ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Záujem na konaní musí pretrvávať až do vyhlásenia rozhodnutia súdu, inak by muselo byť konanie zastavené, čo predpokladá, že výsledok konania môže priniesť prospech strane, ktorá žalobu podala. Ak však v priebehu konania žalobcov záujem na konaní zanikne, rozhodnutie súdu Spoločenstva vo veci samej žalobcovi neprinesie žiaden prospech.

Lehota pätnásť pracovných dní, ktorú je možné predĺžiť a v rámci ktorej inštitúcia musí odpovedať na opakovanú žiadosť, uvedená v článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, je záväzná. Uplynutie tejto lehoty však nespôsobuje to, že by inštitúcia bola zbavená právomoci prijať rozhodnutie. Žiadna právna zásada totiž nespôsobuje, že by správny orgán stratil svoju právomoc odpovedať na žiadosť, a to aj mimo lehôt stanovených na tento účel. Mechanizmus zamietajúceho implicitného rozhodnutia bol stanovený s cieľom znížiť riziko, že správny orgán sa rozhodne neodpovedať na žiadosť o prístup k dokumentom a unikne akémukoľvek súdnemu preskúmaniu, a nie preto, aby sa všetky oneskorené rozhodnutia stali protiprávnymi. Naopak, správny orgán má v zásade povinnosť poskytnúť, hoci neskoro, odôvodnenú odpoveď na každú žiadosť subjektu. Takéto riešenie je v súlade s funkciou mechanizmu zamietavého implicitného rozhodnutia, ktorou je umožniť subjektom napadnúť nečinnosť správneho orgánu s cieľom získať jeho odôvodnenú odpoveď. Takýto výklad nemá vplyv na cieľ ochrany práv subjektov sledovaný článkom 253 ES a neumožňuje Komisii nedbať na záväzné lehoty stanovené nariadením č. 1049/2001 a rozhodnutím 2001/937, ktorým sa mení rokovací poriadok Komisie.

(pozri body 56, 59, 60)
Navyše vzhľadom na to, že vymedzenie relevantného trhu slúži na posúdenie, či má predmetný podnik možnosť brániť zachovaniu účinnej hospodárskej súťaže a správať sa v značnom rozsahu nezávisle od správania svojich konkurentov a svojich klientov, nie je možné sa na tieto účely obmedzovať iba na preskúmanie objektívnych vlastností predmetných výrobkov alebo služieb, ale je takisto potrebné zohľadniť podmienky hospodárskej súťaže a štruktúru dopytu a ponuky na trhu.

Ako vyplýva z oznámenia Komisie o definícii relevantného trhu na účely práva hospodárskej súťaže Spoločenstva, „relevantný trh výrobkov pozostáva zo všetkých výrobkov a/alebo služieb, ktoré sú považované za vzájomne zameniteľné alebo nahraditeľné z hľadiska spotrebiteľa, a to na základe ich vlastností, cien a zamýšľaného účelu použitia“. Zastupiteľnosť na strane ponuky je možné taktiež brať do úvahy pri definovaní relevantného trhu v situáciách, kde táto zastupiteľnosť má rovnaké účinky ako zastupiteľnosť na strane dopytu, a to v zmysle bezprostrednosti a účinnosti. Na účely toho je dôležité, aby dodávatelia mohli preorientovať svoju výrobu na dotknuté výrobky a uviesť ich na trh v krátkom časovom horizonte bez toho, aby znášali výrazné dodatočné náklady alebo riziká spojené s malými, ale trvalými zmenami cien.

V tomto ohľade sa Komisia nedopúšťa zjavne nesprávneho posúdenia tým, že dochádza k záveru o existencii osobitného trhu s primárnymi službami zúčtovania a vyrovnania pre cenné papiere emitované podľa nemeckého práva, ktorý sa odlišuje od trhu so sekundárnymi službami, lebo z dôvodu, že jeden podnik má na tomto trhu faktický monopol, a teda predstavuje obchodného partnera, ktorého nemožno pri uvedených primárnych službách obísť, neexistuje zastupiteľnosť ani na strane dopytu, ani na strane ponuky uvedených služieb.

Čiastkový trh, ktorý má špecifické vlastnosti z hľadiska dopytu a ponuky a na ktorom sú ponúkané výrobky alebo služby, ktoré sú nevyhnutné a nezameniteľné na všeobecnejšom trhu, ktorého je súčasťou, musí byť totiž považovaný za odlišný trh výrobkov alebo služieb. V rámci toho stačí, že možno identifikovať potenciálny, ba dokonca hypotetický trh, čo je prípad, keď sú výrobky alebo služby nevyhnutné na výkon danej činnosti a keď po nich existuje skutočný dopyt zo strany podnikov, ktoré chcú vykonávať túto činnosť. Je teda rozhodujúce, aby bolo možné identifikovať dve rozličné výrobné štádiá spojené tým, že výrobok na vstupe je nevyhnutný na dodávanie výrobku na výstupe.

(pozri body 50, 51, 57, 62, 64 — 68, 73)
Okrem toho štátnu pomoc predstavujú úvery poskytnuté štátom alebo organizáciou kontrolovanou štátom určitému podniku, ktoré mu umožňujú využiť výhodnejšie podmienky, ako by dostal na kapitálovom trhu. V tomto ohľade je legitímne, aby si Komisia ako referenčnú úrokovú sadzbu zvolila sadzbu stanovenú na účely hodnotenia schém regionálnej pomoci, ktorá sa pravidelne uverejňuje v úradnom vestníku. Ide o výhodné úrokové sadzby uplatňované na zdravé podniky, ktoré by sa v prípade, že by došlo k oznámeniu spornej schémy, použili na určenie existencie prvkov pomoci.

Pokiaľ ide o rozhodnutie v oblasti štátnej pomoci, Komisia je povinná uviesť v odôvodnení svojho rozhodnutia aspoň okolnosti, za akých sa pomoc poskytla, pokiaľ umožňujú preukázať, že pomoc by mohla mať vplyv na obchod medzi členskými štátmi. Naopak nie je povinná preukázať skutočný účinok už poskytnutej pomoci. Ak by to tak bolo, takáto požiadavka by viedla k zvýhodneniu členských štátov, ktoré poskytujú pomoc v rozpore s povinnosťou oznámenia upravenou článkom 88 ods. 3 ES, na úkor tých, ktoré svoje štátne pomoci oznamujú v štádiu projektu.

(pozri bod 78)
Obmedzenie voľnej úvahy Komisie, ktoré si sama stanovila prijatím usmernení, totiž nie je nezlučiteľné so zachovaním podstatného rozsahu jej voľnej úvahy. Usmernenia obsahujú rôzne flexibilné prvky, ktoré jej umožňujú výkon jej diskrečnej právomoci v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 17, ako ich vyložil Súdny dvor.

Súd prvého stupňa musí v rámci preskúmavania zákonnosti pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva overiť, či Komisia použila svoju voľnú úvahu podľa metódy obsiahnutej v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, a pokiaľ by konštatoval, že sa od nej odklonila, musí overiť, či je tento odklon podložený a z právneho hľadiska dostatočne odôvodnený.

Aj keď Komisia v rámci posúdenia závažnosti porušenia pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva na účely stanovenia východiskovej sumy pokuty podniku nepreukázala, že kartel mal skutočný dopad na trh, nemá to vplyv na kvalifikáciu porušenia ako veľmi závažného, a teda ani na výšku pokuty. V tomto ohľade zo systému Spoločenstva v oblasti sankcií za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, tak ako bol zavedený nariadením č. 17 a vyložený judikatúrou, vyplýva, že kartely si už z dôvodu svojej povahy zasluhujú prísnejšie pokuty. Ich prípadný skutočný dopad na trh, najmä otázka, nakoľko obmedzenie hospodárskej súťaže viedlo k vyššej cene na trhu, než aká by prevládala, pokiaľ by kartel neexistoval, nie je rozhodujúcim kritériom na určenie úrovne pokút.

Navyše z usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO vyplýva, že dohody alebo zosúladené postupy, ktorých predmetom je tak ako v prejednávanej veci predovšetkým určovanie cien a rozdelenie zákazníkov, môžu byť kvalifikované ako veľmi závažné už na základe svojej povahy, a to bez toho, aby bolo nevyhnutné charakterizovať takéto správania konkrétnym dopadom alebo geografickým rozsahom. Tento záver je podporený skutočnosťou, že zatiaľ čo opis závažných porušení výslovne spomína dopad na trh a účinky v rozsiahlych oblastiach spoločného trhu, v opise veľmi závažných porušení naopak nie je nijaká zmienka o požiadavke skutočného dopadu na trh, či spôsobení účinkov v konkrétnej geografickej oblasti.

(pozri body 63 — 65)
Obmedzenie voľnej úvahy Komisie, ktoré si sama stanovila prijatím usmernení, totiž nie je nezlučiteľné so zachovaním podstatného rozsahu jej voľnej úvahy. Usmernenia obsahujú rôzne flexibilné prvky, ktoré jej umožňujú výkon jej diskrečnej právomoci v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 17, ako ich vyložil Súdny dvor.

Súd prvého stupňa musí v rámci preskúmavania zákonnosti pokút uložených za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže Spoločenstva overiť, či Komisia použila svoju voľnú úvahu podľa metódy obsiahnutej v usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, a pokiaľ by konštatoval, že sa od nej odklonila, musí overiť, či je tento odklon podložený a z právneho hľadiska dostatočne odôvodnený.

Komisia môže na účely konštatovania opakovaného porušovania v rámci uplatňovania článku 81 ES zohľadniť porušenia konštatované na základe Zmluvy ESUO. Zakladajúce zmluvy totiž vytvorili jednotný právny poriadok, v rámci ktorého Zmluva AE tvorí a Zmluva UO až do 23. júla 2002 tvorila lex specialis odchyľujúci sa od lex generalis, teda od Zmluvy ES. Navyše zákaz kartelových dohôd je upravený dvoma podobnými ustanoveniami, a to článkom 81 ES a článkom 65 UO, ktoré sa síce nachádzajú v dvoch odlišných zmluvách, ale používajú rovnaké právne pojmy. V usmerneniach k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO napokon nič nenaznačuje, že by výraz „opakované porušovanie toho istého typu tým istým podnikom (podnikmi)“, bolo potrebné chápať v tom zmysle, že Komisia nemôže na účely konštatovania opakovaného porušovania v rámci uplatňovania článku 81 ES zohľadniť porušenia konštatované na základe Zmluvy o ESUO.

(pozri body 55, 57)
Na účely určenia, či má zásah verejných orgánov do základného imania podniku povahu štátnej pomoci, treba posúdiť, či by súkromný investor porovnateľnej veľkosti mohol byť za podobných okolností motivovaný vykonať kapitálový vklad v rovnakej výške, najmä vzhľadom na dostupné informácie a vývoj, ktorý možno predvídať v čase týchto vkladov. Keďže sa musí toto porovnanie správania štátu so správaním súkromného investora vykonať so zohľadnením dostupných informácií a vývoja predvídateľného v čase predmetných finančných vkladov, znamená to, že nie je možné zohľadniť udalosti a informácie zistené po poskytnutí pomoci, avšak Komisii to vôbec nezakazuje zohľadniť skoršie udalosti, ktoré spadajú do kontextu predmetnej pomoci, a ich účinky.

Hoci sa však dostupné informácie môžu vzťahovať na objektívne udalosti a skutočnosti z minulosti, nemožno pripustiť, aby tieto skoršie udalosti a skutočnosti samé osebe tvorili rozhodujúcim spôsobom relevantný referenčný rámec na účely uplatnenia kritéria obozretného súkromného investora. Naopak vzhľadom na potrebu analýzy budúceho vývoja na základe dostupných informácií zohľadnenie udalostí a skutočností z minulosti neumožňuje vylúčenie analýzy neskorších objektívnych udalostí a skutočností v rozsahu, v akom môžu byť rozhodujúce pre túto analýzu budúceho vývoja, a to buď preto, že spôsobujú bezpredmetnosť predchádzajúcich skutočností, alebo preto, že sú rozhodujúce pre budúci vývoj ekonomickej situácie príjemcu a jeho postavenie na trhu. Skoršie udalosti, aj keď sú objektívnymi skutočnosťami, ktoré prinajmenšom sčasti viedli k vzniku neskorších udalostí, tak nemôžu úplne potlačiť význam týchto neskorších udalostí, ak sa ukáže, že tieto neskoršie udalosti mali, ako v prípade reštrukturalizačných opatrení, skutočný vplyv na tento vývoj.

(pozri body 220, 227, 229)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Žaloba na nečinnosť – Právomoc súdu Únie – Príkaz udelený inštitúcii – Neprípustnosť – Návrh na konštatovanie protiprávnej nečinnosti – Prípustnosť (článok 232 druhý odsek ES) (pozri bod 40)

2. Žaloba na nečinnosť – Povinnosť Komisie konať – Primerané lehoty na odpoveď na výzvu konať – Protiprávnosť ustanovení práva Únie – Povinnosť Komisie ich zmeniť – Neexistencia – Povinnosť, ktorá nevyplýva zo žiadneho ustanovenia ani všeobecnej zásady práva Únie (články 211 ES a 232 ES) (pozri body 57, 59, 60, 65 – 67)

3. Žaloba o neplatnosť – Žaloba proti rozhodnutiu, ktorým sa zamietlo späťvzatie alebo zmena skoršieho aktu – Prípustnosť závislá od možnosti napadnúť dotknutý akt (článok 230 ES) (pozri body 79, 86)

Subject of the case

Predmet

Jednak návrh na určenie nečinnosti Komisie, pretože protiprávne nezmenila niektoré ustanovenia nariadenia Komisie (ES) č. 1896/2000 zo 7. septembra 2000 o prvej etape programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice 98/8/ES Európskeho parlamentu a Rady o biocídnych výrobkoch (Ú. v. ES L 228, s. 6; Mim. vyd. 03/030, s. 266) a nariadenia Komisie (ES) č. 2032/2003 zo 4. novembra 2003 o druhej fáze 10‑ročného pracovného programu uvedeného v článku 16 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádzaní biocídnych prípravkov na trh a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1896/2000 (Ú. v. EÚ L 307, s. 1; Mim. vyd. 03/041, s. 92), a návrh na zrušenie listu Komisie z 20. júla 2004, ktorým odmietla vyhovieť žiadostiam žalobcov, a jednak návrh na náhradu škody, ktorú žalobcovia utrpeli v dôsledku nekonania Komisie, a návrh na náhradu škody vzniknutej v dôsledku listu Komisie z 20. júla 2004

Výrok

Výrok

1. Žaloby sa zamietajú.

2. Spoločnosti Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc a Troy Chemical Co. BV znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej komisie .
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)

z 10. mája 2007

Vec T‑255/04

Monique Negenman

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Verejná služba – Úradníci – Materská dovolenka – Nemocenská dovolenka – Predpokladaný dátum pôrodu – Začiatok materskej dovolenky“

Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je jednak návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie, ktorým sa určujú dátumy, kedy začína a kedy sa končí materská dovolenka na základe článku 58 Služobného poriadku úradníkov Európskych spoločenstiev, a jednak návrh na náhradu škody

Rozhodnutie: Rozhodnutie Komisie z 23. októbra 2003, ktorým sa určujú dátumy, kedy začína a kedy sa končí materská dovolenka žalobkyne, sa zrušuje. V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta. Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Materská dovolenka – Doba – Začiatok

(Služobný poriadok úradníkov, články 58 a 59)

Služobný poriadok jasne a jednoznačne stanovil systém výpočtu materskej dovolenky, ktorým sa v súlade so zásadou právnej istoty má vopred a s určitosťou určiť začiatok tejto dovolenky, aby tehotná žena mohla poznať svoje administratívne postavenie pred nástupom na materskú dovolenku. V rámci tohto systému menovací orgán nemá nijaký priestor na voľnú úvahu, pokiaľ ide o stanovenie dátumu začiatku a konca materskej dovolenky. Na určenie dátumu návratu úradníčky do práce musí vziať do úvahy skutočný dátum pôrodu, ale na určenie začiatku jej materskej dovolenky musí vziať do úvahy iba predpokladaný dátum pôrodu doložený lekárskym potvrdením a v žiadnom prípade ho nesmie určiť a posteriori na základe skutočného dátumu pôrodu. Preto pokiaľ skutočný dátum pôrodu predchádza predpokladaný dátum pôrodu, treba považovať začiatok materskej dovolenky za nezmenený a dotknutá úradníčka má po pôrode nárok na dodatok dovolenky potrebnej na zabezpečenie minimálnej doby materskej dovolenky stanovenej služobným poriadkom, teda materskej dovolenky trvajúcej celkovo šestnásť týždňov.

Tento záver nemožno spochybniť ani v prípade, keď tehotná žena je už pred začiatkom materskej dovolenky práceneschopná z dôvodov spojených s jej tehotenstvom, pretože článok 58 služobného poriadku v tejto súvislosti nerobí nijaký rozdiel. Metóda uplatnenia uvedeného ustanovenia, pri ktorej by bol začiatok materskej dovolenky stanovený a posteriori podľa skutočného dátumu pôrodu, pričom by dni nemocenskej dovolenky poskytnuté v priebehu šesťtýždňového obdobia pred týmto okamihom boli premenené na dni materskej dovolenky, by porušovala články 58 a 59 služobného poriadku. Tehotenstvo totiž nemožno považovať za chorobu a nijaké ustanovenie služobného poriadku nemožno vykladať tak, že umožňuje vzájomnú premenu týchto druhov dovoleniek, ktoré majú odlišné účely, a teda majú rozdielnu povahu. Takáto metóda by okrem toho viedla k diskriminácii medzi tehotnými ženami, ktorých tehotenstvo prebieha bezproblémovo a nemusia čerpať nemocenskú dovolenku, a ženami, ktoré sú nútené čerpať nemocenskú pred ich materskou dovolenkou, pretože sú práceneschopné.

(pozri body 50 – 56 a 58 – 61)
House of Donuts International

Predmetná ochranná známka Spoločenstva:
66

Po tretie táto selektívna výhoda bola poskytnutá bez protihodnoty. Na jednej strane francúzska vláda sa vzdala splatnej pohľadávky, aj keď obidvaja podnikatelia mali prostriedky na úhradu pôvodne stanovenej sumy poplatkov, ktoré pre týchto podnikateľov predstavujú bežnú záťaž a legitímnu cenu zodpovedajúcu trhovej hodnote licencií; späťvzatie ich prihlášok by v prípade zachovania tejto sumy bolo čisto hypotetické. Na druhej strane štát poskytol Orange a SFR časovú výhodu, pričom je potrebné uviesť, že ak by bol poplatok pôvodne taký, ktorý by vyplýval zo zmeny, prihlásili by sa aj ďalší uchádzači. Pritom získanie licencií rok a pol pred Bouygues Télécom umožnilo Orange a SFR zvoliť si najpriaznivejšie frekvenčné bloky, prednostne si kúpiť najlepšie miesta, tešiť sa povesti inovátora v neprospech Bouygues Télécom a získať podiely na trhu bez toho, aby čelili skutočnej hospodárskej súťaži. Skutočnosť, že všetci podnikatelia sa oneskorili so spustením UMTS, nemá na tieto zistenia vplyv. Navyše francúzske orgány poskytli spoločnostiam Orange a SFR v listoch z 22. februára 2001 záruku, že im bude udelená licencia a budú poskytnuté priaznivejšie podmienky dodatočnej výzvy na podávanie žiadostí o účasť bez toho, aby sa vyžadovalo podanie novej prihlášky.
252

Z toho vyplýva, že pri zaradení parakvátu do prílohy I smernice 91/414 ešte nebolo konkrétne stanovené, že parakvát nemal neprípustný dopad na zdravie embryí vtákov, lebo iba prípadné opatrenia, ktoré by mali prijať členské štáty, sú spôsobilé urobiť toto riziko prijateľným. Výhrada týkajúca sa porušenia požiadaviek bodu C 2.5.2.1 prílohy VI Komisiou musí byť preto prijatá. Rovnako to platí pre výhradu týkajúcu sa nedostatočného dôkazného charakteru zložky na umožnenie zaradenia parakvátu do prílohy I smernice 91/414 pri dodržaní požiadaviek článku 5 ods. 1 písm. b) rovnakej smernice, pokiaľ ide o zdravie vtákov. Nakoniec z uvedeného rovnako vyplýva, že výhrada týkajúca sa prenechania členským štátom preskúmania rizík pre embryá vtákov a riadenia týchto rizík v rozpore s článkom 5 smernice 91/414 musí byť tiež prijatá.
39

Námietkové oddelenie namiesto toho, aby sa obmedzilo na vloženie štandardného odseku do svojho listu z 29. augusta 2001, malo teda formálne žalobcu žiadať o odstránenie nedostatku prekladu po tom, čo by konštatovalo tento nedostatok, alebo mu poskytnúť lehotu na napravenie tohto nedostatku po tom, čo by na to upozornil Leggett & Platt.
43

Žalobkyňa sa domnieva, že záver odvolacieho senátu je v rozpore so znením a s účelom článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94, keďže toto ustanovenie odkazuje na skoršie ochranné známky v zmysle odseku 2 tohto článku, a teda najmä na všeobecne známe ochranné známky uvedené v článku 8 ods. 2 písm. c) tohto nariadenia. Domnieva sa, že ak by článok 8 ods. 5 odkazoval výlučne na zapísané ochranné známky, potom by v odseku 5 tohto článku bol uvedený iba odsek 2 písm. a) a b).
72

Ďalej, ak by aj Komisia vyhovela žiadosti žalobkyne, potom by šesť mesiacov bolo takisto nedostatočných na preskúmanie, hoci stručné, a na rozhodnutie o financovaní viac ako 700 dotknutých nemeckých verejných nemocníc, a to o to viac, že vykonanie opatrení na objasnenie skutkového stavu veci bolo pre právne posúdenie sťažnosti nevyhnutné.
Anheuser-Busch, Inc.

Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva:
ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (piata komora)

z 30. januára 2008

Vec T‑85/04

Guido Strack

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Verejná služba – Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe – Hodnotené obdobie 2001/2002 – Riadny priebeh hodnotenia“

Predmet: Žaloba, ktorej predmetom je návrh na zrušenie hodnotenia za obdobie 2001/2002 v časti, v ktorej sa týka žalobcu, a rozhodnutia, ktorým sa prijíma správa o služobnom postupe žalobcu za toto hodnotené obdobie

Rozhodnutie: Rozhodnutie, ktorým sa prijíma správa o služobnom postupe G. Stracka za hodnotené obdobie 2001/2002, sa zrušuje. Komisia je povinná nahradiť trovy konania.

Abstrakt

Úradníci – Hodnotenie – Interný predpis inštitúcie – Právne účinky – Limity – Rešpektovanie hierarchie právnych noriem

(Služobný poriadok úradníkov, článok 43)

Menovaciemu orgánu v zásade nič nebráni, aby v internom rozhodnutí všeobecnej povahy stanovil pravidlá výkonu diskrečnej právomoci, ktorá mu bola zverená služobným poriadkom. Možnosť použiť také interné predpisy však podlieha určitým obmedzeniam, najmä povinnosti rešpektovať zásadu hierarchie právnych noriem.

Interný predpis je právnou normou nižšej právnej sily ako služobný poriadok alebo predpisy prijaté na jeho vykonanie. V dôsledku toho interné predpisy prijaté inštitúciami Spoločenstva v oblasti hodnotenia nemôžu platne vymedziť pravidlá, ktoré sa odchyľujú od ustanovení služobného poriadku alebo všeobecných vykonávacích ustanovení k článku 43 služobného poriadku prijatých tými istými inštitúciami.

Keďže všeobecné vykonávacie predpisy platné pre Komisiu stanovili v určitých situáciách, akými sú zmena pridelených úloh alebo zmena nadriadeného, povinnosť vypracovať čiastočné hodnotiace správy a vykonať váženie pridelených známok, nemôže táto inštitúcia stanoviť v internom predpise týkajúcom sa hodnotenia zamestnancov počas prechodného obdobia zodpovedajúceho zmene systému hodnotenia, aby hodnotiacu správu vypracoval nadriadený vo funkcii na konci hodnoteného obdobia iba za pomoci konzultácie s predchádzajúcimi nadriadenými.

(pozri body 38 – 42)

Odkaz: Súdny dvor, 1. decembra 1983, Blomefield/Komisia, 190/82, Zb. s. 3981, bod 1; Súd prvého stupňa, 5. októbra 1995, Alexopoulou/Komisia, T‑17/95, Zb. VS s. I‑A‑227, II‑683, bod 23; Súd prvého stupňa, 2. júla 1998, Ouzounoff Popoff/Komisia, T‑236/97, Zb. VS s. I‑A‑311, II‑905, bod 44; Súd prvého stupňa, 8. decembra 2005, Merladet/Komisia, T‑198/04, Zb. VS s. I‑A‑403, II‑1833, body 38, 40, 41 a 43