ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Napokon v súvislosti so skutočnosťou, že žalobkyňa sa odvoláva na skoršie rozhodnutie odvolacích senátov EUIPO, za predpokladu, že takáto výhrada sa nevzťahuje na prvý žalobný dôvod, ktorý bol zamietnutý v bode 35 vyššie, ale na dovolávanie sa rozhodovacej praxe odvolacích senátov EUIPO, z ustálenej judikatúry vyplýva, že rozhodnutia, ktoré podľa nariadenia č. 207/2009 prijímajú tieto odvolacie senáty v súvislosti so zápisom označenia ako ochrannej známky Európskej únie, patria do výkonu vymedzenej právomoci, a nie do rámca diskrečnej právomoci. Zákonnosť uvedených rozhodnutí sa preto musí posúdiť výlučne na základe tohto nariadenia a nie na základe rozhodovacej praxe predchádzajúcej týmto rozhodnutiam. Súdny dvor s ohľadom na zásady rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných rozhodol, že EUIPO je povinný v rámci pokynov o prihláške ochrannej známky Európskej únie zohľadňovať už prijaté rozhodnutia o podobných prihláškach a s mimoriadnou pozornosťou skúmať otázku, či je alebo nie je potrebné rozhodnúť rovnako. Súdny dvor však dodal, že zásady rovnosti zaobchádzania a riadnej správy vecí verejných musia byť uvedené do súladu s požiadavkou dodržiavania zákonnosti. Preto sa osoba, ktorá podá prihlášku označenia ako ochrannej známky, nemôže vo svoj prospech odvolávať na prípadnú nezákonnosť, ku ktorej došlo voči inej osobe, aby tak dosiahla rovnaké rozhodnutie. Navyše z dôvodov právnej istoty a konkrétne riadnej správy vecí verejných musí byť skúmanie akejkoľvek prihlášky veľmi prísne a úplné, aby sa predišlo tomu, že ochranné známky budú zapísané nenáležite. Toto skúmanie sa musí vykonať v každom konkrétnom prípade. Zápis označenia ako ochrannej známky totiž závisí od špecifických kritérií uplatniteľných v rámci skutkových okolností konkrétneho prípadu, ktoré majú preveriť, či sa na dotknuté označenie vzťahuje niektorý z dôvodov zamietnutia [pozri rozsudok zo 16. februára 2017, Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Radiátorové rebrá), T‑828/14 a T‑829/14, EU:T:2017:87, bod 93 a citovaná judikatúra].
132

Po druhé, pokiaľ ide o argumentáciu, podľa ktorej môžu tarifné záväzky spôsobiť narušenie tak na referenčných linkách, ako aj na prekrývajúcich sa linkách, je nutné konštatovať, že Komisia ani v napadnutom rozhodnutí ani pred Všeobecným súdom neuviedla skutočnosti, ktoré by mohli spochybniť uvedenú argumentáciu, pričom iba zdôraznila hypotetickú povahu tejto argumentácie. Okrem toho povinnosť preniesť na linky ZRH – STO a ZRH – WAW zníženia cien uplatnené na referenčných linkách by mohla odradiť tretie letecké spoločnosti prevádzkovať uvedené linky. Mohlo by sa tak stať, že by tarifné záväzky nijak neriešili štrukturálny problém trhu, na ktorého riešenie majú slúžiť, ale práve naopak by prispievali k potrebe svojho trvalého zachovania.
134

V tejto súvislosti treba konštatovať, že prijatím sporných opatrení chcela Komisia zabrániť tomu, aby boli žalobkyni zverené nové zdroje pochádzajúce z rozpočtu Únie. Údaje zhromaždené OLAF‑om sa týkali opakovania a všeobecnej povahy zakázaných konaní zo strany žalobkyne. Po prijatí týchto informácií sa Komisia mohla oprávnene obávať, že ak by boli tieto nové zdroje prevedené, boli by použité rovnako ako tie predchádzajúce, to znamená, že uplatniteľné zmluvné ustanovenia by neboli dodržané.
138

Pokiaľ ide o prvú podmienku, na úvod treba pripomenúť, že hoci správanie, ktorého účinky sú obmedzené na územie iba jedného členského štátu, síce patrí do pôsobnosti vnútroštátneho právneho poriadku, a nie do pôsobnosti práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 31. mája 1979, Hugin Kassaregister a Hugin Cash Registers/Komisia, 22/78, EU:C:1979:138, bod 17), nič to nemení na skutočnosti, že ak osoba s dominantným postavením bráni konkurentom v prístupe na trh, nie je rozhodujúce, či k tomuto správaniu došlo na území jedného členského štátu, ak to môže mať vplyv na obchodné toky a na hospodársku súťaž na vnútornom trhu (rozsudok z 9. novembra 1983, Nederlandsche Banden‑Industrie‑Michelin/Komisia, 322/81, EU:C:1983:313, bod 103).
201

Ako to po prvé správne zdôrazňuje Komisia, k dočasnému vyslaniu pána Alberta Spagnolliho do Parmy došlo na jeho žiadosť a bolo naplánované na dobu určitú v trvaní piatich rokov. Okrem toho rozhodnutie dočasne preložiť pána Alberta Spagnolliho bolo prijaté 10. októbra 2011 (pozri bod 19 vyššie), a to po prijatí oznámenia č. 1 z 29. júla 2011 (pozri bod 18 vyššie), v ktorom boli určené práva na dôchodok žalobcov chybne, ako to tvrdia samotní žalobcovia a ako to vyplýva tak z prijatia oznámenia č. 1a, ako aj oznámenia č. 2 zo 17. apríla 2012. Z toho vyplýva, že voľba presťahovať sa do Parmy, vystaviť deti dočasnému presťahovaniu v súlade s podmienkami stanovenými v zmluve o dočasnom preložení a prijať životné a platové podmienky, ktoré sa líšia od podmienok, ktoré predchádzali uvedenému dočasnému preloženiu, bola nezávislá od akéhokoľvek posúdenia alebo revízie práv na dôchodok žalobcov. Okrem toho možnosť kedykoľvek revidovať práva žalobcov podľa článku 41 prílohy VIII služobného poriadku je výslovne uvedená vo všetkých oznámeniach prijatých administratívou, čo vedie k odmietnutiu tvrdení žalobcov, v zmysle ktorých uvádzajú, že sa mohli spoliehať na stabilitu svojich ekonomických podmienok.
36

Podľa Francúzskej republiky sa postup pozastavenia nevzťahuje na prípad nesúladu, ktorý sa týka, ako je to v prejednávanej veci, uplatnenia pomerného systému, ako aj stanovenia oprávnenosti niektorých plôch podľa zaužívaných miestnych postupov. Ak by bolo možné dovolávať sa takéhoto nesúladu v rámci dvoch rozdielnych postupov, mohlo by to ohroziť procesné záruky, ktoré má dotknutý členský štát k dispozícii v rámci postupu overovania súladu, prinútiť tento štát k zmene jeho postupov pozastavenia, a to aj vtedy, ak sa ešte nepreukázala existencia nesplnenia povinnosti konania, alebo aj zbaviť postup overovania súladu jeho účinku. Komisia odkázaním na túto nezhodu v rámci postupu pozastavenia zabránila plynulému priebehu konania v rámci postupu overovania súladu.
89

Švédske kráľovstvo v prvom rade tvrdí, že paušálna oprava vo výške 2 % nie je odôvodnená vzhľadom na povahu a rozsah predmetného nesúladu a skutočnej ujmy, ktorá mohla vzniknúť Fondu. To, že postup kontroly by mohol byť predmetom zlepšenia, nepredstavuje závažné porušenie pravidla práva Únie a nepostačuje to samo osebe na vykonanie finančných opráv z titulu údajného nevykonania sekundárnej kontroly. V každom prípade by mala byť suma vylúčená z financovania Úniou znížená.
105

Napokon je potrebné pripomenúť, že možnosť podať žalobu založenú na bezdôvodnom obohatení Únie nemožno odmietnuť len preto, lebo Zmluva výslovne neupravuje druh žaloby určenej pre takéto konanie. Ako Súdny dvor už rozhodol, výklad článkov 268 a 340 ZFEÚ, ktorý vylučuje túto možnosť, by viedol k výsledku, ktorý by bol v rozpore so zásadou účinnej súdnej ochrany, ktorú priznáva judikatúra Súdneho dvora a potvrdzuje článok 47 Charty základných práv Európskej únie [pozri rozsudok zo 16. decembra 2008, Masdar (UK)/Komisia, C‑47/07 P, EU:C:2008:726, body 47 a 50 a citovanú judikatúru].
8

Rozhodnutím z 11. júla 2016 Komisia odmietla žiadosť žalobkyne o priebežné revízne prešetrovanie (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). Komisia v odôvodnení 8 tohto rozhodnutia uviedla: „Ako je uvedené v bode 8 všeobecného informačného dokumentu, Komisia použila metódu výberu vzorky počas pôvodného prešetrovania. Z tohto dôvodu skúmala situáciu obmedzeného počtu vyvážajúcich výrobcov, ktorí boli vybraní do vzorky, do ktorej žiadateľka nebola zahrnutá. Vzhľadom na to, že teraz účinné opatrenia sú založené na preskúmaní spoločností zahrnutých do vzorky, tvrdenie založené na údajnej zmene okolností v zmysle článku 11 ods. 3 základného nariadenia sa musí vzťahovať na tie isté spoločnosti zahrnuté do vzorky, alebo na zmeny dotýkajúce sa všetkých vyvážajúcich výrobcov v tejto krajine. Vzhľadom na to, že zmena okolností, na ktorú sa žiadateľka odvoláva, sa týka výlučne jej vlastnej situácie, a nie situácie spoločností zaradených do vzorky alebo všetkých vyvážajúcich výrobcov v [Číne], táto zmena nie je v rámci žiadosti podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia relevantná. Pôvodné prešetrovanie totiž pre žiadateľku neurčilo individuálne dumpingové rozpätie, pretože žiadateľka nežiadala o individuálne zaobchádzanie. Žiadateľka sa nemôže dovolávať článku 11 ods. 3 základného nariadenia, aby teraz získala individuálne dumpingové rozpätie. Inak by možnosť výberu vzorky bola zbavená svojho potrebného účinku. Ak je jej individuálne dumpingové rozpätie nižšie ako opatrenie, ktorému podliehajú jej vývozy na základe vzorky, jej dovozcovia môžu požiadať o náhradu na základe článku 11 ods. 8 základného nariadenia (teraz článok 11 ods. 8 nariadenia č. 2016/1036). Z tohto dôvodu sa žiadosť žiadateľky… musí zamietnuť.“
83

To, čo žalobca vytýka výberovej komisii, spočíva v tom, že v rámci prvého štádia, teda v rámci overovania podmienok na účasť, overovala, či jeho odborná prax zodpovedá pracovnému miestu, ktoré sa malo obsadiť, čo podľa neho patrí do druhého štádia, a to do štádia výberu na základe kvalifikácie.
33

Ako však v judikatúre uvedenej v bode 32 vyššie potvrdzuje použitie výrazu „v rámci možností“, takáto judikatúra sa nemôže uplatňovať na ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný a ktoré si preto nevyžaduje ďalší výklad (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. novembra 2009, Nemecko/Komisia, T‑376/07, EU:T:2009:467, bod 22). Ak by to tak bolo, zásada konformného výkladu textov sekundárneho práva Únie by slúžila ako základ výkladu contra legem tohto ustanovenia, čo nemožno pripustiť (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 17. júla 2015, EEB/Komisia, T‑685/14, neuverejnené, EU:T:2015:560, bod 31 a citovaná judikatúra). Pokiaľ ide o ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný, preskúmanie jeho súladu s ustanoveniami Zmluvy a všeobecnými zásadami práva Únie v prípade, ak by bola vznesená námietka nezákonnosti v zmysle článku 277 ZFEÚ, prináleží len Všeobecnému súdu.
34

Ako však v judikatúre uvedenej v bode 33 vyššie potvrdzuje použitie výrazu „v rámci možností“, takáto judikatúra sa nemôže uplatňovať na ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný a ktoré si preto nevyžaduje ďalší výklad (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. novembra 2009, Nemecko/Komisia, T‑376/07, EU:T:2009:467, bod 22). Ak by to tak bolo, zásada konformného výkladu textov sekundárneho práva Únie by slúžila ako základ výkladu contra legem tohto ustanovenia, čo nemožno pripustiť (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 17. júla 2015, EEB/Komisia, T‑685/14, neuverejnené, EU:T:2015:560, bod 31 a citovaná judikatúra). Pokiaľ ide o ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný, preskúmanie jeho súladu s ustanoveniami Zmluvy a všeobecnými zásadami práva Únie v prípade, ak by bola vznesená námietka nezákonnosti v zmysle článku 277 ZFEÚ, prináleží len Všeobecnému súdu.
75

Podľa článku 26 delegovaného nariadenia 2015/61 s názvom „Záporné peňažné toky so vzájomne závislými kladnými peňažnými tokmi“„na základe predchádzajúceho súhlasu príslušného orgánu môžu úverové inštitúcie vypočítať čistý záporný tok likvidity po odpočítaní vzájomne závislého kladného peňažného toku, ktorý spĺňa všetky tieto podmienky: a) vzájomne závislý kladný peňažný tok je priamo spojený so záporným peňažným tokom a nezohľadňuje sa pri výpočte kladných tokov likvidity v kapitole 3; b) vzájomne závislý kladný peňažný tok sa vyžaduje na základe právnych, regulačných alebo zmluvných záväzkov; c) vzájomne závislý kladný peňažný tok spĺňa jednu z týchto podmienok: i) vzniká povinne pred záporným peňažným tokom; ii) je prijatý do desiatich dní a je zaručený ústrednou štátnou správou členského štátu“.
1

Dňa 12. septembra 2012 podal vedľajší účastník konania, spoločnosť Papouis Dairies Ltd, konajúca pod predchádzajúcim obchodným menom, t. j. Halloumis POC Farmers Milk Industry Ltd or Halloumis, prihlášku ochrannej známky Európskej únie na Úrade Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) podľa nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke [Európskej únie] (Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1), zmeneného [nahradeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1)].
35

Ako však v judikatúre uvedenej v bode 34 vyššie potvrdzuje použitie výrazu „v rámci možností“, takáto judikatúra sa nemôže uplatňovať na ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný a ktoré si preto nevyžaduje ďalší výklad (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. novembra 2009, Nemecko/Komisia, T‑376/07, EU:T:2009:467, bod 22). Ak by to tak bolo, zásada konformného výkladu textov sekundárneho práva Únie by slúžila ako základ výkladu contra legem tohto ustanovenia, čo nemožno pripustiť (pozri v tomto zmysle uznesenie zo 17. júla 2015, EEB/Komisia, T‑685/14, neuverejnené, EU:T:2015:560, bod 31 a citovaná judikatúra). Pokiaľ ide o ustanovenie, ktorého zmysel je jasný a jednoznačný, preskúmanie jeho súladu s ustanoveniami Zmluvy a všeobecnými zásadami práva Únie v prípade, ak by bola vznesená námietka nezákonnosti v zmysle článku 277 ZFEÚ, prináleží len Všeobecnému súdu.
3.

Pokiaľ [zmluva PMVS so spoločnosťou E‑Plus] bola obnovená až do polnoci 31. decembra 2025 alebo do neskoršieho dátumu, a teda ju E‑Plus nemôže v dôsledku Vzdania sa vypovedať skôr než o polnoci 31. decembra 2025, Vzdanie sa sa uplatní pod podmienkou, že záväzky [spoločnosti 1&1], ktoré zmluvné strany zohľadnili, keď sa dohodli na protiplnení [spoločnosti 1&1] (napr. nákup minimálnych množstiev) a ktorých absencia by viedla k nerovnováhe vo vzťahu medzi poskytnutými službami a protiplneniami, sa budú naďalej uplatňovať spolu so zvyškom zmluvných ustanovení, ak je v [zmluve PMVS so spoločnosťou E‑Plus] stanovený dátum na účely doby trvania týchto záväzkov a ide o dátum, kedy E‑Plus môže vypovedať [zmluvu PMVS so spoločnosťou E‑Plus].“
72

V prejednávanej veci treba konštatovať, že zákaz priameho alebo nepriameho financovania vnútroštátnych politických strán upravený v článku 7 nariadenia č. 2004/2003 je jasný. Okrem toho zákaz nepriameho financovania je vo svojej podstate dôsledkom zákazu priameho financovania, pretože v opačnom prípade by tento zákaz bolo možné jednoducho obísť. Čo sa týka zákazu nepriameho financovania, treba konštatovať, že ide o abstraktný právny pojem a že dotknuté ustanovenie neobsahuje vyčerpávajúcu definíciu tohto pojmu, ani zoznam druhov správania, ktoré by patrili do pôsobnosti tohto zákazu. Aj napriek tomu však treba vychádzať z domnienky, že podnikateľ, ktorý koná s náležitou starostlivosťou, musí byť schopný predpokladať, ako tvrdí Parlament, že v prípade, ak vnútroštátna politická strana získa finančnú výhodu najmä preto, že jej nevzniknú náklady, ktoré by inak musela znášať, hoci nedošlo k priamemu prevodu finančných prostriedkov, ide o nepriame financovanie. Inými slovami nemožno prijať tvrdenie, že obozretná politická strana na európskej úrovni by nedokázala predvídať, že poskytnutie akejkoľvek výhody vnútroštátnej politickej strane bez toho, aby táto strana znášala príslušné výdavky, predstavuje nepriame financovanie činností tejto strany.
185

Prejednávaná vec je podľa Súdneho dvora Európskej únie zvláštnym prípadom, ktorý normotvorca Únie neupravil pri prijímaní článku 34 služobného poriadku. Domnieva sa, že veľmi dlhá neprítomnosť žalobcu z dôvodu choroby, trvajúca sedem mesiacov v počiatočnej fáze skúšobnej doby, by mu zabránila v tom, aby skúšobná doba trvala najmenej deväť mesiacov, ak by skúšobná doba bola predĺžená len o šesť mesiacov tak, aby dosiahla celkovú dobu pätnástich mesiacov. Súdny dvor Európskej únie tvrdí, že ak by bola skúšobná doba predĺžená do 28. februára 2015, čo by bolo 15 mesiacov od dátumu začiatku skúšobnej doby žalobcu, bol by žalobca hodnotený len za obdobie ôsmich mesiacov. Domnieva sa, že ak by sa prijalo tvrdenie žalobcu, minul by sa cieľ sledovaný stanovením minimálnej dĺžky skúšobnej doby, a to so zreteľom na článok 27 služobného poriadku zabezpečiť, že vymenovaný môže byť len úradník v skúšobnej dobe, ktorý preukázal, že má najvyššiu úroveň spôsobilosti. Ďalej by mohlo uvedené tvrdenie viesť v takom prípade, ako je prípad v prejednávanej veci, k tomu, že by menovací orgán bol povinný prepustiť úradníka v skúšobnej dobe z dôvodu, že nemohol preukázať, že má dané vlastnosti, zatiaľ čo by to prípadne mohol preukázať, ak by jeho skúšobná doba trvala skutočne deväť mesiacov. Súdny dvor uvádza, že taký dôsledok by bol jasne v rozpore so záujmami úradníkov v skúšobnej dobe, ktorých skúšobná doba bola neúmyselne prerušená z dôvodov stanovených v článku 34 ods. 1 druhom pododseku služobného poriadku, a diskriminoval by ich vo vzťahu k úradníkom v skúšobnej dobe, ktorých skúšobná doba trvala deväť mesiacov, alebo dokonca až 15 mesiacov. Súdny dvor Európskej únie okrem toho zdôrazňuje, že žalobca v pripomienkach k prvej správe o skúšobnej dobe potvrdil, že má záujem na tom, aby bola jeho skúšobná doba predĺžená o viac, ako je maximálna dĺžka pätnástich mesiacov a nespochybnil rozhodnutie o predĺžení prijaté 1. októbra 2014.
54

V každom prípade, hoci je nesporné, že žalobkyňa na podporu svojej žaloby uviedla žalobný dôvod, v prejednávanej veci štvrtý žalobný dôvod, týkajúci sa porovnania jej zásluh so zásluhami W, nič to nemení na skutočnosti, že rozhodnutie z 15. júna 2016 o vymenovaní W do funkcie mediátora sa zrušuje na základe tohto rozsudku z dôvodu uplatneného žalobkyňou v rámci prvého žalobného dôvodu. V tejto súvislosti sa akt, ktorý obsahuje záver o posúdení porovnania zásluh vykonanom v prejednávanej veci, vyhlasuje za neplatný podľa článku 264 prvého odseku ZFEÚ a Komisia je povinná prijať opatrenia potrebné na vykonanie tohto rozsudku v súlade s článkom 266 ZFEÚ.
44

Všeobecný súd uvádza, že bod 3.4.3 všeobecných pravidiel s názvom „Postup vnútorného preskúmania“ znie takto: „Môžete požiadať o preskúmanie každého rozhodnutia výberovej komisie alebo úradu EPSO, ktoré priamo a bezprostredne ovplyvňuje vaše právne postavenie vo výberovom konaní (t. j. ovplyvňuje vaše výsledky a/alebo určuje, či môžete postúpiť do ďalšej fázy výberového konania, alebo ste z nej vylúčení). Žiadosti o preskúmanie môžu byť založené na jednom alebo viacerých z nasledujúcich dôvodov: – vecná nezrovnalosť v postupe výberového konania, – výberová komisia alebo úrad EPSO nerešpektovali pravidlá výberového konania stanovené v služobnom poriadku, oznámení o výberovom konaní, týchto všeobecných pravidlách a judikatúre. Upozorňujeme, že nemáte právo spochybniť platnosť hodnotenia výberovej komisie, pokiaľ ide o kvalitu vášho výkonu počas testov. … Postup Odošlite svoju žiadosť o preskúmanie do 10 kalendárnych dní odo dňa elektronického doručenia rozhodnutia, ktoré chcete napadnúť, na vaše používateľské konto EPSO: – buď prostredníctvom kontaktného formulára dostupného na webovej stránke úradu EPSO, – alebo poštou na adresu úradu [EPSO]. … Je nevyhnutné jasne určiť rozhodnutie, ktoré chcete napadnúť, a uviesť dôvody, na ktorých je založená vaša žiadosť. Vnútorné preskúmanie vedie právny tím úradu EPSO. Po prijatí vašej žiadosti vám do 15 pracovných dní zašleme potvrdenie o prijatí. Vaša žiadosť sa následne analyzuje a predloží subjektu, ktorý prijal napadnuté rozhodnutie (buď výberovej komisii, alebo úradu EPSO), na posúdenie. Výberová komisia alebo úrad EPSO následne prijme rozhodnutie vo veci vašej žiadosti o preskúmanie. Po prijatí rozhodnutia právny tím pripraví odôvodnenú odpoveď na vaše argumenty. Vašu žiadosť preskúmame dôkladne, spravodlivo a objektívne. Tento postup môže trvať aj niekoľko týždňov. Odôvodnené rozhodnutie vám zašleme prostredníctvom vášho používateľského konta EPSO tak rýchlo, ako to bude možné. Ak bude odpoveď na vašu žiadosť o preskúmanie kladná, budete znovu začlenení do výberového konania, a to do tej fázy, z ktorej ste boli vylúčení, bez ohľadu na to, ako ďaleko výberové konanie zatiaľ pokročilo, aby tak mohli byť zachované vaše práva.“
84

Žalobkyňa odkazuje najmä na: – skutočnosť, že v elektronickej pošte, ktorú hodnotiteľka 2 zaslala 16. júla 2015 svojmu manželovi (dokument XXXVI prílohy A.12), táto osoba: – oznámila svoj úmysel požiadať člena Správnej rady ECB o jej „prepustenie“ s tým, že prípad žalobkyne označila ako exemplárny z hľadiska nedostatočnej výkonnosti, – spomenula a negatívne posúdila skutočnosť, že žalobkyňa spochybnila jej predchádzajúce rozhodnutia, ako aj rozhodnutia hodnotiteľa 1, – tvrdila, že žalobkyňa mala takú zlú povesť, že o ňu nemalo záujem žiadne oddelenie, a to ani GR [dôverné], na ktoré bola dočasne preložená, z dôvodu „zmätkov“ („mess“), ktoré tam narobila, – skutočnosť, že 11. júna 2015 hodnotiteľka 2 napísala svojmu „poradcovi“ elektronickú správu uvedenú v prílohe A.19 spisu, v ktorej uviedla nasledujúce: už samotná myšlienka, že sa vráti [na ODD/[dôverné] po skončení dočasného preloženia] ma hnevá“ (the sheer thought of her coming back makes me angry); „veľmi ma to hnevá“ (it just makes me very angry); „musím nájsť spôsob, ako obmedziť jej vplyv na nás a najmä na mňa“ (I have to think of ways to limit her impact on us and myself, in particular); – skutočnosť, že hodnotiteľka 2 sa v elektronickej správe z 20. marca 2015 (dokument XVII prílohy A.12) o nej vyjadrila negatívne a uviedla, že hodnotiteľka 3 vyhlásila, že nechce, aby bola dočasne preložená, – skutočnosť, že 9. februára 2015 hodnotiteľka 2 zaslala elektronickú správu uvedenú v dokumente XXV prílohy A.12 trom vysokopostaveným členom GR‑[dôverné], v ktorej vyjadrila počudovanie nad tým, že sa žalobkyňa nachádza na zozname zamestnancov zapojených do projektu [dôverné], „vzhľadom na to, že poznáte výkonnosť [žalobkyne] v ECB“ (given that you know about [the applicant’s] performance here in the Bank) a skutočnosť, že hodnotiteľka 2 mimo akéhokoľvek organizovaného a transparentného konania oznámila vysoko postaveným predstaviteľom ECB, že jej výkonnosť je zlá, že jej účasť na projekte si zaslúži kritiku, že nie je schopná sa na tomto projekte zúčastniť a nemá právo sa ho zúčastniť vzhľadom na svoju údajne nedostatočnú výkonnosť, – skutočnosť, že v elektronickej správe zo 14. apríla 2015 týkajúcej sa protokolu o hodnotení žalobkyne v polovici hodnoteného obdobia hodnotiteľka 2 napísala, že by bola radšej, keby sa stretnutie so žalobkyňou nekonalo, a uviedla nasledujúce: „V záujme hospodárnosti, prečo by som mala trvať na dialógu s ňou, keď viem, že jej a moje stanoviská sa navzájom rozchádzajú?“ (In the spirit of economising, why should I insist on talking to her when we know that her position and our position are orthogonal?).
66

Vzhľadom na to, že žalobkyňa predmet prejednávanej žaloby obmedzila na výrobky „prístroje na cvičenie“ zaradené do triedy 28 a na služby „fyzický tréning“ zaradené do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, treba účinky napadnutého rozhodnutia zachovať pre výrobky „audio a video kazety“ zaradené do triedy 9, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka.
125

V druhom rade žalobcovia tvrdia, že s prihliadnutím na práva dieťaťa zakotvené v článku 24 Charty základných práv, právo na rodinný život zakotvené v článku 9 tejto Charty a ochranu rodiny stanovenú článkom 33 tejto Charty treba článok 15 prílohy X služobného poriadku vykladať v tom zmysle, že keďže ich prípad je mimoriadny, majú právo na úplnú náhradu nákladov na vzdelanie presahujúcich hornú hranicu stanovenú služobným poriadkom pre tretie krajiny. Presťahovaním sa do Číny so svojou rodinou vykonali svoje právo na rodinný život. V tejto súvislosti tvrdia, že úradníci pôsobiaci v delegácii v nej nepôsobia nevyhnutne na základe vlastného rozhodnutia. Na jednej strane niektorí úradníci, ako napríklad PO a PP, boli pridelení do Číny v záujme služby. Na druhej strane všetci zamestnanci ESVČ majú pravidelne slúžiť v delegáciách Únie. Finančná záťaž, ktorá vyplýva z obmedzenia náhrady nákladov na vzdelanie presahujúcich hornú hranicu stanovenú služobným poriadkom pre tretie krajiny pre niektoré domácnosti úradníkov, zasahuje do práv ich detí alebo do ich práva na rodinný život, pretože kvôli tejto záťaži hrozí, že ich deti budú oddelené od ich rodiča pôsobiaceho v delegácii, aby mohli absolvovať vhodnú formu vzdelávania v niektorej z krajín Únie.