ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Odôvodnenia 1, 2, 4, 7 a 9 nariadenia č. 319/2006 stanovujú: „(1) Nariadenie [č. 318/2006] ustanovuje dôležitú reformu organizácie spoločného trhu s cukrom. Opatrenia, ktoré sa zaviedli týmto nariadením, zahŕňajú podstatné zníženie inštitucionálnej podpory cien cukru Spoločenstva po fázach. (2) V dôsledku zníženia podpory trhu v sektore cukru by sa mala zvýšiť podpora príjmov poľnohospodárov. Celková výška platby by sa mala vyvíjať súbežne s postupným znižovaním podpôr trhu. … (4) Ak sa majú splniť ciele reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky, podpora pre pestovateľov cukrovej repy, trstiny a čakanky, ktoré sa používajú na výrobu cukru alebo inulínového sirupu by sa nemala viazať a mala by sa zahrnúť do režimu jednotnej platby. … (7) Výška individuálnej podpory príjmov by sa mala vypočítať na základe podpory, ktorú poľnohospodár čerpal v rámci spoločnej organizácie trhu v sektore cukru počas jedného alebo viacerých hospodárskych rokov, ktoré určia členské štáty. … (9) Pestovatelia cukrovej repy a čakanky v nových členských štátoch od pristúpenia využívajú podporu cien v rámci [nariadenia č. 1260/2001]. Platba za cukor ani zložky ‚cukru‘ a ‚čakanky‘ by preto v režime jednotnej platby nemali podliehať uplatňovaniu režimu prírastkov ustanoveného v článku 143a [nariadenia č. 1782/2003]. Z rovnakých dôvodov by členské štáty, ktoré uplatňujú režim jednotnej platby na plochu, mali mať navyše možnosť poskytovať podporu vyplývajúcu z cukrovej reformy vo forme osobitnej priamej platby nespadajúcej do tohto režimu.“
„(4)

Sieť EURES by mala podporovať lepšie fungovanie trhov práce a uspokojenie hospodárskych potrieb tým, že uľahčí nadnárodnú a cezhraničnú geografickú mobilitu pracovníkov, pričom zabezpečí spravodlivé podmienky pre mobilitu a dodržiavanie platných pracovných noriem. Mala by zabezpečovať väčšiu transparentnosť na trhoch práce a popri tom zaručovať výmenu a obsadzovanie voľných pracovných miest a vybavovanie žiadostí o zamestnanie v zmysle nariadenia a podporovať činnosti v oblasti služieb, ktoré sa týkajú náboru pracovníkov, poradenstva a riadenia na národnej a cezhraničnej úrovni, a tým by mala prispievať k cieľom stratégie Európa 2020.
3

Článok 7 nariadenia č. 2371/2002 s názvom „Mimoriadne opatrenia Komisie“ uvádza: „1. Ak existuje dôkaz o vážnom ohrození zachovania živých vodných zdrojov alebo morských ekosystémov rybárskymi činnosťami, ktoré si vyžadujú podniknutie okamžitých krokov, Komisia môže rozhodnúť na odôvodnenú žiadosť členského štátu alebo z vlastnej iniciatívy o mimoriadnych opatreniach, ktoré môžu trvať najviac šesť mesiacov. Komisia môže prijať nové rozhodnutie o predĺžení mimoriadnych opatrení nanajvýš na ďalších šesť mesiacov. 2. Členský štát oznámi žiadosť súčasne Komisii, ostatným členským štátom a príslušným regionálnym poradným radám. Tie môžu predložiť svoje písomne pripomienky Komisii do piatich pracovných dní od prijatia žiadosti. Komisia prijme rozhodnutie do 15 pracovných dní od prijatia žiadosti uvedenej v odseku 1. 3. Mimoriadne opatrenia nadobúdajú účinnosť okamžite. Oznámia sa príslušným členským štátom a uverejnia sa v úradnom vestníku. 4. Príslušné členské štáty môžu postúpiť rozhodnutie prijaté Komisiou Rade do 10 pracovných dní od prijatia oznámenia. 5. Rada rozhodujúca kvalifikovanou väčšinou môže prijať odlišné rozhodnutie do jedného mesiaca od prijatia postúpeného rozhodnutia.“
14

Uvedený vnútroštátny súd sa totiž domnieva, že Navantia by ako konečná príjemkyňa žiadaného oslobodenia získala selektívnu výhodu spočívajúcu v tom, že obvyklé daňové zaťaženie – ktoré nesú ostatné súkromné konkurenčné podniky v oblasti stavby lodí – by bolo znížené so stratou v príjmoch pre mesto Ferrol. V dôsledku tohto posilnenia konkurenčného postavenia spoločnosti Navantia na trhoch v oblasti, v ktorej vykonáva svoje civilné a vojenské činnosti, by jednak mohla byť narušená hospodárska súťaž a jednak ovplyvnený obchod medzi členskými štátmi.
5

Podľa odôvodnení 2, 3, 9, 14 a 16 smernice 2011/64: „(2) Právne predpisy Únie, ktoré sa týkajú zdaňovania tabakových výrobkov, potrebujú zabezpečiť správne fungovanie vnútorného trhu a zároveň vysokú úroveň ochrany zdravia, ktorá sa vyžaduje v článku 168 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a vzhľadom na skutočnosť, že tabakové výrobky môžu spôsobiť vážnu ujmu na zdraví a že Únia je stranou Rámcového dohovoru o kontrole tabaku (RDKT) Svetovej zdravotníckej organizácie. Mala by sa zohľadniť situácia prevládajúca pre každý z jednotlivých vyrobených druhov tabaku. (3) Jedným z cieľov Zmluvy o fungovaní Európskej únie je zachovať hospodársku úniu s vlastnosťami, ktoré sú podobné tým na domácom trhu, so zdravou konkurenciou. V oblasti tabakových výrobkov to podmieňuje, aby spotrebné dane vyrubené na tieto produkty v členských krajinách neznehodnocovali konkurenčné podmienky a neobmedzovali voľný pohyb týchto produktov v rámci Únie. … (9) Harmonizácia štruktúr spotrebných daní musí viesť najmä k tomu, aby konkurencia medzi kategóriami tabakových výrobkov patriacich do rovnakej skupiny nebola následkom zdanenia znehodnotená a aby došlo k otvoreniu národných trhov členských krajín. … (14) Pokiaľ ide o cigarety, neutrálne podmienky pre hospodársku súťaž výrobcov by sa mali zabezpečiť, miera rozdelenia trhov s tabakovými výrobkami by sa mala znížiť a ciele ochrany zdravia by sa mali posilniť. Minimálna výška zdanenia by preto mala vychádzať z váženej priemernej maloobchodnej ceny, zatiaľ čo minimálna spotrebná daň z cigariet v peňažnom vyjadrení by sa mala vzťahovať na všetky cigarety. Z rovnakých dôvodov by mala vážená priemerná maloobchodná cena slúžiť aj ako referencia na meranie podielu špecifickej spotrebnej dane z cigariet v rámci celkového daňového zaťaženia. … (16) Takouto konvergenciou by sa takisto prispelo k zabezpečeniu vysokej úrovne ochrany zdravia ľudí. Úroveň zdanenia je hlavným faktorom určujúcim ceny tabakových výrobkov, ktorá zase ovplyvňuje fajčiarske návyky spotrebiteľov. Podvody a pašovanie narúšajú daňovo podmienenú úroveň cien, predovšetkým cenové úrovne cigariet a jemne rezaného tabaku určeného na vlastnoručné zhotovenie cigariet, a tak ohrozujú plnenie cieľov v oblasti kontroly tabaku a ochrany zdravia.“
31

Okrem toho treba uviesť, že prípad, keď by sa plavidlám Spoločenstva priznala možnosť vstúpiť do marockých rybolovných oblastí na účely výkonu rybolovných činností bez toho, aby došlo k tomuto zásahu zo strany príslušných orgánov Únie, by bol v rozpore s cieľom dohody o rybolove, ktorým je – ako vyplýva z jej preambuly a článkov 1 a 3 – zaviesť zodpovedný rybolov v týchto rybolovných oblastiach na zabezpečenie zachovania a trvalo udržateľného využívania rybolovných zdrojov, a to najmä zavedením kontrolného systému na všetky rybolovné činnosti, aby sa zabezpečila účinnosť opatrení, ktoré sa týkajú hospodárenia s uvedenými zdrojmi. Taká možnosť by totiž mohla viesť k nárastu počtu plavidiel Spoločenstva v týchto rybolovných oblastiach a k zvýšeniu využívania týchto zdrojov týmito plavidlami, a to bez kontroly zo strany príslušných orgánov Únie.
36

Keďže príslušný vnútroštátny orgán má povinnosť overiť postavenie zdaniteľnej osoby ešte predtým, než jej pridelí identifikačné číslo pre DPH, prípadná nezrovnalosť v registri zdaniteľných osôb nemôže mať za následok to, že subjekt, ktorý sa spoliehal na údaje uvedené v tomto registri, bude pozbavený oslobodenia od dane, na ktoré by mal právo. Súdny dvor tak rozhodol, že ak by bol dodávateľ osobou povinnou zaplatiť DPH len z toho dôvodu, že došlo k výmazu identifikačného čísla pre DPH patriaceho nadobúdateľovi z registra so spätnou účinnosťou, bolo by to v rozpore so zásadou proporcionality (pozri v tomto zmysle rozsudok Mecsek‑Gabona, EU:C:2012:547, body 63 a 64).
18

Pokiaľ ide o žiadosť o kompenzáciu výdavkov týkajúcu sa roku 2010, Teleklagenævnet rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Bráni smernica [univerzálnej služby] a osobitne jej článok 32 členskému štátu v tom, aby stanovil pravidlá, na základe ktorých nemá podnik nárok na osobitnú kompenzáciu čistých nákladov zo strany členského štátu vynaložených na poskytovanie doplnkových povinných služieb, na ktoré sa nevzťahuje kapitola II tejto smernice, ak zisk podniku z iných služieb, na ktoré sa vzťahujú jeho záväzky univerzálnej služby podľa kapitoly II uvedenej smernice, prevyšuje stratu súvisiacu s poskytovaním doplnkových povinných služieb? 2. Bráni smernica univerzálnej služby členskému štátu v tom, aby stanovil pravidlá, ktoré dovoľujú podnikom, aby uplatnili voči členskému štátu nárok na kompenzáciu čistých nákladov vynaložených na poskytovanie doplnkových povinných služieb, na ktoré sa nevzťahuje kapitola II tejto smernice, len v prípade, že čisté náklady predstavujú pre dané podniky neprimerané zaťaženie? 3. V prípade zápornej odpovede na druhú otázku, môže členský štát rozhodnúť, že poskytovanie doplnkových povinných služieb, na ktoré sa nevzťahuje kapitola II smernice [univerzálnej služby], nepredstavuje neprimerané zaťaženie, ak podnik vo všeobecnosti dosiahol zisk z poskytovania všetkých služieb, z ktorých mu vyplýva záväzok univerzálnej služby, a najmä z poskytovania služieb, ktoré by podnik poskytoval, aj keby nemal záväzok univerzálnej služby? 4. Bráni smernica univerzálnej služby členskému štátu v tom, aby stanovil pravidlá, podľa ktorých sa čisté náklady určitého podniku spojené s poskytovaním univerzálnej služby podľa kapitoly II tejto smernice majú vypočítať na základe všetkých príjmov a nákladov spojených s poskytnutím predmetnej služby a najmä príjmov a nákladov, ktoré by podnik vykazoval, aj keby nebol poskytovateľom univerzálnej služby? 5. Závisia odpovede na prvú až štvrtú otázku od toho, či sa má doplnková povinná služba poskytovať na území Grónska, ktoré je podľa prílohy II [Zmluvy o FEÚ] zámorskou krajinou alebo územím, ak dánske orgány poveria správou podnik so sídlom v Dánsku a tento podnik nevykonáva na území Grónska inú činnosť? 6. Aký má vplyv článok 107 ods. 1 [ZFEÚ], článok 108 ods. 3 ZFEÚ, ako aj rozhodnutie Komisie [2012/21/EÚ] z 20. decembra 2011 o uplatňovaní článku 106 ods. 2 [ZFEÚ] na štátnu pomoc vo forme kompenzácie za službu vo verejnom záujme udelenej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu [Ú. v. EÚ L 7, 2012, s. 3] na odpovede na prvú až piatu otázku? 7. Aký má vplyv zásada minimálneho narušenia hospodárskej súťaže zakotvená najmä v článku 1 ods. 2 a článku 3 ods. 2, v odôvodneniach 4, 18, 23 a 26, ako aj v časti B prílohy IV smernice univerzálnej služby na odpovede na prvú až piatu otázku? 8. Ak ustanovenia smernice univerzálnej služby bránia vnútroštátnym právnym systémom uvedeným v prvej, druhej a štvrtej otázke, majú tieto ustanovenia alebo obmedzenia priamy účinok?“
3

Nariadenie č. 1408/71 vo svojom článku 22 s názvom „Pobyt mimo príslušného štátu – návrat do miesta bydliska v inom členskom štáte alebo jeho zmena do iného členského štátu počas choroby alebo materstva – potreba odchodu do iného členského štátu za vhodným ošetrením [za vhodnou starostlivosťou – neoficiálny preklad]“ stanovuje: „1. Zamestnanec [Zamestnaná osoba – neoficiálny preklad] alebo samostatne zárobkovo činná osoba, ktorá spĺňa podmienky právnych predpisov príslušného štátu na nárok na dávky, pričom, ak je to vhodné, zohľadnia sa ustanovenia článku 18 [a]: … c) ktorá má povolenie príslušnej inštitúcie odísť na územie iného členského štátu, aby tam dostala ošetrenie primerané jej stavu [aby jej tam bola poskytnutá starostlivosť zodpovedajúca jej stavu – neoficiálny preklad], má nárok: i) vecné dávky poskytované v mene príslušnej inštitúcie inštitúciou miesta pobytu… v súlade s ustanoveniami právnych predpisov, ktoré uplatňuje táto inštitúcia, tak, akoby bol u nej poistený [akoby bola u nej poistená – neoficiálny preklad]. Dĺžka doby, počas ktorej sa dávky poskytujú, sa však spravuje právnymi predpismi príslušného štátu; … 2. … Povolenie požadované podľa odseku 1 písm. c) nemožno odmietnuť, ak takéto ošetrenie [takáto starostlivosť – neoficiálny preklad] patrí medzi dávky, ktoré stanovujú právne predpisy členského štátu, na území ktorého má dotknutá osoba bydlisko, a keď nemôže byť dotknutej osobe poskytnuté takéto ošetrenie [poskytnutá takáto starostlivosť – neoficiálny preklad] v čase zvyčajne potrebnom pre obdržanie tejto starostlivosti na území členského štátu, kde má bydlisko, s ohľadom na jej súčasný zdravotný stav alebo pravdepodobný ďalší priebeh ochorenia. 3 Odseky 1… a 2 sa analogicky vzťahujú na členov rodiny zamestnanej osoby alebo samostatne zárobkovo činnej. …“
12

Článok 169 zákonníka znie takto: „Daň sa vypočíta ku dňu uloženia do úschovy: a) pri prevoditeľných cenných papieroch prijatých na regulovaný trh alebo do multilaterálneho obchodného systému z poslednej kurzovej hodnoty, ktorú mali pred dňom uloženia do úschovy; b) pri dlhových cenných papieroch neprijatých na regulovaný trh z nominálnej hodnoty istiny; c) pri podielových listoch investičných subjektov s premenným počtom podielov z poslednej hodnoty aktív vypočítanej pred dňom uloženia do úschovy; d) v ostatných prípadoch z účtovnej hodnoty cenných papierov bez započítania úrokov ku dňu uloženia cenných papierov do úschovy, ktorú odhadne osoba uskutočňujúca transformáciu cenných papierov. Pokiaľ sa hodnota cenných papierov, ktoré sa majú transformovať, uvádza v zahraničnej mene, prepočíta sa na euro na základe predajného menového kurzu ku dňu uloženia do úschovy.“
28

Inštitúcia teda môže za výnimočných okolností odmietnuť prístup k niektorým dokumentom z dôvodu, že pracovné zaťaženie spojené s ich zverejnením by bolo neprimerané vo vzťahu k cieľom, ktoré žiadosť o prístup k týmto dokumentom sleduje. Odvolávanie sa na zásadu proporcionality nemôže umožniť predĺženie lehôt stanovených v nariadení č. 1049/2001, pretože by to mohlo viesť k stavu právnej neistoty.
41

Ďalej, najmä z piateho odseku úvodu časti 1 dokumentu ICAO 9303 vyplýva, že cieľom špecifikácií uvedených v tomto dokumente je zabezpečiť prostredníctvom dostatočne štandardizovanej prezentácie relevantných údajov dostatočnú úroveň dôvery, pokiaľ ide o spoľahlivosť cestovných dokladov a že takto budú uľahčené kontrolné formality. Keby vydávajúce štáty mohli zapísať údaje týkajúce sa mena do iných políčok, ako sú tie, ktoré sú výslovne stanovené na tento účel, vyplývalo by z toho riziko, že niektoré orgány verejnej moci by boli uvedené do omylu pri identifikácii držiteľa cestovného pasu, čo by bolo v rozpore s uvedeným cieľom.
20

V rámci tohto dovolania žalobkyňa v konaní vo veci samej uvádza, že ustanovenia CGI prijaté na zabezpečenie prebratia šiestej smernice do francúzskeho práva boli zo strany Cour administrative d’appel de Paris vyložené nesprávne. Žalobkyňa zastáva názor, že vykonala dodávku v rámci Spoločenstva z Talianska a že vo Francúzsku nevykonala zdaniteľné plnenie. Preto by to mal byť nadobúdateľ, kto by mal platiť DPH za toto nadobudnutie v rámci Spoločenstva.
27

V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že pokiaľ sa takáto operácia týka prípravku na ochranu rastlín, ktorý už bol povolený v súlade so smernicou 91/414 v členskom štáte vývozu a v členskom štáte dovozu, tento prípravok sa nemôže považovať za prvýkrát uvedený na trh v členskom štáte dovozu. Nie je teda nevyhnutné na účely ochrany zdravia ľudí a zvierat alebo životného prostredia podriadiť súbežný dovoz konaniu o vydanie PUT upravenému touto smernicou, keďže príslušné orgány členského štátu dovozu už majú k dispozícii všetky informácie nevyhnutné na uskutočnenie svojej kontroly. Podriadenie dovážaného prípravku konaniu o vydanie PUT by išlo nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľov uvedenej smernice, ktoré spočívajú v ochrane verejného zdravia a zdravia zvierat, ako aj životného prostredia, a vyvolávalo by nebezpečenstvo neopodstatneného rozporu so zásadou voľného pohybu tovarov uvedenou v článku 34 ZFEÚ (pozri rozsudky British Agrochemicals Association, C‑100/96, EU:C:1999:129, bod 32, a Komisia/Francúzsko, EU:C:2008:104, bod 34).
17

Komisia odkazuje na bod 25 rozsudku Komisia/Španielsko (C‑219/05, EU:C:2007:223) a tvrdí, že článok 3 ods. 1 smernice ukladá povinnosť zberu, ktorá podľa judikatúry Súdneho dvora predstavuje povinnosť dosiahnuť presne vymedzený výsledok, ktorý je formulovaný jasne a jednoznačne takým spôsobom, že v lehote stanovenej smernicou musia všetky komunálne odpadové vody pochádzajúce z aglomerácií vstupovať do zberných systémov. Článok 4 ods. 1 smernice ukladá povinnosť čistenia, podľa ktorej musia členské štáty dohliadať na to, aby všetky komunálne odpadové vody vstupujúce do zberných systémov stanovených podľa článku 3 smernice prešli pred vypustením do zberných vôd sekundárnym čistením alebo ekvivalentným čistením uskutočneným spôsobom, ktorý umožní dodržiavanie požiadaviek tabuľky 1 prílohy I smernice.
17

§ 9 ods. 3 a 5 prechodných a záverečných ustanovení KSO stanovuje: „3. Do obdobia dôchodkového poistenia sa započítava aj obdobie, počas ktorého dotknuté osoby dosiahli vek uvedený v článku 68 prvom a druhom odseku, ale počas ktorého chýbalo päť rokov platenia príspevkov pred vznikom nároku na dôchodok, a počas ktorého sa zaplatili príspevky na poistné vypočítané na základe minimálneho príjmu zaručeného samostatne zárobkovo činným osobám, stanoveného v súlade so zákonom o financovaní povinného štátneho poistenia v deň platby týchto príspevkov, pokiaľ sa uvedené obdobie nezapočítava do doby poistenia podľa iného ustanovenia tohto zákona. … 5. Pokiaľ ide o obdobie poistenia uznaného podľa tretieho odseku, nárok na dôchodok vzniká v deň zaplatenia príspevkov na sociálne poistenie alebo v deň schválenia splátkového kalendára pre platbu týchto príspevkov.“
11

Podľa článku L. 511‑1 zákona o vstupe a pobyte cudzincov a o azylovom práve (code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile), zmeneného a doplneného zákonom č. 2011‑672 zo 16. júna 2011 o prisťahovalectve, integrácii a štátnom občianstve (loi no 2011‑672, du 16 juin 2011, relative à l’immigration, à l’intégration et à la nationalité, JORF zo 17. júna 2011, s. 10290, ďalej len „Ceseda“): „I. Správny orgán môže uložiť cudzincovi, ktorý nie je štátnym príslušníkom členského štátu Európskej únie… a ktorý nie je rodinným príslušníkom takého štátneho príslušníka v zmysle článku L. 121‑1 ods. 4 a 5, povinnosť opustiť územie Francúzska, pokiaľ sa nachádza v jednej z nasledujúcich situácií: … 3. ak bolo cudzincovi zamietnuté vydanie alebo obnovenie povolenia na pobyt alebo ak mu bolo odňaté povolenie na pobyt, ktoré mu bolo vydané; … 5. ak mu bolo odňaté potvrdenie o žiadosti o povolenie na pobyt alebo dočasné povolenie na pobyt, ktoré mu bolo vydané v cudzine, alebo ak mu bolo zamietnuté obnovenie týchto dokumentov. Rozhodnutie o uložení povinnosti opustiť územie Francúzska sa musí odôvodniť. V prípadoch uvedených v odsekoch 3 a 5 tohto bodu I rozhodnutie nemusí mať samostatné odôvodnenie voči rozhodnutiu o pobyte, pritom nie je dotknuté prípadné uvedenie dôvodov, prečo sa uplatňujú body II a III. V prípade výkonu z úradnej moci sa pri uložení povinnosti opustiť územie Francúzska určí krajina, do ktorej je cudzinec odovzdaný. II. Cudzincovi sa na splnenie uloženej povinnosti opustiť územie Francúzska poskytne lehota tridsiatich dní od oznámenia tejto povinnosti a v tejto súvislosti môže požiadať o poskytnutie pomoci na návrat do krajiny svojho pôvodu. Vzhľadom na osobnú situáciu cudzinca môže správny orgán výnimočne priznať dlhšiu ako tridsaťdňovú lehotu na dobrovoľný odchod. Správny orgán však môže v nasledujúcich prípadoch prostredníctvom odôvodneného rozhodnutia určiť, že cudzinec je povinný opustiť územie Francúzska bezodkladne: … 3. Ak existuje riziko, že cudzinec sa bude vyhýbať splneniu tejto povinnosti. S výnimkou osobitných okolností sa toto riziko považuje za preukázané v nasledujúcich prípadoch: … d) ak sa cudzinec vyhýbal výkonu predchádzajúceho odsunu; e) ak cudzinec napodobnil, sfalšoval alebo predložil pod iným než svojím menom povolenie na pobyt, doklad totožnosti alebo cestovný doklad; … Správny orgán môže uplatniť druhý odsek tohto bodu II, ak dôvod vyjde najavo počas lehoty poskytnutej na základe prvého odseku. …“
29

Komisia vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru požiadala Súdny dvor o preskúmanie predpokladu, na ktorom je založený návrh na začatie prejudiciálneho konania, a to skutočnosť, že O. Tümer v období dotknutom vo veci samej nemal v Holandsku legálny pobyt so zreteľom na dohodu o pridružení s Tureckom a najmä na rozhodnutie č. 1/80. Vzhľadom na to, že vnútroštátny súd v tejto súvislosti nepoložil nijakú otázku, Komisia uviedla, že Rechtbank ’s‑Gravenhage konkrétne na základe článkov 6 a 7 rozhodnutia č. 1/80 zamietol žiadosť O. Tümera o povolenie na pobyt na dobu neurčitú rozsudkom z 28. augusta 2008, proti ktorému sa neodvolal.
3

Odôvodnenia 4 až 6, 8 a 9 nariadenia č. 854/2004 znejú takto: „(4) Úradné kontroly produktov živočíšneho pôvodu by mali zohľadniť všetky aspekty, ktoré sú dôležité na ochranu zdravia ľudí, a pokiaľ je to vhodné, aj zdravia zvierat a pohody zvierat. Mali by byť založené na najaktuálnejších dostupných príslušných informáciách a mala by byť preto možnosť prispôsobiť ich v prípade, ak sa získajú nové informácie. (5) Právne predpisy Spoločenstva o bezpečnosti potravín by sa mali zakladať na spoľahlivom vedeckom základe. Preto by sa malo konzultovať s Európskym orgánom pre bezpečnosť potravín, kedykoľvek je to potrebné. (6) Povaha a intenzita úradných kontrol by sa mali zakladať na zhodnotení rizík pre zdravie ľudí, a pokiaľ je to vhodné, pre zdravie zvierat a pohodu zvierat, na druhu a kapacite procesov vykonávaných prevádzkovateľmi potravinárskych podnikov, ktorých sa kontroly týkajú. … (8) Úradné kontroly produkcie mäsa sú nevyhnutné na overenie toho, či prevádzkovatelia potravinárskych podnikov dodržiavajú hygienické predpisy a rešpektujú kritériá a ciele ustanovené v právnych predpisoch Spoločenstva. Tieto úradné kontroly by mali zahŕňať audity činností prevádzkovateľov potravinárskych podnikov a inšpekcie vrátane kontrol vlastných kontrol prevádzkovateľov potravinárskych podnikov. (9) Je vhodné, aby úradní veterinárni lekári s ohľadom na ich špecifickú odbornosť vykonávali audity a inšpekcie bitúnkov, prevádzkarní na manipuláciu so zverou a rozrábkarní. Členské štáty by mali mať možnosť sami rozhodnúť, aký je najvhodnejší personál na audity a inšpekcie v ostatných druhoch prevádzkarní.“
15

Príloha nariadenia Komisie (ES) č. 953/2009 z 13. októbra 2009 o látkach, ktoré sa na osobitné výživové účely môžu pridávať do potravín na špeciálne výživové použitie (Ú. v. EÚ L 269, s. 9) stanovuje v zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2009/39 zoznam látok na špeciálne výživové použitie, pričom obsahuje vitamíny a minerálne soli, ktoré sa môžu pridávať do potravín na špeciálne výživové použitie. Odôvodnenia 4 a 5 tohto nariadenia stanovujú: „(4) Základom pre výber látok by mala byť predovšetkým ich bezpečnosť a následne ich dostupnosť na použitie pre ľudí a ich organoleptické a technologické vlastnosti. Ak sa v ustanoveniach týkajúcich sa špecifických kategórií potravín nestanovuje inak, začlenenie do zoznamu látok, ktoré sa môžu použiť pri výrobe potravín na špeciálne výživové použitie, neznamená, že je ich pridanie do takýchto potravín potrebné alebo žiaduce. (5) Ak sa pridanie výživnej látky posúdilo ako potrebné, ustanovilo sa tak podľa špecifických pravidiel v príslušných osobitných smerniciach, prípadne spolu s vhodnými kvantitatívnymi podmienkami.“
27

Z článku 5 bodov 3 a 4 nariadenia č. 44/2001 vyplýva, že žaloby, ktorých cieľom je náhrada škody, zo zásady spadajú do oblasti občianskych a obchodných vecí a patria teda do rámca pôsobnosti tohto nariadenia. Ako pripomína odôvodnenie 7 uvedeného nariadenia, do vecného rámca tohto nariadenia je potrebné zahrnúť všetky hlavné veci spadajúce do oblasti občianskeho a obchodného práva okrem určitých presne vymedzených vecí. Vyňatia z pôsobnosti nariadenia č. 44/2001 predstavujú výnimky, ktoré ako každá výnimka a vzhľadom na cieľ uvedeného nariadenia, ktorým je udržiavať a rozvíjať priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti podporovaním voľného pohybu rozhodnutí, treba vykladať reštriktívne.