Na účely uplatnenia článku 6 bodu 1 nariadenia č. 44/2001 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach treba preskúmať, či existuje medzi jednotlivými žalobami podanými tým istým žalobcom proti rôznym žalovaným taká spojitosť, že je tu záujem konať a rozhodovať o nich spoločne a predísť tak možnosti nezlučiteľných rozsudkov vydaných v samostatných konaniach. V tomto ohľade na to, aby sa rozhodnutia mohli považovať za navzájom nezlučiteľné, nestačí, že je rozdielny výsledok sporu, ale je ešte potrebné, aby bol tento rozdiel zasadený do rámca rovnakej skutkovej a právnej situácie.

Na druhej strane, hoci posúdenie presvedčivých dôkazov preukazujúcich existenciu tajnej dohody dotknutých účastníkov konania s cieľom umelo vytvoriť alebo zachovať podmienky uplatnenia uvedeného ustanovenia v okamihu podania žaloby prináleží vnútroštátnemu súdu, samotná skutočnosť, že sa viedli rokovania na účely dosiahnutia prípadného zmieru, nemôže preukázať existenciu takejto tajnej dohody. Existencia takejto tajnej dohody by sa naopak preukázala v prípade, ak by sa ukázalo, že k uzavretiu takéhoto zmieru skutočne došlo, avšak bolo to zatajené, aby sa vytvorilo zdanie, že podmienky uplatnenia článku 6 bodu 1 nariadenia č. 44/2001 boli splnené.

Na jednej strane by totiž samostatné rozhodovanie o žalobách o náhradu škody proti viacerým spoločnostiam so sídlami vo viacerých odlišných členských štátoch, ktoré sa zúčastnili na jedinom a pokračujúcom karteli odporujúcom právu hospodárskej súťaže Únie, mohlo viesť k nezlučiteľným riešeniam v zmysle uvedeného článku 6 bodu 1 nariadenia č. 44/2001.

Článok 6 bod 1 nariadenia Rady č. 44/2001 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že pravidlo koncentrácie právomocí v prípade plurality žalovaných, ktoré toto ustanovenie upravuje, možno uplatniť na žalobu, ktorej cieľom je odsúdiť podniky, ktoré sa z geografického a časového hľadiska rôznym spôsobom zúčastnili na jedinom a pokračujúcom porušení zákazu kartelov podľa práva Únie konštatovanom rozhodnutím Európskej komisie, aby spoločne a nerozdielne nahradili škodu a v rámci toho tiež predložili určité informácie, a to aj v prípade, že žalobkyňa medzičasom vzala späť svoju žalobu proti jedinej zo žalovaných, ktorá má sídlo v členskom štáte sídla konajúceho súdu, ibaže by sa preukázala existencia tajnej dohody medzi žalobkyňou a uvedenou žalovanou s cieľom umelo vytvoriť alebo zachovať podmienky uplatnenia uvedeného ustanovenia ku dňu podania tejto žaloby.

Článok 23 ods. 1 nariadenia č. 44/2001 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade žaloby o náhradu škody z dôvodu porušenia článku 101 ZFEÚ a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore umožňuje zohľadniť doložky o voľbe právomoci uvedené v dodávateľských zmluvách, aj keď by takéto zohľadnenie viedlo k odchýleniu sa od pravidiel medzinárodnej súdnej právomoci stanovených v článku 5 bode 3 a/alebo článku 6 bode 1 uvedeného nariadenia, avšak len pod podmienkou, že by táto doložka odkazovala na spory týkajúce sa zodpovednosti vzniknutej v dôsledku porušenia práva hospodárskej súťaže.

Doložka o voľbe právomoci sa totiž môže týkať len sporov, ktoré vznikli alebo môžu vzniknúť v súvislosti s konkrétnym právnym vzťahom, čo obmedzuje pôsobnosť dohody o voľbe právomoci iba na spory vzniknuté z právneho vzťahu, v súvislosti s ktorým bola táto dohoda uzavretá. Účelom tejto požiadavky je vyhnúť sa tomu, aby bola niektorá zo zmluvných strán prekvapená tým, že určitý súd bude mať právomoc rozhodovať o všetkých sporoch, ktoré sa objavia vo vzťahoch s druhou zmluvnou stranou a ktoré vznikli z iných vzťahov než zo vzťahu, v súvislosti s ktorým bola voľba právomoci súdu dohodnutá. Vzhľadom na tento cieľ vnútroštátny súd musí najmä zohľadniť, že doložka, ktorá abstraktným spôsobom odkazuje na spory vyplývajúce zo zmluvných vzťahov, sa neuplatňuje na spor týkajúci sa mimozmluvnej zodpovednosti, ktorá jednej zo zmluvných strán údajne vyplýva z jej účasti na nedovolenom karteli. Keďže totiž poškodený podnik nemohol rozumne predpokladať takýto spor v okamihu, keď dohodol uvedenú doložku, vzhľadom na to, že o nedovolenom karteli, na ktorom sa zúčastnil jeho zmluvný partner, v tom čase nevedel, nemožno tento spor považovať za vyplývajúci zo zmluvných vzťahov.

Naopak v prípade doložky, ktorá by odkazovala na spory týkajúce sa zodpovednosti, ktorá by vznikla v dôsledku porušenia práva hospodárskej súťaže a označovala by iný súd členského štátu, než je súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, tento súd by musel odmietnuť svoju právomoc aj v prípade, že by táto doložka znemožnila uplatnenie osobitných pravidiel upravených v článkoch 5 a/alebo 6 nariadenia č. 44/2001.

(pozri body 68 – 72, bod 3 výroku)