ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Právo Únie nebráni tomu, aby znovu začal postup zúčtovania výdavkov v prípade, že bolo zrušené rozhodnutie Komisie vydané na základe tohto postupu, vylučujúce z financovania Spoločenstva určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Záručnej sekcie Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF). Článok 5 ods. 2 písm. c) piaty pododsek nariadenia č. 729/70 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky nemôže brániť tomu, aby znovu začal postup zúčtovania výdavkov, keďže po zrušení uvedeného rozhodnutia sa nová finančná úprava uplatnená Komisiou týka takisto výdavkov vykonaných v priebehu 24 mesiacov, ktoré predchádzali oznámeniu výsledkov šetrení členskému štátu.

Výklad pravidla práva Únie, ktorý poskytuje súd Únie, ak je to potrebné, objasňuje a spresňuje význam a dosah tohto pravidla tak, ako sa má alebo by sa malo chápať a uplatňovať od okamihu, keď nadobudlo účinnosť. Z toho vyplýva, že takto vykladané pravidlo môže a musí byť uplatnené rovnako na právne vzťahy, ktoré vznikli a boli vytvorené pred vydaním rozsudku. Členský štát sa teda nemôže odvolávať na okolnosť, že rozsudok, ktorým Súdny dvor poskytol výklad článku 8 nariadenia č. 1663/95, stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov záručnej sekcie EPUZF, bol vydaný až po podaní žaloby v inej veci týmto členským štátom, na odôvodnenie toho, že údajne nemohla vzniesť výhradu založenú na tomto výklade v rámci uvedenej žaloby. Členský štát tým, že nevzniesol túto výhradu v rámci konania, v ktorom bol vydaný zrušujúci rozsudok v tejto veci, hoci tak mohol urobiť, sa zbavil možnosti vzniesť túto výhradu neskôr, po uplynutí lehoty na podanie žaloby. Preto umožniť členskému štátu vzniesť výhradu týkajúcu sa procesného aktu, ktorý nebol ovplyvnený zrušením rozhodnutia na účely napadnutia neskoršieho rozhodnutia, prijatého podľa postupu, ktorý sčasti je postupom, podľa ktorého bolo prijaté zrušené rozhodnutie, hoci mu nič nebránilo odvolávať sa naň na Súdnom dvore v rámci konania, v ktorom bol vydaný zrušujúci rozsudok, by znamenalo umožniť mu porušiť lehotu na podanie žaloby proti zrušenému rozhodnutiu.

(pozri body 48 – 50, 52, 53)
Nariadenie č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie a nariadenie č. 1/2003 neobsahujú ustanovenia, ktoré by výslovne upravovali prednosť jedného nariadenia pred druhým. Treba preto zabezpečiť uplatnenie každého z týchto nariadení, ktoré bude zlučiteľné s uplatnením druhého nariadenia a tak umožní ich koherentné uplatnenie. V tomto kontexte a na účely výkladu výnimiek uvedených v článku 4 ods. 2 prvej a tretej zarážke nariadenia č. 1049/2001 by mala byť uznaná existencia všeobecnej domnienky, podľa ktorej je zverejnením dokumentov, ktoré Komisia získala v rámci konania podľa článku 81 ES, v zásade ohrozená ochrana účelu inšpekcie, vyšetrovania a kontroly inštitúcií Únie, ako aj ochrana obchodných záujmov podnikov zúčastnených na takomto konaní.

V tejto súvislosti ustanovenia nariadenia č. 1/2003 a nariadenia č. 773/2004, ktoré sa týka vedenia konania Komisiou podľa článkov 81 ES a 82 ES, reštriktívnym spôsobom upravujú použitie informácií v rámci konania o vykonaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 ES a 82 ES, pričom prístup k spisu umožňujú len stranám, ktorým Komisia adresovala oznámenie o výhradách, prípadne sťažovateľom, s výhradou oprávnených záujmov podnikov pri ochrane ich obchodného tajomstva. Za týchto podmienok by rozšírený prístup k dokumentom, ktoré si v rámci konania podľa článku 81 ES navzájom vymenili Komisia a strany dotknuté týmto konaním alebo tretie osoby, na základe nariadenia č. 1049/2001 mohol v prvom rade ohroziť rovnováhu, ktorú chcel normotvorca Únie zabezpečiť v nariadení č. 1/2003, medzi povinnosťou dotknutých podnikov poskytnúť Komisii prípadne citlivé obchodné informácie a zárukou posilnenej ochrany, ktorá sa na základe služobného a obchodného tajomstva vzťahuje na informácie poskytnuté Komisii. V druhom rade, ak by iné osoby, než sú tie, ktoré majú právo na prístup k spisu na základe právnej úpravy týkajúcej sa uplatnenia článku 81 ES, mohli získať prístup k dokumentom týkajúcim sa takéhoto konania na základe nariadenia č. 1049/2001, režim zavedený takouto právnou úpravou by bol spochybnený.

Okrem toho, pokiaľ ide o informácie zhromaždené Komisiou na základe oznámenia o zhovievavosti, sprístupnenie takýchto informácií by mohlo odradiť potenciálnych žiadateľov o zhovievavosť od toho, aby urobili vyhlásenia podľa tohto oznámenia. Mohli by sa totiž dostať do menej priaznivého postavenia než ostatné podniky, ktoré sa zúčastnili na karteli a ktoré na vyšetrovaní nespolupracovali alebo ich spolupráca bola menej intenzívna.

(pozri body 31, 38 – 42)
Komisia sa nedopustila chybného posúdenia, keď sa domnievala, že práce uvedené vo verejnej zákazke v oblasti vodného hospodárstva spĺňali rovnakú technickú a ekonomickú funkciu v zmysle článku 14 ods. 10 prvého pododseku smernice 93/38 o koordinácii postupy verejného obstarávania subjektov pôsobiacich vo vodnom, energetickom, dopravnom a telekomunikačnom sektore, keď jej analýza nespočívala na samostatnom preskúmaní prác, ktoré sú predmetom zákaziek v oblasti vodného hospodárstva, a posúdení ich vlastnej technickej funkcie, na preskúmaní, či výsledok prác predstavuje rovnakú technickú funkciu. To platí aj v prípade projektu, ktorý upravuje jednak kanalizačnú sieť schopnú odviesť odpadovú vodu k hlavným zberačom, pričom tým zabraňuje povodniam, presakovaniu odpadovej vody do podzemných vôd a jej nekontrolovanému odtoku, a jednak zavedenie kanalizačných zberačov, ktoré mali obsluhovať časti mesta vypúšťajúce odpadovú vodu ešte priamo do riek, a obnovu dvoch zariadení na čistenie odpadových vôd, ku ktorým boli kanalizačné zberače nasmerované, na základe čoho sa Komisia domnievala, že ide o práce, ktoré smerujú k celkovému zlepšeniu siete pre konečných užívateľov, pričom samotný výsledok daných prác spĺňa technickú funkciu, ktorou je sanácia odpadových vôd.

(pozri body 45 – 48, 50, 64, 65, 69, 82, 83, 87, 89, 90, 118)
V rámci správneho konania o uplatnení pravidiel hospodárskej súťaže dochádza k porušeniu práva na obhajobu vtedy, keď existuje možnosť, že z dôvodu pochybenia Komisie by správne konanie, ktoré Komisia vedie, mohlo mať iný výsledok. Žalujúci podnik preukáže, že k takému porušeniu došlo, pokiaľ dostatočným spôsobom dokáže nie to, že by rozhodnutie Komisie malo odlišný obsah, ale to, že by svoju obhajobu mohol zaistiť lepšie, ak by k pochybeniu nedošlo, napríklad tým, že by na svoju obhajobu mohol použiť dokumenty, ku ktorým mu bol v správnom konaní odopretý prístup.

Pokiaľ ide konkrétne o právo na prístup k spisu, stačí, aby podnik preukázal, že tento dokument mohol použiť na svoju obhajobu. Tomuto podniku neprislúcha, aby preukázal, že táto nezrovnalosť ovplyvnila na jeho úkor priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie, ale výlučne to, že mohla ovplyvniť priebeh konania a obsah rozhodnutia Komisie. V prípade nesprístupnenia dokumentov dotknutý podnik nemusí predložiť dôkaz, že správne konanie by v prípade sprístupnenia dokumentov viedlo k odlišnému výsledku, ale stačí, aby preukázal hoci len malú možnosť, že dokumenty, ktoré mu neboli sprístupnené počas správneho konania, by mohli byť užitočné na jeho obhajobu.

Keďže v konkrétnom prípade žalobca po prvé mal prístup k dokumentom týkajúcim sa kontaktov, avšak nevyvodil z toho nijaký dôkaz vo svoj prospech, a to ani v rámci správneho konania, ani v rámci súdneho konania, po druhé v štádiu správneho konania sa dokonca vzdal práva vyjadriť stanovisko k neskorším kontaktom a po tretie v priebehu súdneho konania ani nevysvetlil, ani nepreukázal, v čom výslovné neuvedenie daných dokumentov v oznámení o výhradách narušilo účinnosť jeho obhajoby počas správneho konania a ako sa mohol účinnejšie brániť, ak by bol výslovne informovaný o tom, že Komisia zamýšľala použiť tieto dokumenty v napadnutom rozhodnutí ako usvedčujúce dôkazy, tento žalobca nebol schopný preukázať, že skutočnosť, že nebol v oznámení o výhradách informovaný o úmysle Komisie použiť predmetné dokumenty ako usvedčujúce dôkazy, bola spôsobilá ovplyvniť účinnosť jeho obhajoby, a teda aj záver, ku ktorému Komisia dospela vo svojom rozhodnutí.

(pozri body 119, 120, 137, 141)
2.

Slovenská pošta, a.s., znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou, ako aj spoločnosťami Cromwell a. s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., a ID Marketing Slovensko s. r. o.
Prítomnosť zamestnanca alebo iných zástupcov na protisúťažných stretnutiach je skutkovou okolnosťou, ktorá Komisii umožňuje konštatovať zodpovednosť podniku za porušenie článku 81 ES. Právomoc Komisie sankcionovať podnik, ak sa dopustil porušenia, predpokladá iba protiprávne konanie osoby, ktorá je vo všeobecnosti oprávnená konať v mene podniku.

V tejto súvislosti účasť osoby, ktorá je zamestnaná vo výrobnej spoločnosti ako manažér výroby a vedúci predaja a zároveň vykonáva funkcie spojené s distribúciou na účet inej spoločnosti, na protisúťažných stretnutiach môže byť pripísaná výrobnej spoločnosti. Pre podnik zodpovedný za porušenie by bolo príliš jednoduché vyhnúť sa všetkým sankciám, keby proti takémuto zisteniu mohol platne namietať, že jeho zamestnanec v skutočnosti na uvedených stretnutiach konal v mene inej spoločnosti. Takéto riešenie by tiež mohlo spoločnostiam zúčastneným na karteli umožniť vyhnúť sa zodpovednosti vytváraním situácií dvojitého zamestnania so spoločnosťou nezapojenou do kartelu a poukazovať na to, že spoločný zamestnanec konal výlučne na účet tejto inej spoločnosti.

(pozri body 73, 127, 131)
Podľa bodu 29 tretej zarážky usmernení k metóde stanovenia pokút uložených podľa článku 23 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 1/2003 základnú sumu pokuty možno znížiť, ak Komisia zistí existenciu poľahčujúcich okolností, a to najmä ak dotknutý podnik dokáže, že jeho účasť na porušení je významne znížená a v dôsledku toho preukáže, že v období, keď bol stranou dohôd predstavujúcich porušenie, sa skutočne vyhýbal ich uplatňovaniu a choval sa na trhu konkurenčným spôsobom. Tieto dva prvky sú kumulatívnymi podmienkami. Podľa toho istého bodu samotná skutočnosť, že sa určitý podnik podieľal na porušení v kratšom časovom období ako ostatné podniky, sa nebude považovať za poľahčujúcu okolnosť, pretože táto okolnosť je už zohľadnená v základnej sume.

Podľa bodu 3 prvej zarážky usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO „výlučne pasívna úloha“ určitého podniku alebo „jeho úloha nasledovateľa“ pri uskutočňovaní porušenia môžu predstavovať poľahčujúcu okolnosť. Pojem „podstatne znížená účasť“ nachádzajúci sa v usmerneniach z roku 2006 sa má vykladať analogicky ako pojem „výlučne pasívna úloha“ nachádzajúci sa v usmerneniach z roku 1998.

Pasívna úloha tak spočíva v „malej aktivite“ dotknutého podniku, teda chýbajúcej aktívnej účasti na vypracovaní protisúťažnej dohody alebo dohôd. Takisto spomedzi skutočností, ktoré môžu odhaliť pasívnu úlohu podniku v rámci kartelu, možno zohľadniť jeho výrazne menej častú účasť na rokovaniach v porovnaní s bežnými účastníkmi kartelu, rovnako ako jeho oneskorený vstup na trh, ktorý je predmetom porušenia, bez ohľadu na dĺžku trvania jeho účasti na porušení, alebo tiež existenciu výslovných vyhlásení v tomto zmysle pochádzajúcich od zástupcov tretích podnikov, ktoré sa na porušení zúčastnili. Okrem toho skutočnosť, že iné podniky zúčastňujúce sa na jednom a tom istom karteli mohli byť aktívnejšie ako daný účastník, neznamená, že tento účastník mal výlučne pasívnu úlohu alebo úlohu nasledovateľa. Zohľadnená by totiž mohla byť len úplná pasivita a tá musí byť preukázaná účastníkom konania, ktorý ju uvádza. Takú úplnú pasivitu však nemožno vyvodiť zo skutočnosti, že obvinený podnik sám neorganizoval tajné protisúťažné stretnutia.

Navyše skutočnosť, že podnik, ktorého účasť na dohode s jeho konkurentmi v oblasti cien je preukázaná, sa na trhu nesprával v súlade s tým, na čom sa so svojimi konkurentmi dohodol, nepredstavuje nevyhnutne skutočnosť, ktorú treba zohľadniť ako poľahčujúcu okolnosť pri stanovení sumy ukladanej pokuty. Podnik, ktorý napriek dohode so svojimi konkurentmi uskutočňuje na trhu viac‑menej nezávislú politiku, totiž môže jednoducho skúšať využitie kartelu vo vlastný prospech. V tejto súvislosti však treba overiť, či také okolnosti môžu preukázať, že žalobkyňa sa počas obdobia, keď sa pripojila k protiprávnym dohodám, skutočne vyhýbala ich uplatňovaniu tak, že sa súťažne správala na trhu alebo prinajmenšom že jasne a významne porušovala povinnosti smerujúce k vykonávaniu tohto kartelu do tej miery, že narúšala jeho samotné fungovanie.

(pozri body 189 – 191, 195, 196, 215, 216, 245, 246)
1.

ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) je povinná zaplatiť Európskej komisii sumu vo výške 21599,26 eura, zvýšenú o úroky z omeškania: — vo výške 4,75 % ročne od 1. júla 2002 do 31. decembra 2002, — vo výške 6,75 % ročne od 1. januára 2003 až do dňa vydania tohto rozsudku, — v ročnej sadzbe uplatňovanej podľa anglického a waleského práva, t. j. v súčasnosti časť 17 Judgment Courts Act, 1838, v neskoršom znení, a to maximálne vo výške 6,75 % ročne odo dňa vydania tohto rozsudku až do úplného splatenia dlhu.
1.

Žaloba sa zamieta ako neprípustná v časti, v ktorej bola podaná spoločnosťami Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd, NingBo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd, Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd a Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd.
obrazová ochranná známka GALLECS pre tovary zaradené do tried 29 a 31 – prihláška č. 3 710 597

Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:
4

Žalobca 5. marca 2007 zaslal ÚHVT žiadosť o restitutio in integrum v zmysle článku 78 nariadenia č. 40/94 a požiadal ÚHVT, aby z jeho bežného účtu previedol zodpovedajúci poplatok za obnovu, ako aj poplatok za restitutio in integrum. Žalobca pritom uviedol, že sa obrátil okrem iného v súvislosti s obnovou predmetnej ochrannej známky na spoločnosť špecializovanú v poskytovaní služieb obnovy ochranných známok (ďalej len „špecializovaná spoločnosť“). Špecializovaná spoločnosť zaviedla informačný systém prepojený s databázou, do ktorej sa ručne zadávajú rôzne údaje týkajúce sa majiteľov, ochranných známok a patentov podliehajúcich obnove. Keď je potrebné obnoviť konkrétnu ochrannú známku, systém má vytvoriť tri upozorňujúce listy adresované majiteľovi, ktoré ho pred podaním žiadosti o obnovu žiadajú o jeho súhlas. Ak nie je vytvorený niektorý z týchto listov, má sa zaktivovať bezpečnostný systém, ktorý vytlačí a odošle náhradný list. V tomto prípade však zamestnankyňa špecializovanej spoločnosti nezadala do databázy určité údaje žalobcu potrebné na správne fungovanie systému a v dôsledku toho mu nebolo zaslané žiadne oznámenie. Okrem toho sa následne preukázalo, že bezpečnostný systém, vytvorený s cieľom odhaliť tento typ chyby, nebol zaktivovaný, pretože bol zavedený len na obnovu patentov, a nie na obnovu ochranných známok.
Na podporu tohto žalobného dôvodu sa žalobkyňa odvoláva na vyhlásenie, ktoré lord Malloch-Brown, Minister of State to the Foreign and Commonwealth Office (štátny tajomník pre zahraničné veci a Commonwealth, ďalej len „Minister of State“) urobil 22. júla 2008 v House of Lords (Snemovňa lordov, Spojené kráľovstvo). Pri odpovedi na otázku, z akých dôvodov sa vláda Spojeného kráľovstva zdržala 15. júla 2008 hlasovania v Rade o prijatí napadnutého rozhodnutia, namiesto toho, aby odmietla ponechanie žalobkyne na spornom zozname, a to napriek rozhodnutiu POAC a rozsudku Court of Appeal, Minister of State podľa oficiálneho prepisu Hansard uviedol:

„Boli sme rozhodnutí rešpektovať uvedené rozhodnutie Court of Appeal, a preto sme nemohli podporiť [francúzsku] vládu, keď predložila nové informácie, ktoré predtým neboli k dispozícii a na základe ktorých presvedčila niektoré vlády v Európe, aby ju podporili. Pokiaľ ide o to, prečo sme sa hlasovania zdržali, namiesto toho, aby sme hlasovali proti ponechaniu [PMOI] na zozname, problém je v tom, že návrh sa týkal celého zoznamu, na ktorom sú všetky teroristické organizácie, a hlasovať sa muselo zaň, alebo proti nemu. Ocitli sme sa teda v ťažkej situácii, v ktorej by sme buď museli ponechať v platnosti starý zoznam, čo by problém neriešilo, pretože na ňom bola uvedená aj PMOI, alebo by sme nemali žiadny zoznam teroristických organizácií v Európe. Domnievali sme sa, že taká situácia by predstavovala neprijateľnú hrozbu pre občanov Spojeného kráľovstva, ako aj pre celý kontinent.“
74

Žalobkyňa dodáva, že nemala prístup k skutočnostiam obsiahnutým v spise Rady a že nebola vypočutá. Poznamenáva, že nenadviazala s Radou kontakt s cieľom vykonať svoje práva. V tejto súvislosti tvrdí, po prvé, že uplatniteľné regulačné opatrenia nestanovujú možnosť nahliadnuť do spisu ani uskutočniť výsluch, pričom podľa žalobkyne je táto skutočnosť sama osebe v rozpore so zásadou dodržania práva na obranu a v dôsledku toho predstavuje porušenie práva na účinnú súdnu ochranu. Po druhé, žalobkyňa zdôrazňuje, že úsilie vynaložené v tomto zmysle jej dcérskou spoločnosťou so sídlom v Spojenom kráľovstve, spoločnosťou Melli Bank plc, adresované Rade a niektorým členským štátom pred prijatím napadnutého rozhodnutia bolo bezvýsledné, čo ju viedlo k uprednostneniu súdneho prostriedku nápravy. Po tretie, tvrdí, že hoci dôkazné bremeno prináleží Rade, Rada nepredložila Súdu prvého stupňa dôkazy na podporu odôvodnenia napadnutého rozhodnutia a žalobkyňa je tak nútená predložiť „negatívny dôkaz“, čo je náročné, priam nemožné, vykonať. Po štvrté, žalobkyňa tvrdí, že nemohla predložiť Rade svoje stanovisko pred overením si každého zo svojich vzťahov so subjektmi označenými v napadnutom rozhodnutí. Tento proces overovania nemohol byť ukončený v lehote stanovenej na podanie žaloby.
Okrem toho v predmetnej veci žalobca na otázku Súdu prvého stupňa, ktorou sa tento súd pýtal, čo by žalobca povedal, ak by mu bolo umožnené predložiť pripomienky, len odpovedal, že nepanovala zhoda, pokiaľ ide o osobu zástupcu, a že prax ÚHVT sa líšila do praxe EPÚ. Voči ÚHVT však bola jeho zástupcom osoba, ktorej boli doručené oznámenia a ktorá navyše predložila žiadosť o restitutio in integrum. Za predpokladu, že by to tak nebolo, tento zástupca by nemohol podať túto žiadosť, ktorá by sa tým skôr považovala za nikdy nepodanú. Okrem toho, ako už bolo uvedené vyššie, prax EPÚ nie je pre ÚHVT záväzná. Takže odpoveď žalobcu len podporuje zistenie, že jeho právo byť vypočutý nebolo porušené.
31

Dotknutá ochranná známka však nemá nijaký aspekt ľahko a okamžite zapamätateľný príslušnou skupinou verejnosti, hoci relatívne pozornou, na základe ktorého by táto ochranná známka mohla byť bezprostredne vnímaná ako údaj o obchodnom pôvode uvedených tovarov alebo služieb. Ako to správne uviedol odvolací senát, bude výlučne vnímaná ako dekoratívny prvok, či už ide o tovary zaradené do triedy 14, alebo do tried 18 a 25. Dotknutá ochranná známka však neumožní individualizovať žiadny z dotknutých tovarov vo vzťahu k tovarom konkurentov.
71

Po druhé, ustanovenia nariadenia č. 423/2007, ktoré uviedla žalobkyňa, najskôr stanovujú zákaz vykonávať transakcie so subjektmi, ktoré boli označené za zúčastnené na šírení jadrových zbraní, alebo v nich vlastniť podiel, potom povinnosť transparentnosti a spolupráce s príslušnými úradmi, a napokon povinnosť členských štátov stanoviť sankcie uplatniteľné v prípade porušenia tohto nariadenia. Tieto ustanovenia boli samozrejme prijaté na účely toho, aby boli dosiahnuté ciele, ktoré sleduje Rada. Samotná existencia pravidiel zakazujúcich transakcie so subjektami, ktoré boli označené za zúčastnené na šírení jadrových zbraní, a stanovujúcich povinnosti spojené so sankciami, nezaručuje, že sa tieto transakcie neuskutočnia, a to aj prostredníctvom subjektu vo vlastníctve alebo pod kontrolou iného subjektu, ktorý je označený za zúčastneného na šírení jadrových zbraní. Preto táto okolnosť neumožňuje vyvodiť záver, že každé doplňujúce opatrenie, akým je zmrazenie finančných prostriedkov subjektov vo vlastníctve alebo pod kontrolou iných subjektov označených za zúčastnených na šírení jadrových zbraní, je nadbytočné.
56

Išlo by najmä o taký prípad, keď je znenie ponuky formulované nejasne, a okolnosti prípadu, o ktorých Komisia vie, naznačujú, že táto nejasnosť by sa pravdepodobne mohla jednoducho vysvetliť a mohla by byť jednoducho odstránená. V takom prípade je v zásade v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných, aby Komisia zamietla túto ponuku bez toho, aby využila svoju možnosť požiadať o vysvetlenie. Ak by sa za takýchto okolností Komisii priznala absolútna diskrečná právomoc, bolo by to v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. septembra 2002, Tideland Signal/Komisia, T-211/02, Zb. s. II-3781, body 37 a 38).
22

Je potrebné zdôrazniť, že výhrada založená na nejasnom grafickom vyobrazení napadnutej ochrannej známky sa vzťahuje na uplatnenie článku 4 (teraz článku 4 nariadenia č. 207/2009) a článku 7 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009]. Žalobkyňa sa vo svojej žalobe však obmedzila na to, že odvolaciemu senátu vytýkala porušenie článku 7 ods. 3, — ktorý dovoľuje odchýliť sa od článku 7 ods. 1 písm. b), c) a d) [článku 7 ods. 1 písm. c) a d), teraz článok 7 ods. 1 písm. c) a d) nariadenia č. 207/2009] — článku 8 ods. 4 a článku 73 nariadenia č. 40/94.
3

Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 1, 5 a 9 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu: — trieda 1: „Chemické prípravky určené pre priemysel a vedecký výskum; chemické prípravky určené pre priemysel a vedecký výskum na spracovanie biopolymérov; biologický materiál používaný v laboratóriách na vedecké účely a výskum, a to membrány a činidlá, konkrétne tie, ktorými sa zavádzajú molekuly a molekulové agregáty, a to peptidy a/alebo nukleové kyseliny v bunkách, konkrétne v prokaryotických a eukaryotických bunkách; chromatografický materiál používaný pri separácii, čistení a izolácii biopolymérov a činidlá a roztoky na chromatografickú separáciu, čistenie a/alebo na proces izolácie biopolymérov; súpravy na zavádzanie molekúl a molekulových agregátov, a to peptidy a/alebo nukleové kyseliny v bunkách, konkrétne v prokaryotických a eukaryotických bunkách; protiinfekčné činidlá“, — trieda 5: „Farmaceutické, veterinárne a hygienické prípravky“, — trieda 9: „Vedecké prístroje a nástroje, hlavne nástroje a prístroje určené na výskum a laboratórne testy“.
slovná ochranná známka First‑On‑Skin pre tovary a služby zaradené do tried 18, 23 a 25 – prihláška č. 4 019 981

Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:
51

Žalobkyňa z uvedeného odvodzuje predovšetkým to, že v zmysle článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 existuje zvýšené nebezpečenstvo ujmy, ktoré spočíva v zásahu do rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena slovnej ochrannej známky KINDER, ďalej to, že spoločnosť Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck neprávom využíva jej rozlišovaciu spôsobilosť a dobré meno a napokon, že existuje zvýšená pravdepodobnosť zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) toho istého nariadenia vzhľadom na podobnosť ochranných známok a výrobkov a s prihliadnutím na dobré meno ochrannej známky KINDER a príbuzných ochranných známok žalobkyne.
Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:

slovné ochranné známky Spoločenstva BYLY (prihláška ochrannej známky č. 156216) pre tovary zaradené do triedy 3 a byly (prihláška ochrannej známky č. 2604015) pre tovary zaradené do tried 3 a 5 a pre služby zaradené do triedy 35
Pacific Sunwear of California, Inc.

obrazová ochranná známka nollie pre tovary a služby zaradené do tried 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 a 26 – prihláška č. 4602017

Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:
Pacific Sunwear of California, Inc.

obrazová ochranná známka nollie pre tovary a služby zaradené do tried 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 a 26 – prihláška č. 4601621

Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky: