ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Ustanovenia článku 8 ods. 1 a 5 smernice 95/46 sa majú vykladať v tom zmysle, že poskytovateľovi vyhľadávača v zásade ukladajú povinnosť, s výhradou výnimiek stanovených touto smernicou, vyhovieť žiadostiam o odstránenie odkazov na webové stránky obsahujúce osobné údaje patriace do osobitných kategórií podľa týchto ustanovení. Článok 8 ods. 2 písm. e) smernice 95/46 sa má vykladať v tom zmysle, že na jeho základe môže takýto poskytovateľ odmietnuť vyhovieť žiadosti o odstránenie odkazu, ak dospeje k záveru, že predmetné odkazy smerujú k obsahu zahŕňajúcemu osobné údaje patriace do osobitných kategórií uvedených v tomto článku 8 ods. 1, avšak na ich spracovanie sa vzťahuje výnimka stanovená v uvedenom článku 8 ods. 2 písm. e), a to pod podmienkou, že toto spracovanie spĺňa všetky ostatné podmienky prípustnosti stanovené v tejto smernici, a s výnimkou prípadu, keď má dotknutá osoba podľa článku 14 prvého odseku písm. a) uvedenej smernice právo namietať proti uvedenému spracovaniu z vážnych a legitímnych dôvodov týkajúcich sa jej osobitnej situácie. Ustanovenia smernice 95/46 sa majú vykladať v tom zmysle, že ak je poskytovateľovi vyhľadávača predložená žiadosť o odstránenie odkazu na webovú stránku, na ktorej sú uverejnené osobné údaje patriace do osobitných kategórií uvedených v článku 8 ods. 1 alebo 5 tejto smernice, tento poskytovateľ musí na základe všetkých relevantných skutočností daného prípadu a vzhľadom na závažnosť zásahu do základných práv dotknutej osoby na ochranu súkromia a na ochranu osobných údajov, zakotvených v článkoch 7 a 8 Charty základných práv Európskej únie, overiť na základe dôvodov závažného verejného záujmu uvedených v článku 8 ods. 4 uvedenej smernice a pri dodržaní podmienok stanovených v poslednom uvedenom ustanovení, či sa zahrnutie tohto odkazu do zoznamu výsledkov zobrazovaného po zadaní mena dotknutej osoby do vyhľadávača javí ako striktne nevyhnutné pre ochranu práva na informácie chráneného článkom 11 tejto Charty v prípade tých používateľov internetu, ktorí by potenciálne mohli mať záujem o prístup na túto webovú stránku prostredníctvom takéhoto vyhľadávania.
50

Podľa Talianskej republiky Komisia dospela neprávom k záveru o existencii „podstatnej zmeny existujúcej koncesie“. Podľa tohto členského štátu totiž predmet tejto koncesie nebol zmenený oproti tomu, ktorý bol definovaný pôvodne a uzatvorenie jednotnej dohody z roku 2009 vyplýva z povinnosti, zavedenej regulačnými a legislatívnymi aktmi v priebehu roka 2006, aby sa do jedného právneho dokumentu, ktorý rekapituluje, reviduje a predstavuje nováciu predchádzajúcich zmlúv, zaradili všetky zmluvné ustanovenia každej koncesie na diaľnice. Spresňuje, že je to decreto‑legge n. 262 – Disposizioni urgenti in materia tributaria e finanziaria (zákonný dekrét č. 262 o naliehavých ustanoveniach v daňovej a finančnej oblasti) z 3. októbra 2006 (GURI č. 230 z 3. októbra 2006), konvertovaný na zákon, so zmenami, prostredníctvom legge n. 286 (zákon č. 286) z 24. novembra 2006 (riadny dodatok ku GURI č. 277 z 28. novembra 2006), potom zmenený článkom 1 ods. 1030 legge n. 296 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (finanziaria 2007) [zákon č. 296 o ročnom a viacročnom rozpočte štátu (zákon o financiách z roku 2007)] z 27. decembra 2006 (riadny dodatok ku GURI č. 299 z 27. decembra 2006), ktorý zakotvil nové ustanovenia v oblasti koncesií na diaľnice.
32

V tomto kontexte sa vnútroštátny súd v zásade domnieva, že vzhľadom na to, že v maďarskom právnom poriadku neexistuje ustanovenie, ktoré by osobitne upravovalo situácie uvedené v článku 9 ods. 7 smernice 2004/48, všeobecné pravidlá občianskeho zákonníka týkajúce sa zodpovednosti a náhrady škody sa musia vykladať s prihliadnutím na tento článok. Pýta sa však v prvom rade na rozsah pravidla článku 9 ods. 7 tejto smernice a predovšetkým sa pýta, či sa toto ustanovenie obmedzuje na to, aby žalovanému zaručovalo právo na odškodnenie, alebo či definuje tiež jeho obsah. V druhom rade sa pýta, či článok 9 ods. 7 uvedenej smernice bráni tomu, aby vnútroštátny súd na základe uplatnenia ustanovenia občianskeho práva skúmal, aká bola úloha žalovaného pri vzniku škody.
„(4)

Úradné kontroly produktov živočíšneho pôvodu by mali zohľadniť všetky aspekty, ktoré sú dôležité na ochranu zdravia ľudí, a pokiaľ je to vhodné, aj zdravia zvierat a pohody zvierat. Mali by byť založené na najaktuálnejších dostupných príslušných informáciách a mala by byť preto možnosť prispôsobiť ich v prípade, ak sa získajú nové informácie.
13

Ukázalo sa, že Flying Horse nakúpila značné množstvo rámov, vidlíc, zliatinových ráfikov a plastových kolies od spoločnosti Great Cycles, výrobcu dielov na bicykle so sídlom na Srí Lanke, ktorá je prepojená so spoločnosťou Kolachi Raj. Plášte a pásky do ráfikov naopak nakupovala od spoločnosti Vechenson Limited, výrobcu dielov na bicykel taktiež so sídlom na Srí Lanke, ktorá nebola prepojená so spoločnosťou Kolachi Raj. Po zistení súboru anomálií Komisia vyjadrila pochybnosti o vzťahu existujúcom medzi spoločnosťami Kolachi Raj a Flying Horse.
19

Tento súd pripomína, že v prípade neexistencie právnej úpravy Únie v oblasti vrátenia neoprávnene vybratých daní prináleží každému členskému štátu na základe zásady procesnej autonómie upraviť procesné podmienky žalôb určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré daňovníkom vyplývajú z práva Únie. Tieto procesné pravidlá by však mali vždy byť v súlade so zásadou lojálnej spolupráce, zásadami ekvivalencie a efektivity, ako aj so zásadou právnej istoty.
39

Ako už Súdny dvor konštatoval, rovnako ako zriadenie bankovej záruky aj jej zachovanie spadá do diskrečnej právomoci dotknutého podniku so zreteľom na jeho finančné záujmy. Žiadne ustanovenie práva Únie totiž nebráni tomu, aby tento podnik kedykoľvek ukončil bankovú záruku, ktorú zriadil, a zaplatil uloženú pokutu, ak so zreteľom na vývoj okolností v porovnaní s okolnosťami existujúcimi v čase zriadenia tejto záruky sa uvedený podnik domnieva, že táto možnosť je preň výhodnejšia. Tak by to mohlo byť najmä v prípade, že na základe priebehu konania na Všeobecnom súde sa dotknutý podnik domnieva, že rozsudok bude vydaný neskôr, ako pôvodne predpokladal, a v dôsledku toho budú náklady na bankovú záruku vyššie ako náklady, s ktorými počítal pri jej zriadení (rozsudok z 13. decembra 2018, Európska únia/Kendrion, C‑150/17 P, EU:C:2018:1014, bod 59 a citovaná judikatúra).
„(29)

Krajina alebo miesto pôvodu potraviny by sa mali uviesť vždy, ak by ich neuvedenie mohlo uviesť spotrebiteľov do omylu pri určení skutočnej krajiny alebo miesta pôvodu daného výrobku. Krajina alebo miesto pôvodu by sa mali vždy označiť spôsobom, ktorý neklame spotrebiteľa, a na základe jasne vymedzených kritérií, ktoré zaistia rovnaké podmienky pre priemyselné odvetvie a zlepšia zrozumiteľnosť informácií o krajine alebo mieste pôvodu potravín pre spotrebiteľov. Takéto kritériá by sa nemali uplatňovať na údaje súvisiace s názvom alebo adresou prevádzkovateľa potravinárskeho podniku.
64

Ak by sa totiž súd Európskej únie sám považoval za príslušný rozhodovať vo veci neplatnosti aktov patriacich do čisto zmluvného rámca, riskoval by nielen to, že by článok 272 ZFEÚ, ktorý umožňuje zveriť súdnu právomoc Únie na základe arbitrážnej doložky, stratil svoj zmysel, ale v prípade, že by zmluva neobsahovala takúto doložku, aj to, že by rozšíril svoju súdnu právomoc nad rámec stanovený článkom 274 ZFEÚ, ktorý zveruje všeobecnú právomoc rozhodovať o sporoch, v ktorých je stranou Únia, vnútroštátnym súdom (rozsudky z 9. septembra 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Komisia, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, bod 19; z 28. februára 2019, Alfamicro/Komisia, C‑14/18 P, EU:C:2019:159, bod 49, a z 25. júna 2020, SATCEN/KF, C‑14/19 P, EU:C:2020:492, bod 79).
51

V tejto súvislosti už Súdny dvor spresnil, že osobitná úroveň závažnosti vyžadovaná článkom 4 Charty by bola dosiahnutá v prípade, keby ľahostajnosť orgánov členského štátu mala za následok, že by sa osoba v plnej miere závislá od verejnej pomoci ocitla nezávisle od svojej vôle a svojho osobného výberu v situácii ťažkej materiálnej deprivácie, ktorá by jej neumožňovala uspokojenie jej najzákladnejších potrieb, ako sú napríklad jedenie, umývanie sa a bývanie, a poškodzovala by jej telesné alebo duševné zdravie, alebo by ju uviedla do stavu poníženia nezlučiteľného s ľudskou dôstojnosťou (rozsudok z 19. marca 2019, Ibrahim a i., C‑297/17, C‑318/17, C‑319/17 a C‑438/17, EU:C:2019:219, bod 90, ako aj uznesenie z 13. novembra 2019, Hamed a Omar, C‑540/17 a C‑541/17, neuverejnené, EU:C:2019:964, bod 39).
(19)

V záujme dosiahnutia záväzných národných celkových cieľov by sa členské štáty mali snažiť o dodržiavanie orientačnej trajektórie vedúcej k dosiahnutiu ich konečných záväzných cieľov. Mali by vypracovať národné akčné plány pre energiu z obnoviteľných zdrojov energie vrátane informácií o sektorových cieľoch, pričom by mali zohľadniť skutočnosť, že existujú rôzne využitia biomasy a že je preto dôležité mobilizovať jej nové zdroje. Okrem toho by členské štáty mali stanoviť opatrenia na dosiahnutie týchto cieľov. Každý členský štát by mal pri hodnotení svojej očakávanej hrubej konečnej energetickej spotreby vo svojom národnom akčnom pláne pre energiu z obnoviteľných zdrojov energie posúdiť, ako môžu opatrenia v oblasti energetickej efektívnosti a úspory energie prispieť k tomu, aby dosiahol svoje národné ciele. Členské štáty by mali zohľadniť optimálnu kombináciu technológií na zvýšenie energetickej efektívnosti s energiou z obnoviteľných zdrojov energie.
5

Odôvodnenia 3 až 5, 7, 9 a 10 nariadenia č. 469/2009 stanovujú: „(3) Liečivá, a najmä tie, ktoré sú výsledkom dlhodobého a nákladného výskumu, budú ďalej vyvíjané v [Európskej únii] a v Európe len v prípade, že sa na ne budú vzťahovať vhodné pravidlá poskytujúce dostatočnú ochranu, na podporu takéhoto výskumu. (4) V súčasnosti spôsobuje dĺžka obdobia, ktoré uplynie medzi podaním patentovej prihlášky na nové liečivo a oprávnením [povolením – neoficiálny preklad] uviesť toto liečivo na trh, že doba účinnej ochrany v rámci tohto patentu je nedostatočná pre návratnosť investícií, ktoré boli vložené do výskumu. (5) Táto situácia vedie k nedostatočnosti ochrany, čo negatívne ovplyvňuje farmaceutický výskum. … (7) Malo by sa zabezpečiť jednotné riešenie na úrovni [Únie], aby sa predišlo heterogénnemu vývoju vnútroštátnych právnych predpisov, ktorý by viedol k ďalším rozdielom, ktoré by mohli vytvárať prekážky voľnému obehu liečiv v rámci [Únie], a tak nepriaznivo ovplyvniť fungovanie vnútorného trhu. … (9) Doba trvania ochrany poskytnutá [DOO] by mala byť taká, aby poskytovala dostatočnú účinnú ochranu. Na tento účel by mal mať majiteľ patentu a [DOO] možnosť požívať celkové maximálne pätnásťročné obdobie výlučných práv od okamihu, keď príslušné liečivo po prvýkrát získalo povolenie na uvedenie na trh v [Únii]. (10) V takom komplexnom a citlivom rezorte, ako je rezort farmaceutický, by sa mali vziať do úvahy všetky záujmy, vrátane záujmov o zdravie verejnosti. Z tohto dôvodu nemôže byť [DOO] udelené na obdobie dlhšie ako päť rokov. Ochrana z neho vyplývajúca by mala byť okrem toho prísne obmedzená na výrobok, ktorý získal oprávnenie [povolenie – neoficiálny preklad] na uvedenie na trh ako liečivo.“
68

V tomto smere treba poukázať najmä na to, že keby príslušná inštitúcia hostiteľského členského štátu mohla len na základe konkrétnych dôkazov existencie podvodu jednostranne vylúčiť uplatnenie potvrdení E 101 vydaných príslušnou inštitúciou iného členského štátu napriek tomu, že v tomto štádiu nie je možné právoplatne konštatovať podvod v dôsledku toho, že do postupu nebola zapojená inštitúcia, ktorá potvrdenia vydala, a že sa neuskutočnilo dôkladné preskúmanie relevantných okolností ich vydania, hrozilo by, že príspevky do systému sociálneho zabezpečenia hostiteľského členského štátu by boli v rozpore so zásadou jedinečnosti uplatniteľného vnútroštátneho práva, ktorú zakotvuje hlava II nariadenia č. 1408/71 (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. februára 2018, Altun a i., C‑359/16, EU:C:2018:63, bod 29), splatné napriek tomu, že už boli za tých istých pracovníkov odvedené do systému sociálneho zabezpečenia členského štátu, ktorého vnútroštátna právna úprava sa uplatní podľa týchto potvrdení.
32

Vnútroštátny súd má preto v medziach predmetu sporu, o ktorom rozhoduje, preskúmať ex offo zmluvnú podmienku z dôvodu ochrany, ktorá sa musí priznať spotrebiteľovi na základe smernice 93/13, s cieľom vyhnúť sa tomu, aby boli požiadavky spotrebiteľa zamietnuté rozhodnutím, ktoré by prípadne získalo právnu silu rozhodnutej veci, hoci tieto požiadavky by mohli byť prijaté, ak by spotrebiteľ z dôvodu nevedomosti neopomenul dovolávať sa nekalej povahy tejto podmienky.
34

Po štvrté Poľská republika tvrdí, že ak by sa malo dospieť k riešeniu presadzovanému Všeobecným súdom, ktoré sa opiera o súčasnú judikatúru Súdneho dvora týkajúcu sa zastupovania účastníkov konania pred súdmi Únie, malo by to za následok vytvorenie systému, v ktorom by na toho istého advokáta boli uplatniteľné dve rôzne úrovne požiadaviek nezávislosti, a to jedna v konaní pred vnútroštátnymi súdmi a druhá, prísnejšia, v konaní na súdoch Únie.
25

Vzhľadom na to, že môžu pretrvávať odôvodnené pochybnosti o odpovediach na otázky, ktoré položil Rechtbank Zeeland‑West‑Brabant (Okresný súd Zeeland‑West‑Brabant), Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. Bráni článok 56 ES (teraz článok 63 ZFEÚ) tomu, aby sa investičnému fondu, ktorý nie je rezident Holandska, z dôvodu, že nie je povinný zraziť holandskú daň z dividend, vrátila holandská daň z dividend, ktorá bola zrazená z dividend, ktoré prijal od spoločností so sídlom v Holandsku, zatiaľ čo daňovému subjektu kolektívneho investovania, ktorý je rezident Holandska a svoje investičné výnosy ročne vypláca svojim akcionárom alebo majiteľom podielových listov, pričom zráža holandskú daň z dividend, sa táto daň vráti? 2. Bráni článok 56 ES (teraz článok 63 ZFEÚ) tomu, aby sa investičnému fondu, ktorý nie je rezident Holandska a hodnoverne nepreukáže, že jeho akcionári alebo majitelia podielových listov spĺňajú predpoklady stanovené holandskou úpravou, vrátila holandská daň z dividend zrazená z dividend, ktoré dostal od spoločností so sídlom v Holandsku? 3. Bráni článok 56 ES (teraz článok 63 ZFEÚ) tomu, aby sa investičnému fondu, ktorý nie je rezident Holandska, z dôvodu, že svoje investičné výnosy nevyplatí svojim akcionárom alebo majiteľom podielových listov ročne v plnej výške najneskôr do ôsmich mesiacov od skončenia účtovného roka, vrátila daň z dividend, ktorá bola zrazená z dividend, ktoré fond dostal od spoločností so sídlom v Holandsku, aj keď sa v štáte, ktorého je rezidentom, jeho investičné výnosy podľa zákonnej úpravy, ktorá v ňom platí, v prípade nevyplatenia a) považujú za vyplatené alebo b) v prípade akcionárov alebo majiteľov podielových listov ich štát, ktorého sú rezidentmi, zahrnie do zdanenia prostredníctvom zrážky, ako keby došlo k vyplateniu zisku, zatiaľ čo daňovému subjektu kolektívneho investovania, ktorý je rezident Holandska a svoje investičné výnosy vyplatí svojim akcionárom alebo majiteľom podielových listov ročne v plnej výške, sa daň z dividend po odpočítaní holandskej dane z dividend vráti?“
(20)

V rámci posúdenia možnosti zriadenia systému tzv. bielych certifikátov na úrovni Únie sa ukázalo, že v súčasnej situácii by takýto systém vytváral nadmerné administratívne náklady a že existuje riziko, že úspory energie by sa sústredili v niekoľkých členských štátoch a neprejavili by sa v celej Únii. Cieľ takéhoto systému na úrovni Únie by bolo možné lepšie dosiahnuť, aspoň v tejto fáze, prostredníctvom národných povinných schém energetickej efektívnosti pre energetické podniky alebo iných alternatívnych politických opatrení, ktorými sa usporí rovnaké množstvo energie. Pokiaľ ide o úroveň ambície takýchto schém, je vhodné, aby sa ustanovila v spoločnom rámci na úrovni Únie a poskytovala členským štátom významnú mieru flexibility, aby sa plne zohľadňovala vnútroštátna organizácia účastníkov trhu, osobitný kontext energetického sektora a zvyky koncových odberateľov. Spoločný rámec by mal energetickým podnikom dať možnosť ponúkať energetické služby všetkým koncovým odberateľom, nielen tým, ktorým predávajú energiu. Tým sa zväčšuje konkurencia na trhu s energiou, pretože energetické podniky môžu odlíšiť svoj produkt poskytovaním doplnkových energetických služieb. Spoločný rámec by mal umožniť členským štátom, aby do svojej vnútroštátnej schémy zahrnuli požiadavky, ktoré sledujú sociálne ciele, najmä aby sa zabezpečilo, že zraniteľní odberatelia budú mať prístup k výhodám, ktoré poskytuje lepšia energetická efektívnosť. Členské štáty by mali na základe objektívnych a nediskriminujúcich kritérií určiť, ktorí distribútori energie alebo maloobchodné energetické spoločnosti by mali mať povinnosť dosiahnuť cieľ úspory konečnej energie ustanovený v tejto smernici. …“
20

Pani Luomaovej bola poskytnutá platená dovolenka za 12 kalendárnych mesiacov v trvaní 6 dní na obdobie od pondelka 7. septembra do nedele 13. septembra 2015. Dňa 10. augusta 2015 informovala svojho zamestnávateľa, že 2. septembra 2015 by mala podstúpiť chirurgický zákrok, a požiadala o to, aby došlo k prevodu uvedenej dovolenky za 12 kalendárnych mesiacov do neskoršieho obdobia. Po tomto zákroku mala pani Luomaová pracovné voľno zo zdravotných dôvodov do 23. septembra 2015. Zo svojho nároku na dovolenku za 12 kalendárnych mesiacov v trvaní 42 pracovných dní navyše už dotknutá osoba predtým vyčerpala 22 dní dovolenky, t. j. 3 týždne a 4 pracovné dni. Fimlab Laboratoriot uskutočnila prevod prvých dvoch dní dovolenky, na ktoré vznikol nárok ešte na základe zákona o dovolenke za 12 kalendárnych mesiacov, no nie štyroch zvyšných dní dovolenky, ktoré zase vyplývali z kolektívnej zmluvy pre odvetvie zdravotníctva, pričom sa v tejto súvislosti oprela o ustanovenia § 16 ods. 1 a 7 uvedenej kolektívnej zmluvy a § 25 ods. 1 zákona o dovolenke za 12 kalendárnych mesiacov, v znení zákona (č. 276/2013).
10

Odôvodnenia 2 až 5 a 64 nariadenia č. 651/2014 znejú takto: „(2) Svojím oznámením o modernizácii štátnej pomoci EÚ [COM(2012) 209 final, 8.5.2012] Komisia začala rozsiahlejšiu revíziu pravidiel štátnej pomoci. Hlavnými cieľmi tejto modernizácie je:… ii) zamerať ex ante kontrolu, ktorú Komisia uskutočňuje pri opatreniach pomoci, na prípady s najväčším vplyvom na vnútorný trh a súčasne posilniť spoluprácu členských štátov pri presadzovaní pravidiel štátnej pomoci… Revízia nariadenia (ES) č. 800/2008 predstavuje ústredný prvok MŠP. (3) Toto nariadenie by malo umožniť lepšie stanovenie priorít činností presadzovania pravidiel štátnej pomoci, väčšie zjednodušenie a malo by posilniť transparentnosť, efektívne hodnotenie a kontrolu dodržiavania pravidiel štátnej pomoci na vnútroštátnej úrovni aj na úrovni Únie… (4) Skúsenosti Komisie nadobudnuté pri uplatňovaní nariadenia (ES) č. 800/2008 jej umožnili lepšie vymedziť podmienky, na základe ktorých určité kategórie pomoci možno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom, a rozšíriť rozsah skupinových výnimiek. Na základe týchto skúseností bola takisto zistená potreba posilniť transparentnosť, monitorovanie a náležité hodnotenie veľmi veľkých schém vzhľadom na ich účinok na hospodársku súťaž na vnútornom trhu. (5) Všeobecné podmienky uplatňovania tohto nariadenia by mali byť definované na základe súboru spoločných zásad, ktoré zabezpečujú, aby sa pomoc poskytovala plne transparentne, podliehala kontrolnému mechanizmu a bola pravidelne hodnotená… … (64) Pomoc vo forme daňových úľav podľa smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny [(Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51; Mim. vyd. 09/001, s. 405)] v prospech ochrany životného prostredia, na ktorú sa vzťahuje toto nariadenie, môže mať nepriamy pozitívny vplyv na životné prostredie. … S cieľom minimalizovať narušenie hospodárskej súťaže by sa pomoc mala poskytovať rovnakým spôsobom všetkým konkurentom, ktorých faktická situácia sa posúdi ako podobná. Aby sa neskreslil cenový signál, ktorý má podnikom dávať environmentálna daň, členské štáty by mali mať možnosť koncipovať schému daňových úľav na základe mechanizmu vyplácania pevne stanovenej ročnej sumy kompenzácie (vrátenie dane).“
93

Pojem „obmedzenie platné k 31. decembru 1993“, ktorý je uvedený v článku 64 ods. 1 ZFEÚ, predpokladá, že právny rámec, do ktorého dotknuté obmedzenie patrí, bol súčasťou právneho poriadku dotknutého členského štátu nepretržite od tohto dátumu. Ak by to totiž bolo inak, členský štát by mohol kedykoľvek opätovne zaviesť obmedzenia pohybu kapitálu do tretích krajín alebo z nich, ktoré vo vnútroštátnom právnom poriadku platili k 31. decembru 1993, ale ktoré neboli zachované (rozsudky z 5. mája 2011, Prunus a Polonium, C‑384/09, EU:C:2011:276, bod 34 a citovaná judikatúra, a z 20. septembra 2018, EV, C‑685/16, EU:C:2018:743, bod 74).
92

Navyše a na rozdiel od toho, čo tvrdí Holandské kráľovstvo, ustanovenia týkajúce sa spolupráce nazvanej „partnerstvo“ tiež nebránia tomu, aby členskému štátu mohla byť na základe článku 4 ods. 3 ZEÚ pripísaná zodpovednosť za nezákonné vydávanie osvedčení EUR.1 orgánmi jeho ZKÚ. Podľa znenia článku 234 rozhodnutia o ZKÚ z roku 1991 sa totiž konanie Únie musí opierať, „pokiaľ je to možné“, iba o túto spoluprácu medzi Komisiou, členským štátom, do ktorého patril ZKÚ, a príslušnými miestnymi orgánmi tohto ZKÚ. Okrem toho podľa článku 235 ods. 2 tohto rozhodnutia na žiadosť najmä dotknutých ZKÚ „môžu byť… vytvorené“ pracovné skupiny na účely pridruženia, aby bol vyriešený každý problém, ktorý vznikne medzi ZKÚ a Úniou. Podobne článok 7 ods. 3 rozhodnutia o ZKÚ z roku 2001 stanovoval len to, že pracovné skupiny partnerstva zavedené pre každé ZKÚ „môžu byť zvolané“ najmä na žiadosť ZKÚ. Hoci je pravda, že tento partnerský postup nebol v prejednávanej veci vykonaný, nič to nemení na tom, že zo znenia týchto ustanovení vyplýva, že tieto ustanovenia priznávajú takémuto výkonu fakultatívnu povahu.
44

V bode 31 uvedeného rozhodnutia Komisia v súlade s článkom 875 vykonávacieho nariadenia spresnila podmienky, za ktorých môžu členské štáty podľa článku 220 ods. 2 písm. b) colného kódexu upustiť od dodatočného zápisu dovozného cla do účtovnej evidencie v prípadoch s porovnateľnými skutkovými a právnymi okolnosťami, takto: „Všetky žiadosti o dodatočný zápis do účtovnej evidencie, podané v zákonných lehotách, ktoré sa týkajú dovozu z Anguilly do Spoločenstva, sú zo skutkového a právneho hľadiska porovnateľné s týmto prípadom, pokiaľ sú okolnosti, za ktorých sa dovozné operácie uskutočnili, zo skutkového a právneho hľadiska porovnateľné s okolnosťami, ktoré viedli k tomuto prípadu. Dotknuté subjekty sa nijakým spôsobom nesmú podieľať na odoslaní tovaru z krajiny vývozu cez Anguillu na miesto vstupu na colné územie Spoločenstva. Tovar musia nakúpiť s dodacou podmienkou DDP (delivered duty paid). Musia vystupovať len ako dovozca tovaru do Spoločenstva alebo ako zástupca takéhoto dovozcu. Nakoniec nesmú byť považované za subjekty spájané s dodávateľom, s vývozcom na Anguillu, so subjektmi podieľajúcimi sa na odosielaní tovaru z krajiny vývozu do Spoločenstva alebo s vládou Anguilly. … Napokon dotknuté subjekty sa nesmú dopustiť žiadneho podvodného úmyslu ani zrejmej nedbanlivosti.“