dať im nižšiu hodnotu, ktorá im patrí ku dňu závierky, pokiaľ sa predpokladá, že zníženie ich hodnôt bude trvalé. cc) Oprávky uvedené pod písmenami a. a.) a bb) musia byť vykázané vo výkaze ziskov a strát a samostatne uvedené v poznámkach, pokiaľ nie sú samostatne vykázané v účte ziskov a strát. dd) Ocenenie na nižšiu hodnotu uvedené v písmenách a. a.) a bb) nemôže byť zachované, ak dôvody oprávok pominuli. d) Ak bol prvok investičného majetku predmetom mimoriadnych oprávok iba výlučne na účely daňových predpisov, musí sa výška oprávok a dôvody uviesť v poznámkach. 2. Do obstarávacích nákladov sa zahrnú okrem kúpnej ceny aj vedľajšie náklady. 3. a) K výrobným nákladom patria okrem obstarávacích nákladov surovín a spotrebných materiálov aj náklady priamo pripočitateľné k príslušnému výrobku. b) Do výrobných nákladov sa môže zahrnúť aj primeraná časť tých nákladov, ktoré sa dajú k jednotlivému výrobku priradiť len nepriamo; tieto náklady musia pripadať na obdobie výroby. 4. Zahrnutie úrokov z požičaného kapitálu na financovanie výroby predmetov investičného majetku do vlastných nákladov sa pripúšťa len vtedy, keď tieto úroky spadajú do obdobia výroby. V tomto prípade musí byť ich zapísanie do aktív uvedené v poznámkach.“
28

Vnútroštátny súd sa v podstate domnieva, že existuje pochybnosť, či to, že tovar sa prepravuje v režime podmienečného oslobodenia od spotrebnej dane v súlade so smernicou Rady 2008/118/ES zo 16. decembra 2008 o všeobecnom systéme spotrebných daní a o zrušení smernice 92/12/EHS (Ú. v. EÚ L 9, 2009, s. 12), má vplyv na podmienky upravujúce prevod práva nakladať s ním ako vlastník, ktoré stanovuje smernica o DPH. V tejto súvislosti vnútroštátny súd spresňuje, že ak existujú pochybnosti o výklade ustanovenia vnútroštátneho daňového práva v rámci sporu medzi správnymi orgánmi a jednotlivcom, z judikatúry Ústavního soudu České republiky vyplýva vnútroštátna ústavnoprávna zásada, podľa ktorej sa musí v prípade tejto pochybnosti postupovať v prospech jednotlivca (tzv. zásada in dubio mitius). V prejednávanej veci sa vnútroštátny súd domnieva, že právnu úpravu rozhodujúcu pre rozhodnutie vo veci, ktorú prejednáva, nemožno v čase skutkových okolností veci samej považovať za jasnú, či už z hľadiska vnútroštátneho práva alebo z hľadiska práva Únie, v dôsledku čoho sa pýta, či za predpokladu, že výklad poskytnutý Súdnym dvorom v rozsudku, ktorý má vyhlásiť, by bol pre daňový subjekt nepriaznivý, by sa ním mal riadiť bez ohľadu na túto vnútroštátnu ústavnoprávnu zásadu. Tento súd sa ďalej pýta, či vzhľadom na uvedenú zásadu by sa účinky tohto rozsudku Súdneho dvora nemali obmedziť na právne situácie, ktoré nastali až po jeho vyhlásení.
31

Navyše ani jedna z osobitných okolností, ktoré uviedli účastníci konania v pripomienkach, nemôže spochybniť toto konštatovanie. Konkrétne skutočnosť, že niektorá z kvalifikácií prijatých v súvislosti s dohodou CMI by prípadne mohla byť nedôvodná, že vnútroštátny súd by nemal nijakú povinnosť kvalifikovať to isté konanie na dvojakom základe, alebo že dvojaká kvalifikácia, o ktorú ide vo veci samej, by nebola v rozpore so zásadou ne bis in idem, sa netýka prípustnosti prvej otázky, ale dôvodnosti rozhodnutia úradu na ochranu hospodárskej súťaže.
12

Coty tvrdila, že konanie tak spoločnosti Amazon Services Europe, ako aj spoločnosti Amazon FC Graben porušujú práva k predmetnej ochrannej známke, a najmä požadovala, aby pod hrozbou poriadkových opatrení sa týmto spoločnostiam uložila v Nemecku povinnosť upustiť od skladovania alebo zasielania v obchodnom styku parfumov označených ochrannou známkou Davidoff Hot Water alebo od ich skladovania či zasielania treťou osobou, ak tieto tovary neboli uvedené na trh v Únii so súhlasom spoločnosti Coty. Subsidiárne navrhovali, aby sa týmto spoločnostiam za tých istých podmienok uložilo to isté, pokiaľ ide o parfumy označené ochrannou známkou Davidoff Hot Water EdT 60 ml, a subsidiárnejšie, aby sa im rovnakým znením uložilo to isté, pokiaľ ide o parfumy označené ochrannou známkou Davidoff Hot Water EdT 60 ml, ktoré sú skladované na účet predajcu alebo ktoré nemožno spájať so žiadnym iným predajcom.
44

Súdny dvor totiž rozhodol, že hoci je pravda, že nariadenie Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, 1968, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15) a nariadenie Rady (EHS) č. 1408/71 zo 14. júna 1971 o uplatňovaní systémov sociálneho zabezpečenia na zamestnancov, samostatne zárobkovo činné osoby a ich rodinných príslušníkov, ktorí sa pohybujú v rámci spoločenstva, v znení zmenenom a aktualizovanom nariadením Rady (ES) č. 118/97 z 2. decembra 1996 (Ú. v. ES L 28, 1997, s. 1; Mim. vyd. 05/003, s. 3) (ďalej len „nariadenie č. 1408/71“), z ktorých prvé bolo zrušené a nahradené nariadením č. 492/2011 a druhé nariadením č. 883/2004, nemajú rovnakú pôsobnosť ratione personae, nič to nemení na skutočnosti, že vzhľadom na to, že nariadenie č. 1612/68 má všeobecnú pôsobnosť v oblasti voľného pohybu pracovníkov, článok 7 ods. 2 tohto nariadenia sa môže uplatňovať na sociálne výhody, ktoré súčasne spadajú do oblasti osobitnej pôsobnosti nariadenia č. 1408/71 (rozsudok z 5. mája 2011, Komisia/Nemecko, C‑206/10, EU:C:2011:283, bod 39; pozri tiež v tomto zmysle rozsudok z 12. mája 1998, Martínez Sala, C‑85/96, EU:C:1998:217, bod 27).
4

Článok 2 tejto smernice stanovuje: „1. Na účely tejto smernice sa pod pojmom ‚zásada rovnakého zaobchádzania‘ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1. 2. Na účely odseku 1: a) o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou; b) o nepriamu diskrimináciu ide, keď zdanlivo neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax by uviedla osoby určitého náboženstva alebo viery, s určitým zdravotným postihnutím, určitého veku alebo určitej sexuálnej orientácie do nevýhodného postavenia v porovnaní s inými osobami, iba ak: i) takýto predpis, kritérium alebo zvyklosť sú objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné… …“
–

Reliantco Investments LTD a Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti, v zastúpení: C. Stoica, L. Radu a D. Aragea, avocats,
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou „GVC Services (Bălgarija)“ EOOD so sídlom v Bulharsku (ďalej len „GVC“) a Direktor na Direkcija „Obžalvane i danăčno‑osiguritelna praktika“ – Sofija (riaditeľ riaditeľstva „Opravné prostriedky v daňovej oblasti a oblasti sociálneho zabezpečenia“ Sofia, Bulharsko) (ďalej len „riaditeľ“) vo veci daňového výmeru evidujúceho daňové dlhy z dividend rozdeľovaných a vyplatených spoločnosťou GVC jej materskej spoločnosti PGB Limited – Gibraltar so sídlom v Gibraltári v období od 13. júla 2011 do 21. apríla 2016.
30

Výkon tohto práva odberateľmi by pritom nebolo možné zaručiť a ustanovenia prílohy A písm. b) a c) smernice 2003/55 by boli zbavené potrebného účinku, ak by dodávateľ plynu nedodržal svoje požiadavky transparentnosti a informovania najmä tým, že by individuálne neinformoval svojich odberateľov o plánovanej tarifnej zmene.
7

§ 69 tohto zákona týkajúci sa školskej prepravy stanovuje: „1. Je povinnosťou krajinských okresov (Landkreise) a mestských okresov, aby zabezpečili, ako povinnú úlohu vyplývajúcu zo samosprávy týchto orgánov, prepravu žiakov do základných škôl a špeciálnych škôl nachádzajúcich sa na ich území, ak žiačky a žiaci majú svoje bydlisko v Porýní‑Falcku a cesta do školy pre nich bez použitia dopravných prostriedkov nie je možná. To isté platí pre prepravu (1) do najbližšej strednej školy… Ak žiačka alebo žiak navštevuje školu mimo Porýnia‑Falcka, náklady na prepravu znáša krajinský okres alebo mestský okres, na území ktorého má žiačka alebo žiak bydlisko. 2. Cesta do školy bez použitia dopravného prostriedku nie je možná, ak je obzvlášť nebezpečná alebo ak najkratší, nie obzvlášť nebezpečný chodník medzi bydliskom a základnou školou je dlhší ako dva kilometre, medzi bydliskom a strednou školou je dlhší ako štyri kilometre. … 3. V prípade dochádzky do inej ako najbližšej školy v zmysle odseku 1 [druhého pododseku bodu 1] vyššie sa náklady prevezmú len do tej miery, ako by boli prevzaté pri ceste do najbližšej školy. Pri určení najbližšej školy sa zohľadnia len školy so zvoleným prvým cudzím jazykom. … 4. Povinnosť je prednostne splnená prevzatím nevyhnutných cestovných nákladov za verejné dopravné prostriedky. Pokiaľ nie sú k dispozícii prijateľné verejné dopravné spojenia, je potrebné zaviesť službu vo forme školských autobusov. Náklady iných dopravných prostriedkov sa musia prevziať len do výšky, do akej by vznikli podľa prvej vety.“
8

Článok 7 tejto smernice, nazvaný „Platba za službu poskytnutú pred odstúpením“, stanovuje: „1. Ak spotrebiteľ uplatní svoje právo na odstúpenie podľa článku 6 ods. 1, možno od neho požadovať iba to, aby bez zbytočného odkladu zaplatil za službu skutočne poskytnutú dodávateľom v súlade so zmluvou. Plnenie zmluvy sa môže začať až po tom, ako spotrebiteľ dá svoj súhlas. … … 3. Dodávateľ môže požadovať od spotrebiteľa čiastku na základe odseku 1, iba ak môže dokázať, že spotrebiteľ bol riadne informovaný o čiastke, ktorú má zaplatiť v súlade s článkom 3 ods. 1 bod 3 písm. a). V žiadnom prípade však nesmie požadovať túto platbu, ak začal s plnením zmluvy pred uplynutím lehoty na odstúpenie, ustanovenej v článku 6 ods. 1 bez predchádzajúcej žiadosti spotrebiteľa. 4. Dodávateľ vráti spotrebiteľovi bez zbytočného odkladu a najneskôr do 30 kalendárnych dní všetky sumy, ktoré od neho prijal v súlade so zmluvou na diaľku, s výnimkou čiastky uvedenej v odseku 1. Táto lehota začne plynúť dňom, keď dodávateľ získa oznámenie o odstúpení. 5. Spotrebiteľ vráti dodávateľovi všetky sumy a/alebo majetok, ktorý získal od dodávateľa, bez zbytočného odkladu a najneskôr do 30 kalendárnych dní. …“
44

V odpovedi na prvý žalobný dôvod žaloby pripomenutý v bode 37 tohto rozsudku Všeobecný súd uviedol podmienky zákonnosti príkazu na pozastavenie pomoci v bodoch 70 a 71 napadnutého rozsudku takto: „70 Podmienky uloženia takéhoto príkazu stanovené v článku 11 ods. 1 nariadenia č. 659/1999 sa obmedzujú na vecnú podmienku, a to na kvalifikáciu, v tomto štádiu konania, dotknutého vnútroštátneho opatrenia Komisiou ako protiprávnej štátnej pomoci a procesnú podmienku, a to umožniť dotknutému členskému štátu predložiť svoje pripomienky. 71 Nijaká iná podmienka nemusí byť splnená na to, aby bola Komisia oprávnená uložiť príkaz podľa článku 11 ods. 1 nariadenia č. 659/1999, a je nutné zdôrazniť, že táto situácia vyplýva z vôle a nie z opomenutia normotvorcu, ako tvrdí Maďarsko. Znenie uvedeného článku, ktoré odráža právny stav vyplývajúci z ustálenej judikatúry citovanej v bode 30 vyššie, totiž nebolo zmenené doplneniami vloženými do nariadenia č. 659/1999 a ako také bolo prebrané do nového nariadenia 2015/1589.“
3

Odôvodnenia 31 a 33 smernice 2014/24 stanovujú: „(31) Pokiaľ ide o otázku, do akej miery by sa na zmluvy uzavreté medzi subjektmi vo verejnom sektore mali vzťahovať pravidlá verejného obstarávania, existuje značná právna neistota. Príslušná judikatúra [Súdneho dvora] sa v jednotlivých členských štátoch, dokonca aj medzi verejnými obstarávateľmi, vykladá rôznymi spôsobmi. Z tohto dôvodu je nevyhnutné spresniť, v ktorých prípadoch nepodliehajú zmluvy uzavreté v rámci verejného sektora uplatňovaniu pravidiel verejného obstarávania. Toto spresnenie by sa malo riadiť zásadami stanovenými v príslušnej judikatúre [Súdneho dvora]. Samotná skutočnosť, že obe strany dohody sú ako také orgánmi verejnej moci, nevylučuje uplatňovanie pravidiel verejného obstarávania. Uplatňovanie pravidiel verejného obstarávania by však nemalo byť v rozpore so slobodou orgánov verejnej moci vykonávať úlohy vo verejnom záujme, ktoré boli na ne prenesené, používaním ich vlastných zdrojov, čo zahŕňa možnosť spolupráce s ostatnými orgánmi verejnej moci. Malo by sa zabezpečiť, aby akákoľvek spolupráca medzi orgánmi verejnej moci, ktorá bola vyňatá z rozsahu pôsobnosti smernice, neviedla v súvislosti so súkromnými hospodárskymi subjektmi k narušeniu hospodárskej súťaže, pokiaľ stavia súkromného poskytovateľa služieb do zvýhodnenej pozície v porovnaní s jeho konkurentmi. … (33) Verejní obstarávatelia by mali mať možnosť zvoliť si, že svoje verejné služby budú poskytovať spoločne na základe spolupráce a bez toho, aby boli povinní použiť akúkoľvek konkrétnu právnu formu. Takáto spolupráca sa môže týkať všetkých druhov činností súvisiacich s poskytovaním služieb a plnením povinností pridelených zúčastneným orgánom alebo prevzatých zúčastnenými orgánmi, ako sú napríklad povinné alebo dobrovoľné úlohy miestnych či regionálnych orgánov alebo služby prenesené na osobitné orgány na základe verejného práva. Služby poskytované jednotlivými zúčastnenými orgánmi nemusia byť nevyhnutne identické[;] môžu byť aj doplnkové. Na zmluvy týkajúce sa spoločného poskytovania služieb vo verejnom záujme by sa nemalo vzťahovať uplatňovanie pravidiel stanovených touto smernicou za predpokladu, že sú uzavreté výlučne medzi verejnými obstarávateľmi, že uskutočňovanie tejto spolupráce sa riadi výlučne so zreteľom na verejný záujem a že žiadny súkromný poskytovateľ služieb nebol zvýhodnený voči svojim konkurentom. S cieľom splniť tieto podmienky by mala spolupráca vychádzať z koncepcie spolupráce. Takáto spolupráca si nevyžaduje, aby všetky zúčastnené orgány prevzali plnenie hlavných zmluvných povinností, pokiaľ existujú záväzky prispieť k poskytovaniu dotknutých verejných služieb na základe spolupráce. Okrem toho by sa spolupráca vrátane akýchkoľvek finančných prevodov medzi zúčastnenými verejnými obstarávateľmi mala riadiť výlučne so zreteľom na verejný záujem.“
„1.

V prípadoch uvedených v článku 138 Daňového zákonníka dodávatelia tovaru alebo poskytovatelia služieb upravujú zdaniteľný základ dane po dodávke tovaru alebo poskytnutí služby, alebo po vyúčtovaní dodávky tovaru/poskytnutia služby, aj keď sa dodávka alebo poskytnutie neuskutočnili, no situácia uvedená v článku 138 Daňového zákonníka nastala po fakturácii a zaevidovaní dane do účtovných záznamov zdaniteľnej osoby. Na tieto účely sú dodávatelia alebo poskytovatelia povinní vyhotoviť faktúry uvádzajúce hodnoty so znamienkom mínus (‚‑‘) v prípade zníženia základu dane alebo, v prípade potreby, bez znamienka mínus (‚‑‘), ak sa daňový základ zvýši, ktoré sa tiež doručia príjemcovi. Ustanovenia tohto odseku sa uplatňujú aj na dodávky v rámci Spoločenstva.