ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Po doručení pripomienok španielskych orgánov a ostatných zainteresovaných strán prijala Komisia 19. júna 2013 rozhodnutie 2014/489/EÚ o štátnej pomoci SA. 28599 [(C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnutej Španielskym kráľovstvom na rozvoj digitálneho terestriálneho televízneho vysielania vo vzdialených a menej urbanizovaných oblastiach (okrem autonómneho spoločenstva Kastília‑La Mancha) (Ú. v. EÚ L 217, s. 52, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktorého výrok znie: „Článok 1 Štátna pomoc, ktorú [Španielske kráľovstvo] neoprávnene poskytlo prevádzkovateľom terestriálnej televíznej platformy na rozvoj, údržbu a prevádzku digitálnej terestriálnej televíznej siete v oblasti II v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ, je nezlučiteľná s vnútorným trhom s výnimkou pomoci, ktorá bola poskytnutá v súlade s kritériom technologickej neutrality. Článok 2 Individuálna pomoc poskytnutá v rámci schémy uvedenej v článku 1 nepredstavuje pomoc, ak v čase poskytnutia spĺňala podmienky stanovené nariadením prijatým podľa článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 994/98 uplatniteľným v čase poskytnutia pomoci. Článok 3 1. [Španielske kráľovstvo] získa späť nezlučiteľnú pomoc poskytnutú v rámci schémy uvedenej v článku 1 od prevádzkovateľov digitálneho terestriálneho televízneho vysielania bez ohľadu na to, či získali pomoc priamo alebo nepriamo. 2. Suma, ktorá sa má vrátiť, zahŕňa úroky plynúce od času, keď sa poskytla príjemcom, do dátumu jej vrátenia. 3. Úroky sa vypočítajú na zostavenom základe podľa kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004. 4. [Španielske kráľovstvo] zruší ku dňu oznámenia tohto rozhodnutia všetky zostávajúce platby týkajúce sa pomoci v rámci schémy uvedenej v článku 1. Článok 4 1. Vrátenie pomoci poskytnutej v rámci schémy uvedenej v článku 1 je okamžité a účinné. 2. [Španielske kráľovstvo] zaistí vykonanie tohto rozhodnutia do štyroch mesiacov od dátumu oznámenia rozhodnutia. 3. [Španielske kráľovstvo] predloží Komisii v priebehu dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia tieto informácie: a) zoznam príjemcov, ktorí získali pomoc v rámci schémy uvedenej v článku 1, a celkovú sumu pomoci, ktorú každý z nich získal v rámci tejto schémy, a to v kategóriách uvedených v časti 6.2 vyššie; b) celkovú sumu (istinu a úroky z vymáhanej sumy), ktorej vrátenie sa od jednotlivých príjemcov požaduje; … Článok 5 Toto rozhodnutie je určené Španielskemu kráľovstvu.“
45

So zreteľom na tieto tvrdenia treba pripomenúť, že Komisia vypovedala zmluvu ARTreat uzatvorenú so žalobkyňou na základe článku II.38 ods. 1 písm. c) uvedenej zmluvy z dôvodu nezrovnalostí, ktorých sa žalobkyňa dopustila pri plnení zmluvy J‑WeB. Keďže dôvodom vypovedania zmluvy ARTreat je nedostatok riadneho plnenia zmluvy J‑WeB, žalobkyňa musí mať možnosť napadnúť uvedené plnenie žalobou o zmluvnú zodpovednosť podanou proti uvedenému rozhodnutiu o výpovedi. Komisia teda nesprávne namieta, že žalobkyňa sa v súvislosti so žalobou o zmluvnú zodpovednosť založenú na zmluve ARTreat nemôže odvolávať na tvrdenia týkajúce sa zmluvy J‑WeB.
96

Aj za predpokladu, že trh so skútrami nie je, ako tvrdí žalobca, trhom, ktorý sa vyznačuje vysokým počtom predajov, teda žalobca v priebehu relevantného obdobia nepreukázal nijaký predaj, ale preukázal objednávku 26 skútrov, ktorú konkretizoval jediný predaj, takže aj ak by bol tento jediný predaj zohľadnený na účely dôkazu o riadnom používaní napadnutej ochrannej známky, bolo by nutné konštatovať, že tento predaj je na účely takéhoto dôkazu zjavne nedostatočný. Okrem toho dodatočná faktúra vystavená 30. júna 2010 pre Motor Show Center Sport Srl v Pesare týkajúca sa predaja troch skútrov vo výške 3448,14 eura tiež časovo nasleduje po tomto období, zmieňuje iba Motobi a aj za predpokladu, že by mala byť zohľadnená, preukazuje len symbolické použitie poslednej uvedenej ochrannej známky.
4

Okrem toho súťažné podklady stanovovali 27 vedľajších úloh, ku ktorých uskutočneniu malo dôjsť na základe každoročnej žiadosti Komisie, v rozsahu minimálne troch a maximálne desiatich vedľajších úloh ročne, pričom v prvom roku mali byť požadované minimálne vedľajšie úlohy č. 24, č. 26 a č. 27. Vedľajšie úlohy zahŕňali organizáciu think tankov, to znamená skupín expertov, ktorí budú študovať otázky týkajúce sa osobitne európskeho inovačného plánu a diskutovať o nich (vedľajšie úlohy č. 1 až 6), organizáciu vedľajších ateliérov (vedľajšie úlohy č. 7 až 9), organizáciu dní „v teréne“ (vedľajšie úlohy č. 10 až 13), organizáciu vedľajších seminárov (vedľajšie úlohy č. 14 až 17), hodnotenie práce operačných skupín (vedľajšie úlohy č. 18 až 20), organizáciu konferencií (vedľajšia úloha č. 21), organizáciu pobytu účastníkov think tankov, ateliérov a seminárov (vedľajšia úloha č. 22), uskutočnenie misií v členských štátoch (vedľajšia úloha č. 23), vytvorenie zoznamu expertov (vedľajšia úloha č. 24), ukončenie činnosti infobodu (vedľajšia úloha č. 25), vytvorenie infobodu (vedľajšia úloha č. 26) a určovanie všetkých relevantných projektov na účely vytvorenia databázy (vedľajšia úloha č. 27).
61

Komisia sa navyše domnieva, že v prejednávanej veci o vykonávací akt, o ktorý by sa bežne nežiadalo, by sa mohlo požiadať práve na účely získania prístupu k spravodlivosti. Domnieva sa, že žalobkyňa by mohla požiadať o vývozný certifikát, ktorý by priznal nárok na vývoznú náhradu v sume nula eur, a že by mohla po predložení dôkazu o vývoze výrobkov uvedených v certifikáte napadnúť na vnútroštátnom súde priznanie náhrady v nulovej sume s odvolaním sa na údajnú protiprávnosť napadnutého nariadenia.
149

Flexibilita zvoleného znenia svedčí proti taxatívnej povahy predmetného výpočtu. Táto flexibilita je navyše potvrdená v ďalších jazykových verziách predmetného ustanovenia. Anglická verzia „One or more of the following aspects shall be taken into account when refunds for a certain product are being fixed“ a nemecká verzia „Die Ausfuhrerstattungen werden je nach Erzeugnis unter Berücksichtigung eines oder mehrerer der folgenden Faktoren festgesetzt“ potvrdzujú, že Komisia je len povinná „zohľadniť“ jeden alebo viacero vymenovaných aspektov, čo neznamená, že by sa musela opierať výlučne o tieto faktory.
58

Komisia v odôvodneniach 211 až 276 napadnutého rozhodnutia a v súlade s článkom 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku [108 ZFEÚ] (Ú. v. ES L 83, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 339) preskúmala, či by vymáhanie pomoci bolo v rozpore so všeobecnou zásadou práva Únie. Komisia sa v tejto súvislosti domnievala, že aj keď zásady rovnosti zaobchádzania a ochrany legitímnej dôvery nebránia vymáhaniu pomoci (odôvodnenia 213 až 245 napadnutého rozhodnutia), zásada právnej istoty vyžaduje vylúčiť „vymáhanie pomoci vyplývajúcej z operácií SZL, pokiaľ ide o pomoc poskytnutú od nadobudnutia účinnosti SZL v roku 2002 do 30. apríla 2007“, teda do dátumu, keď bolo v Úradnom vestníku Európskej únie uverejnené jej rozhodnutie 2007/256/ES z 20. decembra 2006 o schéme pomoci, ktorú Francúzsko zaviedlo podľa článku 39 CA všeobecného zákonníka o daniach – Štátna pomoc C 46/2004 (ex NN 65/2004) (Ú. v. EÚ L 112, 2007, s. 41) (odôvodnenia 246 až 262 napadnutého rozhodnutia).
74

Čo sa týka dokumentov priložených v prílohe 7 k žalobe, a za predpokladu, že boli predložené v rámci administratívneho konania, nedá sa podľa nich preukázať, že kontroly na mieste týkajúce sa zásob spracovateľských podnikov tabaku boli skutočne uskutočnené, ako to správne Komisia uvádza vo svojich písomnostiach. Ako navyše spresňuje Helénska republika, tieto dokumenty totiž pozostávajú: z troch žiadostí o certifikáciu prevzatého tabaku spolu so zodpovedajúcim podrobným stavom prevzatého tabaku a osvedčeniami o kontrole spracovaní vydanými riaditeľstvom pre poľnohospodárstvo prefektúry Kavala (Grécko); zo žiadosti spracovateľského podniku predloženej Organismos pliromon kai elenchou koinotikon enischyseon prosanatolismou kai engyiseon (grécka platobná a kontrolná agentúra orientačnej a záručnej pomoci Spoločenstva), pokiaľ ide o prevzatie kúpeného tabaku spolu so zodpovedajúcim osvedčením tejto agentúry týkajúcim sa kontroly vstupu príslušného množstva, podrobného stavu dodaného tabaku a osvedčením prefektúry Kavala o kontrole spracovania; z čestných vyhlásení spracovateľského podniku týkajúcich sa dovozu tabaku z Bulharska spolu so zodpovedajúcimi výpismi z predaja zabaleného tabaku. Tieto dokumenty sa teda netýkajú kontrol na mieste zásob spracovateľských podnikov.
6

Návrh na vyhlásenie neplatnosti bol založený na týchto skorších ochranných známkach: — slovná ochranná známka Európskej únie McDONALD’S, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 16. júla 1999 pod číslom 62497, pre výrobky a služby patriace do tried 29, 30, 32 a 42, — slovná ochranná známka Európskej únie McFISH, prihlásená 18. apríla 2006 a zapísaná 20. júla 2007 pod číslom 5056429, pre výrobky zahrnuté do tried 29 a 30, — slovná ochranná známka Európskej únie McTOAST, prihlásená 24. októbra 2005 a zapísaná 20. apríla 2007 pod číslom 4699054, pre výrobky a služby zahrnuté do tried 29, 30 a 43, — slovná ochranná známka Európskej únie McMUFFIN, prihlásená 27. júla 2005 a zapísaná 7. augusta 2006 pod číslom 4562419, pre výrobky a služby zahrnuté do tried 29, 30 a 43, — slovná ochranná známka Európskej únie McRIB, prihlásená 19. novembra 1999 a zapísaná 11. júna 2001 pod číslom 1391663, pre výrobky zahrnuté do tried 29 a 30, — slovná ochranná známka Európskej únie McFLURRY, prihlásená 30. júna 1998 a zapísaná 8. septembra 1999 pod číslom 864694, pre výrobky zahrnuté do triedy 29, — slovná ochranná známka Európskej únie CHICKEN McNUGGETS, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 4. augusta 1998 pod číslom 16196, pre výrobky zahrnuté do triedy 29, — slovná ochranná známka Európskej únie McCHICKEN, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 2. februára 1998 pod číslom 16188, pre výrobky zahrnuté do triedy 30, — slovná ochranná známka Európskej únie EGG McMUFFIN, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 19. decembra 1997 pod číslom 15966, pre výrobky zahrnuté do triedy 30, — slovná ochranná známka Európskej únie McFEAST, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 27. októbra 1999 pod číslom 15941, pre výrobky zahrnuté do triedy 30, — slovná ochranná známka Európskej únie BIG MAC, prihlásená 1. apríla 1996 a zapísaná 22. decembra 1998 pod číslom 62638, pre výrobky a služby zahrnuté do tried 29, 30 a 42, — slovná ochranná známka Európskej únie PITAMAC, prihlásená 1. februára 2005 a zapísaná 11. apríla 2006 pod číslom 4264818, pre výrobky a služby zahrnuté do tried 29, 30 a 42, — a všeobecne známa nemecká ochranná známka McDonald’s pre výrobky a služby zahrnuté do tried 29, 30, 32 a 43.
211

Taktiež, ako žalobkyňa v podstate zdôraznila na pojednávaní, skutočnosť, že v prejednávanej veci nedisponovala určitými informáciami o metodike výpočtu, je relevantná na posúdenie toho, či mohol byť výsledok konania iný za predpokladu, že by Komisia zverejnila výpočty normálnej hodnoty. Ako bolo uvedené v bodoch 119 a 120 vyššie, žalobkyňa mala totiž 18. marca 2013 len všeobecné poznatky o metóde použitej na výpočet normálnej hodnoty nezodpovedajúcich druhov výrobku. K uvedenému dňu predovšetkým nevedela, aký trh a aké referenčné ceny Komisia použila na účely výpočtu trhovej hodnoty úpravy normálnej hodnoty týchto druhov výrobkov potrebnej z dôvodu rozdielov vo fyzikálnych vlastnostiach medzi týmito druhmi výrobkov a zodpovedajúcimi druhmi výrobkov. Tieto nezodpovedajúce druhy výrobkov pritom, ako bolo uvedené v bode 120 vyššie, predstavujú jednak 83 % všetkých druhov výrobkov predávaných na vývoz, ktoré boli zohľadnené pri výpočte jej dumpingového rozpätia, a jednak viac než 40 % celkového objemu jej predaja na vývoz. Keby mala žalobkyňa k dispozícii výpočty normálnej hodnoty podľa jednotlivých druhov výrobku, bola by prinajmenšom schopná predložiť pripomienky k výsledkom, ku ktorým táto metóda dospela. Žalobkyňa by tak v prípade potreby mohla porovnať tieto výsledky so svojimi výsledkami získanými na základe inej metódy. Na základe toho by mohla presnejšie napadnúť metódu použitú Komisiou a mala by tak väčšiu pravdepodobnosť, že Komisia zohľadní jej pripomienky, k čomu v prejednávanej veci nedošlo.
256

V tejto súvislosti Komisia ďalej v odôvodneniach 156 až 164 napadnutého rozhodnutia vysvetlila, že ak by činnosť vykonávaná spoločnosťou, v ktorej mala jedna zo strán podiel, ale ktorú neovládala, bola relevantná na stanovenie pôsobnosti doložky, v doložke by muselo byť uvedené, že sa má uplatniť aj na činnosti spoločností, ktoré strany neovládajú. Okrem toho, ak by také činnosti boli relevantné pre stanovenie pôsobnosti doložky, museli by byť relevantné aj pre dodržiavanie jej ustanovení, takže začatie zakázanej činnosti neovládanou spoločnosťou, v ktorej by jedna zo strán vlastnila menšinový podiel, by predstavovalo porušenie doložky. Komisia v tejto súvislosti ďalej konštatovala, že strany nemôžu tvrdiť, že prijali akýkoľvek záväzok v mene a na účet spoločností, v ktorých vlastnili menšinový podiel, ale neovládali ich, keďže by neboli schopné zaručiť dodržiavanie takého záväzku. Na to, aby určitá činnosť mohla byť vylúčená z pôsobnosti doložky, teda túto činnosť musela vykonávať priamo jedna zo strán alebo ju musela nepriamo vykonávať jedna zo spoločností ovládaných stranami.
327

Okrem toho žalobkyňa nemôže tvrdiť, že napadnuté rozhodnutie stanovuje nové pravidlo posudzovania obmedzení, ktorých vykonanie je podmienené výhradou zákonnosti, podľa ktorého také obmedzenia predstavujú porušenia z hľadiska cieľa, ibaže Komisia pri dodatočnom posudzovaní konštatuje, že existovali primerané pochybnosti o ich spôsobilosti obmedziť hospodársku súťaž, a strany okamžite uskutočnili vlastné hodnotenie a v dôsledku toho zrušili alebo zmenili dohodu, ktorá stanovovala obmedzenie. Zdá sa totiž, že Komisia len správne konštatovala, že za okolností prejednávaného prípadu skutočnosť, že v čase podpísania zmluvy neexistoval veľký priestor na pochybnosti, pokiaľ ide o zákonnosť doložky, ako aj skutočnosť, že strany nepreskúmali zákonnosť doložky pred nadobudnutím účinnosti zmluvy, ktorá nadobudla účinnosť dva mesiace po jej podpísaní, odporujú tvrdeniu strán, že v dôsledku výhrady zákonnosti sa doložka o zákaze konkurencie zmenila na doložku vlastného hodnotenia. Ak by sa také okolnosti nebrali do úvahy pri posudzovaní doložky obsahujúcej výhradu zákonnosti, na to, aby protisúťažná dohoda už nemohla predstavovať obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a Komisia bola povinná preskúmať jej účinky, by stačilo, aby strany uviedli slovné spojenie „v rozsahu povolenom zákonom“. Taká situácia by však nielenže neprimerane sprísnila dôkazné bremeno, pokiaľ ide o preukázanie správaní odporujúcich článku 101 ZFEÚ, ktoré spočíva na Komisii, a teda by bola nezlučiteľná s úlohou dohliadať na správne uplatňovanie týchto ustanovení, ktorú jej priznávajú Zmluvy, ale tiež by umožnila rôzne formy zneužívania zo strany účastníkov protisúťažnej dohody.
52

Na druhej strane v odôvodneniach napadnutého rozhodnutia, na ktoré poukazuje žalobkyňa, (uvedené v bode 30 vyššie) sa uvádzajú len všeobecné úvahy, ktoré sú potenciálne platné pre všetky hospodárske subjekty pôsobiace na predmetnom trhu. Hoci sa v nich predovšetkým tvrdí, že zánik podniku FagorBrandt by umožnil jeho európskym konkurentom značne zvýšiť odbyt a následne výrobu ich výrobkov (odôvodnenia 18 a 94), na ich základe sa nemožno v žiadnom prípade domnievať, že žalobkyňa by bola viac dotknutá sporným opatrením než sú v priemere dotknutí všetci jej konkurenti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. decembra 2014, Castelnou Energía/Komisia, T‑57/11, EU:T:2014:1021, bod 35) alebo že by sa v prípade nepovolenia sporného opatrenia rozvíjala podstatne lepšie (pozri v tomto zmysle uznesenie z 27. mája 2004, Deutsche Post a DHL/Komisia, T‑358/02, EU:T:2004:159, bod 43). Neexistuje najmä nič, na základe čoho by sa dalo overiť, že žalobkyňa by bola schopnejšia ako priemer jej konkurentov na to, aby zachytila dopyt uvoľnený po zániku podniku FagorBrandt. Žalobkyňa predovšetkým nepreukázala, že príjemca využil spornú pomoc na zachovanie si svojich podielov na trhu, ktoré by v opačnom prípade získala ona (rozsudok z 13. júna 2013, Ryanair/Komisia, C‑287/12 P, neuverejnený, EU:C:2013:395, bod 113), a že teda utrpela veľkú stratu na zárobku v porovnaní s jej ostatnými konkurentmi vyznačujúcu sa podstatným ovplyvnením jej postavenia na trhu. V tejto súvislosti na rozdiel od tvrdenia žalobkyne jej postavenie ako dvojky na trhu hneď za príjemcom pomoci nemôže samo osebe dokazovať existenciu podstatného ovplyvnenia jej postavenia na trhu (pozri v tomto zmysle uznesenie z 27. augusta 2008, Adomex/Komisia, T‑315/05, neuverejnené, EU:T:2008:300, bod 28).
15

Dňa 18. februára 2013 prijala Rada Európskej únie vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 157/2013, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bioetanolu s pôvodom v Spojených štátoch amerických (Ú. v. EÚ L 49, 2013, s. 10, ďalej len „napadnuté nariadenie“), v ktorom zaviedla antidumpingové clo na bioetanol nazvaný „etanolové palivo“, t. j. etylalkohol vyrobený z poľnohospodárskych produktov, denaturovaný alebo nedenaturovaný, okrem produktov s obsahom vody vyšším ako 0,3 % (m/m) meraným podľa normy EN 15376, ako aj etylalkohol vyrobený z poľnohospodárskych produktov obsiahnutý v zmesiach s benzínom s obsahom etylalkoholu vyšším ako 10 % (v/v), ktorý je určený na použitie ako palivo, s pôvodom v Spojených štátoch a v súčasnosti zaradený pod číselné znaky KN ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 51, ex 2710 12 59, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 a ex 3824 90 97 (číselné znaky TARIC 2207100012, 2207200012, 2208909912, 2710122111, 2710122592, 2710123111, 2710124111, 2710124511, 2710124911, 2710125111, 2710125911, 2710127011, 2710129011, 3814001011, 3814009071, 3820000011 a 3824909767), s celoštátnou sadzbou 9,5 %, ktorá je definovaná ako pevná suma 62,30 eura za tonu netto a uplatňuje sa úmerne podľa hmotnostného podielu celkového obsahu bioetanolu počas obdobia piatich rokov.
39

Pokiaľ ide o právomoc Všeobecného súdu rozhodovať o prvom a druhom žalobnom návrhu, s ohľadom na judikatúru pripomenutú v bodu 32 vyššie nemožno výnimku z právomoci súdu Únie podľa článku 275 ZFEÚ vykladať tak široko, že by vylučovala preskúmanie zákonnosti takého aktu prijatého na základe článku 215 ZFEÚ, akým je článok 1 bod 15 napadnutého nariadenia, ktorý nepatrí do SZBP, a to z toho dôvodu, že podmienkou platného prijatia uvedeného aktu je predchádzajúce prijatie rozhodnutia, ktoré patrí do oblasti SZBP. Takýto výklad predmetnej výnimky by totiž odporoval tak pravidlu všeobecnej právomoci, ktorú Súdnemu dvoru priznáva článok 19 ZEÚ, ako aj pravidlu osobitnej právomoci, ktorú mu výslovne priznáva článok 263 prvý, druhý a štvrtý odsek ZFEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. júna 2014, Sina Bank/Rada, T‑67/12, EU:T:2014:348, bod 41).
88

Rada spochybňuje dôvodnosť tvrdení žalobkyne. Po prvé uvádza, že mená IRISL a HDSL boli už zapísané v sporných zoznamoch v okamihu zápisu mena žalobkyne do uvedených zoznamov, pretože keď Všeobecný súd zrušil zápis ich mien, stanovil aj zachovanie časových účinkov dotknutých aktov až do právoplatnosti čiastočného zrušenia nariadenia č. 267/2012 (rozsudok zo 16. septembra 2013, Islamic Republic of Iran Shipping Lines a i./Rada, T‑489/10, EU:T:2013:453, body 80 až 83), teda do uplynutia lehoty na podanie odvolania na Súdny dvor stanovenej v článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie. Po druhé služby, ktoré žalobkyňa ako agent poskytuje HDSL, sú kľúčové v tom, že by HDSL bez nich nemohla pôsobiť v Spojených arabských emirátoch. Po tretie zdôrazňuje, že kritériá, na základe ktorých bolo meno žalobkyne zapísané do týchto zoznamov, nie sú kritériami založenými na jej spojení so šírením jadrových zbraní, ale všeobecnými kritériami pre zápis stanovenými opatreniami z októbra 2013, ktoré sú pripomenuté v bode 25 vyššie. Po štvrté zdôrazňuje, že predložila dôkazy o ponechaní mena žalobkyne na týchto zoznamoch tým, že predložila najmä životopis jedného z jej zamestnancov, v ktorom sa uvádza, že uvedený zamestnanec pôsobí pri vstupe plavidiel IRISL do prístavu Jebel Ali.
56

Ďalej, a to predovšetkým, treba uviesť, že aj keď podľa článku 264 prvého odseku ZFEÚ platí, že ak je žaloba o neplatnosť opodstatnená, súd Únie vyhlási napadnutý akt za neplatný od začiatku, a že aj keď z toho podľa ustálenej judikatúry vyplýva, že rozhodnutie súdu Únie o zrušení spôsobuje zánik napadnutého aktu so spätnou účinnosťou voči všetkým [rozsudky z 1. júna 2006, P&O European Ferries (Vizcaya) a Diputación Foral de Vizcaya/Komisia, C‑442/03 P a C‑471/03 P, EU:C:2006:356, bod 43, a z 12. februára 2008, CELF a ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, bod 61], nič to nemení na tom, že od rozsudku z 23. septembra 2014, Michaľčanka/Rada (T‑196/11 a T‑542/12, neuverejnený, EU:T:2014:801), nemal retroaktívny zánik rozhodnutia 2012/642 a vykonávacieho nariadenia č. 1017/2012 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, vplyv na dátum, keď sa o dôvodoch týchto aktov dozvedel.
1

Dňa 18. júna 2013 žalobcovia Balázs‑Árpád Izsák a Attila Dabis spolu s piatimi ďalšími osobami predložili Európskej komisii návrh európskej občianskej iniciatívy (ďalej len „sporný návrh“) s názvom „Kohézna politika pre rovnosť regiónov a zachovanie regionálnych kultúr“ (Cohesion policy for the equality of the regions and sustainability of the regional cultures) v súlade s článkom 11 ods. 4 ZEÚ a nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 211/2011 zo 16. februára 2011 o iniciatíve občanov (Ú. v. EÚ L 65, s. 1).
49

Z toho vyplýva, že stratégia reformy a akčný plán citovaný v prílohe VII aktu o pristúpení neodkazujú iba na stratégiu reformy súdnictva 2011 – 2015 a na akčný plán 2010 účinný ku dňu aktu o pristúpení, a to o to viac, že akčný plán 2010 v podstate určoval krátkodobé ciele, ktoré sa majú dosiahnuť v roku 2010, pričom implikoval, že je nevyhnutné, aby po ňom až do skutočného pristúpenia nasledovalo niekoľko nových plánov. Samotná stratégia reformy súdnictva 2011 – 2015 navyše stanovovala, že vykonávacie opatrenia sa vypracujú v rámci viacerých ročných akčných plánov. Komisia takisto na pojednávaní bez toho, aby to žalobcovia napadli, spresnila, že chorvátske orgány v decembri 2012 prijali novú stratégiu reformy súdnictva sprevádzanú novým príslušným akčným plánom.
40

Predtým ako bude podľa okolností potrebné preskúmať oba žalobné dôvody, treba preskúmať ex offo, či EACEA mala právomoc prijať rozhodnutie z 8. októbra 2013 (pokiaľ ide o kogentný charakter žalobného dôvodu založeného na nedostatku právomoci autora rozhodnutia, ktoré podlieha preskúmaniu súdu Únie z hľadiska zákonnosti, pozri rozsudky z 10. mája 1960, Nemecko/Vysoký úrad, 19/58, Zb., EU:C:1960:19, s. 488; z 28. januára 2003, Laboratoires Servier/Komisia, T‑147/00, Zb., EU:T:2003:17, bod 45, a z 13. decembra 2013, Maďarsko/Komisia, T‑240/10, Zb., EU:T:2013:645, bod 70), pričom je vhodné spresniť, že po prvé účastníci konania mali možnosť sa k tejto otázke kontradiktórne vyjadriť, keďže ako uvádza samotná EACEA vo svojej námietke neprípustnosti, nemala právomoc prijať rozhodnutie, ako je rozhodnutie z 8. októbra 2013, a po druhé na pojednávaní boli EACEA položené viaceré otázky, najmä pokiaľ ide o to, či má príslušnosť vykonať opätovné preskúmanie rozhodnutí, akým je aj rozhodnutie z 2. augusta 2013, a či v oblasti zamietnutia žiadosti o dotáciu existovali prípady presne vymedzenej právomoci. Žalobkyňa bola na pojednávaní požiadaná, aby predniesla svoje stanovisko k týmto otázkam, a tiež k odpovediam, ktoré na uvedené otázky zazneli zo strany EACEA. Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o právny dôvod uplatnený ex offo, bola zásada kontradiktórnosti v súvislosti so žalobným dôvodom založeným na nedostatku právomoci autora napadnutého aktu dodržaná tak počas písomnej, ako aj počas ústnej časti konania, a to v súlade s judikatúrou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. decembra 2009, Komisia/Írsko a i., C‑89/08 P, Zb., EU:C:2009:742, body 57 a 60).