ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

zaviazať žalovanú, aby žalobcu uviedla do finančnej situácie, v ktorej by sa nachádzal, pokiaľ by bol riadne zaradený do správnej platovej triedy,
—

uznať do budúcnosti zaradenie do platovej triedy 16 a do platového stupňa zodpovedajúceho rokom odbornej praxe.
SK Úradný vestník Európskej únie C 69/31

Žaloba podaná 5. februára 2007 – Angé Serrano/Parlament

(Vec F-9/07)

(2007/C 69/62)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyňa: Pilar Angé Serrano (Luxemburg, Luxembursko) (v zastúpení: E. Boigelot, advokát)

Žalovaný: Európsky parlament

Návrhy žalobcu

— zrušiť rozhodnutie Európskeho parlamentu z 20. marca 2006 o preradení žalobkyne do platovej triedy B*6, platového stupňa 8 od 1. mája 2004,

— zaviazať žalovaného na náhradu nemajetkovej a majetkovej ujmy a ujmy spôsobenej zásahom do služobného postupu žalobkyne vo výške 25 000 eur s výhradou zvýšenia a/alebo zníženia v priebehu konania,

— zaviazať žalovaného na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Žalobkyňa, úradníčka Európskeho parlamentu, ktorá uspela vo výberovom konaní na postup medzi platovými triedami (z platovej triedy C do platovej triedy B) pred nadobudnutím účinnosti 1. mája 2004 reformy služobného poriadku, už podala na Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev žalobu proti rozhodnutiu o jej preradení do platovej triedy B*5 (1).

Touto novou žalobou žalobkyňa napáda rozhodnutie z 20. marca 2006, ktorým ju Parlament preradil do platovej triedy B*6, platového stupňa 8. Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza dôvody žaloby veľmi podobné tým, ktoré uviedla vo veci T-47/05. Okrem toho uvádza, že napriek svojmu novému platovému zaradeniu, systém vyplývajúci z reformy služobného poriadku popiera potrebný účinok jej postupu z platovej triedy C do platovej triedy B, keďže nové platové zaradenie nepredstavuje pre žalobkyňu žiadne zvýhodnenie v porovnaní so situáciou, v ktorej sa nachádzajú jej kolegovia, ktorí neuspeli vo výberovom konaní na postup medzi platovými triedami.

(1) Vec T-47/05, Angé Serrano a i./Parlament, Ú. v. EÚ C 93, 14.4.2005, s. 36.
SK Úradný vestník Európskej únie C 178/43

Žaloba podaná 16. júna 2006 – Kyriazi/Komisia Európskych spoločenstiev

(Vec F-66/06)

(2006/C 178/80)

Jazyk konania: francúzština

Účastníci konania

Žalobkyňa: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgicko) (v zastúpení: E. Boigelot, advokát)

Žalovaná: Komisia Európskych spoločenstiev

Návrhy žalobkyne

— zrušiť rozhodnutie z 12. septembra 2005 o vymenovaní žalobkyne za úradníka v skúšobnej dobe zaradeného do platovej triedy C*1 platového stupňa 2 a všetky akty naň naväzujúce a/alebo týkajúce sa tohto rozhodnutia, ako je rozhodnutie zrušiť jej sekretársky príspevok a nezaviesť jeho opätovné poskytovanie po jej vymenovaní do stálej služby,

— zrušiť rozhodnutie menovacieho orgánu zo 6. marca 2006 o zamietnutí sťažnosti žalobkyne s cieľom zrušiť vyššie uvedené rozhodnutie,

— zaviazať Komisiu Európskych spoločenstiev na náhradu trov konania.

Žalobné dôvody a hlavné tvrdenia

Žalobkyňa, ktorá je účastníčkou vnútorného výberového konania na zmenu kategórie COM/PC/04, bola v okamihu svojho zápisu na zoznam úspešných uchádzačov tohto výberového konania dočasným zamestnancom Komisie zaradeným do platovej triedy C*2 (bývalej platovej triedy C5) a to až do 31. júla 2004. Potom pracovala v tej istej inštitúcii ako dočasne zastupujúci zamestnanec do 1. novembra 2004, kedy bola znova prijatá na miesto dočasného zamestnanca a zaradená do platovej triedy C*1 bez toho, aby jej bol poskytnutý sekretársky príspevok, ktorý poberala na základe predchádzajúcej zmluvy. Dňa 16. apríla bola vymenovaná za úradníka v skúšobnej dobe s rovnakým zaradením do platovej triedy.

Na podporu svojej žaloby žalobkyňa tvrdí, že menovací orgán porušil článok 31 ods. 1 a článok 25 druhý odsek služobného poriadku, ako aj články 5 a 18 prílohy XIII služobného poriadku. Taktiež namieta porušenie základných formálnych pravidiel konania a ustanovení oznámenia o výberovom konaní, ako aj popretie viacerých všeobecných právnych zásad, najmä zásady ochrany legitímnej dôvery, zásady právnej istoty, zásady riadneho úradného postupu a zásady rovnosti zaobchádzania.

Žalobkyňa sa okrem toho domnieva, že nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 z 22. marca 2004, ktorým sa mení a dopĺňa Služobný poriadok zamestnancov Európskych spoločenstiev a Podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov Európskych spoločenstiev (1) je nezákonné v časti, kde sa ním prijíma článok 5 ods. 4 prílohy XIII služobného poriadku v rozsahu, v ktorom menovací orgán vykladá toto ustanovenie ako umožňujúce zaradiť žalobkyňu do platovej triedy C*1, platového stupňa 2 porušiac tým ustanovenie článku 31 služobného poriadku a viacero právnych zásad.

(1) Ú. v. EÚ L 124, 27.04.2004, s. 1
Podľa článku 81 Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu môže tento súd rozhodnúť bez ďalšieho konania odôvodneným uznesením, ak je žaloba úplne alebo čiastočne zjavne neprípustná, alebo ak jej zjavne chýba akýkoľvek právny základ.

Predovšetkým platí, že zamietnutie žaloby odôvodneným uznesením prijatým na základe článku 81 rokovacieho poriadku nielen prispieva k hospodárnosti konania, ale tiež šetrí účastníkom konania výdavky, ktoré by so sebou prinášalo konanie pojednávania v prípade, keď sa Súd pre verejnú službu po preštudovaní spisu vo veci považuje za dostatočne oboznámený s vecou prostredníctvom písomností nachádzajúcich sa v uvedenom spise a je úplne presvedčený o zjavnej neprípustnosti žaloby alebo o tom, že žaloba zjavne nemá nijaký právny základ a navyše sa domnieva, že konanie pojednávania by nemohlo priniesť žiadne nové skutočnosti, ktoré by mohli zmeniť jeho názor.

(pozri body 23 a 24)

Súd pre verejnú službu: uznesenia z 10. júla 2014, Mészáros/Komisia,F‑22/13, EU:F:2014:189, bod 39, a z 23. apríla 2015, Bensai/Komisia,F‑131/14, EU:F:2015:34, bod 28
V rámci konania o prevode práv na dôchodok stanoveného v článku 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku je rozhodnutie o vykonaní prevodu kapitálu predstavujúceho práva na dôchodok nadobudnuté dotknutou osobou pred jej vstupom do služieb Únie, ktoré prijal menovací orgán alebo prípadne orgán oprávnený uzatvárať pracovné zmluvy, aktom spôsobujúcim ujmu, ktorý môže byť predmetom žaloby na základe článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 1 služobného poriadku. Návrh na započítanie odpracovaných rokov, hoci s ním dotknutá osoba súhlasila, naopak nepredstavuje akt spôsobujúci ujmu, ktorý môže byť predmetom žaloby na základe článku 270 ZFEÚ a článku 91 ods. 1 služobného poriadku.

Započítanie odpracovaných rokov totiž možno uznať, iba ak úradník vyjadrí súhlas so začatím konania o prevode kapitálu do systému dôchodkového zabezpečenia Únie, pričom tento kapitál predstavuje práva na dôchodok, ktoré dotknutá osoba predtým nadobudla v príslušnej externej dôchodkovej poisťovni, a tento súhlas je ozrejmený návrhom menovacieho orgánu na započítanie odpracovaných rokov na základe predbežnej kapitálovej sumy oznámenej príslušnou externou dôchodkovou poisťovňou.

V tejto súvislosti vo fáze návrhu na započítanie práv na dôchodok sa dotknutá inštitúcia pristúpi iba zaväzuje správne uplatniť článok 11 ods. 2 prílohy VIII služobného poriadku a všeobecné vykonávacie ustanovenia na situáciu dotknutej osoby. Táto povinnosť inštitúcie vyplýva priamo z predmetných ustanovení, a to aj bez akéhokoľvek výslovného záväzku inštitúcie.

Z takého záväzku vyjadreného v návrhu na započítanie odpracovaných rokov teda nevyplýva ani nová povinnosť dotknutej inštitúcie a v dôsledku toho ani zmena právnej situácie dotknutej osoby najmä z dôvodu, že aj keď dotknutá osoba vyjadrí súhlas s prevodom práv na dôchodok, ktoré nadobudla v inom systéme, do systému dôchodkového zabezpečenia Únie, inštitúcia, ktorá tento návrh predložila, nemá po uskutočnení prevodu sumy kapitálu oznámenej vnútroštátnou dôchodkovou poisťovňou, zodpovedajúcu povinnosť automaticky priznať dotknutej osobe počet odpracovaných rokov uvedených v pôvodnom návrhu, so zreteľom na ktorý úradník potvrdil svoj zámer previesť uvedený kapitál do systému dôchodkového zabezpečenia Únie.

(pozri body 27 – 31)

Odkaz:

Všeobecný súd Európskej únie: rozsudky z 13. októbra 2015, Komisia/Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komisia/Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels/Komisia, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
Ako vyplýva z článku 19 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora, uplatniteľného na Súd pre verejnú službu na základe článku 7 ods. 1 prílohy I tohto štatútu, inštitúcie sú oprávnené využiť pomoc advokáta. Na odmenu tohto advokáta sa teda vzťahuje pojem nutných výdavkov vynaložených v súvislosti s konaním, pričom inštitúcia nie je povinná preukázať, že takáto pomoc bola objektívne odôvodnená.

Pokiaľ ide o určenie sumy, do ktorej môžu byť nahradené odmeny advokáta, súd Únie nie je oprávnený určovať odmeny, ktoré majú účastníci konania zaplatiť svojim vlastným advokátom, ale je oprávnený stanoviť sumu, do ktorej môžu byť tieto odmeny nahradené účastníkom konania povinným na náhradu trov konania. Pri rozhodovaní o návrhu na určenie výšky trov konania nemusí súd Únie vziať do úvahy vnútroštátnu tarifu, ktorá stanovuje odmeny advokátov, ani prípadnú dohodu uzatvorenú v tomto ohľade medzi dotknutým účastníkom konania a jeho splnomocnenými zástupcami alebo poradcami.

V tomto zmysle paušálna povaha odmeny nemá vplyv na posúdenie sumy, ktorá sa nahrádza z dôvodu trov konania, Súdom pre verejnú službu, keďže súd vychádza z ustálených sudcovských kritérií a z presných údajov, ktoré musia predložiť účastníci konania. Hoci neposkytnutie takýchto informácií nebráni Súdu pre verejnú službu, aby na základe spravodlivého posúdenia určil výšku nahraditeľných trov konania, dostáva ho do situácie, v ktorej musí požiadavky navrhovateľa posúdiť nevyhnutne striktne.

Rovnako platí, že výška nahraditeľných odmien advokáta dotknutej inštitúcie nemôže byť posúdená bez zohľadnenia práce už vykonanej jej službami, a to dokonca aj pred podaním žaloby na Súd pre verejnú službu. Ak je totiž prípustnosť žaloby podmienená podaním sťažnosti a jej zamietnutím menovacím orgánom, služby inštitúcie sú v zásade zapojené do procesu spracovania sporov ešte predtým, ako sú tieto spory predložené Súdu pre verejnú službu.

Pokiaľ ide o rozsah práce spojenej s konaním pred podaním žaloby, súd Únie musí správne posúdiť prácu nevyhnutnú na účely konania vo veci samej tým, že stanoví počet hodín odpracovaných advokátom.

(pozri body 18 – 20, 22 a 30)

Všeobecný súd Európskej únie: uznesenia Marcuccio/Komisia, T‑278/07 P‑DEP, EU:T:2013:269, bod 20, a Marcuccio/Komisia, T‑366/10 P‑DEP, EU:T:2014:63, bod 33 a tam citovaná judikatúra

Súd pre verejnú službu: uznesenie Chatzidoukakis/Komisia, F‑84/10 DEP, EU:F:2014:41, body 21, 22 a 24 a tam citovaná judikatúra
SK
Zbierkasúdnychroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :156 1UZNESENIE PR EDSEDU PR VEJ KOMORY S ÚDU PR E VEREJNÚ S LUŽBU
z 8. decembra 2010
Vec F-77/10
Fernando Ar royo Redondo
proti
Európskej komisii
„Urovnanie sporu zmierom — Výmaz“
Predmet: Žaloba podaná podľa článku 270 Z FEÚ uplatniteľného na Zmluvu o ESAE podľa jej 
článku 106a, ktorou F. Arroyo R edondo navrhuje zrušenie rozhodnutia K omisie 
z 20. novembra 2009 o jeho nezarad ení do zoznamu úradníkov povýšených do platovej 
triedy AD 10 v rámci povyšovania v roku 2009
Roz hodnutie:Vec F-77/10, Arroyo Redondo/Komisia, sa vymaže z registra Sú du pre verejnú službu. 
Účastníci kon ania znášajú trovy kon ania podľa dohody uzatvorenej me dzi nimi.
Abstrakt
Úradníci — Žaloba — Urovnanie sporu zm ierom n a Súde p re verejnú službu — Výmaz z registra
(Rokovací poriadok Súdu pre verejnú službu, článok 69)
UZNESENIE SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU (prvá komora)

z 22. júna 2010

Vec F-78/09

Luigi Marcuccio

proti

Európskej komisii

„Verejná služba – Úradníci – Žaloba o náhradu škody – Náhrada trov konania – Námietka paralelnej žaloby – Zjavná neprípustnosť“

Predmet: Žaloba podaná podľa článku 236 ES a článku 152 AE, ktorou L. Marcuccio navrhuje najmä zaviazať Komisiu na náhradu škody, ktorá mu vznikla tým, že mu Komisia odmietla nahradiť nahraditeľné trovy konania, ktoré údajne vynaložil vo veci T-18/04

Rozhodnutie: Žaloba žalobcu sa zamieta ako zjavne neprípustná. Každý z účastníkov konania znáša svoje trovy konania.

Abstrakt

1. Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Návrh na zrušenie rozhodnutia, prijatého v konaní pred podaním žaloby, ktorým bola zamietnutá žiadosť o náhradu škody – Návrh, ktorý nemá samostatnú povahu vo vzťahu k návrhom na náhradu škody

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

2. Konanie – Trovy konania – Určenie – Predmet

(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 92 ods. 1; Služobný poriadok úradníkov, článok 91)

1. Rozhodnutie inštitúcie o zamietnutí žiadosti o náhradu škody je neoddeliteľnou súčasťou správneho konania, ktoré predchádza žalobe o náhradu škody podanej na Súd pre verejnú službu. V dôsledku toho návrhy na zrušenie podané úradníkom nemožno posúdiť samostatne vo vzťahu k návrhom na náhradu škody.

Akt, ktorý obsahuje stanovisko inštitúcie v období pred podaním žaloby, má totiž za následok iba to, že účastník konania, ktorý mohol utrpieť ujmu, môže podať na Súd pre verejnú službu návrh na náhradu škody.

(pozri bod 17)

Odkaz:

Súd prvého stupňa: 18. decembra 1997, Gill/Komisia, T–90/95, Zb. VS s. I-A-471 a II-1231, bod 45; 6. marca 2001, Ojha/Komisia, T-77/99, Zb. VS s. I-A-61 a II-293, bod 68; 5. decembra 2002, Hoyer/Komisia, T-209/99, Zb. VS s. I–A–243 a II–1211, bod 32

2. Osobitné konanie upravené v článku 92 ods. 1 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu smerujúce k určeniu výšky trov konania vylučuje požadovanie rovnakých súm alebo súm vynaložených na rovnaký účel v rámci žaloby o mimozmluvnú zodpovednosť Únie.

Okrem toho článok 92 ods. 1 rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu bráni tomu, aby žalobca na základe článku 91 služobného poriadku podal žalobu o náhradu škody, ktorá má v skutočnosti rovnaký predmet ako návrh na určenie výšky trov konania.

(pozri body 20 a 22)

Odkaz:

Súd prvého stupňa: 11. júla 2007, Schneider Electric/Komisia, T-351/03, Zb. s. II-2237, bod 297

Súd pre verejnú službu: 10. novembra 2009, Marcuccio/Komisia, F-70/07, Zb. VS s. I-A-1-423 a II-A-1-2293, body 17 a 18
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

Úradníci – Povinnosť starostlivosti prislúchajúca administratíve – Povinnosť vydať individuálne rozhodnutie určené úradníkovi v jazyku, ktorý on dôkladne ovláda

(Článok 21 ES; Charta základných práv, článok 41 ods. 4; Rokovací poriadok Komisie, príloha bod 4)

Inštitúcie majú na základe povinnosti starostlivosti vydať individuálne rozhodnutie určené úradníkovi v jazyku, ktorý on dôkladne ovláda.

Ani z článku 21 tretieho odseku ES, ani z bodu 4 kódexu dobrého správania, ani z článku 41 ods. 4 Charty základných práv nevyplýva, že by každé rozhodnutie inštitúcie Spoločenstva určené jednému z jej úradníkov muselo byť vydané v jazyku pôvodnej korešpondencie. Tieto ustanovenia sa uplatnia na vzťahy medzi inštitúciami a ich zamestnancami totiž iba vtedy, keď títo zamestnanci zašlú inštitúciám písomnosť v postavení občana Únie a nie v postavení úradníka alebo zamestnanca Spoločenstva. V každom prípade, ak by inštitúcie boli povinné odpovedať na žiadosť úradníka v tom istom jazyku, ako je jazyk žiadosti, spôsobovalo by to inštitúciám neprekonateľné problémy.

(pozri body 60 – 65)

Odkaz:

Súd prvého stupňa: 23. marca 2000, Rudolph/Komisia, T‑197/98, Zb. VS s. I‑A‑55, II‑241, bod 46; 7. februára 2001, Bonaiti Brighina/Komisia, T‑118/99, Zb. VS s. I‑A‑25, II‑97, bod 13; 17. mája 2006, Lavagnoli/Komisia, T‑95/04, Zb. VS s. I‑A‑2‑121, II‑A‑2‑569, bod 48

Súd pre verejnú službu: 13. decembra 2007, Duyster/Komisia, F‑51/05 a F‑18/06, Zb. VS s. I‑A‑1‑0000, II‑A‑1‑0000, body 58 a 59
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Podmienky priznania

[Služobný poriadok úradníkov, príloha VII článok 4 ods. 1 písm. a)]

Zvyčajné bydlisko, na ktoré odkazuje článok 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku na účely priznania príspevku na expatriáciu zodpovedá miestu, kde si dotknutá osoba stanovila trvalé alebo zvyčajné centrum svojich záujmov s vôľou udeliť mu stabilný charakter, pričom na účely určenia zvyčajného bydliska je dôležité zohľadniť všetky skutkové okolnosti, ktoré ho tvoria, najmä skutočné bydlisko úradníka.

V tejto súvislosti predstavuje miesto výkonu pracovnej činnosti osoby, bez ohľadu na svoj rozsah ako autonómne kritérium pre uplatnenie článku 4 ods. 1 písm. a) prílohy VII služobného poriadku, významnú indíciu na určenie zvyčajného bydliska.

Okolnosť, že osoba môže mať v úmysle hľadať si zamestnanie inde ako v krajine, v ktorej má zvyčajné bydlisko, nie je spôsobilá spochybniť určenie jej zvyčajného bydliska, keďže je nesporné, že počas celého referenčného obdobia si táto osoba ponechala centrum svojich záujmov v neskoršom mieste zamestnania, v ktorom mala bydlisko a v ktorom počas podstatnej časti referenčného obdobia vykonávala pracovnú činnosť. Požiadavku týkajúcu sa úmyslu priznať stálu povahu centru svojich záujmov nemožno vykladať v tom zmysle, že dotknutý úradník musí vylúčiť možnosť návratu do svojej krajiny pôvodu alebo odchodu do iného štátu Európskej únie.

Väzby úradníka k svojej krajine pôvodu akými sú vlastníctvo motorového vozidla, lekárske prehliadky, nehnuteľnosti jeho rodičov v tomto štáte, skutočnosť, že si v ňom nechal opäť vystaviť úradné doklady o svojej totožnosti, výkon jeho občianskych práv, skutočnosť, že v ňom má daňový domicil ako aj majetok a majetkové záujmy ako napr. bankový účet, takisto ako aj návštevy tohto štátu sú iba zvyčajnými väzbami, ktoré si osoby ponechajú s krajinami, v ktorých žijú ich rodičia a v ktorom dlhodobo bývali, ktoré ale nie sú spôsobilé preukázať, že sa zvyčajné bydlisko nachádza v tomto štáte.

(pozri body 48, 51, 56 a 59)

Odkaz

Súd prvého stupňa: 8. apríla 1992, Costacurta Gelabert/Komisia, T‑18/91, Zb. s. II‑1655, bod 42; 28. septembra 1993, Magdalena Fernández/Komisia, T‑90/92, Zb. s. II‑971, bod 30; 13. apríla 2000, Reichert/Parlament, T‑18/98, Zb. VS s. I‑A‑73, II‑309, bod 25; 3. mája 2001, Liaskou/Rada, T‑60/00, Zb. VS s. I‑A‑107, II‑489, body 53 a 64; 13. septembra 2005, Recalde Langarica/Komisia, T‑283/03, Zb. VS s. I‑A‑235, II‑1075, bod 114; 25. októbra 2005, Salazar Brier/Komisia, T‑83/03, Zb. VS s. I‑A‑311, II‑1407, body 56 a 71, predmet odvolania na Súdnom dvore, C‑9/06 P; 27. septembra 2006, Koistinen/Komisia, T‑259/04, Zb. VS s. I‑A-2-177, II‑A-2-879, bod 34; 16. mája 2007, F/Komisia, T‑324/04, Zb. VS s. I‑A-2-0000, II‑A-2-0000, bod 87
Staff case summary



Staff case summary

Abstrakt

1. Úradníci – Žaloba – Predchádzajúca administratívna sťažnosť – Lehoty

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

2. Úradníci – Žaloba – Návrh na náhradu škody spojený s návrhom na zrušenie – Neprípustnosť návrhu na zrušenie spôsobujúca neprípustnosť návrhu na náhradu škody

(Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91)

3. Konanie – Návrh na začatie konania – Formálne náležitosti

1. Lehoty na podanie sťažnosti a žaloby stanovené v článkoch 90 a 91 služobného poriadku majú kogentný charakter a nie sú dispozitívne pre účastníkov konania ani pre súd, pretože boli upravené s cieľom zabezpečiť jasnosť a právnu istotu. Akékoľvek výnimky či odchýlky z týchto lehôt sa musia vykladať reštriktívne. Iba existencia nových a podstatných skutočností môže odôvodňovať podanie návrhu na nové preskúmanie rozhodnutia, ktoré nebolo spochybnené v stanovených lehotách. Okrem toho aj keď žalobca neskôr objaví skutočnosť, ktorá existovala už predtým, vo všeobecnosti sa to nemôže považovať za novú skutočnosť odôvodňujúcu nové plynutie lehoty na podanie žaloby, lebo by sa tým porušila zásada právnej istoty.

(pozri body 34 – 36)

Odkaz:

Súdny dvor: 15. mája 1985, Esly/Komisia, 127/84, Zb. s. 1437, bod 10

Súd prvého stupňa: 21. februára 1995, Moat/Komisia, T‑506/93, Zb. VS s. I‑A‑43, II‑147, bod 28; 11. júla 1997, Chauvin/Komisia, T‑16/97, Zb. VS s. I‑A‑237, II‑681, body 32 a 37; 28. mája 1998, W/Komisia, T‑78/96 a T‑170/96, Zb. VS s. I‑A‑239, II‑745, bod 68

2. Pokiaľ návrhy na náhradu škody úzko súvisia s návrhmi na zrušenie, vyhlásenými za neprípustné, návrhy na náhradu škody sú taktiež neprípustné.

(pozri bod 49)

Odkaz:

Súdny dvor: 16. júla 1981, Albini/Rada a Komisia, 33/80, Zb. s. 2141, bod 18

Súd prvého stupňa: 24. marca 1993, Benzler/Komisia, T‑72/92, Zb. s. II‑347, body 21 a 22; 14. februára 2005, Ravailhe/Výbor regiónov, T‑406/03, Zb. VS s. I‑A‑19, II‑79, bod 62

3. Aby bol návrh na náhradu škody prípustný, žaloba musí obsahovať skutočnosti, ktoré umožňujú identifikovať nezákonnosť, ktorú žalobca inštitúcii vytýka, dôvody, pre ktoré sa domnieva, že existuje príčinná súvislosť medzi konaním a ujmou, ktorú, ako tvrdí, utrpel, ako aj povahu a rozsah tejto ujmy. Naopak, návrh smerujúci k získaniu náhrady škody, ktorému chýba potrebná presnosť, musí byť považovaný za neprípustný.

(pozri bod 51)

Odkaz:

Súdny dvor: 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schöppenstedt/Rada, 5/71, Zb. s. 975, bod 9

Súd prvého stupňa: 29. januára 1998, Affatato/Komisia, T‑157/96, Zb. VS s. I‑A‑41, II‑97, bod 45
ROZSUDOK SÚDU PRE VEREJNÚ SLUŽBU EURÓPSKEJ ÚNIE

(druhá komora)

z 11. apríla 2016

FU

proti

Európskej komisii

„Verejná služba — Disciplinárne konanie — Disciplinárna komisia — Dočasný zamestnanec Dvora audítorov vymenovaný za úradníka v skúšobnej dobe na Komisii — Zmena miesta výkonu práce — Neoznámenie zmeny miesta výkonu práce administratíve Dvora audítorov — Súbežné žiadosti o príspevok na presídlenie do krajiny pôvodu a príspevok na usídlenie v Bruseli — Žiadosť o náhradu nákladov na sťahovanie z Luxemburgu do krajiny pôvodu — Vyšetrovanie OLAF‑u — Disciplinárny postih — Zaradenie do nižšej funkčnej skupiny bez zníženia platovej triedy — Článok 25 prílohy IX služobného poriadku — Zjavne nesprávne posúdenie — Nedodržanie zásady kontradiktórnosti — Nová skutočnosť — Povinnosť obnoviť disciplinárne konanie — Primeranosť postihu — Dĺžka konania“

Predmet:

Žaloba podaná podľa článku 270 ZFEÚ, uplatniteľného na Zmluvu o ESAE na základe jej článku 106a, ktorou FU navrhuje zrušenie rozhodnutia z 3. júna 2014, ktorým mu menovací orgán Európskej komisie uložil postih zaradenia do nižšej funkčnej skupiny bez zníženia platovej triedy s účinnosťou od 1. júla 2014

Rozhodnutie:

Žaloba sa zamieta. FU znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Európska komisia.

Abstrakt

Úradníci — Disciplinárne opatrenia — Disciplinárne konanie — Disciplinárne a trestné konanie vedené súčasne pre rovnaké skutky — Povinnosť administratívy prijať konečné rozhodnutie o situácii úradníka až po konečnom rozhodnutí trestného súdu a rešpektovať skutkové zistenia tohto súdu — Povinnosť úradníka predložiť administratíve dôkazy umožňujúce porovnať skutky, ktoré sú predmetom disciplinárneho konania a skutky, na ktoré sa vzťahuje trestné stíhanie (Služobný poriadok úradníkov, príloha IX, článok 25) Úradníci — Náhrada výdavkov — Náklady na sťahovanie — Podmienky náhrady (Služobný poriadok úradníkov, článok 20 a príloha VII, článok 9 ods. 1; podmienky zamestnávania ostatných zamestnancov, článok 22) Úradníci — Disciplinárne opatrenia — Disciplinárne konanie — Povinnosť obnoviť disciplinárne konanie — Neexistencia (Služobný poriadok úradníkov, príloha IX, článok 28) Úradníci — Disciplinárne opatrenia — Postih — Voľná úvaha menovacieho orgánu — Hranice — Dodržiavanie zásady proporcionality — Súdne preskúmanie — Hranice (Služobný poriadok úradníkov, príloha IX, článok 10) Úradníci — Disciplinárne opatrenia — Disciplinárne konanie — Lehoty — Povinnosť administratívy konať v primeranej lehote — Posúdenie — Nedodržanie — Osobitné okolnosti — Dôkazné bremeno (Služobný poriadok úradníkov, príloha IX)