Keywords

Summary



Keywords

1. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Asociačná rada zriadená dohodou o pridružení medzi EHS a Tureckom – Rozhodnutie č. 1/80 – Voľný pohyb osôb – Pracovníci – Obmedzenia odôvodnené verejným poriadkom, verejnou bezpečnosťou alebo verejným zdravím – Rozsah – Osoby s dlhodobým pobytom

(Smernica Rady 2003/109, článok 12; rozhodnutie asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80, článok 7 prvý odsek druhá zarážka a článok 14 ods. 1)

2. Medzinárodné dohody – Dohoda o pridružení medzi EHS a Tureckom – Asociačná rada zriadená dohodou o pridružení medzi EHS a Tureckom – Rozhodnutie č. 1/80 – Ochrana proti vyhosteniu – Osoby s dlhodobým pobytom

[Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 28 ods. 3 písm. a); rozhodnutie asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80, článok 7 prvý odsek druhá zarážka a článok 14 ods. 1]

Summary

1. Na účely uplatnenia článku 14 ods. 1 rozhodnutia asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80 referenčný rámec práva Únie pozostáva, pokiaľ ide o cudzinca, ktorý sa v hostiteľskom členskom štáte zdržiaval oprávnene a nepretržite počas viac ako desiatich rokov, z článku 12 smernice 2003/109 o právnom postavení štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sú osobami s dlhodobým pobytom, ktorý v prípade, že neexistujú priaznivejšie ustanovenia v právnej úprave pridruženia medzi EHS a Tureckom, predstavuje pravidlo minimálnej ochrany proti vyhosteniu každého štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý má postavenie osoby oprávnene sa dlhodobo zdržiavajúcej na území členského štátu.

Okrem toho výnimka verejného poriadku v oblasti voľného pohybu pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi členských štátov Únie, ktorá je stanovená v Zmluve a analogicky sa uplatňuje v rámci pridruženia medzi EHS a Tureckom, predstavuje odchýlku v súvislosti s touto základnou slobodou, ktorú je potrebné vykladať reštriktívne a ktorej rozsah členské štáty nemôžu určovať jednostranne. Opatrenia odôvodnené verejným poriadkom alebo verejnou bezpečnosťou možno preto prijať len vtedy, ak je na základe posúdenia každého individuálneho prípadu zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov zjavné, že správanie dotknutej osoby v súčasnosti predstavuje skutočné a dostatočne závažné nebezpečenstvo pre základný záujem spoločnosti. Dané orgány sú pri tomto posúdení okrem iného povinné dbať na rešpektovanie zásady proporcionality, ako aj základných práv dotknutej osoby, a najmä práva na rešpektovanie súkromného a rodinného života. Takéto opatrenia teda nemožno nariadiť automaticky po odsúdení v trestnom konaní a s cieľom všeobecnej prevencie určenej na odradenie ostatných cudzincov od páchania trestnej činnosti. Ak samotná existencia viacerých odsúdení v trestnom konaní nemá nijaký vplyv na odôvodnenie vyhostenia, ktoré tureckého štátneho príslušníka zbavuje práv, ktoré mu priamo vyplývajú z rozhodnutia č. 1/80, o to viac to musí platiť pri odôvodnení týkajúcom sa dĺžky odňatia slobody dotknutej osoby. Vnútroštátny súd bude musieť s ohľadom na súčasnú situáciu tejto osoby nájsť rovnováhu medzi potrebou predpokladaného zásahu do práva tejto osoby na pobyt s cieľom ochrany oprávneného záujmu, ktorý sleduje hostiteľský členský štát, a existenciou integrácie, ktorá dotknutej osobe umožňuje opätovné zaradenie do spoločnosti v uvedenom členskom štáte.

(pozri body 78, 79, 81 – 83, 85)

2. Článok 14 ods. 1 rozhodnutia asociačnej rady EHS – Turecko č. 1/80 sa má vykladať v tom zmysle, že:

– ochrana proti vyhosteniu, ktorú toto ustanovenie priznáva tureckým štátnym príslušníkom, nemá rovnaký rozsah ako ochrana priznaná občanom Únie na základe článku 28 ods. 3 písm. a) smernice 2004/38 o práve občanov Únie a ich rodinných príslušníkov voľne sa pohybovať a zdržiavať sa v rámci územia členských štátov, a preto režim ochrany proti vyhosteniu priznaný týmto občanom nemožno uplatniť mutatis mutandis na uvedených tureckých štátnych príslušníkov pre potreby stanovenia významu a rozsahu daného článku 14 ods. 1,

– toto ustanovenie rozhodnutia č. 1/80 nebráni tomu, aby bolo voči tureckému štátnemu príslušníkovi, ktorý je nositeľom práv priznaných v článku 7 prvom odseku druhej zarážke tohto rozhodnutia, prijaté opatrenie vyhostenia z dôvodov verejného poriadku, pokiaľ osobné správanie dotknutej osoby v súčasnosti predstavuje skutočné a dostatočne závažné ohrozenie základného záujmu spoločnosti hostiteľského členského štátu a toto opatrenie je nevyhnutné na ochranu daného záujmu. Je úlohou vnútroštátneho súdu, aby vzhľadom na všetky rozhodujúce skutočnosti, ktoré charakterizujú situáciu dotknutého tureckého štátneho príslušníka, posúdil, či je toto opatrenie v danej veci zákonne odôvodnené.

(pozri bod 86 a výrok)