ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
40

Okrem toho zo smernice vyplýva, že prevádzkovatelia majú k dispozícii lehotu štyri mesiace, aby zabezpečili odovzdanie kvót zodpovedajúcich uplynulému roku, čo predstavuje primeranú lehotu na to, aby splnili svoju povinnosť vrátenia. Zo zvyšku dôvodovej správy smernice vyplýva, že Rada predĺžila lehotu pôvodne stanovenú podnikom, pretože návrh Komisie uvádzal konečný dátum 31. marca. Na druhej strane konečný dátum 30. apríla je neskorší ako dátum, do ktorého sú členské štáty povinné prideliť prevádzkovateľom časť ich kvót na prebiehajúci rok, a to 28. februára, pričom treba pripomenúť, že uvedené kvóty sa vo výške 95 % udeľovali počas obdobia od roku 2005 do roku 2008 zadarmo. Nakoniec, ako sa uvádza v bodoch 22 a 27 tohto rozsudku, vzhľadom na logiku presnej evidencie kvót na úrovni Únie, ktorá podmieňuje riadne fungovanie systému zavedeného smernicou, sa nezdá, že by pokuta 40 eur za tonu ekvivalentu oxidu uhličitého neodovzdaného do 30. apríla (hodnota zodpovedajúca dvojnásobku odhadovanej ceny tejto tony na budúcom trhu s kvótami) spôsobovala ťažkosti neúmerné výhodám, ktoré inak prináša s cieľom, aby Únia dodržala svoje záväzky vyplývajúce z Kjótskeho protokolu.
6

Článok 5 smernice 91/414 stanovuje: „1. Vzhľadom na súčasné vedecké a technické poznatky bude účinná látka zaradená do prílohy I na počiatočnú dobu neprevyšujúcu 10 rokov, ak sa dá očakávať, že prípravky na ochranu rastlín obsahujúce účinnú látku budú spĺňať nasledujúce podmienky: a) ich rezíduá spôsobené aplikáciou podľa správnej odbornej praxe ochrany rastlín nebudú mať žiadne škodlivé účinky na zdravie ľudí alebo zvierat alebo na spodnú vodu a ani žiadny neprijateľný vplyv na životné prostredie, a dané rezíduá – pokiaľ sú toxikologicky alebo ekologicky významné – sa dajú stanoviť všeobecne používanými metódami; b) ich používanie v súlade so správnou odbornou praxou ochrany rastlín nemá žiadne škodlivé účinky na zdravie ľudí alebo zvierat a ani žiadny neprijateľný vplyv na životné prostredie, ako je uvedené v článku 4 ods. 1 písm. b) iv) a v). 2. Pri zaraďovaní účinnej látky do prílohy I sa bude prihliadať najmä na: a) kde je to dôležité, prijateľný denný príjem (ADI) pre človeka; b) v prípade potreby prijateľná hladina expozície pracovníka [používateľa – neoficiálny preklad]; c) kde je to dôležité, odhad rozpadu a rozšírenia v životnom prostredí, ako aj jej vplyvu na necielené druhy. 3. Pre prvé zaradenie účinnej látky, ktorá ešte nebola na trhu dva roky po oznámení tejto smernice[,] sa požiadavky budú považovať za splnené vtedy, ak sa to preukáže aspoň na jednom prípravku, ktorý obsahuje danú účinnú látku. 4. Zaradenie účinnej látky do prílohy I môže byť podmienené takými požiadavkami, ako sú: — minimálny stupeň čistoty účinnej látky, — druh a maximálny obsah určitých nečistôt, — obmedzenia vyplývajúce z vyhodnotenia informácií uvedených v článku 6, berúc pritom do úvahy dané podmienky týkajúce sa poľnohospodárstva, zdravia rastlín a životného prostredia (vrátane klimatických podmienok), — druh prípravku, — spôsob používania. 5. Na požiadanie môže byť zaradenie určitej látky do prílohy I obnovené jedenkrát alebo viackrát na dobu nepresahujúcu 10 rokov; takéto obnovenie sa môže preskúmať kedykoľvek, pokiaľ existujú náznaky, že kritériá uvedené v odsekoch 1 a 2 sa už neplnia. Obnovenie sa udelí na dobu nevyhnutnú na ukončenie preskúmania, pokiaľ žiadosť o takéto obnovenie bola podaná v dostatočnom časovom predstihu a v každom prípade najmenej dva roky pred uplynutím platnosti a bude udelené na dobu nevyhnutnú na poskytnutie informácií požadovaných v súlade s článkom 6 ods. 4.“
21

Tento súd sa však pýta, či všeobecný kontext, ktorý sa okrem zmluvy o vklade z roku 1996 vyznačuje aj sporom o dosahu tejto zmluvy, ku ktorému došlo neskôr z dôvodu technologického vývoja, a rozhodnutím súdu vydaným v uvedenom spore, nemôže odôvodňovať nevyhlásenie verejného obstarávania. Na jednej strane by totiž prevod práv na tretiu osobu, ktoré boli prevedené na Telenet uvedenou zmluvou, nevyhnutne vyvolal nové spory a právnu neistotu. Na druhej strane nevyriešenie sporu so spoločnosťou Telenet by malo za následok, že združenia obcí by nemohli poskytovať kompletné televízne služby počas dlhého obdobia, čo by nielen spôsobilo veľkú ekonomickú škodu, keďže samotná Belgacom by mohla obsadiť trh, ale navyše by to mohlo poškodiť spotrebiteľov.
41

Keby sa prijalo kritérium navrhnuté Všeobecným súdom, mohlo by to okrem iného viesť k situácii, v ktorej by si hospodárske subjekty neoprávnene privlastnili niektoré označenia, čo by mohlo viesť k narušeniu hospodárskej súťaže.
8

Článok 15 ods. 1 písm. c) a článok 15 ods. 3 tohto nariadenia znie: „1. Vo veciach týkajúcich sa zmluvy uzavretej spotrebiteľom na účely, ktoré nie je možné považovať za súčasť jeho podnikania alebo povolania, sa právomoc určí podľa tohto oddielu, pričom nie sú dotknuté ustanovenia článku 4 a článku 5 bod 5, ak ide: … c) vo všetkých ostatných prípadoch o zmluvu uzavretú s účastníkom, ktorý obchoduje alebo podniká v členskom štáte bydliska spotrebiteľa alebo akýmkoľvek spôsobom smeruje takéto činnosti do tohto členského štátu alebo do viacerých štátov vrátane tohto členského štátu, a zmluva spadá do rozsahu týchto činností. … 3. Tento oddiel sa neuplatní na prepravné zmluvy s výnimkou tých, ktorých predmetom je zabezpečenie dopravy a ubytovania za jednu cenu.“
31

Uvedená vláda dodáva, že pokiaľ by sa dospelo k záveru, že protihodnotu tvorí cena dodaného tovaru znížená o DPH, bol by dodávateľ zvýhodnený oproti jeho konkurentom, čo by bolo v rozpore so zásadou neutrality DPH a mohlo by napomáhať takým nezrovnalostiam, ako sú tie, ktorých sa dopustili dodávatelia dotknutí vo veci samej.
75

Z toho vyplýva, že dotknutej osobe treba priznať postavenie utečenca v súlade s článkom 13 smernice, ak je preukázané, že po návrate do svojej krajiny pôvodu by ho jeho homosexualita vystavila skutočnému nebezpečenstvu prenasledovania v zmysle článku 9 ods. 1 smernice. Skutočnosť, že tomuto nebezpečenstvu by sa mohol vyhnúť tým, že by sa zdržiaval prejavov svojej sexuálnej orientácie vo väčšom rozsahu než heterosexuálna osoba, netreba v tejto súvislosti zohľadňovať.
29

Vnútroštátny súd v tejto súvislosti tvrdí, že ako to vyplýva z dôvodovej správy k AEntG z roku 2007, ktorý prebral smernicu 96/71 do vnútroštátneho nemeckého práva, vnútroštátny zákonodarca mal v úmysle, aby boli jednotným spôsobom vykladané „vnútorné situácie a situácie, ktorých rozsah patrí do práva Únie, najmä ak ide o cezhraničné dočasné vyslanie pracovníkov“.
12

Podľa § 41 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia museli cudzinci, aby smeli pricestovať do Holandska, mať platný cestovný pas obsahujúci platné povolenie na prechodný pobyt, ak sa plánovali zdržať v Holandsku dlhšie ako tri mesiace. Cieľom požiadavky mať také povolenie bolo najmä to, aby sa zamedzilo nelegálnemu vstupu a pobytu.
(37)

keďže spracovanie osobných údajov na účely žurnalistiky alebo na účely literárneho alebo umeleckého stvárnenia, najmä v audiovizuálnej oblasti, by malo oprávňovať k výnimkám z požiadaviek vyplývajúcich z určitých nariadení tejto smernice do tej miery, ako je to nutné pre zladenie základných práv jednotlivcov so slobodou informácií…
57

V dôsledku toho treba na tretiu otázku odpovedať tak, že článok 10a písm. b) smernice 85/337 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej judikatúre, ktorá neuznáva porušenie práva v zmysle tohto článku, ak sa preukáže, že za okolností veci samej je možné, že napadnuté rozhodnutie by bez procesnej vady, ktorú uplatňuje navrhovateľ, nebolo odlišné. To však platí len pod podmienkou, že súd alebo orgán, na ktorý bol podaný opravný prostriedok, v tejto súvislosti neuloží dôkazné bremeno navrhovateľovi a že prípadne rozhodne na základe dôkazov predložených stavebníkom alebo príslušnými orgánmi, a všeobecnejšie podľa dokumentov doložených do spisu, ktorý mu bol predložený, pričom zohľadní predovšetkým stupeň závažnosti uplatňovanej vady a v tomto kontexte preverí najmä to, či uvedená vada odňala dotknutej verejnosti jednu zo záruk zavedených v súlade s cieľmi smernice 85/337, ktoré spočívajú v zabezpečení prístupu k informáciám a v účasti na rozhodovacom procese.
16

Pokiaľ ide o prejednávanú vec, Corte dei Conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana, sa domnieva, že článok 21g zákona č. 241/1990, tak ako ho vykladá vnútroštátna judikatúra, je v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora v oblasti odôvodňovania správnych aktov. Ak by mal tento článok 21g uplatniť tak, ako sa vykladá, odklonil by sa od judikatúry Súdneho dvora týkajúcej sa povinnosti odôvodnenia, hoci by mal vzhľadom na článok 1 zákona č. 241/1990 povinnosť uplatniť judikatúru Súdneho dvora.
21

Nejvyšší správní soud uvádza, že ak by daňovníkovi nebolo také právo priznané, viedlo by to k zúženiu jeho procesných práv vo vzťahu k procesným právam, ktoré mu zaručuje české právo v rámci vnútroštátneho daňového konania. Tento vnútroštátny súd odkazuje na dva svoje rozsudky z 30. januára 2008 a 26. marca 2009. V prvom z rozsudkov rozhodol, že pokiaľ ide o výsluch svedka, „zaručenie reálnej možnosti účasti [daňovníka] na [tomto] výsluchu je jedným z kľúčových kritérií posudzovania zákonnosti vykonávania takého dôkazu a treba prísne zabrániť akémukoľvek jeho obchádzaniu“. V druhom rozsudku týkajúcom sa daňového konania v Českej republike zahrnujúceho využitie pomoci iného členského štátu podľa smernice 77/799 a výsluchu svedka v tomto inom členskom štáte uvedený súd usúdil, že česká daňová správa by bola oprávnená použiť ako dôkaz informácie vyplývajúce z výsluchu svedka a získané v súlade s právom dožiadaného štátu iba v prípade, že by správny orgán dožiadaného štátu odmietol na základe vlastných právnych prepisov účasť českého daňovníka na výsluchu.
3

Odôvodnenia 6, 7, 16, 20 a 30 smernice 2001/24 uvádzajú: „(6) Správne alebo súdne orgány domovského členského štátu musia mať výhradnú právomoc rozhodovať o reorganizačných opatreniach ustanovených v zákonoch toho členského štátu a o postupoch platných v ňom a právomoc vykonať ich. Z dôvodu náročnosti harmonizácie zákonov a postupov členských štátov je potrebné zaviesť v členských štátoch vzájomné uznávanie nimi prijatých opatrení na obnovenie prosperity úverových inštitúcií, na činnosť ktorých dali oprávnenie. (7) Je dôležité zaručiť, aby reorganizačné opatrenia prijaté správnymi alebo súdnymi orgánmi domovského členského štátu a opatrenia prijaté osobami alebo inštitúciami menovanými týmito orgánmi na výkon týchto reorganizačných opatrení, vrátane opatrení spojených s možnosťou zastavenia platieb, zastavenia donucovacích opatrení alebo zníženia pohľadávok a všetkých ďalších opatrení, ktoré by sa mohli dotknúť jestvujúcich práv tretích osôb, boli platné vo všetkých členských štátoch. … (16) Rovnaký prístup k veriteľom vyžaduje, aby úverová inštitúcia bola zlikvidovaná podľa princípov jednoty a univerzálnosti, čo vyžaduje, aby správne alebo súdne orgány domovského členského štátu mali výhradnú jurisdikciu, aby ich rozhodnutia boli uznávané a aby bez akejkoľvek formálnosti bolo možné dosiahnuť vo všetkých ostatných členských štátoch účinky im priradené v zákonoch domovského štátu, s výnimkou ak táto smernica ustanovuje inak. … (20) Poskytovanie informácií známym veriteľom na individuálnom základe je tak dôležité, ako to ich zverejnenie umožňuje, aby mohli [je rovnako dôležité ako ich uverejnenie, aby sa im umožnilo – neoficiálny preklad], ak to je potrebné, prihlásiť svoje pohľadávky alebo podať pripomienky týkajúce sa pohľadávok v stanovenej lehote. To sa má zabezpečiť, bez diskriminácie veriteľov s bydliskom v členskom štáte inom ako domovský členský štát, na základe miesta ich bydliska alebo charakteru ich pohľadávok. Veritelia musia byť pravidelne a vhodným spôsobom informovaní počas celej likvidácie. … (30) Účinky reorganizačných opatrení alebo likvidácie na neuzatvorené súdne spory sa riadia zákonmi členského štátu, v ktorom sa vedie súdny spor, na základe výnimky z uplatňovania lex concursus. Účinky týchto opatrení a konania na jednotlivé opatrenia na vynútenie vyplývajúce z týchto súdnych sporov sa riadia právnymi predpismi domovského členského štátu v súlade so všeobecným pravidlom ustanoveným v tejto smernici.“
30

Vnútroštátny súd sa domnieva, že táto otázka je dôležitá, pretože v rámci náhrady škody sa má prípadne poskytnúť aj náhrada nemajetkovej ujmy spôsobenej osobám oprávneným na jej náhradu po obeti dopravnej nehody, ktorú možno priznať podľa § 13 ods. 2 a 3 platného Občianskeho zákonníka a ktorú treba v širšom ponímaní považovať za škodu na zdraví podľa § 4 ods. 2 písm. a) slovenského zákona o povinnom zmluvnom poistení. To by znamenalo, že náhrada tejto nemajetkovej ujmy by patrila do zodpovednosti, ktorú znáša poisťovateľ v súlade so zmluvou o povinnom zmluvnom poistení.
37

Aj keď je verejný obstarávateľ oprávnený v rámci rokovacieho konania rokovať, je vždy povinný dbať o to, aby boli dodržané požiadavky zákazky, ktorým bola priznaná záväzná povaha. Ak by to tak nebolo, bola by porušená zásada, podľa ktorej verejní obstarávatelia konajú transparentne, a nemohol by sa dosiahnuť cieľ pripomenutý v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
38

Vnútroštátna právna úprava dotknutá vo veci samej, ako je uvedená v bodoch 11 a 12 tohto rozsudku, sa zrejme neodchyľuje od povahy zásad a pravidiel vnútroštátneho dôchodkového systému. Prináleží však vnútroštátnemu súdu overiť, či je to skutočne tak, a to predovšetkým vtedy, ak žalobca predloží závažné dôkazy o opaku, a v prípade, že vnútroštátne ustanovenia umožňujú prevod práv na dôchodok do iného vnútroštátneho systému alebo systému medzinárodnej organizácie, preskúmať, či suma, ktorá sa má previesť do dôchodkového systému Únie, nie je vypočítaná nepriaznivo v porovnaní s vypočítanou sumou, ktorá sa má previesť do týchto iných systémov. Samotná skutočnosť, že použitá metóda výpočtu vedie k tomu, že prevádzaná suma nedosahuje ani polovicu objemu príspevkov zaplatených úradníkom a jeho bývalým zamestnávateľom do vnútroštátneho dôchodkového systému, nepredstavuje takýto dôkaz. Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru okrem toho nevyplýva, že vnútroštátne ustanovenia umožňujú prevod práv na dôchodok do iného vnútroštátneho alebo medzinárodného dôchodkového systému.
73

Vo veci samej sa Komisia domnieva, že v prípade prekročenia primeranej lehoty v rámci žaloby podanej na súd proti rozhodnutiu, ktorým sa ukladá podniku pokuta za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, primeranú nápravu nepredstavuje zníženie uloženej pokuty, ale žaloba o náhradu škody. Subsidiárne sa Komisia domnieva, že ak by mal Súdny dvor rozhodnúť, že došlo k porušeniu zásady primeranej lehoty a že by to malo viesť k zníženiu pokuty, toto zníženie by malo byť symbolické.
(23)

V súlade s vyhlásením Európskej rady by členské štáty mali zakázať predaj, dodávky alebo presun kľúčového zariadenia a technológii do Iránu, ako aj súvisiacu technickú a finančnú pomoc, ktorá by sa mohla použiť v kľúčových odvetviach v ropnom a plynárenskom priemysle. Okrem toho by členské štáty mali zakázať akékoľvek nové investície do týchto odvetví v Iráne.
33

Prejednávaná vec sa líši od veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 19. júla 2012, Alliance One International a Standard Commercial Tobacco/Komisia a Komisia/Alliance One International a i. (C‑628/10 P a C‑14/11 P). V tejto súvislosti stačí len uviesť, že v rozsudku vydanom na prvom stupni Všeobecný súd konštatoval, že nijaký z doplňujúcich dôkazov uvedených v spornom rozhodnutí nemohol potvrdiť domnienku skutočného výkonu rozhodujúceho vplyvu materskej spoločnosti na jej dcérsku spoločnosť (rozsudok Alliance One International a Standard Commercial Tobacco/Komisia a Komisia/Alliance One International a i., už citovaný, bod 54).
29

V tomto ohľade treba takisto konštatovať, že ak by normotvorca Európskej únie zamýšľal vyhradiť poskytnutie oslobodení od dane, ktoré sú upravené v článku 132 ods. 1 písm. i) smernice o DPH, určitým subjektom, ktoré nie sú zamerané na vytváranie zisku alebo nemajú komerčný charakter, uviedol by to výslovným spôsobom, ako to vyplýva z písmen l), m) a q) tohto ustanovenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Kingscrest Associates a Montecello, už citovaný, bod 37).
15

Článok 20 ods. 1 rozhodnutia 2010/413 stanovuje zmrazenie finančných prostriedkov viacerých kategórií osôb a subjektov. Písm. a) tohto článku 20 ods. 1 sa týka osôb a subjektov, ktorí boli označení Bezpečnostnou radou, ako sú uvedené v prílohe I rozhodnutia. Písmeno b) uvedeného článku 20 ods. 1 sa týka najmä „osôb a subjektov, na ktoré sa nevzťahuje príloha I, ktoré sú zapojené do činností Iránu v jadrovej oblasti citlivých z hľadiska šírenia jadrových zbraní alebo do vývoja nosičov jadrových zbraní alebo sú s týmito činnosťami a vývojom priamo spojené, alebo ich podporujú, a to aj prostredníctvom zapojenia do obstarávania zakázaných položiek, tovaru, zariadení, materiálu a technológie, alebo osôb alebo subjektov, ktoré konajú v ich mene alebo podľa ich pokynov, alebo subjektov, ktoré vlastnia alebo kontrolujú, a to aj nezákonnými prostriedkami…, ako sa uvádzajú v prílohe II“.
9

Rada na úvod uviedla, že uverejnenie správ by narušilo záujmy Únie, pričom by to ohrozilo jej medzinárodné vzťahy a vzťahy jej členských štátov s týmto regiónom Európy, ako aj verejnú bezpečnosť, najmä bezpečnosť a fyzickú integritu pozorovateľov, svedkov a iných zdrojov informácií, ktorých identita a nimi vykonané posúdenia by sa sprístupnením dotknutých správ odhalili.
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Dixons Retail plc (ďalej len „Dixons“) a úradom Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (ďalej len „Commissioners“), ktorý sa týkal toho, že Commissioners zamietol žiadosť o vrátenie dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“), ktorú podala Dixons, priznanej a zaplatenej touto spoločnosťou z plnení uskutočnených v období od 13. novembra 2005 do 30. novembra 2008.
28

Kým posúdenie zlučiteľnosti opatrení pomoci so spoločným trhom patrí do výlučnej právomoci Komisie, ktorej konanie podlieha preskúmaniu vykonávanému súdmi Únie, vnútroštátne súdy až do konečného rozhodnutia Komisie ochraňujú práva osôb podliehajúcich ich právomoci pred prípadným porušením zákazu uvedeného v článku 108 ods. 3 ZFEÚ štátnymi orgánmi (pozri v tomto zmysle rozsudky van Calster a i., už citovaný, bod 75, ako aj Transalpine Ölleitung in Österreich, už citovaný, bod 38).
52

Vzhľadom na predchádzajúce je vhodné na štvrtú otázku odpovedať, že za okolností, o aké ide v spore vo veci vo veci samej, právo Únie nebráni tomu, aby bola koncesia na službu vo verejnom záujme týkajúcu sa diela udelená bez zadávacieho konania, pokiaľ toto udelenie zodpovedá zásade transparentnosti, ktorej dodržanie bez toho, aby to nevyhnutne znamenalo povinnosť pristúpiť k zadávaciemu konaniu, musí umožniť podniku nachádzajúcemu sa na území iného členského štátu, ako je členský štát, do pôsobnosti ktorého patrí zadávateľ, prístup k primeraným informáciám o tejto koncesii pred jej udelením tak, aby mal tento podnik možnosť prejaviť svoj záujem o získanie uvedenej koncesie, pokiaľ by si to želal, pričom takéto preverenie prináleží vnútroštátnemu súdu.
16

Italia Zuccheri/Co.Pro.B. podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Consiglio di Stato, ktorá rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky: „1. Majú sa články 3 a 4 [základného nariadenia] a článok 4 [vykonávacieho nariadenia] vykladať tak, že výraz ‚výrobné zariadenia‘ nezahŕňa zariadenia používané cukrovarníckymi podnikmi na skladovanie cukru, na jeho balenie do priameho obalu alebo do vonkajšieho obalu na účely jeho uvádzania na trh, a preto v prípade zariadení, akými sú silá, je potrebné v každom konkrétnom prípade preskúmať, či sú tieto zariadenia súčasťou ‚výrobnej linky‘ alebo či súvisia s inými činnosťami odlišnými od výroby? 2. Má sa najmä článok 4 [vykonávacieho nariadenia] vykladať v tom zmysle, že v súlade so znením a s cieľmi [základného nariadenia] a [vykonávacieho nariadenia] a najmä jeho odôvodnenia 4 zariadenia ako silá, ktoré cukrovarnícke podniky používajú na skladovanie cukru, na jeho balenie do priameho obalu alebo do vonkajšieho obalu výlučne na účely jeho uvádzania na trh, ktoré nesúvisí s výrobným procesom, patria k zariadeniam, ktoré sú uvedené v písmene c) tohto článku, a nie k zariadeniam uvedeným v písmenách a) a b) tohto článku? 3. Subsidiárne, je článok 4 [vykonávacieho nariadenia] s ohľadom na články 3 a 4 [základného nariadenia] a na normy vyššej právnej sily a zásady primárneho práva Európskej únie neplatný, ak sa vykladá v tom zmysle, že medzi zariadenia uvedené v odseku 1 písm. a) a b) sú zahrnuté aj zariadenia, ktoré používajú cukrovarnícke podniky na skladovanie cukru, na jeho balenie do priameho obalu alebo do vonkajšieho obalu na účely jeho uvádzania na trh, keďže je zrejmé, že cieľom sledovaným [základným nariadením] je zrušiť výrobu cukrovarníckeho podniku, a nie ohroziť jeho možnosť podnikať výlučne v oblasti uvádzania cukru, ktorý bol vyrobený v rámci príslušných výrobných kvót v iných zariadeniach alebo podnikoch, na trh? 4. Ďalej subsidiárne, sú články 3 a 4 [základného nariadenia] a článok 4 [vykonávacieho nariadenia] vzhľadom na normy vyššej právnej sily a na zásady primárneho práva Európskej únie v každom prípade platné, keď sa vykladajú tak, že pojem ‚výrobné zariadenia‘ alebo zariadenia, ktoré ‚priamo súvisia s výrobou‘, zahŕňa zariadenia používané cukrovarníckymi podnikmi na skladovanie cukru, jeho balenie do priameho obalu alebo do vonkajšieho obalu na účely jeho uvádzania na trh?“
2

Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation (ďalej len „Test Claimants“) a na druhej strane Commissioners of Inland Revenue (ďalej len „Commissioners“) a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, týkajúceho sa opravných prostriedkov v oblasti vrátenia plnenia bez právneho dôvodu, ktoré sú dostupné daňovníkom vo vzťahu k daniam vyhláseným za nezlučiteľné so slobodou usadiť sa a s voľným pohybom kapitálu.
21

Komisia Všeobecnému súdu vytýka, že vzal do úvahy ex offo dôvod založený na porušení článku 87 ods. 1 ES, resp. že prekvalifikoval samotný predmet žaloby. Domnieva sa totiž, že skutočnou príčinou, ktorá viedla k zrušeniu sporného rozhodnutia, je to, že sporné oslobodenia podľa Všeobecného súdu nepodliehali pravidlám kontroly štátnej pomoci, keďže neboli pripísateľné dotknutým členským štátom, ale Únii. Tento dôvod však neuplatňoval žiadny zo žalobcov v konaní na prvom stupni, pričom do diskusie bol zaradený na základe otázky Všeobecného súdu položenej účastníkom konania 20. júla 2011, takže tento dôvod nemohol byť vzatý do úvahy ex offo. Všeobecný súd sa následne v napadnutom rozsudku usiloval o to, aby tento dôvod korešpondoval s dôvodmi, ktoré uviedli účastníci konania, založenými na porušení zásad právnej istoty a prezumpcie zákonnosti aktov Únie.
28

Hark tvrdí, že toto koleno je časťou určenou výlučne na prepojenie kachlí s komínom, a spresňuje, že v prípade neexistencie takého prepojenia by nedochádzalo k nasávaniu vzduchu umožňujúceho odvádzanie spalín z kachlí do komína. V takom prípade by z dôvodu pretrvania spalín v ohnisku nasledovalo uhasenie ohňa krátko po jeho založení. Za týchto podmienok by pri otvorení dvierok kachlí hrozilo výbušné zapálenie plynov, ktoré neboli v kachliach spálené. V dôsledku toho sa táto spoločnosť domnieva, že uvedené koleno je potrebné na fungovanie kachlí, a preto by malo byť zaradené do položky 7321 KN ako časť a súčasť kachlí.
46

V tejto súvislosti má osobitnú dôležitosť okolnosť, že belgický zákazník vrátil spoločnosti Shell nevyhovujúcu naftu ULSD, aby mu bola poskytnutá náhrada, a to v súlade s kúpnou zmluvou. Na základe tohto konania sa nemožno domnievať, že by uvedený zákazník chcel túto dodávku zneškodniť alebo zhodnotiť, a teda sa jej „nezbavil“ v zmysle článku 1 ods. 1 písm. a) smernice 2006/12. Navyše treba dodať, že za takých okolností, ako vo veciach samých, existuje len malá pravdepodobnosť, že by sa držiteľ zbavil dodávky spôsobom, ktorý by mohol spôsobiť ujmu životnému prostrediu. To platí tým viac, ak tak ako v tejto veci, predmetná látka alebo predmet má nezanedbateľnú trhovú hodnotu.