UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU EURÓPSKEJ ÚNIE (druhá komora)

z 11. decembra 2014

Hariklia Iliopoulou

proti

Európskemu policajnému úradu (Europol)

„Verejná služba — Zamestnanci Europolu — Dohovor o Europole — Služobný poriadok zamestnancov Europolu — Rozhodnutie 2009/371/SVV — Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu — Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca uzatvorenej na dobu určitú — Odmietnutie poskytnúť zmluvu dočasného zamestnanca uzatvorenú na dobu neurčitú“

Predmet:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, ktorou H. Iliopoulou v podstate navrhuje zrušenie rozhodnutia z 13. mája 2013, ktorým Európsky policajný úrad (Europol) odmietol obnoviť jej zmluvu dočasného zamestnanca uzatvorenú na dobu určitú, ktorej platnosť uplynula 31. októbra 2013, na dobu neurčitú

Rozhodnutie:

Žaloba sa zamieta. Európsky policajný úrad znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť polovicu trov konania, ktoré vynaložila H. Iliopoulou. H. Iliopoulou znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

Abstrakt

Súdne konanie – Trovy konania – Bremeno – Zohľadnenie požiadaviek spravodlivého zaobchádzania – Uloženie povinnosti nahradiť trovy konania účastníkovi konania, ktorý mal vo veci úspech

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 102 ods. 2; Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 1)

Podľa článku 102 ods. 2 svojho rokovacieho poriadku môže Súd pre verejnú službu účastníkovi konania, ktorý mal vo veci úspech, uložiť, aby znášal vlastné trovy konania, a uložiť mu povinnosť nahradiť trovy konania druhého účastníka konania, ak to odôvodňuje jeho správanie vrátane správania pred podaním žaloby. V tejto súvislosti môže byť uloženie povinnosti inštitúcii nahradiť trovy konania odôvodnené nedostatkom náležitej starostlivosti inštitúcie v konaní pred podaním žaloby. Je to tak v prípade, že inštitúcia nechá uplynúť štvormesačnú lehotu stanovenú v článku 90 ods. 1 služobného poriadku bez prijatia explicitného rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti podanej dotknutou osobou, a že takéto rozhodnutie neprijme ani v nasledujúcich troch mesiacoch, a že nemožno vylúčiť, že žalobca by v prípade prijatia takého rozhodnutia inštitúciou, žalobu nepodal.

(pozri body 80 a 82)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: uznesenie Coedo Suárez/Rada, F‑73/10, EU:F:2011:102, bod 47

UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU EURÓPSKEJ ÚNIE (druhá komora)

z 11. decembra 2014

Hariklia Iliopoulou

proti

Európskemu policajnému úradu (Europol)

„Verejná služba — Zamestnanci Europolu — Dohovor o Europole — Služobný poriadok zamestnancov Europolu — Rozhodnutie 2009/371/SVV — Uplatnenie PZOZ na zamestnancov Europolu — Neobnovenie zmluvy dočasného zamestnanca uzatvorenej na dobu určitú — Odmietnutie poskytnúť zmluvu dočasného zamestnanca uzatvorenú na dobu neurčitú“

Predmet:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, ktorou H. Iliopoulou v podstate navrhuje zrušenie rozhodnutia z 13. mája 2013, ktorým Európsky policajný úrad (Europol) odmietol obnoviť jej zmluvu dočasného zamestnanca uzatvorenú na dobu určitú, ktorej platnosť uplynula 31. októbra 2013, na dobu neurčitú

Rozhodnutie:

Žaloba sa zamieta. Európsky policajný úrad znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť polovicu trov konania, ktoré vynaložila H. Iliopoulou. H. Iliopoulou znáša polovicu svojich vlastných trov konania.

Abstrakt

Súdne konanie – Trovy konania – Bremeno – Zohľadnenie požiadaviek spravodlivého zaobchádzania – Uloženie povinnosti nahradiť trovy konania účastníkovi konania, ktorý mal vo veci úspech

(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 102 ods. 2; Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 1)

Podľa článku 102 ods. 2 svojho rokovacieho poriadku môže Súd pre verejnú službu účastníkovi konania, ktorý mal vo veci úspech, uložiť, aby znášal vlastné trovy konania, a uložiť mu povinnosť nahradiť trovy konania druhého účastníka konania, ak to odôvodňuje jeho správanie vrátane správania pred podaním žaloby. V tejto súvislosti môže byť uloženie povinnosti inštitúcii nahradiť trovy konania odôvodnené nedostatkom náležitej starostlivosti inštitúcie v konaní pred podaním žaloby. Je to tak v prípade, že inštitúcia nechá uplynúť štvormesačnú lehotu stanovenú v článku 90 ods. 1 služobného poriadku bez prijatia explicitného rozhodnutia o zamietnutí sťažnosti podanej dotknutou osobou, a že takéto rozhodnutie neprijme ani v nasledujúcich troch mesiacoch, a že nemožno vylúčiť, že žalobca by v prípade prijatia takého rozhodnutia inštitúciou, žalobu nepodal.

(pozri body 80 a 82)

Odkaz:

Súd pre verejnú službu: uznesenie Coedo Suárez/Rada, F‑73/10, EU:F:2011:102, bod 47