ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
50

Bez toho, aby bolo potrebné sa v tomto štádiu vyjadriť jednak k prípadne hypotetickému charakteru udalostí opísaných v bode 49 vyššie a jednak k existencii vzťahu medzi týmito udalosťami a napadnutým rozhodnutím, stačí uviesť, že po prvé, nedá sa vylúčiť, že zastavenia dodávky, ktorých dôvody žalobkyňa považuje za politické, možno vysvetliť technickými dôvodmi. V každom prípade na to, aby sa dala namietať vážna a nenapraviteľná ujma, mala by byť spôsobená dlhodobým zastavením dodávky. Zo skutočností v spise pritom nevyplýva, že by takáto obava bola odôvodnená, a to vzhľadom na to, že pokiaľ by takáto situácia nastala, veľmi pravdepodobne by predstavovala novú skutočnosť, na základe ktorej by sa spoločnosť PGNiG mohla v súlade s článkom 160 rokovacieho poriadku obrátiť na sudcu rozhodujúceho o nariadení predbežných opatrení, ktorý by s cieľom dočasne znovunastoliť právnu úpravu, ktorá sa uplatňovala pred zavedením režimu podľa napadnutého rozhodnutia, a to do času, kým rozhodne o dôvodnosti nového návrhu s ohľadom na predložené informácie, potom mohol inaudita altera parte na základe článku 157 ods. 2 rokovacieho poriadku vydať nové opatrenie priznávajúce odkladný účinok. Po druhé, ako zdôraznila Komisia vo svojich pripomienkach k tomuto návrhu a na pojednávaní z 5. júla 2017, žalobkyňa vo svojom pôvodnom návrhu nepredložila dostatočné informácie, ktoré by sudcovi rozhodujúcemu o nariadení predbežných opatrení umožnili posúdiť nemožnosť využívať alternatívne zdroje dodávok.
33

V prejednávanej veci žalobkyňa výslovne uvádza, že netvrdí, že ujma, ktorá by jej mohla vzniknúť, by mohla ohroziť jej existenciu alebo existenciu spriaznenej spoločnosti. Tvrdí však, že táto ujma by bola vážna vzhľadom na nenapraviteľnú stratu jej podielu na trhu kontrastných látok na báze gadolínia v každom z členských štátov a v každej z krajín Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), v ktorom bolo vydané povolenie na uvedenie na trh lieku omniscan, z dôvodu existencie právnych a štrukturálnych prekážok, ktoré bránia návratu jeho výrobku na trh.
74

Po tretie žalobkyňa poukazuje na osobitnú citlivosť v sektore zdravotníctva. Vzhľadom však na to, že napadnuté nariadenie bolo prijaté v komplexnom správnom konaní trvajúcom niekoľko rokov, na ktorom sa zúčastnili vedeckí experti a odborníci z dotknutého odvetvia, odklad výkonu tohto nariadenia nariadený sudcom rozhodujúcim o nariadení predbežných opatrení, a to len dočasne a v rámci skráteného konania, by len sotva rozptýlil prípadné pochybnosti o dôvodnosti neexistencie nebezpečenstva diflubenzurónu na trhu jedlých plodín (pozri v tomto zmysle uznesenie z 15. novembra 2011, Xeda International/Komisia, T‑269/11 R, neuverejnené, EU:T:2011:665, bod 42 a citovanú judikatúru). V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že na rozdiel od judikatúry uvedenej v bodoch 24 až 27 vyššie, žalobkyňa nevysvetľuje, do akej miery by tento prípad zbavil uvedené tvrdenia ich relevantnosti, a najmä nespresňuje, do akej miery by odklad výkonu napadnutého nariadenia odstránil obavy, ktoré už mohli byť vytvorené uverejnením hodnotenia diflubenzurónu spravodajským členským štátom a EFSA, a záverov týkajúcich sa najmä genotoxicity PCA, teda dokumentov dostupných už mnoho rokov.
1

Rozhodnutím z 15. apríla 2016, ktoré sa týkalo príspevkov ex ante na rok 2016 do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (SRB/ES/SRF/2016/06) (ďalej len „rozhodnutie z 15. apríla 2016“) schválila Jednotná rada pre riešenie krízových situácií (ďalej len „Jednotná rada“) na svojom výkonnom zasadnutí príspevky ex ante na rok 2016 do jednotného fondu na riešenie krízových situácií (ďalej len „jednotný fond“) zriadeného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 806/2014 z 15. júla 2014, ktorým sa stanovujú jednotné pravidlá a jednotný postup riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností v rámci jednotného mechanizmu riešenia krízových situácií a jednotného fondu na riešenie krízových situácií a ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 (Ú. v. EÚ L 225, 2014, s. 1).
11

Listom z 23. marca 2017 riaditeľ ERCEA informoval žalobcu o zamietnutí jeho žiadosti o preskúmanie výborom na preskúmanie ERCEA (ďalej len „rozhodnutie z 23. marca 2017“). Podľa výboru nedošlo počas procesu hodnotenia k žiadnej procesnej vade. V tomto liste riaditeľ informoval žalobcu o dvoch dostupných opravných prostriedkoch, a to na jednej strane o správnom prostriedku nápravy podľa článku 22 nariadenia č. 58/2003, ktorý musí byť podaný v lehote jedného mesiaca od doručenia rozhodnutia žalobcovi na uvedenú e‑mailovú adresu, a na druhej strane o žalobe o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ proti rozhodnutiu ERCEA z 23. marca 2017, ktorá musí byť podaná v lehote dvoch mesiacov od doručenia rozhodnutia žalobcovi. Tento list obsahoval aj odkaz na nariadenie č. 58/2003 a spresňoval, že žalobca môže podať len jeden opravný prostriedok a že, ak by sa rozhodol podať správny prostriedok nápravy na základe článku 22 nariadenia č. 58/2003, mal by počkať na konečné rozhodnutie Komisie a podať žalobu o neplatnosť proti tomuto rozhodnutiu.
39

Riešenia prijaté vo veciach, ktoré viedli k vydaniu týchto uznesení, najmä pokiaľ ide o nevyčísliteľnú povahu, a teda nenapraviteľnú finančnú ujmu spôsobenú v dôsledku uverejnenia údajne dôverných informácií, sa naopak neuplatnia, ak navrhovateľ v návrhu na nariadenie predbežného opatrenia neidentifikuje informácie, ktoré by v prípade úplného uverejnenia dotknutých dokumentov mohli byť špecificky užitočné pre súčasných alebo potenciálnych konkurentov, pretože by mohli byť využívané na komerčné a súťažné účely, a konkrétnejšie, pokiaľ by navrhovateľ neuviedol nijakú špecifickú skutočnosť, ktorá by pre neho predstavovala nehmotný majetok, ktorý by mohol byť použitý na konkurenčné účely a ktorého hodnota by sa znížila, alebo dokonca zanikla, ak by stratila svoju dôvernú povahu (uznesenie z 29. februára 2016, Chemtura Netherlands/EFSA, T‑725/15 R, neuverejnené, EU:T:2016:128, body 34 a 35).
10

Z tohto dôvodu bolo prerušené konanie o návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania, ktoré podali Ipab di Vicenza 13. októbra 2017, Ipab Casa Gino e Pierina Marani 23. októbra 2017, Ipab Centro Residenziale per Anziani di Cittadella 9. novembra 2017, Azienda Pubblica dei Servizi alla Persona „Grimani Buttari – residenze per Anziani in Osimo“10. novembra 2017 na podporu návrhov žalobkyne a ktorý podala Talianska republika 22. novembra 2017 na podporu návrhov Komisie, a to v súlade s článkom 144 ods. 3 rokovacieho poriadku.
62

V tejto súvislosti je po prvé nutné konštatovať, že z dokumentov v spise vyplýva, že pán S., generálny riaditeľ žalobkyne, vo svojej odpovedi z 21. novembra 2016 na e‑mail, ktorý mu zaslala Komisia s cieľom stanoviť stretnutie 28. novembra 2018, uviedol nasledujúce: „Prídeme [náš advokát (pán Schwarz) a ja] 28. novembra o 9:30 am.“ Z toho vyplýva, že úradníkom Komisie sa jasne uvádza, že pán Schwarz na stretnutí pôsobil ako advokát žalobkyne. Okrem toho pán Schwarz a pán S. boli jedinými účastníkmi na stretnutí s úradníkmi Komisie a pán Schwarz by nemohol vyvolať dojem, že by na tomto stretnutí zastupoval aj inú osobu, alebo že by konal vo vlastnom mene. Opis úlohy pána Schwarza na stretnutí, ktorý uviedla žalobkyňa, „asistovať pánovi [S.] v prípade, ak by sa diskusia týkala právnej a technickej oblasti, pokiaľ ide o otázky týkajúce sa štátnej pomoci a hospodárskej súťaže“, v plnej miere zodpovedá úlohe advokáta, ktorý koná v mene svojho klienta. Podobne skutočnosť, že účasť pána Schwarza, ako to uvádza žalobkyňa, bola „obmedzená na predloženie jeho nesúhlasu s názorom [splnomocneného zástupcu Komisie], podľa ktorého Európska komisia [nebola] viazaná pravidlami štátnej pomoci stanovenými v Lisabonskej zmluve, potvrdzuje túto úlohu advokáta žalobkyne.
39

Pokiaľ ide na druhej strane o tovary a služby, vo vzťahu ku ktorým námietkové oddelenie zamietlo námietku žalobkyne, odvolací senát v bode 13 predbežného rozhodnutia zdôraznil, že zamietnutie námietky voči nim sa stalo právoplatným. V napadnutom rozhodnutí odvolací senát tiež berie na vedomie zamietnutie prieskumového pracovníka zapísať prihlášku ochrannej známky pre niektoré tovary a služby zaradené do tried 9 a 16. V zozname tovarov a služieb, vo vzťahu ku ktorým veľký odvolací senát v bode 14 napadnutého rozhodnutia zdôrazňuje, že „zápis spornej ochrannej známky je povolený“, sú uvedené tovary a služby patriace do tried 9, 16, 35 a 42, v prípade ktorých námietka žalobkyne bola zamietnutá, s výnimkou tovarov a služieb patriacich do tried 9 a 16, v prípade ktorých bol zápis ochrannej známky zamietnutý prieskumovým pracovníkom.
Uznesenie Všeobecného súdu (šiesta komora) z 27. februára 2019 –

SFIE‑PE/Parlament

(vec T‑401/18)

„Žaloba o neplatnosť – Inštitucionálne právo – Štrajk tlmočníkov – Opatrenia prijaté Európskym parlamentom nariaďujúce tlmočníkom výkon pracovných povinností – Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou – Nedostatok osobnej dotknutosti – Neprípustnosť“

1. Súdne konanie – Rozhodnutie, ktoré v priebehu konania nahradilo medzičasom späťvzaté napadnuté rozhodnutie – Prípustnosť nových návrhov – Obmedzenia – Zatiaľ neprijaté hypotetické akty (pozri body 29, 30, 32)

2. Základné práva – Právo na účinnú súdnu ochranu – Obmedzenia – Dodržanie podmienok prípustnosti žaloby (článok 6 ods. 1 ZEÚ; článok 263 ZFEÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47 a článok 52 ods. 7) (pozri bod 33)

3. Žaloba o neplatnosť – Fyzické alebo právnické osoby – Akty, ktoré sa ich priamo a osobne týkajú – Žaloba profesijného združenia na ochranu a zastupovanie svojich členov – Prípustnosť – Podmienky (článok 263 štvrtý pododsek ZFEÚ) (pozri body 44, 56, 61, 62)

4. Žaloba úradníkov – Návrh na náhradu škody spojený s návrhom na zrušenie – Neprípustnosť návrhu na zrušenie spôsobujúca neprípustnosť návrhu na náhradu škody (Služobný poriadok úradníkov, články 90 a 91) (pozri bod 66)

Predmet

Návrh založený na článkoch 263 a 268 ZFEÚ jednak na zrušenie rozhodnutia generálneho riaditeľa Parlamentu pre personál z 2. júla 2018 o zabezpečení tlmočníkov na 3. júla 2018, ako aj na zrušenie nadväzujúcich rozhodnutí generálneho riaditeľa Parlamentu pre personál o zabezpečení tlmočníkov na 4., 5., 10. a 11. júla 2018, a jednak na to, aby bol Parlament zaviazaný na náhradu nemajetkovej ujmy spôsobenej týmito rozhodnutiami vyhodnotenú ex aequo et bono na sumu 10000 eur

Výrok rozsudku

1. Žaloba sa zamieta ako neprípustná.

2. O návrhu Rady Európskej únie na vstup vedľajšieho účastníka do konania netreba rozhodnúť.

3. Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE‑PE) sa ukladá povinnosť nahradiť trovy konania, vrátane trov konania o nariadenie predbežného opatrenia, s výnimkou trov konania súvisiacich s návrhom Rady na vstup do konania ako vedľajší účastník.
3.

Žaloba o neplatnosť – Akty, ktoré možno napadnúť žalobou – Pojem – Akty so záväznými právnymi účinkami – Jednotný mechanizmus riešenia krízových situácií úverových inštitúcií a určitých investičných spoločností – List určený žalobkyni, ktorý obsahuje rozhodnutie SRB neuskutočniť konečné ex post ocenenie subjektu – Uplatnenie nástroja na prevod činností, ktorý neumožňuje vyplatenie náhrady po konečnom ocenení subjektu – Strata žalobkyne ako akcionára – Situácia žalobkyne, ktorá nie je dotknutá prípadným ocenením ex post – Vylúčenie [článok 263 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 806/2014, článok 20 ods. 11, 12, 16, 17 a 18, článok 76 ods. 1 písm. e) a článok 24] (pozri body 40 – 49, 51, 52, 54 – 62)
3.

Ochranná známka Európskej únie – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Európskej únie – Relatívne dôvody zamietnutia – Námietka majiteľa zhodnej alebo podobnej staršej ochrannej známky zapísanej pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby – Pravdepodobnosť zámeny so staršou ochrannou známkou – Obrazová ochranná známka The Inner Circle a slovná ochranná známka InnerCircle [nariadenie Európskeho parlamentu a Rady 2017/1001, článok 8 ods. 1 písm. b)] (pozri body 22, 23, 28, 38, 40, 44, 45, 47)
Uznesenie predsedu Všeobecného súdu z 13. februára 2019 –

BRF a SHB Comercio e Industria de Alimentos/Komisia

(vec T‑429/18 R)

„Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Verejné zdravie – Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2018/700 – Zmena zoznamov prevádzkarní tretích krajín, z ktorých sa môžu dovážať určité výrobky živočíšneho pôvodu, pokiaľ ide o niektoré prevádzkarne z Brazílie – Neexistencia naliehavosti – Zváženie záujmov“

1. Konanie o nariadení predbežného opatrenia – Odklad výkonu – Predbežné opatrenia – Podmienky nariadenia – Naliehavosť – Vážna a nenapraviteľná ujma – Dôkazné bremeno – Majetková ujma – Povinnosť poskytnúť konkrétne a presné údaje podporené podrobnými listinnými dôkazmi – Situácia spôsobilá ohroziť existenciu žalujúcej spoločnosti alebo nenávratne zmeniť jej postavenie na trhu – Posúdenie s ohľadom na veľkosť, obrat a vlastnosti skupiny, do ktorej patrí – Neexistencia presných a presvedčivých argumentov a dôkazov (Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4 a 5) (pozri body 34 – 45)

2. Predbežné opatrenie – Návrh na nariadenie akéhokoľvek iného alebo dodatočného opatrenia, ktoré sa považuje za nevyhnutné alebo primerané – Návrh nespadajúci do právomoci súdu rozhodujúceho o predbežnom opatrení. (články 278, 279 a 256 ods. 1 ZFEÚ; Rokovací poriadok Všeobecného súdu, článok 156 ods. 4) (pozri bod 65)

Predmet

Návrh na základe článkov 278 a 279 ZFEÚ, aby sa v prvom rade nariadil odklad výkonu vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2018/700 z 8. mája 2018, ktorým sa menia zoznamy prevádzkarní tretích krajín, z ktorých sa môžu dovážať určité výrobky živočíšneho pôvodu, pokiaľ ide o niektoré prevádzkarne z Brazílie (Ú. v. EÚ L 118, 2018, s. 1), a to buď až do okamihu, kým sa s konečnou platnosťou nerozhodne o žalobe, ktorú podali žalobcovia na základe článku 263 ZFEÚ, alebo do dátumu stanoveného predsedom Všeobecného súdu, a subsidiárne, aby sa nariadil odklad výkonu uvedeného nariadenia, pokiaľ ide o prevádzkarne žalobkýň uvedené v zozname prevádzkarní, z ktorých je povolené dovážať mäso z hydiny a zajacovitých zvierat z Brazílie (oddiel II), prevádzkarne, z ktorých je povolené dovážať mleté mäso, mäsové prípravky a mechanicky separované mäso z Brazílie (oddiel V), ktoré nevyvolali viac než dve oznámenia systémom rýchleho varovania pre potraviny a krmivá v období od 1. marca 2017 do 19. apríla 2018, ako aj v zozname prevádzkarní, z ktorých je povolené dovážať mäsové výrobky z Brazílie (oddiel VI), alebo aby sa uložilo akékoľvek iné alebo dodatočné opatrenie, ktoré predseda Všeobecného súdu bude považovať za nevyhnutné alebo primerané

Výrok

1. Návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa zamieta.
2.

Vzhľadom na to už neexistuje dôvod rozhodnúť o návrhoch spoločností Helm AG, Monsanto Europe NV/SA, Monsanto Company, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe Sàrl, Albaugh UK Ltd, Albaugh TKI d.o.o. a Barclay Chemicals Manufacturing Ltd. na vstup vedľajšieho účastníka do konania.
48

V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že žalobkyňa sa nemôže dovolávať akejkoľvek legitímnej dôvery, ktorá by vyplývala z výsledku, ku ktorému dospel spravodajský členský štát. Ako to totiž správne pripomína Komisia, táto správa je len prechodnou etapou dobre známeho konania a nemá nijaký vplyv na konečný výsledok, ktorý bude prijatý Komisiou. Navyše, ako zdôrazňuje ustálená judikatúra, zásady ochrany legitímnej dôvery sa možno dovolávať len v súvislosti so situáciou, ktorá by ju mohla vyvolať a ktorá by bola spôsobená inštitúciou oprávnenou prijať konečné rozhodnutie (pozri rozsudok z 30. januára 2018, Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA, T‑625/16, neuverejnený, EU:T:2018:44, body 75 a 76 a citovanú judikatúru). V rámci konania o obnovení schválenia látky na ochranu rastlín, ako je tomu v prejednávanej veci, preto nemôže z výsledkov predbežnej správy predloženej spravodajským členským štátom vyplynúť zásada ochrany legitímnej dôvery.
29

Podľa žalobkyne napadnuté rozhodnutie voči nej vyvoláva právne účinky, pretože na jednej strane vyhlásenie žiadateľa o prístup z 25. apríla 2018 nemohlo zrušiť účinok zverejnenia sporných dokumentov erga omnes počas siedmich týždňov, ktoré predchádzali záväzku obsiahnutému v tomto vyhlásení, a na druhej strane uvedené vyhlásenie, ako aj rozhodnutie zo 7. júna 2018 mohli mať záväzný účinok iba voči Komisii a žiadateľovi o prístup. Podľa žalobkyne v priebehu vyššie uvedeného obdobia siedmich týždňov mohli sporné dokumenty prejsť rukami konkurenčných hospodárskych subjektov a mohli byť použité vo vnútroštátnych súdnych konaniach, ktoré viedli k rovnakým prejudiciálnym otázkam ako tie, ktoré boli položené v spojených veciach Mobit a Autolinee Toscane (C‑350/17 a C‑351/17). Hoci žalobkyňa nemôže posúdiť rozsah tohto odovzdania, domnieva sa, že zásada riadnej správy veci verejných vyžadovala od Komisie povinnosť zistiť, ako žiadateľ o prístup použil sporné dokumenty na účely zrušenia, za predpokladu, že to bolo možné, účinku erga omnes napadnutého rozhodnutia. Podľa žalobkyne opatrenia prijaté Komisiou smerujúce k náprave jej chyby boli zjavne neschopné napraviť oznámenie, ktorého účinok erga omnes bol nadobudnutý a definitívny. Žalobkyňa sa domnieva, že skutočnosť, že Komisia sa v rozhodnutí zo 7. júna 2018 rozhodla nezverejniť sporné dokumenty v rozsahu, v akom by toto zverejnenie ovplyvnilo súdne konania začaté voči Komisii vo veciach T‑250/18 R a T‑250/18, nielen nemá vplyv na účinok erga omnes zverejnenia, ale potvrdzuje, že zverejnenie, ktoré už viedlo k zásahu do uvedených súdnych konaní, musí byť považované za dôvod ďalších zásahov v budúcnosti. Na základe toho sa žalobkyňa domnieva, že má stále záujem na zrušení napadnutého rozhodnutia.
23

V odpovedi na prvú námietku neprípustnosti vznesenú ECB žalobkyňa uvádza viacero tvrdení na podporu toho, že napadnuté akty zmenili jej právne postavenie. Po prvé tieto akty predstavujú formálne zistenia porušenia regulačných povinností, ktoré musia byť predmetom súdneho preskúmania. Po druhé napadnuté akty predstavujú negatívne formálne posúdenia jednotlivých bánk, ktoré musia podliehať súdnemu preskúmaniu. Po tretie napadnuté akty vystavujú banky opatreniam na riešenie krízových situácií, ktoré by nemohli byť prijaté bez ich existencie. Záväzná povaha tohto posúdenia pre Jednotnú radu, ktoré ECB podľa žalobkyne podľa všetkého uznáva, znamená, že jednotlivé banky nemôžu zabrániť tomu, aby sa voči nim prijali opatrenia na riešenie krízových situácií s poukazom na to, že nie sú v zlyhávaní alebo pravdepodobnom zlyhaní, a to ani v prípade, že Jednotná rada súhlasí s týmto stanoviskom. Po štvrté napadnuté akty prenášajú do veľkej miery zodpovednosť na Jednotnú radu, čo by ovplyvnilo právnu situáciu dotknutej inštitúcie. Po piate by napadnuté akty viedli k zmene právneho postavenia bánk, ktoré musí byť predmetom súdneho preskúmania. Napokon po šieste by napadnuté akty svojím uverejnením v skutočnosti viedli k ukončeniu činnosti bánk, a teda zasahujú do práv každej banky a ich akcionárov.
41

Navyše, pokiaľ ide o odkaz na rozsudok z 23. apríla 2013, Gbagbo a i./Rada (C‑478/11 P až C‑482/11 P, EU:C:2013:258, body 58 a 59), stačí uviesť, že v tomto rozsudku Súdny dvor rozhodol, že článok 263 šiesty odsek ZFEÚ by sa neuplatňoval jednotným spôsobom, ak by vo vzťahu k osobám a subjektom, ktorých mená sú uvedené na zoznamoch obsiahnutých v prílohách uvedených aktov prijatých na základe ustanovení týkajúcich sa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky, bol východiskovým bodom na výpočet lehoty na podanie žaloby o neplatnosť deň uverejnenia dotknutého aktu a nie deň, keď im bol akt oznámený. Z toho podľa Súdneho dvora vyplývalo, že hoci je pravda, že nadobudnutie platnosti takých aktov, akými sú sporné akty, nastane ich uverejnením, lehota na podanie žaloby o neplatnosť proti týmto aktom podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ začína pre jednotlivé uvedené osoby a subjekty plynúť odo dňa, keď im boli uvedené akty povinne oznámené. Z tohto rozsudku zjavne vyplýva, že kritérium oznámenia alebo individuálnej komunikácie je potrebné uplatniť ako začiatok plynutia lehoty na podanie žaloby, aj keď kritérium uverejnenia určuje vstup dotknutého aktu do platnosti. Táto judikatúra teda nemôže v žiadnom prípade podporiť tvrdenie Rumunska, podľa ktorého je začiatkom plynutia lehoty na podanie žaloby uverejnenie, keďže práve naopak to jasne odmieta aj v prípade, keď uverejnenie určovalo vstup predmetného aktu do platnosti a nadobudnutie jeho právnych účinkov.
1

Žalobkyne, Silgan Closures GmbH a Silgan Holdings, Inc., sú spoločnosti pôsobiace najmä v odvetví kovových obalov vo forme kovových nádob a uzáverov. V roku 2015 Bundeskartellamt (Spolkový protimonopolný úrad, Nemecko) začal vyšetrovanie v súvislosti s viacerými spoločnosťami pôsobiacimi v tomto odvetví, vrátane spoločností patriacich do skupiny, do ktorej patria žalobkyne. V rámci tohto vyšetrovania uvedené spoločnosti patriace do rovnakej skupiny ako žalobkyne predložili žiadosť o zhovievavosť a spolupracovali so Spolkovým protimonopolným úradom formou poskytovania informácií.
33

Za takýchto okolností je zároveň potrebné zdôrazniť, že dôvody uplatňované v rámci dokazovania existencie fumus boni juris musia predstavovať dôvody, ktoré spadajú do právomoci vnútroštátneho súdu a sú prima facie dôvodné. Dôvody týkajúce sa zákonnosti rozhodnutia by totiž boli neúčinné, pokiaľ by sa neuplatnili v rámci návrhu založeného na článku 278 ZFEÚ, sprevádzajúceho žalobu vo veci samej podanú v súlade s článkom 263 ZFEÚ, lebo dôvodnosť rozhodnutia, ktoré predstavuje exekučný titul, možno napadnúť na súde rozhodujúcom o neplatnosti len na základe tohto ustanovenia (pozri rozsudok zo 4. júla 2017, Systema Teknolotzis/Komisia, T‑234/15, EU:T:2017:461, bod 90 a citovanú judikatúru).
62

V tejto súvislosti je pravda, že európsky konzultačný postup predstavuje povinnú etapu v procese prijímania opatrení, na ktoré sa vzťahujú buď články 15 alebo 16 rámcovej smernice, alebo články 5 alebo 8 smernice 2002/19, a ktoré majú vplyv na obchod medzi členskými štátmi. Toto konštatovanie však nestačí na priznanie záväzných právnych účinkov pripomienkam formulovaným podľa článku 7 ods. 3 rámcovej smernice. Prípadné nerešpektovanie tejto povinnej etapy by totiž malo odlišné účinky. Tak napríklad, ak by NRO nezačal európsky konzultačný postup tým, že by nesprístupnil návrh opatrení ostatným NRO, Komisii a BEREC alebo by nečakal na výsledok tohto postupu a prijal zamýšľané opatrenia, mohlo by to prípadne viesť k podaniu žaloby o nesplnení povinnosti na súd Únie alebo žaloby proti opatreniam, ktoré prijal NRO, na vnútroštátny súd.
1

Žiadateľka OP návrhom doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 24. októbra 2018 žiadala, aby jej bola priznaná právna pomoc podľa článku 147 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu na predloženie žaloby, ktorou sa na jednej strane navrhne vyhlásenie neplatnosti implicitného rozhodnutia Európskej komisie o zamietnutí prístupu k dokumentom týkajúcim sa administratívnych opatrení prijatých v období medzi zápisom do registra Ares(2015)2298835 z 5. júna 2015, a zápisom do registra Ares(2015)3272640 z 5. augusta 2015, ktoré sa týkajú žiadateľky a jej sťažnosti podanej na základe článku 22 nariadenia Rady (ES) č. 58/2003 z 19. decembra 2002, ktoré stanovuje štatút výkonných orgánov, ktorým majú byť zverené niektoré úlohy v rámci riadenia programov Spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 2003, s. 1; Mim. vyd. 01/004, s. 235), a ktorou sa na druhej strane navrhne nariadenie predbežného opatrenia, ktorým sa Komisii uloží povinnosť bezodkladne poskytnúť prístup k týmto dokumentom.