Vec T‑141/08

E.ON Energie AG

proti

Európskej komisii

„Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie pečate – Článok 23 ods. 1 písm. e) nariadenia (ES) č. 1/2003 – Dôkazné bremeno – Prezumpcia neviny – Proporcionalita – Povinnosť odôvodnenia“

Abstrakt rozsudku

1. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie – Dôkazy, ktoré treba predložiť – Nevyhnutný stupeň dôkaznej sily

(Článok 81 ods. 1 ES)

2. Právo Únie – Zásady – Základné práva – Prezumpcia neviny – Konanie vo veci hospodárskej súťaže – Uplatniteľnosť

(Článok 6 ods. 2 EÚ; Charta základných práv Európskej únie, článok 47)

3. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie Komisie, ktorým sa konštatuje porušenie pozostávajúce z uzavretia protisúťažnej dohody – Rozhodnutie, ktoré sa opiera o priame dôkazy – Dôkazná povinnosť podnikov, ktoré popierajú existenciu porušenia

(Články 81 ES a 82 ES)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Podmienky uloženia pokút Komisiou – Porušenie, ku ktorému došlo úmyselne alebo z nedbalosti – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie pečate – Dôkazné bremeno zaťažujúce Komisiu – Hranice

[Nariadenie Rady č. 1/2003, článok 23 ods. 1 písm. e)]

1. V oblasti práva hospodárskej súťaže je Komisia v prípade sporu o existencii porušenia povinná preukázať porušenia, ktoré konštatuje, a zaobstarať dôkazy, ktorými môže z právneho hľadiska dostatočne preukázať existenciu skutočností zakladajúcich porušenie. V tejto súvislosti musí na odôvodnenie pevného presvedčenia, že došlo k uvádzanému porušeniu, zhromaždiť dostatočne presné a súhlasné dôkazy.

(pozri bod 48)

2. Zásada prezumpcie neviny tak, ako vyplýva osobitne z článku 6 ods. 2 Európskeho dohovoru o ľudských právach, je jedným zo základných práv, ktoré sú podľa judikatúry Súdneho dvora chránené v rámci právneho poriadku Spoločenstva, čo potvrdzuje preambula Európskeho jednotného aktu a článok 6 ods. 2 EÚ, ako aj článok 47 Charty základných práv Európskej únie. So zreteľom na povahu daných porušení, ako aj na povahu a stupeň prísnosti ukladaných sankcií sa aplikuje zásada prezumpcie neviny osobitne v konaniach týkajúcich sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže použiteľných na podniky, ktoré môžu viesť k uloženiu pokút alebo penále.

Ak má súd pochybnosť, musí mať z tejto pochybnosti prospech podnik, ktorému je určené rozhodnutie o zistení porušenia. Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukázala existenciu daného porušenia, ak pochybnosť v tomto ohľade naďalej trvá, najmä v rámci žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia ukladajúceho pokutu.

(pozri body 51, 52, 238)

3. Ak Komisia konštatuje porušenie pravidiel hospodárskej súťaže a opiera sa pritom o správanie dotknutých podnikov, súd Únie musí zrušiť predmetné rozhodnutie, ak dotknuté podniky uvádzajú argumentáciu, ktorá stavia skutočnosti uvedené Komisiou do iného svetla a ktorá tak umožňuje nahradiť vysvetlenie týchto skutočností iným prijateľným vysvetlením, ako je vysvetlenie, ktoré zvolila Komisia na vyvodenie záveru o existencii porušenia.

Ak sa však Komisia opiera o priame dôkazy, ktoré sú v zásade dostatočné na preukázanie existencie porušenia, nestačí, aby dotknutý podnik uviedol, že mohla nastať udalosť, ktorá by mohla mať vplyv na dôkaznú hodnotu týchto dôkazov, na to, aby Komisia niesla bremeno dôkazu, že táto udalosť nemohla mať vplyv na ich dôkaznú hodnotu. Naopak, iba v prípadoch, keď takýto dôkaz nemôže dotknutý podnik predložiť z dôvodu správania samotnej Komisie, prináleží dotknutému podniku z hľadiska práva dostatočne preukázať jednak existenciu okolnosti, na ktorú sa odvoláva, a jednak, že táto okolnosť spochybňuje dôkaznú hodnotu dôkazov, o ktoré sa opiera Komisia.

(pozri body 54, 56, 199)

4. V súlade s článkom 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 ES a 82 ES môže Komisia uložiť pokuty, keď sa úmyselne alebo z nedbalosti porušia pečate pripevnené úradníkmi alebo inými sprevádzajúcimi osobami oprávnenými Komisiou. Komisia má teda v súlade s týmto ustanovením povinnosť preukázať porušenie pečate. Naproti tomu nie je povinná preukázať, že sa skutočne vstúpilo do zapečatenej miestnosti alebo že sa manipulovalo s dokumentmi, ktoré tam boli uskladnené.

(pozri body 85, 256)

ROZSUDOK VŠEOBECNÉHO SÚDU (ôsma komora)

z 15. decembra 2010 ( )

„Hospodárska súťaž – Správne konanie – Rozhodnutie, ktorým sa konštatuje porušenie pečate – Článok 23 ods. 1 písm. e) nariadenia (ES) č. 1/2003 – Dôkazné bremeno – Prezumpcia neviny – Proporcionalita – Povinnosť odôvodnenia“

Vo veci T‑141/08,

E.ON Energie AG, so sídlom v Mníchove (Nemecko), v zastúpení: pôvodne A. Röhling, C. Krohs, F. Dietrich a R. Pfromm, neskôr A. Röhling, F. Dietrich a R. Pfromm, advokáti,

žalobkyňa,

proti

Európskej komisii, v zastúpení: A. Bouquet, V. Bottka a R. Sauer, splnomocnení zástupcovia,

žalovanej,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie K(2008) 377 v konečnom znení z 30. januára 2008 o stanovení pokuty založenej na článku 23 ods. 1 písm. e) nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 za porušenie pečate (vec COMP/B‑1/39.326 – E.ON Energie AG),

VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora),

v zložení: predsedníčka komory E. Martins Ribeiro (spravodajkyňa), sudcovia S. Papasavvas a N. Wahl,

tajomník: K. Andová, referentka,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní zo 14. apríla 2010,

vyhlásil tento

Rozsudok

Právny rámec

1 Článok 20 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 [ES] a 82 [ES] (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205) stanovuje: „Úradníci a iné sprevádzajúce osoby určené Komisiou na vykonávanie inšpekcie sú oprávnené: zapečatiť prevádzkové priestory a obchodné knihy alebo záznamy na takú dobu trvania a v takom rozsahu, v akom sú potrebné pre inšpekciu.“

2 Podľa článku 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003 „Komisia môže rozhodnutím uložiť podnikom alebo združeniam podnikov pokuty, ktoré nepresahujú 1 % celkového obratu v predchádzajúcom obchodnom roku, keď úmyselne alebo z nedbalosti… porušia pečate pripevnené v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) úradníkmi alebo inými sprevádzajúcimi osobami oprávnenými Komisiou“.

Okolnosti predchádzajúce sporu

3 Rozhodnutím z 24. mája 2006 Komisia Európskych spoločenstiev v súlade s článkom 20 nariadenia č. 1/2003 nariadila inšpekciu v priestoroch spoločnosti E.ON AG a v ňou kontrolovaných podnikoch s cieľom preveriť dôvodnosť podozrení o ich účasti na protisúťažných dohodách. Inšpekcia u žalobkyne, spoločnosti E.ON Energie AG, 100 % dcérskej spoločnosti E.ON, sa začala v poobedňajších hodinách 29. mája 2006 v jej obchodných priestoroch nachádzajúcich sa v Mníchove. Žalobkyňa po tom, ako sa oboznámila s rozhodnutím o inšpekcii, vyhlásila, že voči nemu nemá námietky.

4 Inšpekciu vykonali štyria zástupcovia Komisie a šiesti zástupcovia Bundeskartellamt (nemecký orgán pre hospodársku súťaž). Dokumenty vybraté počas inšpekcie 29. mája 2006 boli na účely podrobnejšieho preskúmania týmito zástupcami uskladnené v miestnosti G.505, ktorú žalobkyňa dala k dispozícii Komisii. Keďže inšpekciu nebolo možné ukončiť v ten istý deň, vedúci kontrolného tímu dvere tejto miestnosti, ktoré sa skladali z lakovaných protizvukových panelov a z rámu z eloxovaného hliníka, uzamkol kľúčom a zapečatil úradnou pečaťou s rozmermi 90 x 60 mm (ďalej len „sporná pečať“). Približne dve tretiny povrchu pečate boli prilepené na panel dverí a zvyšok na ich rám. Zástupcovia Komisie, Bundeskartellamt a žalobkyne spísali a podpísali zápisnicu o pripevnení pečate. Potom inšpektori opustili priestory žalobkyne a zobrali so sebou kľúč od dverí miestnosti G.505, ktorý im bol odovzdaný. Žalobkyňa v odpovedi na žiadosť o informácie uviedla, že okrem kľúča odovzdaného Komisii bolo v obehu aj 20 ďalších „univerzálnych“ kľúčov umožňujúcich vstup do miestnosti G.505 (odôvodnenie č. 19 napadnutého rozhodnutia).

5 Sporná pečať bola samolepiaca páska modrej farby so žltými líniami na vrchnom a spodnom okraji a so žltými hviezdami európskej zástavy. Dolná žltá plocha obsahovala poznámku, podľa ktorej Komisia môže v prípade porušenia pečate uložiť pokutu. Bezpečnostná fólia na vytvorenie spornej pečate (ďalej len „bezpečnostná fólia“) bola vyrobená spoločnosťou 3M Europe SA (ďalej len „3M“) v decembri 2002. Na základe objednávky Komisie boli uvedené prvky následne vytlačené na bezpečnostnú fóliu tlačiarňou v priebehu prvého štvrťroka roku 2004.

6 Ak je pečať plastická, tak ako sporná pečať, v prípade porušenia pečate biele lepidlo, ktorým je pečať pripevnená k povrchu, zostáva na povrchu vo forme nápisov „VOID“ veľkosti približne 12 typografických bodov (približne 5 mm) rozmiestnených na celej ploche lepiacej pásky. Odstránená pečať sa na týchto miestach stane priehľadná, a teda nápisy „VOID“ sú viditeľné aj na pečati.

7 Keď sa kontrolný tím ráno 30. mája 2006 okolo 8.45 vrátil, zistil, že stav spornej pečate, ktorá bola stále prilepená na dverách miestnosti G.505, sa zmenil.

8 Okolo 9.15 zástupca kontrolného tímu otvoril dvere miestnosti G.505. Otvorenie dverí spôsobilo odtrhnutie časti spornej pečate prilepenej na panel dverí, pričom druhá časť zostala prilepená na ich ráme.

9 Bola spísaná zápisnica o porušení pečate, ktorá uvádza predovšetkým toto:

„…

– Celá pečať bola posunutá približne o 2 mm do výšky a nabok, takže boli viditeľné stopy lepidla dole a na pravej strane pečate.

– Nápis ,VOID‘ bol jasne viditeľný na celej ploche pečate, ktorá však stále priliehala k rámu a k dverám a nebola roztrhnutá.

– Po otvorení dverí [úradníkom] Komisie (pánom K.), pri ktorom zostala pečať neporušená, teda sa neroztrhla, boli biele stopy nápisu ‚VOID‘ viditeľné na zadnej strane pečate (lepiaca plocha).

– Ak sa pečať odlepí, biely nápis ,VOID‘ obvykle zostane na povrchu, čo bol vo veľkej miere aj tento prípad, pretože nápis sa skutočne nachádzal na povrchu dverí.

– Množstvo bielych stôp sa však nachádzalo aj na lepiacej ploche pečate, a nie na priehľadných miestach zodpovedajúcich nápisom ,VOID‘ na zadnej strane pečate, ale práve po stranách týchto miest.“

10 Zápisnicu o porušení pečate podpísali zástupca Komisie a zástupca Bundeskartellamt. Žalobkyňa ju odmietla podpísať.

11 Poobede 30. mája 2006 boli urobené digitálne fotografie spornej pečate mobilným telefónom.

12 Dňa 31. mája 2006 urobila žalobkyňa „vyhlásenie dopĺňajúce… zápisnicu o pripevnení pečate z 30. mája 2006“, ktoré uvádza:

„1. Po otvorení dverí sa nezistila žiadna zmena dokumentov uskladnených v miestnosti.

2. Keď sa večer 30. mája odstránila pečať na účely jej nahradenia, nápis ,VOID‘ na ráme nebol vôbec zmazaný.

3. Pán K. bol podvečer prítomný pri pripevnení pečate a mal pocit, že trvalo neobvykle dlho.“

13 Dňa 9. augusta 2006 zaslala Komisia žalobkyni v súlade s článkom 18 nariadenia č. 1/2003 žiadosť o informácie. Žalobkyňa na túto žiadosť o informácie odpovedala listom z 23. augusta 2006. Ďalšie žiadosti o informácie boli adresované 29. augusta 2006 spoločnosti 3M, 31. augusta 2006 upratovacej firme pracujúcej pre žalobkyňu (ďalej len „upratovacia firma“) a 1. septembra 2006 bezpečnostnej službe žalobkyne.

14 Desať členov kontrolného tímu vyplnilo dotazníky týkajúce sa ich pripomienok k pripevneniu spornej pečate a k jej stavu ráno 30. mája 2006.

15 Dňa 2. októbra 2006 zaslala Komisia žalobkyni oznámenie o výhradách. Na základe dostupných informácií predovšetkým vyvodila záver, že sporná pečať bola porušená, za čo nesie plnú zodpovednosť žalobkyňa ako subjekt zodpovedajúci za uvedenú budovu.

16 Dňa 13. novembra 2006 predložila žalobkyňa svoje pripomienky k oznámeniu o výhradách.

17 Dňa 6. decembra 2006 na žiadosť žalobkyne úradník poverený vypočutím vykonal výsluch, na ktorom sa zúčastnila aj spoločnosť 3M.

18 Dňa 21. decembra 2006 na žiadosť Komisie spoločnosť 3M písomne potvrdila niektoré vyhlásenia prednesené počas výsluchu.

19 V priebehu správneho konania žalobkyňa poskytla Komisii tri znalecké posudky ústavu pre prírodné vedy a medicínu (ďalej len „ústav“).

20 Dňa 21. marca 2007 vypracoval ústav prvý znalecký posudok (ďalej len „znalecký posudok ústavu I“), v ktorom sa analyzovala odolnosť spornej pečate voči šmykovému napätiu a odlúpeniu.

21 Dňa 11. apríla 2007 Komisia poverila pána Kr., autorizovaného znalca v oblasti techniky nalepovania a správania sa plastických materiálov, vypracovať správu o určitých aspektoch funkčnosti a obsluhovania spornej pečate. Jeho prvá správa (ďalej len „správa Kr. I“) bola vypracovaná 8. mája 2007.

22 Dňa 15. mája 2007 vypracoval ústav druhý znalecký posudok (ďalej len „znalecký posudok ústavu II“), v ktorom sa analyzovala odolnosť spornej pečate voči šmykovému napätiu ťahom a stlačením a odlúpeniu po použití čistiaceho prostriedku Synto (ďalej len „Synto“).

23 Listom zo 6. júna 2007 Komisia informovala žalobkyňu o nových zistených skutočnostiach od oznámenia o výhradách, pričom vychádzala z vyhlásení spoločnosti 3M a správy Kr. I, a umožnila jej vyjadriť v tejto súvislosti písomné pripomienky.

24 Dňa 6. júla 2007 zaslala žalobkyňa Komisii písomné pripomienky a požiadala o nový výsluch. Táto žiadosť bola zamietnutá.

25 Dňa 1. októbra 2007 žalobkyňa zaslala Komisii tretí znalecký posudok ústavu z 27. septembra 2007 (ďalej len „znalecký posudok ústavu III“), v ktorom sa analyzovala odolnosť spornej pečate proti odlúpeniu pôsobením starnutia, Synta a vlhkosti vzduchu.

26 Komisia následne poverila pána Kr., aby okomentoval tvrdenia a poznámky obsiahnuté v liste žalobkyne zo 6. júla 2007 a v znaleckých posudkoch ústavu II a III. Pán Kr. vypracoval svoju druhú správu 20. novembra 2007 (ďalej len „správa Kr. II“).

27 Listom z 23. novembra 2007 Komisia oznámila žalobkyni dodatočné skutočnosti zistené od listu zo 6. júna 2007. Zároveň jej povolila prístup k príslušným dokumentom a najmä k správe Kr. II.

28 Dňa 10. decembra 2007 zaujala žalobkyňa stanovisko k dokumentom zaslaným 23. novembra 2007.

29 Dňa 15. januára 2008 Komisia dostala list žalobkyne, v ktorom boli priložené miestoprísažné vyhlásenia 20 osôb, ktoré mali podľa žalobkyne kľúč umožňujúci vstup do miestnosti G.505 večer 29. mája 2006 (ďalej len „držitelia kľúčov“). Tieto osoby vo svojich vyhláseniach potvrdili, že v dotknutom čase (od 19. hodiny 29. mája 2006 do 9.30 dňa 30. mája 2006) sa buď nenachádzali v budove G, alebo neotvorili dvere dotknutej miestnosti (odôvodnenie č. 42 napadnutého rozhodnutia).

30 Dňa 30. januára 2008 Komisia prijala rozhodnutie K(2008) 377 v konečnom znení o stanovení pokuty založenej na článku 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003 za porušenie pečate (vec COMP/B‑1/39.326 – E.ON Energie AG) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktorého zhrnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie 19. septembra 2008 (Ú. v. EÚ C 240, s. 6).

31 Výrok napadnutého rozhodnutia stanovuje:

„Článok 1

E.ON Energie AG porušila pečať pripevnenú úradníkmi Komisie v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003 a porušila, prinajmenšom z nedbanlivosti, článok 23 ods. 1 písm. e) toho istého nariadenia.

Článok 2

Za porušenie uvedené v článku 1 sa E.ON Energie AG ukladá pokuta vo výške 38 000 000 eur.

…“

Konanie a návrhy účastníkov konania

32 Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 15. apríla 2008 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

33 Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zrušil napadnuté rozhodnutie,

– subsidiárne znížil výšku uloženej pokuty na primeranú čiastku,

– zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

34 Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:

– zamietol žalobu v celom rozsahu,

– zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

35 Na základe správy sudcu spravodajcu Všeobecný súd (ôsma komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania. Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté počas pojednávania 14. apríla 2010.

Právny stav

36 Žalobkyňa vzniesla deväť žalobných dôvodov na podporu svojej žaloby. Prvých sedem žalobných dôvodov sa týka konštatovania porušenia pečate, zatiaľ čo posledné dva žalobné dôvody sa týkajú výšky pokuty.

37 Prvý žalobný dôvod je založený na nezohľadnení dôkazného bremena, druhý žalobný dôvod je založený na porušení „zásady vyšetrovacieho konania“, tretí žalobný dôvod je založený na údajne nesprávnom predpoklade riadneho pripevnenia pečate, štvrtý žalobný dôvod je založený na údajne nesprávnom predpoklade o „zjavnom stave“ spornej pečate v deň nasledujúci po inšpekcii, piaty žalobný dôvod je založený na údajne nesprávnom predpoklade o vhodnosti bezpečnostnej fólie na úradné pripevňovanie pečatí Komisiou, šiesty žalobný dôvod je založený na skutočnosti, že Komisia nezohľadnila „alternatívne scenáre“, ktoré mohli spôsobiť stav spornej pečate, siedmy žalobný dôvod je založený na porušení zásady prezumpcie neviny, ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 v rozsahu, v akom sa nepreukázalo žiadne zavinenie žalobkyne, a napokon deviaty žalobný dôvod je založený na porušení článku 253 ES a zásady proporcionality pri stanovení výšky pokuty.

O prvom žalobnom dôvode založenom na nezohľadnení dôkazného bremena

Tvrdenia účastníkov konania

38 Žalobkyňa tvrdí, že v súlade s pravidlom in dubio pro reo, zásadou prezumpcie neviny upravenej v článku 6 ods. 2 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950 (ďalej len „EDĽP“) a článkom 2 prvou vetou nariadenia č. 1/2003 Komisia nesie dôkazné bremeno v konaniach, ktoré môžu viesť k pokutám udeleným na základe kartelového práva. Keďže Komisia je povinná dodržiavať základné záruky trestného práva a právne dostatočným spôsobom preukázať existenciu porušenia, jej prípadné pochybnosti by sa mali prejaviť v prospech dotknutého podniku. Podľa žalobkyne z judikatúry vyplýva, že ak Komisia vychádza z predpokladu, že zistené skutkové okolnosti nemožno vysvetliť inak, len ako okolnosti, ktoré sú výsledkom porušenia, stačí preukázať okolnosti, ktoré stavajú skutočnosti uvedené Komisiou do iného svetla a ktoré tak umožňujú nahradiť výklad týchto skutočností iným výkladom, ako je výklad, ktorý zvolila Komisia na preukázanie existencie porušenia.

39 Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého zmena spornej pečate predstavuje v každom prípade „jasný dôkaz“ materiálnej zložky porušenia pečate, žalobkyňa tvrdí, že takýto dôkaz nie je zlučiteľný s pravidlom in dubio pro reo. „Jasný dôkaz“ nepredstavuje v konaní na základe článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 prípustný dôkaz a v nijakom prípade nestačí na preukázanie porušenia sankcionovaného pokutou. Ak by Komisia, odvolávajúc sa na „jasný dôkaz“, v skutočnosti mala na mysli dôkaz na základe indície (nepriamy dôkaz), keďže nepreukázala žiadnu indíciu, nepredložila žiaden dôkaz.

40 Okrem toho dôkazné bremeno náležiace Komisii je v prejednávanom prípade sťažené v dôsledku jej vlastného správania.

41 Po prvé pri používaní spornej pečate Komisia neprijala vhodné opatrenia na účely obmedzenia rizika „nepravých pozitívnych reakcií“ (konkrétne objavenie sa nápisov „VOID“ na spornej pečati bez toho, aby bola odtrhnutá), najmä v dôsledku nedodržania doby uschovávania jej pečate. Komisia teda mala preukázať, že napriek prekročeniu maximálnej doby uschovávania pečate bola táto pečať vhodná a v noci z 29. na 30. mája 2006 funkčná. Údaje výrobcu nie sú v tejto súvislosti dostatočné, pretože 3M uvádzala na informačnom liste k bezpečnostnej fólii (ďalej len „technický list“) iba maximálnu dobu uschovávania dva roky a neposkytla ani konečný názor o dobe životnosti výrobku v odpovedi na dotazník Komisie. Komisia takýto dôkaz nepredložila ani prostredníctvom testov pána Kr., ktoré neboli vykonané ani na samotnej spornej pečati. Napokon znalecké posudky ústavu poukázali na väčšiu citlivosť samolepiacich pečatí v závislosti od okolností ich pripevnenia a stupňa vlhkosti vzduchu.

42 Po druhé Komisia na mieste zanedbala prijatie opatrení potrebných na zabezpečenie dôkazov, a to odfotografovanie spornej pečate pred otvorením dverí, najmä vzhľadom na pripomienky týkajúce sa stavu spornej pečate, ktoré formulovali zástupcovia žalobkyne úradníkom Komisie ráno 30. mája 2006. V tejto súvislosti nepredstavuje zápisnica o porušení pečate dostatočný dôkaz o stave spornej pečate, pričom táto zápisnica bola vypracovaná po vykonaní inšpekcie.

43 Vzhľadom na pravidlo in dubio pro reo a sťaženie dôkazného bremena, ktoré vyplýva zo správania Komisie, nie je možné konštatovať existenciu porušenia pečate, ktoré možno pripísať žalobkyni. Komisia teda nepreukázala, bez akejkoľvek rozumnej pochybnosti, materiálnu stránku porušenia.

44 V rozpore s tvrdením Komisie tento žalobný dôvod nie je abstraktný, ale konkrétne namieta absenciu dôkazu, že okolnosti pripisované žalobkyni spôsobili zmenu stavu spornej pečate. Udelenie sankcie vo forme pokuty preto nie je odôvodnené, a to aj bez znaleckých posudkov predložených žalobkyňou. V konaní vedúcom k rozhodnutiu o uložení pokuty nie je dotknutý podnik povinný predkladať dôkazy svedčiace v jeho prospech alebo „alternatívne scenáre“. Naopak, Komisia by mala súhrnne preskúmať všetky okolnosti v neprospech a v prospech a predložiť absolútny dôkaz, bez akejkoľvek rozumnej pochybnosti, že okolnosti, ktoré možno pripísať žalobkyni, spôsobili zmenu stavu spornej pečate. Samotná pravdepodobnosť vykonania porušenia nestačí na uloženie pokuty, a to tým skôr, že žalobkyňa vzniesla dostatok pochybností, pokiaľ ide o zabezpečovanie dôkazov.

45 Ak by sa aj najprv pripustilo, že Komisia predložila zjavne presvedčivé dôkazy preukazujúce skutočnosti zakladajúce porušenie pečate, žalobkyňa s úspechom predložila dôkazy o opaku. V každom prípade sa jej podarilo vyvolať pochybnosti, pokiaľ ide o skutočnosť, že dôkazy Komisie stačia na preukázanie porušenia. Na rozdiel od tvrdenia Komisie v odôvodnení č. 44 napadnutého rozhodnutia žalobkyňa sa v súvislosti s existenciou porušenia pečate neobmedzila iba na „poznámku o prípadnom inom vysvetlení“ ani na „poznámku o teoretickej možnosti… netypického priebehu udalostí“, ale vychádzala z viacerých znaleckých posudkov ústavu s cieľom predložiť dôkaz, že niektoré okolnosti, konkrétne použitie starej pečate, vlhkosť vzduchu, záchvevy, ktorým podliehali dvere a ich rám, a šmykové napätie, ktoré z toho vyplývalo, ako aj účinok Synta, mohli spôsobiť posunutie spornej pečate vyvolávajúce „dojem poškodenia“ konštatovaný kontrolným tímom. V konaní, ktoré vedie k rozhodnutiu o udelení pokuty, nemôžu byť prípadné osobitné okolnosti pri výbere materiálu, z ktorého je vyrobená pečať (v prejednávanom prípade bezpečnostná fólia), jej uskladnení a použití Komisiou považované za okolnosti, ktoré jednoducho a jasne vôbec nie sú relevantné.

46 V rámci tohto žalobného dôvodu žalobkyňa navrhuje v súlade s článkom 65 písm. c) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, aby boli vypočutí ako svedkovia jej advokát a referent E.ON v súvislosti s podmienkami, za ktorých sa sporná pečať našla ráno 30. mája 2006.

47 Komisia navrhuje, aby sa prvý žalobný dôvod zamietol z dôvodu, že je formulovaný abstraktne, bez preskúmania konkrétnych účinkov na posúdenie dôkazov a na napadnuté rozhodnutie. Subsidiárne tiež spochybňuje tvrdenia žalobkyne.

Posúdenie Všeobecným súdom

48 Z článku 2 nariadenia č. 1/2003, ako aj z ustálenej judikatúry vydanej v rámci uplatňovania článkov 81 ES a 82 ES vyplýva, že v oblasti práva hospodárskej súťaže je Komisia v prípade sporu o existencii porušenia povinná preukázať porušenia, ktoré konštatuje, a zaobstarať dôkazy, ktorými môže z právneho hľadiska dostatočne preukázať existenciu skutočností zakladajúcich porušenie (rozsudky Súdneho dvora zo 17. decembra 1998, Baustahlgewebe/Komisia, C‑185/95 P, Zb. s. I‑8417, bod 58, a zo 6. januára 2004, BAI a Komisia/Bayer, C‑2/01 P a C‑3/01 P, Zb. s. I‑23, bod 62; rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. septembra 2007, Microsoft/Komisia, T‑201/04, Zb. s. II‑3601, bod 688). V tejto súvislosti musí na odôvodnenie pevného presvedčenia, že došlo k uvádzanému porušeniu, zhromaždiť dostatočne presné a súhlasné dôkazy (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 28. marca 1984, CRAM a Rheinzink/Komisia, 29/83 a 30/83, Zb. s. 1679, bod 20, a z 31. marca 1993, Ahlström Osakeytiö a i./Komisia, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 a C‑125/85 až C‑129/85, Zb. s. I‑1307, bod 127; rozsudok Súdu prvého stupňa z 21. januára 1999, Riviera Auto Service a i./Komisia, T‑185/96, T‑189/96 a T‑190/96, Zb. s. II‑93, bod 47).

49 Ďalej treba pripomenúť, že v rámci žaloby o neplatnosť podanej na základe článku 230 ES má sudca Spoločenstva preskúmať iba zákonnosť napadnutého aktu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, JFE Engineering a i./Komisia, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 a T‑78/00, Zb. s. II‑2501, bod 174).

50 Úloha sudcu tak v prípade žaloby o neplatnosť, ktorá smeruje proti rozhodnutiu Komisie, v ktorom sa konštatuje existencia porušenia v oblasti práva hospodárskej súťaže a ktoré ukladá pokuty jeho adresátom, spočíva v posúdení, či dôkazy a iné okolnosti uvádzané Komisiou v jej rozhodnutí sú dostatočné na preukázanie existencie daného porušenia (rozsudok JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, bod 175).

51 Okrem toho, ak má súd pochybnosť, musí mať z tejto pochybnosti prospech podnik, ktorému je určené rozhodnutie o zistení porušenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 14. februára 1978, United Brands a United Brands Continentaal/Komisia, 27/76, Zb. s. 207, bod 265). Súd preto nemôže dospieť k záveru, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukázala existenciu daného porušenia, ak pochybnosť v tomto ohľade naďalej trvá, najmä v rámci žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia ukladajúceho pokutu (rozsudok JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, bod 177).

52 V takejto situácii je nutné brať ohľad na zásadu prezumpcie neviny tak, ako vyplýva osobitne z článku 6 ods. 2 EDĽP, ktorá je jedným zo základných práv, ktoré sú podľa judikatúry Súdneho dvora chránené v rámci právneho poriadku Spoločenstva, čo potvrdzuje preambula Európskeho jednotného aktu a článok 6 ods. 2 EÚ, ako aj článok 47 Charty základných práv Európskej únie vyhlásenej 7. decembra 2000 v Nice (Ú. v. ES C 364, s. 1). So zreteľom na povahu daných porušení, ako aj na povahu a stupeň prísnosti ukladaných sankcií sa aplikuje zásada prezumpcie neviny osobitne v konaniach týkajúcich sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže použiteľných na podniky, ktoré môžu viesť k uloženiu pokút alebo penále (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky Európskeho súdu pre ľudské práva z 21. februára 1984, Öztürk, séria A č. 73, a z 25. augusta 1987, Lutz, séria A č. 123‑A; rozsudky Súdneho dvora z 8. júla 1999, Hüls/Komisia, C‑199/92 P, Zb. s. I‑4287, body 149 a 150, a Montecatini/Komisia, C‑235/92 P, Zb. s. I‑4539, body 175 a 176; rozsudok JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, bod 178).

53 Žalobkyňa sa opiera o judikatúru týkajúcu sa zosúladených postupov zakázaných článkom 81 ES, podľa ktorej paralelné správanie dotknutých podnikov možno považovať za dôkaz zosúladeného konania v rozpore s týmto ustanovením iba v prípade, ak zosúladené konanie predstavuje jediné prijateľné vysvetlenie takéhoto správania (rozsudok CRAM a Rheinzink/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 16). Pokiaľ ide o zosúladené postupy, Komisia je povinná vo svetle argumentácie rozvinutej dotknutými podnikmi počas správneho konania preskúmať všetky možné vysvetlenia dotknutého správania a rozhodnúť o jeho protiprávnej povahe iba v prípade, ak porušenie predstavuje jediné prijateľné vysvetlenie.

54 Ak teda Komisia konštatuje porušenie pravidiel hospodárskej súťaže a opiera sa pritom o správanie dotknutých podnikov, súd Únie musí zrušiť predmetné rozhodnutie, ak dotknuté podniky uvádzajú argumentáciu, ktorá stavia skutočnosti uvedené Komisiou do iného svetla a ktorá tak umožňuje nahradiť vysvetlenie týchto skutočností iným prijateľným vysvetlením, ako je vysvetlenie, ktoré zvolila Komisia na vyvodenie záveru o existencii porušenia (rozsudky CRAM a Rheinzink/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 16, a Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, body 126 a 127).

55 Rovnako však ako v prípade, ak sa Komisia v rámci preukazovania porušenia článkov 81 ES a 82 ES opiera o listinné dôkazy, keď dotknutým podnikom prináleží nielen predložiť prijateľnú alternatívu k stanovisku Komisie, ale aj preukázať, že dôkaz uvedený v napadnutom rozhodnutí na účel preukázania existencie porušenia je nepostačujúci (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. apríla 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia, T‑305/94 až T‑307/94, T‑313/94 až T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 a T‑335/94, Zb. s. II‑931, body 725 až 728, a JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, bod 187), treba aj v prípade, akým je prejednávaná vec, prijať názor, že ak sa Komisia opiera o priame dôkazy, dotknutým podnikom prináleží preukázať, že dôkazy uvádzané Komisiou sú nedostatočné. Už bolo rozhodnuté, že takéto prevrátenie dôkazného bremena neporušuje zásadu prezumpcie neviny (pozri v tomto zmysle rozsudok Montecatini/Komisia, už citovaný v bode 52 vyššie, bod 181).

56 Okrem toho treba zdôrazniť, že podnik nemôže preniesť dôkazné bremeno na Komisiu, opierajúc sa o okolnosti, ktoré nie je schopný preukázať (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, Mannesmannröhren-Werke/Komisia, T‑44/00, Zb. s. II‑2223, bod 262, a JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, bod 343). Inak povedané, ak sa Komisia opiera o dôkazy, ktoré sú v zásade dostatočné na preukázanie existencie porušenia, nestačí, aby dotknutý podnik uviedol, že mohla nastať udalosť, ktorá by mohla mať vplyv na dôkaznú hodnotu týchto dôkazov, na to, aby Komisia niesla bremeno dôkazu, že táto udalosť nemohla mať vplyv na dôkaznú hodnotu dôkazov. Naopak, iba v prípadoch, keď takýto dôkaz nemôže dotknutý podnik predložiť z dôvodu správania samotnej Komisie (pozri v tomto zmysle rozsudky Mannesmannröhren-Werke/Komisia, už citovaný, body 261 a 262, a JFE Engineering a i./Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, body 342 a 343), prináleží dotknutému podniku z hľadiska práva dostatočne preukázať jednak existenciu okolnosti, na ktorú sa odvoláva, a jednak, že táto okolnosť spochybňuje dôkaznú hodnotu dôkazov, o ktoré sa opiera Komisia.

57 V rámci tohto žalobného dôvodu sa žalobkyňa domnieva, že Komisia mala preukázať v napadnutom rozhodnutí, bez akejkoľvek rozumnej pochybnosti, že zmenu stavu spornej pečate zistenú 30. mája 2006 možno pripísať žalobkyni, po tom, ako by preukázala, že rôzne okolnosti, ktoré žalobkyňa uvádzala, nemohli vysvetliť tento stav. Podľa žalobkyne jej neprináleží predkladať dôkazy vo svoj prospech alebo „alternatívne scenáre“. Samotná pravdepodobnosť vykonania porušenia nestačí na uloženie pokuty, a to tým skôr, že žalobkyňa vzniesla dostatok pochybností, pokiaľ ide o zabezpečovanie dôkazov. V rámci svojho prvého žalobného dôvodu sa žalobkyňa odvoláva na zastaranosť spornej pečate, na vlhkosť vzduchu, na záchvevy, ktorým podliehali dvere a ich rám, a na šmykové napätie, ktoré z toho vyplývalo, ako aj na účinok Synta, ktoré mohli spôsobiť posunutie spornej pečate vyvolávajúce „dojem poškodenia“ konštatovaný kontrolným tímom.

58 V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že na rozdiel od tvrdenia Komisie dôvod vznesený žalobkyňou nie je abstraktný, lebo žalobkyňa v podstate tvrdí, že vzhľadom na to, že Komisia nezohľadnila zásady spravujúce dôkazné bremeno v práve hospodárskej súťaže Spoločenstva, nepreukázala z právneho hľadiska dostatočne, že okolnosti, ktoré možno pripísať žalobkyni, spôsobili zmenu stavu spornej pečate, a teda napadnuté rozhodnutie musí byť zrušené.

59 Z napadnutého rozhodnutia však vyplýva, že Komisia zohľadnila zásady spravujúce dôkazné bremeno. Na jednej strane totiž odôvodnenie č. 44 napadnutého rozhodnutia výslovne uvádza, že „Komisii prináleží predložiť skutočnosti nevyhnutné na preukázanie porušenia pečate“. Na druhej strane Komisia svoje konštatovanie porušenia pečate oprela o stav spornej pečate ráno 30. mája 2006, na ktorej sa podľa nej vyskytovali nápisy „VOID“ na celej jej ploche, ako aj zvyšky lepidla na jej zadnej strane, ako vyplýva predovšetkým z vyhlásení inšpektorov Komisie a Bundeskartellamt a zo zistení uvedených v zápisnici o porušení pečate (odôvodnenia č. 75 a 76 napadnutého rozhodnutia).

60 Komisia teda tým, že sa odvolala najmä na vyhlásenia šiestich inšpektorov prítomných na mieste a na podpis zápisnice o pripevnení pečate žalobkyňou, najskôr konštatovala riadne pripevnenie spornej pečate večer 29. mája 2006 (odôvodnenia č. 50 a 51 napadnutého rozhodnutia). Potom Komisia konštatovala, ako je uvedené v bode 59 vyššie, zmenu stavu tejto pečate ráno 30. mája 2006, ktorá podľa nej preukazuje porušenie spočívajúce v porušení pečate.

61 Nezávisle od dôkaznej hodnoty dôkazov, o ktoré sa opiera Komisia a ktoré treba posúdiť v rámci preskúmania tretieho a piateho žalobného dôvodu, Komisia v odôvodnení č. 44 napadnutého rozhodnutia oprávnene konštatovala, že „samotná poznámka o teoretickej možnosti… netypického priebehu udalostí nemôže stačiť“ na vyvrátenie existencie porušenia. V súlade so zásadami uvedenými v bodoch 55 a 56 vyššie žalobkyni prináleží preukázať nielen skutočnosť rôznych okolností, ktoré uviedla na účely vysvetlenia stavu spornej pečate 30. mája 2006, ale aj to, že tieto okolnosti spochybňujú dôkaznú hodnotu dôkazov predložených Komisiou.

62 V napadnutom rozhodnutí Komisia preskúmala alternatívne vysvetlenia týkajúce sa stavu spornej pečate 30. mája 2006 uvádzané žalobkyňou v priebehu správneho konania. Komisia sa však domnievala, že tieto vysvetlenia nepreukazujú, že uvedený stav vyplýval z iných skutočností, ako je porušenie pečate (odôvodnenia č. 62 až 68 a 77 až 98 napadnutého rozhodnutia). Za týchto podmienok nemožno konštatovať žiadne porušenie zásad týkajúcich sa dôkazného bremena.

63 Napokon žalobkyňa nemôže tvrdiť, že dve okolnosti, konkrétne zastaranosť spornej pečate a absencia fotografií preukazujúcich stav spornej pečate pred otvorením dverí, sťažili dôkazné bremeno, ktoré prináleží Komisii. Aj za predpokladu, že by existencia týchto dvoch okolností bola dostatočne preukázaná, bolo by potrebné preskúmať, či vo svetle argumentácie rozvinutej žalobkyňou v súvislosti s týmito okolnosťami dôkazy uvádzané Komisiou z právneho hľadiska dostatočne podporujú konštatovanie porušenia pečate v zmysle článku 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003. Toto preskúmanie sa vykoná v rámci analýzy tretieho a piateho žalobného dôvodu.

64 Z vyššie uvedeného vyplýva, že prvý žalobný dôvod treba zamietnuť.

O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení „zásady vyšetrovacieho konania“

Tvrdenia účastníkov konania

65 Žalobkyňa pripomína, odvolávajúc sa na rozsudky Súdneho dvora z 13. júla 1966, Consten a Grundig/Komisia (56/64 a 58/64, Zb. s. 429), a z 21. novembra 1991, Technische Universität München (C‑269/90, Zb. s. I‑5469), že podľa „zásady vyšetrovacieho konania“ je Komisia povinná ex offo pristúpiť k objasneniu skutkových okolností a starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné okolnosti prejednávanej veci. Táto „zásada“ však bola v prejednávanej veci porušená.

66 Po prvé Komisia mala odstrániť „zjavné pochybnosti“ týkajúce sa zloženia Synta. Komisia sa nemala uspokojiť s tvrdením, že nevie, aké prípravky ústav použil v rámci svojich znaleckých posudkov (odôvodnenie č. 85 napadnutého rozhodnutia). Ústav v znaleckom posudku ústavu II preukázal prítomnosť zložky 2‑(2‑butoxyetoxy)etanolu v Synte. Táto zložka poškodzuje významné množstvo organických látok. Naopak, pán Kr. nevykonal analýzu zloženia Synta, ale domnieval sa, že prostriedok na údržbu sa skladá z „povrchovo aktívneho vodného roztoku obsahujúceho zložky 2‑butoxyetanolu a 2‑propanolu (i‑propylalkohol)“. Takáto látka vyvoláva iba účinky podobné účinkom alkoholu, zatiaľ čo látka analyzovaná ústavom vyvoláva rovnaké účinky ako éter a v dôsledku toho má doplnkový účinok rozpúšťadla najmä lepidiel a stôp po fixkách. Výsledky znaleckých posudkov ústavu mali Komisiu viesť k vykonaniu dodatočných analýz zloženia Synta. Komisia sa nemôže vzdať takéhoto postupu iba z dôvodu, že jediný variant Synta, ktorý je z veľkej časti bezvodný (ďalej len „Synto Forte“), sa podľa informácií výrobcu nepredáva v litrových fľašiach, ktoré použila upratovacia firma (odôvodnenie č. 85 napadnutého rozhodnutia). Nie je možné vylúčiť, že výrobca urobil nesprávne vyhlásenia alebo že balenie Synta sa neskôr zmenilo.

67 Komisia takisto nezohľadnila skutočnosť, že prostriedok na údržbu predtým používaný upratovacou firmou (Synto Forte) sa nahradil Syntom iba krátko pred inšpekciou, čo bolo Komisii oznámené v odpovedi žalobkyne na žiadosť o informácie z 19. októbra 2007. V tejto súvislosti nemožno vylúčiť, že upratovacia firma ešte disponovala zvyšnými prípravkami Synto Forte. Komisia mohla jednoducho vykonať analýzu použitého čistiaceho prostriedku, keďže žalobkyňa jej navrhla, že jej zašle časť obsahu, ktorý zostal vo fľaši.

68 Po druhé Komisia porušila svoju povinnosť zisťovania tým, že nevyšetrovala údajnú možnosť, že držitelia kľúčov umožnili vstup do miestnosti G.505 tretím osobám, ako aj údajnú možnosť, že niekto vnikol do miestnosti iným spôsobom. Komisia nezohľadnila v odôvodneniach č. 98 a 100 napadnutého rozhodnutia skutočnosť, že dvere dotknutej miestnosti boli nielen zapečatené, ale aj zablokované s cieľom zamedziť akémukoľvek nepovolenému vniknutiu. Miestoprísažné vyhlásenia držiteľov kľúčov preukazujú, že počas danej noci dvere dotknutej miestnosti neboli ani odblokované, ani otvorené. Žalobkyňa navrhuje, aby sa o tom predložil dôkaz výsluchom týchto osôb ako svedkov v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku.

69 Keďže Komisia tvrdí, že aj ďalšie osoby si mohli zaobstarať kľúče od miestnosti G.505 od držiteľov kľúčov (odôvodnenie č. 98 napadnutého rozhodnutia), žalobkyňa uvádza, že Komisia mala vzhľadom na svoju povinnosť objasniť v plnom rozsahu skutkové okolnosti vyžadovať, aby boli miestoprísažné vyhlásenia doplnené, alebo mala sama viesť vyšetrovanie o lokalizácii kľúčov.

70 Keďže Komisia tvrdí, že miestoprísažné vyhlásenia nevylučujú, že „dvere boli otvorené inými prostriedkami“ (odôvodnenie č. 98 napadnutého rozhodnutia), rovnako mala vykonať vyšetrovanie zámku a dverí miestnosti G.505, ktoré by mohlo preukázať vlámanie alebo pokus o akúkoľvek manipuláciu. Analýza povrchu dverí by umožnila konštatovať, že otvorenie dverí inými prostriedkami možno vylúčiť.

71 Žalobkyňa dodáva, že sa nedá predpokladať, že vedome nabádala jedného z držiteľov kľúčov na poškodenie spornej pečate alebo na otvorenie dverí. Zastáva názor, že takáto tretia osoba by sa falošným miestoprísažným vyhlásením vystavila podľa nemeckého práva trestnej sankcii, prípadne zaplateniu vysokej náhrady škody.

72 Po tretie Komisia porušila „zásadu vyšetrovacieho konania“ znením otázky č. 6 dotazníka pre inšpektorov, ktorá bráni reprodukcii vlastných zistení inšpektorov alebo ju ovplyvňuje.

73 Komisia poznamenáva, že tento žalobný dôvod musí byť zamietnutý, pretože žalobkyňa sa obmedzuje na formulovanie všeobecných výrokov bez preukázania, ako by vznesené výhrady mohli ovplyvniť zákonnosť napadnutého rozhodnutia. Subsidiárne spochybňuje tvrdenia žalobkyne.

Posúdenie Všeobecným súdom

74 Ako bolo pripomenuté v bodoch 48 a 49 vyššie, v oblasti práva hospodárskej súťaže je Komisia povinná preukázať porušenia, ktoré konštatuje, a zaobstarať dôkazy, ktorými môže z právneho hľadiska dostatočne preukázať existenciu skutočností zakladajúcich porušenie. V tejto súvislosti musí na odôvodnenie pevného presvedčenia, že došlo k uvádzanému porušeniu, zhromaždiť dostatočne presné a súhlasné dôkazy.

75 Okrem toho treba zdôrazniť, že na účely dodržania zásady riadnej správy vecí verejných musí Komisia prispieť svojimi vlastnými prostriedkami k zisteniu relevantných skutočností a okolností (rozsudok Consten a Grundig/Komisia, už citovaný v bode 65 vyššie, s. 501).

76 Medzi zárukami poskytnutými právnym poriadkom Spoločenstva je uvedená predovšetkým povinnosť príslušnej inštitúcie starostlivo a nestranne preskúmať všetky relevantné skutkové okolnosti prejednávaného prípadu (pozri v tomto zmysle rozsudok Technische Universität München, už citovaný v bode 65 vyššie, bod 14, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. septembra 1995, Nölle/Rada a Komisia, T‑167/94, Zb. s. II‑2589, bod 73).

77 V tejto súvislosti treba na úvod konštatovať, že dôvod žalobkyne smeruje k preukázaniu, že Komisia nepreskúmala relevantné skutkové okolnosti prejednávaného prípadu, najmä neodstránila pochybnosti týkajúce sa zloženia Synta, a neviedla dostatočné vyšetrovanie týkajúce sa prípadného vstupu do miestnosti G.505. Takéto nedostatky, za predpokladu, že by mohli znížiť dôkaznú hodnotu dôkazov zvolených Komisiou v napadnutom rozhodnutí, by mohli mať vplyv na zákonnosť tohto rozhodnutia.

78 V prvom rade, pokiaľ ide o tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého Komisia nechala pretrvávať pochybnosti, pokiaľ ide o zloženie prípravku na údržbu použitého 30. mája 2006, po prvé treba zdôrazniť, že v odôvodnení č. 85 napadnutého rozhodnutia sa Komisia, na rozdiel od tvrdenia žalobkyne, neobmedzila na tvrdenie, že nevie, ktorý prípravok použil ústav na svoje testy. V tomto odôvodnení Komisia na jednej strane potvrdila, že zo správy Kr. I a zo správy Kr. II vyplýva, že účinok Synta na povrchu spornej pečate nemohol mať nijaký vplyv na jej funkčnosť. Na druhej strane odmietla tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého pán Kr. na účely svojich testov nepoužil originálny čistiaci prostriedok.

79 Predovšetkým totiž uviedla, že si dala zadovážiť od samotnej upratovacej firmy presne ten istý čistiaci prostriedok, ako bol čistiaci prostriedok použitý v priestoroch žalobkyne v noci z 29. na 30. mája 2006, a že jedine tento čistiaci prostriedok bol použitý v rámci série testov. Ďalej treba konštatovať, že tvrdenie uvedené v odôvodnení č. 85 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorého Komisia nevedela, ktorý prostriedok ústav použil na svoje testy, odpovedá na argument žalobkyne, podľa ktorého ústav testoval prípravok, ktorý mu zaslala, a konštatoval, že ide o bezvodný roztok, ktorého hlavnú zložku tvorí 2‑(2‑butoxyetoxy)etanol. Podľa informácií výrobcu sa však Synto Forte, jediný variant Synta, ktorý je z veľkej časti bezvodný, nepredáva v litrových fľašiach, ktoré sa použili na čistenie dverí miestnosti G.505, a nepoužíva sa ako čistiaci prostriedok, ale ako riedidlo.

80 Po druhé Komisia nebola povinná analyzovať zloženie Synta, lebo na vykonanie testov použila Synto použité upratovacou firmou na dvere miestnosti G.505, ktoré jej bolo zaslané priamo touto upratovacou firmou, čo žalobkyňa v priebehu pojednávania, keď bola v tejto veci vypočutá, nespochybnila. Okrem toho z listu z 5. septembra 2006 adresovaného upratovacou firmou Komisii a najmä z odpovede tejto firmy na druhú otázku Komisie vyplýva, že Synto sa skutočne použilo na čistenie dverí tejto miestnosti. Napokon bezpečnostný list o Synte neuvádza, že v Synte sa nachádza zložka 2‑(2‑butoxyetoxy)etanol.

81 Po tretie žalobkyňa nespochybňuje, že podľa informácií uvedených na internetovom portáli výrobcu sa Synto Forte nepredáva v litrových fľašiach, ktoré používala upratovacia firma. V tejto súvislosti tvrdenia žalobkyne, podľa ktorých nemožno vylúčiť, že výrobca urobil nesprávne vyhlásenia alebo že balenie Synta sa neskôr zmenilo, nie sú presvedčivé a v každom prípade nie sú odôvodnené.

82 Po štvrté tvrdenia žalobkyne, podľa ktorých nemožno vylúčiť, že upratovacia firma disponovala zvyšným agresívnejším variantom Synta, ktorý sa údajne používal predtým, musia byť tiež zamietnuté. Žalobkyňa totiž nevysvetľuje, prečo by sa mal tento variant, ktorý je pre drevené povrchy škodlivejší, používať na čistenie dverí jej priestorov. Z odôvodnenia č. 85 napadnutého rozhodnutia však vyplýva, že Komisia si dala zadovážiť od samotnej upratovacej firmy presne ten istý čistiaci prostriedok, ako bol čistiaci prostriedok použitý v priestoroch žalobkyne 30. mája 2006, a jedine tento prostriedok sa použil v rámci početných sérií testov. Toto tvrdenie žalobkyňa nespochybnila.

83 Keďže čistiaci prostriedok, na ktorom znalec poverený Komisiou vykonal svoje testy, bol práve čistiacim prostriedkom použitým upratovacou firmou v noci z 29. na 30. mája 2006, Komisia nemala nijaký dôvod vykonať analýzu jeho zloženia.

84 V druhom rade žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila „zásadu vyšetrovacieho konania“ tým, že nevyšetrovala údajnú možnosť, že držitelia kľúčov umožnili vstup do miestnosti G.505 tretím osobám, ako ani údajnú možnosť, že niekto vnikol do miestnosti iným spôsobom.

85 V súlade s článkom 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003 môže Komisia uložiť pokuty, keď sa úmyselne alebo z nedbalosti „porušia pečate pripevnené… úradníkmi alebo inými sprevádzajúcimi osobami oprávnenými Komisiou“. Komisia má teda v súlade s týmto ustanovením povinnosť preukázať porušenie pečate. Naproti tomu nie je povinná preukázať, že sa skutočne vstúpilo do zapečatenej miestnosti alebo že sa manipulovalo s dokumentmi, ktoré tam boli uskladnené. V prejednávanom prípade z odôvodnení č. 74 až 76 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že Komisia sa skutočne domnievala, že sporná pečať bola porušená. V tejto súvislosti Komisia najmä uviedla (odôvodnenie č. 74 napadnutého rozhodnutia), že „stav pečate ráno 30. mája 2006 vedie k záveru, že v noci bola odstránená z dverí kancelárie a že tieto dvere teda mohli byť v danom čase otvorené“. Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy sú tvrdenia žalobkyne, podľa ktorých dvere dotknutej miestnosti neboli v noci ani odblokované, ani otvorené, čo potvrdzujú miestoprísažné vyhlásenia držiteľov kľúčov, bezpredmetné.

86 V každom prípade, ako to zdôrazňuje Komisia, miestoprísažné vyhlásenia držiteľov kľúčov vykonané medzi 2. septembrom a 22. decembrom 2007, teda takmer rok a pol po daných skutkových okolnostiach, nemôžu zmeniť jej záver v napadnutom rozhodnutí, pokiaľ ide o existenciu porušenia pečate, lebo ako vyplýva z odpovede žalobkyne na žiadosť o informácie, aj iné osoby mohli mať prístup ku kľúču umožňujúcemu otvoriť dvere miestnosti G.505. Komisia teda nebola povinná vyšetrovať možnosť, že držitelia kľúčov umožnili vstup do miestnosti G.505 tretím osobám, ani možnosť, že niekto vnikol do miestnosti iným spôsobom.

87 V treťom rade žalobkyňa tvrdí, že Komisia porušila „zásadu vyšetrovacieho konania“ znením otázky č. 6 dotazníka inšpektorov, ktorá bráni reprodukcii vlastných zistení inšpektorov alebo ju ovplyvňuje.

88 Takáto argumentácia musí byť zamietnutá. Cieľom tejto otázky je totiž získať od členov tímu odpoveď týkajúcu sa indícií, ktoré svedčia v prospech konštatovania porušenia pečate, najmä vzhľadom na zistenia uvedené v zápisnici o porušení pečate, konkrétne prítomnosť nápisov „VOID“ na celom povrchu spornej pečate, ako aj prítomnosť lepidla v jej okolí a na jej zadnej strane. Usporiadanie dotazníka preto nebráni reprodukcii vlastných zistení inšpektorov.

89 Okrem toho z odpovedí inšpektorov na tento dotazník vyplýva, že inšpektori skutočne v rámci otázky č. 6 uviedli skutkové okolnosti, na ktoré si v tejto súvislosti individuálne spomenuli. Pán Kl. napríklad vyhlásil, že mal hneď dojem, „že pečať bola znehodnotená od jej pripevnenia [a že] písomne vzniesol pripomienky potvrdzujúce takýto záver a… priložil ich ako prílohu k zápisnici o porušení pečate“. Pán Ko. vyhlásil, že „si všimol, že pečať bola ,premiestnená‘ a že nápis ,VOID‘ bol viditeľný“, ale že „na nepozrel na zadnú stranu pečate“. Pán L. uviedol, že sa „osobne uistil o stave pečate na druhý deň“, a uviedol, že „bola posunutá približne o 2 mm“, ale že „nevenoval osobitnú pozornosť prítomnosti nápisu ,VOID‘ na pečati“. Pán N. tiež uviedol, že si „presne spomína, že osobne spozoroval, že nápis ,VOID‘ bol viditeľný na celom povrchu pečate“, a že „sa zdá, že porušenie pečate potvrdzovali aj zvyšky lepidla na dverách, v tesnej blízkosti okraja pečate“. Napokon pán M. zdôraznil, že „opis uvedený v zápisnici bol presný“ a že „bod b) by konkrétnejšie opísal takto: zvyšky lepidla na obidvoch okrajoch pečate; ide o fragmenty 1 až 2 mm nápisu ,VOID‘“.

90 Z toho vyplýva, že druhý žalobný dôvod sa musí zamietnuť.

O treťom žalobnom dôvode založenom na údajne nesprávnom predpoklade riadneho pripevnenia pečate

Tvrdenia účastníkov konania

91 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa v odôvodnení č. 5 napadnutého rozhodnutia nesprávne domnievala, že je preukázané, že sporná pečať bola neporušená pri jej pripevnení na miestnosť G.505 dňa 29. mája 2006 a že úplne priľnula k dverám a k ich rámu, keď kontrolný tím opustil priestory okolo 19.30.

92 Po prvé riadne pripevnenie spornej pečate na dvere bolo spochybnené. Už vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách žalobkyňa spochybnila úplné priľnutie spornej pečate na dotknutý povrch. Navyše obsah spisu umožňuje prijať názor, že v súlade s povrchným dojmom inšpektorov prítomných pri pripevnení pečate sporná pečať sa prilepila na plochu daného povrchu, čo nestačí na odôvodnenie konštatovania týkajúceho sa riadneho pripevnenia. Žalobkyňa tvrdí, že v technickom liste je vysvetlené, že tento typ pečate priľne na rôzne vymedzené povrchy pod podmienkou, že predtým boli vyčistené. Takéto čistenie sa však nespravilo. Okrem toho dotknuté dvere sa skladali z lakovaných protizvukových panelov a z rámu z eloxovaného hliníka, ktoré neboli v technickom liste uvedené.

93 Takisto sa nepreukázalo, že sporná pečať sa oddelila od svojej bezpečnostnej fólie v súlade s pokynmi výrobcu. Aj spoločnosť 3M pripustila možnosť predchádzajúceho poškodenia v prípade nesprávnej manipulácie (odôvodnenie č. 60 napadnutého rozhodnutia). Zo znaleckého posudku ústavu II vyplýva, že pripevnenie pečate, ktoré nie je v súlade s pokynmi výrobcu, nemusí viesť nevyhnutne k okamžitému objaveniu sa nápisu „VOID“ na pečati. Tvrdenie, podľa ktorého by akýkoľvek náznak nedostatočného priľnutia spornej pečate ihneď spozorovali osoby prítomné pri pripevnení pečate (odôvodnenie č. 54 napadnutého rozhodnutia), preto nie je relevantné. Okrem toho žalobkyňa spochybňuje skutočnosť, že sporná pečať bola riadne oddelená od svojej bezpečnostnej fólie, že mohla byť bez problémov pripevnená, že priľnula na dvere miestnosti G.505 a na ich rám a pritom bola neporušená a bez viditeľných nápisov „VOID“ a že ju pozorne sledovali niektorí inšpektori. Žalobkyňa to nemohla overiť a Komisia o tom nepredložila nijaký dôkaz. Dodáva, že vyhlásenia inšpektorov týkajúce sa priebehu pripevnenia spornej pečate sú rozporuplné.

94 Pokiaľ ide o tvrdenia uvedené v odôvodnení č. 56 napadnutého rozhodnutia, žalobkyňa tvrdí, že je nepravdepodobné, že by výrobca poskytol také detailné pokyny o manipulácii s výrobkom, ak by tieto pokyny boli v konečnom dôsledku zbytočné. Okrem toho spoločnosť 3M v postavení výrobcu nemala nijaký záujem spochybniť spoľahlivosť svojho výrobku. Komisia v dôsledku toho nemohla s dostatočnou istotou konštatovať, že sporná pečať bola „neporušená“ a že „priľnula k dverám a k rámu miestnosti G.505“ (odôvodnenie č. 5 napadnutého rozhodnutia).

95 Po druhé skutočnosť, že zástupca žalobkyne podpísal zápisnicu o pripevnení pečate 29. mája 2006, potvrdzuje iba oficiálne pripevnenie pečate, ale nie jej riadne pripevnenie, keďže žalobkyňa nemala možnosť ihneď odhaliť predchádzajúce poškodenia alebo nesprávne použitie spornej pečate.

96 Po tretie v rozpore s tým, čo tvrdí Komisia, jej údajná skúsenosť a testy pána Kr. nie sú relevantné. Samotná okolnosť, že údajne sa nevyskytli problémy s priľnutím ani „nepravé pozitívne reakcie“ s inými pečaťami použitými od roku 2004, ktoré pochádzajú z tej istej série (odôvodnenie č. 55 napadnutého rozhodnutia), neumožňuje vyvodiť záver, že takáto reakcia je vylúčená alebo nepravdepodobná. Pán Kr. sám uznal, že jeho analýzy neumožňujú určiť, v akom rozsahu môžu byť jeho zistenia zovšeobecnené. Výsledky analýz vykonané pánom Kr. mali však byť „štatisticky potvrdené“.

97 Po štvrté tvrdenie Komisie, podľa ktorého je riadne fungovanie pečatí v prípade ich použitia na bežné kancelárske dvere z hliníka (lakovaného) pravdepodobné (odôvodnenie č. 56 napadnutého rozhodnutia), nie je relevantné, pretože sa nikdy nezistilo, že dvere miestnosti G.505 boli vyrobené z hliníka. Ani rám dotknutých dverí nie je zložený z lakovaného hliníka, ale z eloxovaného hliníka, teda je pokrytý oxidovanou ochrannou vrstvou na účely ochrany proti korózii.

98 Komisia navrhuje, aby bol tento žalobný dôvod zamietnutý.

Posúdenie Všeobecným súdom

99 Je nesporné, že 29. mája 2006 okolo 19.15 bola miestnosť G.505 zapečatená úradnou pečaťou Komisie. Podľa žalobkyne sa však nepreukázalo, že pripevnenie tejto pečate bolo riadne. Podľa žalobkyne možno z povrchného dojmu inšpektorov prítomných pri pripevnení pečate jedine vyvodiť záver, že sporná pečať sa prilepila na plochu daného povrchu. Nemožno sa však s dostatočnou istotou domnievať, že večer 29. mája 2006 sporná pečať pevne priľnula v neporušenom stave na dvere miestnosti G.505 a ich rám.

100 Treba zdôrazniť, že v napadnutom rozhodnutí Komisia konštatovala, že „pripevnenie pečate… prebiehalo riadne“, že „pečať úplne priľnula na povrch dverí a ich rámu a že na jej žltom a modrom povrchu nebolo po jej pripevnení viditeľné žiadne označenie ,VOID‘“ (odôvodnenie č. 50 napadnutého rozhodnutia).

101 V tejto súvislosti sa Komisia v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 5, 50 a 51 napadnutého rozhodnutia) oprela o zápisnicu o pripevnení pečate a o odpovede šiestich inšpektorov, ktorí boli prítomní pri pripevnení spornej pečate, na otázku č. 3 dotazníka adresovaného inšpektorom.

102 V prvom rade treba preskúmať, či dôkazy uvedené v napadnutom rozhodnutí umožňujú vyvodiť záver o riadnom pripevnení spornej pečate.

103 Po prvé treba konštatovať, že zápisnica o pripevnení pečate uvádza na jednej strane, že 29. mája 2006 o 19.15 bola na miestnosť G.505 pripevnená pečať v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia 1/2003, a na druhej strane, že zástupca žalobkyne, pán P., bol informovaný o ustanoveniach článku 20 ods. 2 písm. d) a článku 23 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1/2003, ako aj o možnosti uloženia pokuty v súlade s článkom 23 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia, ak sa pečať poruší úmyselne alebo z nedbanlivosti. Zápisnica bola podpísaná pánom Kl., úradníkom Komisie a vedúcim kontrolného tímu, pánom J., úradníkom Bundeskartellamt, a pánom P., zástupcom žalobkyne.

104 V rozpore s tým, čo tvrdí žalobkyňa, zápisnica o zapečatení dostatočne preukazuje správnosť pripevnenia spornej pečate. Dotknutá zápisnica totiž potvrdzuje pripevnenie pečate „v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003“, ktoré uznal zástupca žalobkyne svojím podpisom po tom, ako bol informovaný o relevantných ustanoveniach. Jedine riadne pripevnenie pečate totiž možno považovať za pripevnenie v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003.

105 V každom prípade, ak by večer 29. mája 2006 žalobkyňa zistila nezrovnalosť v pripevnení spornej pečate alebo by zistila objavenie sa znakov „VOID“ na tejto pečati, možno sa domnievať, že by v tejto súvislosti okamžite vzniesla pripomienky, keďže dobre pozná význam takýchto znakov (pozri tiež odôvodnenie č. 51 napadnutého rozhodnutia). Okrem toho, ako zdôraznila Komisia, bezpečnostná služba žalobkyne potvrdila, že po preverení spornej pečate niekoľko hodín po jej pripevnení nebola v rámci dvoch obchôdzok v budove spozorovaná žiadna jej zmena. Treba preto zamietnuť tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého sa nápisy „VOID“ mohli objaviť iba následne v dôsledku predchádzajúceho poškodenia spornej pečate spôsobeného zlou manipuláciou s touto pečaťou.

106 Po druhé treba konštatovať, že odpovede šiestich inšpektorov Komisie a Bundeskartellamt prítomných pri pripevnení pečate, na ktoré sa Komisia odvoláva v odôvodneniach č. 5 a 50 napadnutého rozhodnutia, potvrdzujú riadne pripevnenie spornej pečate.

107 Pán Kl., úradník Komisie a vedúci kontrolného tímu, potvrdil, že si bol „absolútne istý, že počať bola neporušená, [… a že sa o tom] sám osobitne starostlivo presvedčil“. Dodal, že sporná pečať „silno priľnula k dverám a k zárubni a [že] nebol viditeľný žiaden nápis ,VOID‘“.

108 Rovnako pán L., úradník Komisie, vyhlásil, že „je isté, že pečať bola neporušená, keď [inšpektori] opustili budovu, a [že] sa ešte poriadne pozreli na pečať a overili, či je dobre inštalovaná“.

109 Pani W., úradníčka Komisie, potvrdila, že „je isté, [že pečať] riadne priľnula k dverám, [že] pripevnenie sa vykonalo riadne [… a že] pečať sa zdala byť ,normálna‘“. Dodala, že sporná pečať „bola riadne umiestnená na dvere, [že] mala obvyklú tmavomodrú a žltú farbu [a že] nebol viditeľný žiaden nápis ,VOID‘“.

110 Pán N., úradník Bundeskartellamt, vysvetlil, že „osobne videl, že pečať bola neporušená, keď kontrolný tím opustil budovu, [… a že] si pozorne pečať prehliadol“.

111 Pán M., úradník Bundeskartellamt, vyhlásil, že „po tom, ako pán [Kl.] pripevnil pečať, viacerí úradníci, ako aj [on sám] sa uistili o riadnom pripevnení pečate“. Dodal, že „keď kontrolný tím vrátane úradníkov Bundeskartellamt opúšťal chodbu, kde sa nachádzala zapečatená miestnosť, pečať bola neporušená“. Potvrdil, že to „videl na vlastné oči“.

112 Napokon pán B., úradník Bundeskartellamt, potvrdil, že „pán [Kl.] a iní členovia tímu okrem neho sa ubezpečili, že pečať bola riadne pripevnená, [a že] osobne videl, že pečať bola neporušená, keď kontrolný tím opustil budovu“.

113 Po tretie treba konštatovať, že odpovede štyroch ďalších inšpektorov, ktorí sa zúčastnili na inšpekciách v priestoroch žalobkyne, na otázku č. 3 dotazníka Komisie nespochybňujú dôkaznú hodnotu vyššie uvedených dôkazov. Jeden inšpektor potvrdil, že sa nezúčastnil na pripevní pečate, zatiaľ čo traja inšpektori poskytli iné nepriame dôkazy o regulárnosti pripevnenia spornej pečate, a teda potvrdili obsah dôkazov, o ktoré sa opiera Komisia v napadnutom rozhodnutí.

114 Pán K. vyhlásil, že „keď videl pečať posledný raz, bola neporušená“. Pán Me. potvrdil, že „sa prinajmenšom mechanicky presvedčil, že pečať bola neporušená“. Napokon pán J. potvrdil, že „si spomína, že pečať bola neporušená, keď kontrolný tím opúšťal toto krídlo budovy 29. mája 2006“.

115 Z vyššie uvedeného vyplýva, že dôkazy, o ktoré sa Komisia oprela v napadnutom rozhodnutí, umožňujú konštatovať, že pečať bola 29. mája 2006 pripevnená riadne, že teda priľnula k dverám miestnosti G.505 a k ich rámu a že bola neporušená v tom zmysle, že sa na nej neobjavili nápisy „VOID“ v čase, keď kontrolný tím opustil priestory žalobkyne.

116 V druhom rade treba preskúmať, či okolnosti uvádzané žalobkyňou môžu spochybniť dôkaznú hodnotu vyššie uvedených dôkazov. Žalobkyňa sa v tejto súvislosti odvoláva na skutočnosť, že po prvé dvere miestnosti G.505 a ich rám neboli pred pripevnením spornej pečate vyčistené, po druhé, že materiál dverí a ich rámu nebol uvedený v technickom liste, a po tretie, že nie je preukázané, že sporná pečať sa oddelila od svojej bezpečnostnej fólie v súlade s pokynmi výrobcu.

117 Po prvé treba konštatovať, že Komisia v napadnutom rozhodnutí vysvetlila, že jej zástupcovia a zástupcovia Bundeskartellamt „sa uistili o čistote povrchu, takže nebolo nevyhnutné dotknuté dvere a rám osobitne vyčistiť“ (odôvodnenie č. 49 napadnutého rozhodnutia).

118 Hoci je nesporné, že v technickom liste sa odporúča vyčistiť plochu daného povrchu pred pripevnením pečate, nič to nemení na skutočnosti, že toto odporúčanie sa vzťahuje na situáciu, keď by znečistený povrch mohol mať vplyv na silu priľnavosti pečate tak, že by sa znaky „VOID“ nemuseli v prípade porušenia pečate objaviť. V technickom liste je totiž výslovne uvedené, že „akýkoľvek prvok znečisťujúci povrch má negatívny vplyv na priľnavosť [pečate] a správu o deštrukcii“. Výrobca pečatí, spoločnosť 3M, okrem iného výslovne potvrdil, že odporúčanie o predchádzajúcom vyčistení plôch daných povrchov sa týka najmä prípadov, keď by bol takýto povrch znečistený olejom alebo mastnotou. Prach, ktorý sa bežne nachádza v kancelárii, nemá na funkčnosť pečate podľa výrobcu nijaký vplyv.

119 Žalobkyňa, ktorá nesie dôkazné bremeno o okolnostiach, ktoré uvádza, nepreukázala, že večer 29. mája 2006 bol povrch dverí miestnosti G.505 a ich rámu pokrytý inými nečistotami ako prachom, ktorý sa bežne nachádza v kancelárii. Okrem toho nepreukázala, že večer 29. mája 2006 bol stav povrchu dotknutých dverí a rámu taký, že mohol mať bežne vplyv na funkčnosť spornej pečate. Naopak, skôr sa možno domnievať, že dvere miestnosti G.505 boli pravidelne čistené upratovacou firmou. Za týchto podmienok musí byť prvé tvrdenie žalobkyne zamietnuté.

120 Po druhé, pokiaľ ide o tvrdenia žalobkyne týkajúce sa materiálov, z ktorých sa skladajú dvere miestnosti G.505 a ich rám, treba konštatovať, že Komisia v odôvodnení č. 56 napadnutého rozhodnutia zdôraznila, že „riadne fungovanie pečatí je… pravdepodobné v prípade použitia na bežné kancelárske dvere z hliníka (lakovaného)“. Komisia spresnila, že „to bolo jasne potvrdené analýzami vykonanými na mieste a v laboratóriu ňou povereným znalcom, ktoré sa týkali pečatí a ich priľnavosti na ich skutočný povrch“.

121 Žalobkyňa tvrdí, že rám dotknutých dverí sa neskladal z lakovaného hliníka, ale z eloxovaného hliníka. Žalobkyňa, ktorá nesie bremeno dôkazu o skutočnostiach, ktoré uvádza, však nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by umožňoval domnievať sa, že skutočnosť, že rám dverí by bol zložený z eloxovaného, a nie lakovaného hliníka, mohla mať akýkoľvek vplyv na funkčnosť spornej pečate.

122 V každom prípade spoločnosť 3M vo svojej odpovedi na žiadosť Komisie o informácie uviedla, že lepidlo používané pri tomto type pečate bolo prispôsobené vlastne na všetky povrchy, a teda vymenovanie možných povrchov v technickom liste [nehrdzavejúca oceľ, akrylonitril-butadién-styrén (ABS), polypropylén, natieraný kov, polyetylénová vrstva s vysokou hustotou (PEHD), nylon, sklo, polykarbonát] nebolo vyčerpávajúce, ale jeho cieľom bolo poskytnúť približnú informáciu o povahe a škále povrchov, na ktoré sa výrobok môže použiť. Spoločnosť 3M tiež uviedla, že takáto pečať riadne funguje na dverách z hliníka aj z lakovaného hliníka, pričom spresnila, že ak pečať dostatočne nepriľne k povrchu, nápisy „VOID“ sa v prípade jej premiestnenia nemusia objaviť, čo nebol prípad v prejednávanej veci. Pripomienky uvedené v správe Kr. I a pripomienky pána Kr. z 9. júla 2008 tak isto potvrdzujú uvedené tvrdenia. Za týchto podmienok musí byť druhé tvrdenie žalobkyne zamietnuté.

123 Po tretie, pokiaľ ide o okolnosť, podľa ktorej nie je preukázané, že sporná pečať sa oddelila od svojej bezpečnostnej fólie v súlade s pokynmi výrobcu, stačí konštatovať, že žalobkyňa nepredložila nijaký dôkaz toho, že táto namietaná okolnosť sa skutočne stala, a teda uvedená argumentácia musí byť tiež zamietnutá. Podľa 3M by poškodenie výrobku pri oddelení od jeho bezpečnostnej fólie v každom prípade malo za následok, že nápisy „VOID“ by sa objavili ešte pred jeho pripevnením na daný povrch, pričom „nepravá pozitívna reakcia“, ktorá by nastala neskôr, je vylúčená. V správe Kr. I bola tiež vylúčená relevantnosť rýchlosti oddelenia spornej pečate od ochrannej fólie, pokiaľ ide o objavenie sa nápisov „VOID“, ako aj skutočnosť, že tieto nápisy sa môžu objaviť až po určitom čase. Za týchto podmienok musí byť tretie tvrdenie žalobkyne zamietnuté.

124 Zo všetkých vyššie uvedených skutočností vyplýva, že tretí žalobný dôvod nemôže byť prijatý.

O štvrtom žalobnom dôvode založenom na údajne nesprávnom predpoklade o „zjavnom stave“ spornej pečate v deň nasledujúci po inšpekcii

Tvrdenia účastníkov konania

125 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 9, 24, 55, 61 a 75 napadnutého rozhodnutia) nesprávne domnievala, že 30. mája 2006 boli nápisy „VOID“ viditeľné na celom povrchu spornej pečate.

126 Po prvé podľa vnímania zástupcov žalobkyne boli nápisy „VOID“ iba veľmi slabo viditeľné a určite nie na celom povrchu spornej pečate. Úradník Bundeskartellamt vo svojej odpovedi na dotazník Komisie tiež uviedol, že „na niektorých miestach sa znak ,void‘ objavil cez papier slabo“. Členovia kontrolného tímu a zástupcovia žalobkyne mali spočiatku pochybnosti o existencii zmeny spornej pečate. Žalobkyňa v tejto súvislosti navrhuje v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku vypočuť svojho advokáta ako svedka.

127 Skutočnosť, že inšpektori chceli vykonať porovnanie stavu spornej pečate so stavom pečatí pripevnených v iných častiach budovy (odôvodnenie č. 76 napadnutého rozhodnutia), potvrdzuje, že nápisy „VOID“ neboli v nijakom prípade jasne viditeľné na celom povrchu spornej pečate. V tejto súvislosti určite nemožno konštatovať, že vnímanie všetkých prítomných úradníkov bolo v plnom rozsahu súhlasné. Okrem iného niektoré vyhlásenia inšpektorov sú v protiklade so zápisnicou o porušení pečate.

128 Po druhé Komisia sa nesprávne opiera o fotografie časti, ktorá zostala prilepená na ráme dverí miestnosti G.505, urobené mobilným telefónom až poobede 30. mája 2006. V tejto súvislosti je tvrdenie Komisie, podľa ktorého ráno 30. mája 2006 dvere miestnosti G.505 otvoril vedúci kontrolného tímu bez ďalšieho poškodenia spornej pečate (odôvodnenia č. 10 napadnutého rozhodnutia), chybné. Oddelenie spornej pečate od dverí nevyhnutne muselo poškodiť jej lepiaci povrch. Keďže inšpekcia prebiehala intenzívne od 9.30 a dvere miestnosti G.505 boli v dôsledku toho pravidelne otvárané a zatvárané, sporná pečať bola opakovane odlepovaná a vracaná na miesto. Tlakové a šmykové napätie, ktoré z toho vyplývalo, nevyhnutne spôsobilo určité posunutie spornej pečate, ktoré malo za následok objavenie sa nápisov „VOID“. Navyše po skončení inšpekcie už sporná pečať nebola predmetom stáleho dohľadu a nemožno vylúčiť, že bola zasiahnutá alebo manipulovaná akýmkoľvek iným spôsobom.

129 V tomto kontexte je rozporuplné, že Komisia sa na jednej strane domnieva, že samotné objavenie sa nápisov „VOID“ stačí na vyvodenie záveru o porušení pečate, a na druhej strane tvrdí, že nemohla s konečnou platnosťou dospieť k záveru o existencii porušenia pečate bez dodatočného odlepenia spornej pečate. Je tiež rozporuplné, že podľa vyhlásení niektorých inšpektorov boli nápisy „VOID“ viditeľné na celom povrchu spornej pečate, ale iba po jej odlepení.

130 Pokiaľ ide o odpoveď na otázku č. 15 žiadosti Komisie o informácie, na ktorú sa Komisia odvoláva, žalobkyňa zdôrazňuje, že sa týka výlučne viditeľnosti nápisov „VOID“ na dverách miestnosti G.505 a na ich ráme po otvorení dverí inšpektormi, a nie viditeľnosti nápisov „VOID“ na spornej pečati od prvého preskúmania ráno 30. mája 2006. Komisia tým, že uviedla, že nápisy „VOID“ sú viac alebo menej kontrastné podľa povrchu a objavujú sa v rovnakej farbe ako sporná pečať, v dôsledku čoho je nevyhnutné pozorné preskúmanie, potvrdila, že nápisy „VOID“ boli iba veľmi slabo viditeľné ako fragmenty a nie na celom povrchu spornej pečate.

131 Doplňujúce vyhlásenie k zápisnici z 30. mája 2006 nemá žiadnu dôkaznú hodnotu, pokiaľ ide o stav spornej pečate ráno 30. mája 2006. V tejto súvislosti neobsahuje žiadne vyhlásenie a dopĺňa iba vlastné postrehy Komisie o stave spornej pečate po otvorení dverí miestnosti G.505.

132 Napokon Komisia nevysvetlila, ako sa nápisy „VOID“ objavili na celej spornej pečati, hoci v každom prípade časť spornej pečate prilepená na rám dverí miestnosti G.505 nebola odlepená. Podľa vyjadrenia Komisie sa totiž mohli nápisy „VOID“ objaviť iba po odlepení pečate (odôvodnenie č. 75 napadnutého rozhodnutia). Zároveň je v praxi nemožné znovu presne umiestniť pečať na to isté miesto, a teda jej odlepenie nevyhnutne zanecháva zvyšky lepidla na zadnej strane pečate (odôvodnenie č. 74 napadnutého rozhodnutia). Takéto zvyšky lepidla sa však nenachádzali na časti spornej pečate na strane rámu dverí. Naopak, po konečnom odlepení spornej pečate boli nápisy „VOID“ na tomto mieste neporušené a na tejto časti neboli zvyšky lepidla (odôvodnenie č. 13 napadnutého rozhodnutia). Ak však časť spornej pečate prilepená na ráme dverí nebola odlepená, nie je možné vysvetliť, ako sa na nej objavili nápisy „VOID“. Vyjadrenie Komisie, podľa ktorého nápisy „VOID“ boli viditeľné na celom povrchu spornej pečate, teda nevyhnutne implikuje, že išlo o „nepravú pozitívnu reakciu“.

133 Komisia popiera tvrdenia žalobkyne.

Posúdenie Všeobecným súdom

134 Treba zdôrazniť, že v napadnutom rozhodnutí sa Komisia domnievala, že „stav pečate ráno 30. mája 2006 jasne vedie k záveru, že pečať bola v noci odstránená z dverí kancelárie a že tieto dvere teda mohli byť v danom čase otvorené“ (odôvodnenie č. 74 napadnutého rozhodnutia).

135 V napadnutom rozhodnutí sa Komisia v tejto súvislosti oprela o zápisnicu o porušení pečate a o odpovede ôsmich inšpektorov, ktorí boli prítomní pri konštatovaní porušenia pečate (odôvodnenia č. 8, 12, 75 a 76 napadnutého rozhodnutia). V odôvodnení č. 13 napadnutého rozhodnutia tiež zdôraznila, že interní a externí zástupcovia žalobkyne prítomní v ten deň na inšpekcii nespochybnili zmenu stavu spornej pečate, ale odmietli podpísať zápisnicu o porušení pečate.

136 V prvom rade treba teda preskúmať, či dôkazy uvádzané Komisiou v napadnutom rozhodnutí umožňujú vyvodiť záver konštatujúci porušenie pečate.

137 Po prvé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 7 napadnutého rozhodnutia, na rozdiel od pečate z papiera, ak je pečať plastická, tak ako sporná pečať, jej porušenie sa neprejavuje roztrhnutím. Ak už je raz plastická pečať prilepená, nemôže byť z povrchu odstránená bez toho, aby odstránenie nezostalo viditeľné. Nemožno ju znovu pripevniť bez toho, aby to nezanechalo stopy. Po jej odstránení totiž biele lepidlo zostáva na povrchu vo forme nápisov „VOID“ veľkosti približne 12 typografických bodov (približne 5 mm) rozmiestnených na celej ploche lepiacej pásky. Odstránená pečať sa na týchto miestach stane priehľadná, a teda nápisy „VOID“ sú viditeľné aj na pečati. Predovšetkým vzhľadom na veľký počet a veľkosť nápisov „VOID“ je v konečnom dôsledku nemožné pripevniť pečať presne na to isté miesto, kde sa nachádzala predtým. A aj v takom prípade nápisy „VOID“ zostávajú viditeľné.

138 V tejto súvislosti treba konštatovať, že zápisnica o porušení pečate (pozri bod 9 vyššie) uvádza jednak, že celá sporná pečať bola posunutá približne o 2 mm do výšky a nabok, a jednak, že nápis „VOID“ bol jasne viditeľný na celej ploche pečate, ktorá však stále priliehala k dverám G.505 a k ich rámu a nebola roztrhnutá. V rozpore s tým, čo tvrdí žalobkyňa, teda zistenia uvedené v zápisnici podpísanej pánom Kl., úradníkom Komisie a vedúcim kontrolného tímu, a pánom J., úradníkom Bundeskartellamt, dostatočne preukazujú porušenie spornej pečate.

139 Po druhé treba konštatovať, že odpovede ôsmich inšpektorov prítomných pri konštatovaní porušenia pečate, na ktoré sa Komisia odvoláva v odôvodnení č. 75 napadnutého rozhodnutia, potvrdzujú tento záver.

140 Pán Kl., úradník Komisie a vedúci kontrolného tímu, potvrdil, že „to hneď vzbudilo dojem, že pečať bola znehodnotená od jej pripevnenia“. Uviedol, že „písomne vzniesol pripomienky potvrdzujúce takýto záver“ a že „ich priložil ako prílohu k zápisnici o porušení pečate“.

141 Rovnako aj pán Ko., úradník Komisie, vyhlásil, že „si všimol, že pečať bola ,premiestnená‘ a že nápis ,VOID‘ bol viditeľný“.

142 Pani W., úradníčka Komisie, tiež potvrdila, že spozorovala, že „pečať nemala rovnaký vzhľad ako predchádzajúci večer“, že nápis „VOID“ bol čitateľný na celom povrchu spornej pečate a že tam boli zvyšky lepidla rozmerov 2 mm po obvode a na zadnej strane spornej pečate po bokoch nápisov „VOID“. Dodala, že „pečať už nemala tú istú tmavomodrú farbu ako predtým, pretože boli viditeľné nápisy ,VOID‘“.

143 Pán N., úradník Bundeskartellamt, vysvetlil, že „si presne spomína, že nápis ,VOID‘ bol viditeľný na celom povrchu pečate, [a že] sa zdá, že porušenie pečate potvrdzovali aj zvyšky lepidla na dverách, v tesnej blízkosti okraja pečate“.

144 Pán M., úradník Bundeskartellamt, vyhlásil, že „opis uvedený v zápisnici bol presný [a že] bod b) by konkrétnejšie opísal takto: zvyšky lepidla na obidvoch okrajoch pečate; ide o fragmenty 1 až 2 mm nápisu ,VOID‘“.

145 Rovnaké konštatovania urobili aj páni Me., J. a B., úradníci Bundeskartellamt.

146 Z vyššie uvedeného vyplýva, že dôkazy, o ktoré sa Komisia opiera v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 8, 9, 74 a 75), umožňujú vyvodiť záver, že sporná pečať bola odstránená z dverí miestnosti G.505 v noci z 29. na 30. mája 2006 a že tieto dvere teda v tomto čase mohli byť otvorené vzhľadom na nápisy „VOID“ na celom povrchu spornej pečate a prítomnosť stôp lepidla v jej blízkosti a na jej zadnej strane ráno 30. mája 2006. Nie je preto potrebné vyjadriť sa k tvrdeniu žalobkyne, podľa ktorého nápisy „VOID“ na ráme dverí neboli vôbec zmazané a boli „neporušené“, čo znamená, že časť spornej pečate nachádzajúca sa na ráme dverí, hoci nebola odlepená, vykazovala nápisy „VOID“, a potvrdzuje „nepravú pozitívnu reakciu“. V každom prípade Komisia, ako to zdôraznila, nikdy neprijala výroky formulované žalobkyňou v bode 2 jej doplňujúceho vyhlásenia z 30. mája 2006 (pozri bod 12 vyššie). Okrem toho samotné tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého „nápis ,VOID‘ na ráme nebol vôbec zmazaný“, nemôže samo osobe preukázať existenciu „nepravej pozitívnej reakcie“ spornej pečate.

147 V druhom rade treba preskúmať, či okolnosti uvádzané žalobkyňou môžu spochybniť dôkaznú hodnotu vyššie uvedených dôkazov. Žalobkyňa sa v tejto súvislosti odvoláva na skutočnosť, že nápisy „VOID“ boli iba veľmi slabo viditeľné a určite nie na celom povrchu spornej pečate, a na skutočnosť, že Komisia nesprávne vychádzala z fotografií časti spornej pečate, ktorá zostala prilepená na ráme dverí miestnosti G.505, urobených poobede 30. mája 2006.

148 Po prvé na podporu tvrdenia, že nápisy „VOID“ boli iba veľmi slabo viditeľné a iba na časti spornej pečate, sa žalobkyňa opiera o skutočnosť, že úradník Bundeskartellamt uviedol, že na niektorých miestach sa znak „VOID“ objavil cez papier slabo, a o skutočnosť, že členovia kontrolného tímu a zástupcovia žalobkyne mali spočiatku pochybnosti o existencii zmeny spornej pečate, čo sa potvrdilo porovnaním na vlastné oči stavu spornej pečate so stavom pečatí pripevnených v ostatných častiach budovy. Niektoré vyhlásenia inšpektorov boli okrem toho v rozpore so zápisnicou o porušení pečate.

149 Predovšetkým treba konštatovať, že žalobkyňa nespochybňuje, že nápisy „VOID“ boli na spornej pečati alebo prinajmenšom na jej časti v priebehu rána 30. mája 2006 skutočne viditeľné. Žalobkyňa tiež nespochybňuje, že stopy lepidla boli prítomné na jej pravej a dolnej časti. Ako však potvrdila spoločnosť 3M vo svojej odpovedi na žiadosť Komisie o informácie z 5. septembra 2006, objavenie sa nápisov „VOID“ znamená, že samolepiaca páska bola premiestnená. Z toho vyplýva, že Komisia mohla v zápisnici o porušení pečate oprávnene konštatovať, že sporná pečať bola skutočne porušená. Okrem toho, ako zdôraznila Komisia, hoci boli zistenia o objavení sa nápisov „VOID“ prevzaté v zápisnici o porušení pečate, žalobkyňa vo svojom doplňujúcom vyhlásení k zápisnici o porušení pečate neformulovala v tejto súvislosti žiadnu pripomienku (odôvodnenie č. 13 napadnutého rozhodnutia).

150 Stav spornej pečate bol ďalej potvrdený vyhláseniami ôsmich inšpektorov prítomných na mieste (pozri bod 139 vyššie). V tejto súvislosti tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého sú vyhlásenia niektorých inšpektorov v rozpore so zisteniami zápisnice o porušení pečate, nemôže byť prijaté. A teda ani vyhlásenie pani P., podľa ktorého „na niektorých miestach sa znak ,VOID‘ objavil cez papier slabo“, ani tvrdenia pána L., podľa ktorých videl štvorcové škvrny na dverách na ľavej strane od pečate a nevenoval osobitnú pozornosť skutočnosti, že na spornej pečati sa objavil znak „VOID“, nespochybňujú konštatovanie objavenia sa nápisov „VOID“ na spornej pečati ani nemôžu vyvrátiť zistenia uvedené v zápisnici o porušení pečate alebo všetky vyhlásenia ostatných inšpektorov, na ktoré sa odkazuje v bodoch 140 až 145 vyššie.

151 Napokon, pokiaľ ide o porovnanie stavu spornej pečate a stavu pečatí pripevnených v iných častiach budovy, ktoré podľa žalobkyne potvrdzuje existenciu pochybností, čo sa týka zmeny spornej pečate, treba prijať názor, tak ako vysvetlila Komisia v odôvodnení č. 76 napadnutého rozhodnutia, že keďže toto bol prvý prípad porušenia pečate a nešlo o porušenie pečate roztrhnutím, zdá sa byť odôvodnené, že inšpektori sa poistili tým, že vykonali porovnanie s inými pečaťami. V každom prípade skutočnosť, že kontrolný tím vykonal porovnanie medzi spornou pečaťou a pečaťami pripevnenými v iných častiach budovy, nemôže spochybniť zistenia týkajúce sa fyzického stavu spornej pečate, tak ako sú uvedené v zápisnici o porušení pečate, a v dôsledku toho nie je tvrdenie žalobkyne relevantné.

152 Po druhé, pokiaľ ide o tvrdenie, podľa ktorého Komisia pri konštatovaní stavu spornej pečate nesprávne vychádzala z fotografií urobených za pomoci mobilného telefónu poobede 30. mája 2006, treba konštatovať, že je založené na nesprávnej premise.

153 Z odôvodnení č. 74 a 75 napadnutého rozhodnutia totiž vyplýva, že Komisia sa na účely konštatovania existencie porušenia pečate oprela o stav spornej pečate ráno 30. mája 2006, ktorá vykazovala predovšetkým nápisy „VOID“ na celom svojom povrchu. Pokiaľ ide o dôkaz tohto konštatovania, Komisia v odôvodnení č. 76 napadnutého rozhodnutia uviedla, že vedúci kontrolného tímu, ako aj zástupca Bundeskartellamt spísali zápisnicu o porušení pečate v prítomnosti zástupcov žalobkyne. Okrem toho dodala, že stav spornej pečate, ktorý je tam opísaný, najmä objavenie sa nápisu „VOID“ na veľkej časti jej povrchu, bol jednohlasne potvrdený kontrolným tímom, ktorému sa v tejto súvislosti kládli otázky. Ako sa teda zdôraznilo v bode 146 vyššie, tieto okolnosti sú dostatočné na preukázanie porušenia.

154 V tomto kontexte a bez toho, aby bolo nevyhnutné vyjadriť sa k dôkaznej hodnote fotografií spornej pečate, tvrdenia žalobkyne založené na skutočnosti, že tieto fotografie urobila Komisia po otvorení dverí miestnosti G.505, nemôžu spochybniť dôkaznú hodnotu okolností uvedených v bode 153 vyššie a musia byť zamietnuté.

155 Z vyššie uvedeného vyplýva, že žalobkyňa, ktorá nesie dôkazné bremeno o okolnostiach, ktoré uvádza, nepreukázala nesprávnosť konštatovania porušenia pečate ráno 30. mája 2006.

156 Za týchto okolností musí byť štvrtý žalobný dôvod žalobkyne odmietnutý.

O piatom žalobnom dôvode založenom na údajne nesprávnom predpoklade o vhodnosti bezpečnostnej fólie na úradné pripevňovanie pečatí Komisiou

Tvrdenia účastníkov konania

157 Žalobkyňa uvádza, že Komisia sa dopustila pochybenia tým, že sa domnievala, že bezpečnostná fólia je vhodná na úradné pripevňovanie pečatí v rámci vyšetrovania.

158 Po prvé bezpečnostná fólia bola vyrobená na účely preukázania skutočnosti, že „kontajner alebo zabezpečený výrobok“ nebol v nijakom prípade otvorený. V tejto súvislosti užívateľ bezpečnostnej fólie akceptuje, že v prípade pozitívnej reakcie bezpečnostnej fólie nie je možné a posteriori zistiť, či ide o „nepravú pozitívnu reakciu“, alebo či skutočne nastala manipulácia s dotknutým tovarom.

159 Naproti tomu v konaní vedenom podľa nariadenia č. 1/2003 nie je vhodné, aby riziko „nepravej pozitívnej reakcie“ niesol dotknutý podnik, najmä vzhľadom na pokuty udelené za porušenie pečate. Komisia by mala používať fóliu, pri ktorej je objavenie sa „nepravých pozitívnych reakcií“ a priori vylúčené.

160 Komisia sa nemôže opierať o tvrdenie 3M, podľa ktorého táto spoločnosť nemala až doposiaľ vedomosť o žiadnej sťažnosti týkajúcej sa chybnej funkčnosti fólií typu bezpečnostnej fólie (odôvodnenie č. 55 napadnutého rozhodnutia), pretože užívatelia takýchto fólií mali dôvod podať reklamáciu iba v prípade „nepravej negatívnej reakcie“.

161 Po druhé žalobkyňa tvrdí, že sa prekročila doba uschovávania spornej pečate. Znalecké posudky ústavu totiž zdôraznili, že čím je bezpečnostná fólia staršia, tým menej je spoľahlivá a stáva sa citlivejšou na „externé vplyvy“.

162 Hoci v odpovedi na žiadosť o informácie z 8. decembra 2006 spoločnosť 3M po prvýkrát uviedla, že bezpečnostná fólia môže riadne fungovať viac ako dva roky po období uskladnenia, 3M sa odmietla vyjadriť s konečnou platnosťou o dobe uschovávania bezpečnostnej fólie. Okrem toho 3M tým, že minimalizovala účinky času na bezpečnostnú fóliu, nezohľadnila súčasný stav vedy a techniky v oblasti znakov starnutia na lepiacich páskach citlivých na tlak. V každom prípade údaje poskytnuté výrobcom nemôžu predstavovať žiaden dôkaz, pokiaľ ide o efektívnosť spornej pečate v konkrétnom skutkovom okamihu, a nemôžu nahradiť posúdenie „nestranným znalcom“. Výsledky znaleckých posudkov pána Kr. neodstraňujú pochybnosti, čo sa týka efektívnosť spornej pečate, pretože nezohľadňujú vplyv času alebo Synta na pečať, ale ani dôsledky jej napätia počas dlhého obdobia v oblasti medzery dverí v prípade dlhodobých záchvevov dverí a simultánneho šmykového napätia.

163 Pokiaľ ide o kritiku Komisie týkajúcu sa simulácie procesu starnutia použitú ústavom, žalobkyňa tvrdí, že táto simulácia spĺňa vedecké požiadavky. Zrýchlenie procesu starnutia miernym zvýšením teploty bolo potrebné v dôsledku rizika nemožnosti proces merať.

164 Po tretie skutočnosť, že spoločnosť 3M odmietla priznať možnosť existencie „nepravých pozitívnych reakcií“ (odôvodnenie č. 68 napadnutého rozhodnutia), nie je relevantná a v každom prípade nie je odôvodnená. Prípadná absencia sťažnosti zákazníkov týkajúca sa „nepravých pozitívnych reakcií“ nestačí na odôvodnenie nemožnosti takýchto reakcií. Okrem toho vyhlásenia spoločnosti 3M týkajúce sa neobmedzenej doby uschovávania pečate nie sú dôveryhodné a sú v rozpore s údajmi uvedenými v technickom liste. Z listu okrem iného vyplýva, že v prípade rizika značných hospodárskych škôd nepredstavuje bezpečnostná fólia sama osebe vhodný zabezpečovací prostriedok. V tejto súvislosti 3M odporúča použitie doplnkových zabezpečovacích prostriedkov v prípadoch, keď môžu nastať závažné dôsledky, a Komisia teda mohla použiť viacero pečatí na jedny dvere. Dôsledky absencie prijatia doplnkových opatrení Komisiou, ako aj z toho vyplývajúce dôkazné problémy sú na ťarchu Komisie.

165 Komisia spochybňuje tvrdenia žalobkyne.

Posúdenie Všeobecným súdom

166 Žalobkyňa chce preukázať, že bezpečnostná fólia bola vyrobená na účely preukázania skutočnosti, že „kontajner alebo zabezpečený výrobok“ nebol v nijakom prípade otvorený. Nie je však vhodná na úradné pripevňovanie pečatí v rámci vyšetrovania Komisie v oblasti práva hospodárskej súťaže.

167 V prvom rade treba zdôrazniť, že z technického listu vyplýva, že tento rad výrobkov bol vyrobený na účely indikovania manipulácie tým, že sa zničia pri pokuse o odstránenie etikety. Práve takto používa tento typ bezpečnostnej fólie Komisia v rámci svojich vyšetrovaní. Je nesporné, že 3M v rubrike „Možné použitie“ odporúča pre takú bezpečnostnú fóliu takéto použitie: „Neprenosné etikety pre vozidlá, elektrospotrebiče a elektroniku; neporušiteľné etikety a pečate pre voľne dostupné lieky a iné formy balenia.“ Skutočnosť, že použitie bezpečnostnej fólie Komisiou v rámci jej vyšetrovaní nie je výslovne uvedená v technickom liste, nemožno vykladať tak, že takéto použitie bezpečnostnej fólie je vylúčené, lebo zoznam odporúčaného spôsobu použitia výrobcom nie je konečný. V každom prípade žalobkyňa predložila dôkaz, že použitie tohto typu bezpečnostnej fólie v rámci uvedených vyšetrovaní nie je vhodné.

168 Nepochybne, ako zdôrazňuje žalobkyňa, ak aj výrobca odporučí použitie doplnkových zabezpečovacích prostriedkov na použitie svojho výrobku, v prípadoch, „keď manipulácia môže mať veľmi závažné dôsledky, ako napríklad závažné finančné straty“, treba konštatovať, ako vyplýva z technického listu, že tento typ opatrení sa odporúča, pretože spoločnosť 3M nemôže vylúčiť možnosť „nepravej negatívnej reakcie“.

169 V druhom rade, ako sa uviedlo v bode 103 vyššie, zápisnica o pripevnení pečate konštatuje pripevnenie spornej pečate v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003 a možnosť uloženia pokuty v súlade s článkom 23 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia, ak sa pečate porušia úmyselne alebo z nedbanlivosti. Okrem toho pripevnenie pečate v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003 uznal zástupca žalobkyne tým, že podpísal zápisnicu o pripevnení pečate. Ako sa však zdôraznilo v bode 104 vyššie, jedine pripevnenie pečate prispôsobené na také použitie totiž možno považovať za pripevnenie v súlade s článkom 20 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1/2003. Ak by teda mala žalobkyňa pochybnosti o vhodnej povahe bezpečnostnej fólie použitej Komisiou na pripevnenie pečatí v súlade s vyššie uvedeným ustanovením, možno sa domnievať, že by v tejto súvislosti okamžite vzniesla námietky pri pripevnení spornej pečate, keďže dobre pozná jeho význam. Žalobkyňa však neformulovala žiadnu pripomienku tohto typu.

170 V treťom rade, pokiaľ ide o tvrdenia žalobkyne týkajúce sa prekročenia doby uschovávania spornej pečate, ktoré ovplyvnilo jej citlivosť na „externé vplyvy“, na dlhodobé záchvevy dverí a simultánne šmykové napätie, ako aj na použitie Synta, treba konštatovať, že sa netýkajú vhodnej povahy bezpečnostnej fólie na úradné pripevňovanie pečatí, ale skôr údajného nezohľadnenia „alternatívnych scenárov“ Komisiou, ktoré mohli spôsobiť stav spornej pečate konštatovaný 30. mája 2006, ktoré je predmetom šiesteho žalobného dôvodu žalobkyne. Treba preto odkázať na úvahy týkajúce sa preskúmania šiesteho žalobného dôvodu.

171 Z vyššie uvedeného vyplýva, že piaty žalobný dôvod treba zamietnuť.

O šiestom žalobnom dôvode založenom na skutočnosti, že Komisia nezohľadnila „alternatívne scenáre“, ktoré mohli spôsobiť stav spornej pečate

Tvrdenia účastníkov konania

172 Žalobkyňa tvrdí, že Komisia nepredložila dostatočný dôkaz o porušení pečate vzhľadom na pravidlo in dubio pro reo.

173 V prvom rade žalobkyňa vysvetľuje, že s ohľadom na znalecké posudky ústavu preukázala, že iné „externé vplyvy“ ako oddelenie spornej pečate mohli spôsobiť objavenie sa nápisov „VOID“ na tejto spornej pečati.

174 Po prvé žalobkyňa tvrdí, že maximálna doba uschovávania spornej pečate bola prekročená. Znalci žalobkyne preukázali, že spoľahlivosť bezpečnostnej fólie sa znižuje s plynutím času a že jej citlivosť na „externé vplyvy“ sa v dôsledku toho zvyšuje. V prejednávanom prípade je preukázané, že sporná pečať prekročila najmenej o rok a pol maximálnu dobu uschovávania uvedenú výrobcom.

175 Po druhé žalobkyňa sa dovoláva rozhodujúceho vplyvu Synta. Už vo svojej odpovedi na žiadosť o informácie z 9. augusta 2006 žalobkyňa uviedla, že zamestnankyňa upratovacej firmy nemohla vylúčiť, že utrela spornú pečať utierkou nasiaknutou Syntom. Znalecký posudok ústavu III totiž umožňuje preukázať obmedzenú funkčnosť bezpečnostnej fólie a jej zvýšenú tendenciu k „nepravej pozitívnej reakcii“, ak táto fólia bola predtým utieraná Syntom. V súvislosti s kontaktom bezpečnostnej fólie so Syntom sa takisto v znaleckom posudku ústavu II uvádza možnosť fenoménu vytlačenia bezpečnostnej fólie vyplývajúceho zo šmykového napätia ťahom a stlačením.

176 Žalobkyňa tiež zdôrazňuje, že použitá utierka z mikrovláken bola podľa vyhlásenia zamestnankyne upratovacej firmy extrémne mokrá, keď prechádzala po spornej pečati, a teda kontakt spornej pečate s veľkým množstvom Synta nemožno vylúčiť. Na rozdiel od tvrdenia Komisie testy ústavu sa vykonali so Syntom, a nie s prípravkom Synto Forte. Názov dotknutého výrobku neposkytuje v tejto súvislosti nijaký údaj o jeho skutočnom zložení. Hoci je nesporné, že znalecký posudok ústavu II sa odvoláva na Synto Forte, použitý čistiaci prostriedok bol Synto. Žalobkyňa spochybňuje výsledok správ pána Kr., podľa ktorého prípravok Synto nezhoršil efektivitu pečate. Pán Kr. neskúmal, ako by pôsobilo laterálne preniknutie Synta pod fóliu počas predĺženej doby v prípade tangenciálnych síl, čo mohlo viesť k zvyškom lepidla po boku pečate. Nie je vylúčené, že spojený účinok Synta na akrylové lepidlo pečate citlivé na vlhkosť a slabého mechanického zaťaženia mohol viesť k vytvoreniu nápisov „VOID“ na spornej pečati.

177 Po tretie žalobkyňa sa odvoláva na determinujúci vplyv vlhkosti vzduchu. Zo znaleckého posudku ústavu III totiž vyplýva, že vlhkosť vzduchu nad 60 % značne ovplyvňuje funkčnosť bezpečnostnej fólie a vyvoláva zvýšenie možnosti „nepravých pozitívnych reakcií“. V noci z 29. na 30. mája 2006 bola v Mníchove vlhkosť vzduchu nad 80 %.

178 Klimatizácia inštalovaná v budove G žalobkyne v zásade nie je v prípade vonkajšej vysokej vlhkosti vzduchu zapnutá, aby sa vylúčilo vytváranie kondenzátu na chladiacich stropoch. V priebehu dotknutého obdobia navyše technika regulovania klimatizačného zariadenia často spôsobovala problémy, ktoré viedli k nefunkčnosti automatického vypínania doplnkového zariadenia na zvlhčovanie vzduchu integrovaného do klimatizačného zariadenia od určitého stupňa vonkajšej vlhkosti vzduchu, čo Komisia nespochybnila.

179 V tomto kontexte tvrdenie Komisie, podľa ktorého žalobkyňa ani neuviedla, ani a fortiori nepreukázala, prečo bola sporná pečať vystavená vysokému stupňu vlhkosti, nie je relevantné (odôvodnenie č. 94 napadnutého rozhodnutia). Komisia sama priznala vlhkosti vzduchu v priebehu konania rozhodujúci význam. Vo svojej žiadosti o informácie z 19. októbra 2007 Komisia požiadala o podrobné informácie o vlhkosti vzduchu v priebehu dotknutej noci.

180 Po štvrté žalobkyňa poukazuje na rozhodujúci vplyv záchvevov. Zo znaleckého posudku ústavu I vyplýva, že uvádzaný stav spornej pečate možno vysvetliť s dostatočnou pravdepodobnosťou záchvevmi, ktorým podliehali dvere a steny miestnosti G.505 v dôsledku používania susedných miestností, ako aj dostatočne veľkou medzerou dverí, hoci boli zavreté na kľúč. Tieto výsledky okrem iného ilustrujú filmy, ktoré žalobkyňa premietla v priebehu výsluchu zo 6. decembra 2006 pred úradníkom povereným vypočutím. Miestnosti susediace s miestnosťou G.505 boli rezervované na účely schôdze v nasledujúci deň. Neustále sa tam vchádzalo a vychádzalo, pričom susedné dvere sa mohli zabuchnúť, čo mohlo spôsobiť záchvevy. Tiež nemožno vylúčiť, že osoby, ktoré si pomýlili miestnosť alebo ktoré neboli informované o zmene účelu miestnosti G.505, potiahli jej dvere. Žalobkyni nemožno vytýkať, že nezabránila incidentom tohto typu, lebo hypersenzibilita bezpečnostnej fólie a jej tendencia vyrobiť „nepravé pozitívne reakcie“ nebola predvídateľná, a preto si mohla byť istá, že zablokovanie dverí dostatočne chránilo spornú pečať. Žalobkyňa na tento účel navrhuje v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku vypočuť referenta E.ON Facility Management GmbH ako svedka.

181 Po piate žalobkyňa zdôrazňuje, že kombinácia prekročenia maximálnej doby uschovávania spornej pečate, účinku Synta, vlhkosti vzduchu a záchvevov možno spôsobila hypersenzibilitu bezpečnostnej fólie, ktorá zapríčinila stav spornej pečate.

182 Po šieste z vyšetrovaní týkajúcich sa miesta, keď boli uschované kľúče od dverí miestnosti G.505, ako aj zo správania sa držiteľov kľúčov vyplýva, že tieto dvere v noci z 29. na 30. mája 2006 nemohli byť otvorené. Žalobkyňa navrhuje, aby sa o tom vykonal dôkaz výsluchom držiteľov kľúčov v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku.

183 V druhom rade žalobkyňa tvrdí, že Komisia pochybila tým, že sa domnievala, že podmienky, za ktorých znalci ústavu vykonali svoje testy, vo veľkej miere nezodpovedajú technickým danostiam miesta (odôvodnenie č. 67 napadnutého rozhodnutia).

184 Po prvé žalobkyňa sa domnieva, že tvrdenie Komisie založené na tom, že na testy ústavu sa nepoužili originálne pečate, nie je relevantné (odôvodnenia č. 27, 29 a 35 napadnutého rozhodnutia). Znalec žalobkyne nikdy neuznal, že závery týkajúce sa pečate daných rozmerov môžu byť relevantné len pre pečať rovnakých rozmerov. Iba jednoducho poznamenal, že hodnoty rezistencie nemôžu byť ľubovoľne uplatnené od „malej po veľkú“. Trvá na skutočnosti, že dôkaz o tendencii pečatí vykazovať „nepravé pozitívne reakcie“ nezávisí od konštatovania alebo namerania určitých absolútnych hodnôt. Vzhľadom na to, že v rámci vykonaných analýz mali vzorky použité ústavom vždy rovnaké rozmery, jeho závery sú presné aj v prípade, ak by sa absolútne hodnoty prípadne odlišovali. Práve z tohto dôvodu nie je nevyhnutné používať vzorky rovnakej veľkosti.

185 Žalobkyňa dodáva, že ak by sa Všeobecný súd domnieval, že rozhodujúce sú vlastnosti originálnej pečate, Komisia zabránila zabezpečeniu dôkazu rešpektujúceho jej právo na obranu a že z tohto dôvodu nie je oprávnená dovolávať sa skutočnosti, že znalci ústavu nepoužili originálne pečate. Listom z 10. októbra 2006 žiadala žalobkyňa o zaslanie originálnych pečatí (pozri tiež odôvodnenie č. 21 napadnutého rozhodnutia), ktorých neplatnosť mohla Komisia ľahko spôsobiť tým, že by ich prederavila alebo by na ne pripevnila trvalé označenie, prípadne iným spôsobom. Riziko falšovania bolo minimálne a žalobkyňa a jej znalci mohli navyše podpísať vyhlásenie o zodpovednosti. Komisia súhlasila iba s tým, aby znalci žalobkyne vykonali analýzy na originálnych pečatiach v prítomnosti úradníkov Komisie, čo bolo prakticky nemožné, lebo „štatisticky potvrdená“ realizácia množstva testov by si vyžadovala významné množstvo individuálnych analýz, ktoré by trvali niekoľko týždňov a museli by sa realizovať v laboratóriu. Je málo pravdepodobné, že by Komisia mohla dať žalobkyni k dispozícii spolupracovníka na celú dĺžku trvania týchto testov.

186 Po druhé žalobkyňa bola nútená z dôvodu, že jej bolo odmietnuté poskytnúť originálne pečate, simulovať prekročenie maximálnej doby uschovávania. V tejto súvislosti v dôsledku parnej priepustnosti ochrannej fólie poskytla zvolená metóda procesu starnutia plne dôveryhodné výsledky. Takisto pokiaľ ide o absenciu periodických maximálnych výkonov v diagramoch znaleckých posudkov ústavu II a III, ktoré však uvádzali správy pána Kr. (odôvodnenie č. 67 napadnutého rozhodnutia), na ktoré sa odvoláva Komisia, táto absencia sa vysvetľuje skutočnosťou, že ústav použil testovací prístroj vybavený odpruženým vozíkom, ktorý vo veľkej miere odstránil „účinok slip-stick“ (zošmyknutie‑prilepenie) zodpovedný za vytváranie týchto maximálnych výkonov. V tejto súvislosti žalobkyňa navrhuje výsluch znalca ústavu ako svedka v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku.

187 Po tretie absencia reakcie iných pečatí pripevnených 29. mája 2006 nie je relevantná. Tieto pečate boli použité v inej budove postavenej úplne iným spôsobom. Nezávisle od rozdielov existujúcich medzi budovami, pokiaľ ide o použité stavebné materiály a citlivosť na záchvevy dverí, iné pečate neboli nevyhnutne vystavené rovnakej vlhkosti vzduchu (odôvodnenie č. 92 napadnutého rozhodnutia).

188 V treťom rade žalobkyňa tvrdí, že správy pána Kr. nie sú presvedčivé ani z vecného, ani z vedecko-technického hľadiska.

189 Po prvé správy pána Kr. sú založené na nepresnom predpoklade, podľa ktorého fotografie urobené poobede 30. mája 2006 zobrazujú spornú pečať v stave, v akom sa nachádzala ráno 30. mája 2006. Fotografie však boli urobené až po viacerých otvoreniach a zavretiach dverí miestnosti G.505. V prípade neexistencie relevantnej premisy nemá vyjadrenie dôkaznú silu.

190 Po druhé pán Kr. vychádzal z príliš malej „medzery dverí“ veľkosti 0,53 mm, zatiaľ čo ústav konštatoval, že medzi panelom dverí miestnosti G.505 a jeho rámom je medzera najmenej 2 mm. Posúdenie, ktoré urobil pán Kr. o možnom roztiahnutí spornej pečate v dôsledku záchvevov, je preto príliš obmedzené. Okrem toho na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia (odôvodnenie č. 79 napadnutého rozhodnutiu), „medzera dverí“ veľkosti 2 mm a iné okolnosti, ktoré prevládli v daný deň, vysvetľujú, že sporná pečať sa mohla šmýkať po povrchu.

191 Po tretie z napadnutého rozhodnutia vyplýva (odôvodnenie č. 91 napadnutého rozhodnutia), že Komisia sama uznala, že bezpečnostná fólia prepúšťala vlhkosť vzduchu. V tejto súvislosti predovšetkým údaje 3M uvedené v technickom liste nemožno uplatniť na prejednávanú vec, pretože predstavujú iba jednoduché zameranie týkajúce sa vlastností výrobku a týkajú sa len testovacieho povrchu z nehrdzavejúcej ocele. Ďalej bezpečnostná fólia bola vystavená vlhkosti vzduchu, a to nielen po oddelení od svojho nosiča a prilepení na dvere, ale aj keď sa ešte nachádzala na nosiči, ktorý tvorí papier pokrytý silikónom. Napokon nepodložené tvrdenie Komisie, podľa ktorého zo všetkých typov adhezívnych lepidiel práve skupina akrylátov poskytuje najväčšiu odolnosť voči vlhkosti, nie je relevantné, pretože ústav preukázal, že akrylové lepidlo použité na spornú pečať nie je dostatočne rezistentné voči vlhkosti. V rámci znaleckých posudkov pána Kr. nebola preskúmaná otázka, či vplyv vlhkosti mohol viesť k „nepravým pozitívnym reakciám“ bezpečnostnej fólie, a teda nápisy „VOID“ sa mohli objaviť aj v prípade absencie „externých vplyvov“.

192 Po štvrté žalobkyňa uvádza, že testy vykonané na mieste nemôžu mať „štatistické potvrdenie“ nevyhnutné na dôvodné vedecké tvrdenie. Testy vykonané v laboratóriu pána Kr. takisto nie sú relevantné, lebo podstatná časť testov sa vykonala na natretých plechoch. Za súčasného stavu vedy sa uznalo, že akrylové lepidlá sa správajú odlišne na natretých povrchoch a na eloxovanom hliníku. Akýkoľvek záver týkajúci sa dverí miestnosti G.505 je a priori vylúčený.

193 Po piate žalobkyňa sa domnieva, že znalec v správe Kr. II nezohľadnil možnosť, že sporná pečať bola pripevnená takým spôsobom, že bola vystavená tlaku nad medzerou medzi panelom dverí a ich rámom. Počas obhliadky na mieste 26. apríla 2007 pán Kr. vylúčil akýkoľvek tlak na spornú pečať v oblasti medzery dverí a okrem iného pripevnil na dvere viacero samolepiacich pečatí predtým, ako nimi zatriasol, čo spôsobilo zoslabenie ťahovej sily dverí. Podľa znaleckého posudku ústavu I je samolepiaca pečať citlivá na vytláčanie, ak sila pôsobí dlhodobo a opakovane. Nie je však vylúčené, že sporná pečať bola 29. mája 2006 pripevnená takým spôsobom, že bola vystavená tlaku nad medzerou medzi panelom dverí a ich rámom.

194 Po šieste Komisia nezohľadnila ani skutočnosť, že všetky bezpečnostné fólie pripevnené jej znalcom pri obhliadke na mieste mali po ich odlepení zahnuté rohy. Manipulácia so spornou pečaťou s cieľom odlepiť ju nevyhnutne vyvolala zjavné znaky poškodenia. Sporná pečať však nemala žiaden zahnutý roh. Sporná pečať teda nemohla byť odstránená v priebehu noci z 29. na 30. mája 2006. V tejto súvislosti žalobkyňa navrhuje v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku, aby boli vypočutí ako svedkovia jej advokát a referent E.ON.

195 Po siedme pán Kr. dostatočne nezohľadnil ani prípadnú existenciu kombinácie určitých vplyvov (ako sú prekročenie doby uschovávania spornej pečate, iné predchádzajúce poškodenia, existencia záchvevov, veľká vlhkosť vzduchu, ako aj účinok prostriedku na údržbu). Sporná pečať bola pripevnená približne 14 hodín a z toho dôvodu bola vystavená „externým vplyvom“, akými sú vlhkosť vzduchu a prípadné záchvevy. Pokiaľ ide o použitie prípravku na údržbu, pán Kr. takisto nezohľadnil „scenáre prichádzajúce do úvahy“. Predovšetkým vychádzal iba z dĺžky účinku prípravku v trvaní 30 minút, hoci v prípade prejednávanej veci nemožno vylúčiť, že škodlivý účinok prípravku na údržbu na spornú pečať mohol trvať dlhšie. Rovnako nemožno vylúčiť, že sporná pečať, ktorá zostala pod tlakom dlhší čas, sa mierne posunula.

196 Vo štvrtom rade žalobkyňa zdôrazňuje, že „nepravé pozitívne reakcie“ sú možné v súlade s vyjadrením samotnej Komisie v napadnutom rozhodnutí (odôvodnenia č. 7, 74 a 75 napadnutého rozhodnutia). Podľa Ko