C 262/13

Odvolanie podané 28. apríla 2020: Maďarsko proti rozsudku Všeobecného súdu (deviata komora) z 12. februára 2020 vo veci T-505/18, Maďarsko/Európska komisia

(Vec C-185/20 P)

(2020/C 262/16)

Jazyk konania: maďarčina

Účastníci konania

Odvolateľ: Maďarsko (v zastúpení: M. Z. Fehér a G. Koós, splnomocnení zástupcovia)

Ďalší účastník konania: Európska komisia

Návrhy odvolateľa

Odvolateľ navrhuje, aby Súdny dvor:

— zrušil rozsudok Všeobecného súdu z 12. februára 2020, Maďarsko/Komisia, T-505/18,

— čiastočne zrušil vykonávacie rozhodnutie Komisie (EÚ) 2018/873 z 13. júna 2018, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), v rozsahu, v akom bola z financovania Úniou vylúčená pomoc priznaná skupinám výrobcov, ktoré disponujú kvalifikovaným uznaním, a

— uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Maďarská vláda na podporu svojho odvolania uvádza dva základné odvolacie dôvody, ktoré zohľadňujú úvahy vyplývajúce z judikatúry Súdneho dvora.

V prvom rade, pokiaľ ide o prvý odvolací dôvod, maďarská vláda tvrdí, že Všeobecný súd náležite nezohľadnil tvrdenia uvedené Maďarskom a nesprávne vyložil tvrdenia uvedené v žalobe a na pojednávaní. Všeobecný súd do určitej miery zjednodušil tvrdenie Maďarska, podľa ktorého premena na kvalifikovanú skupinu výrobcov predpokladá hĺbkovú premenu skupiny výrobcov a prípadne aj zmenu zloženia jej členov, pričom na toto tvrdenie neodpovedal. Pokiaľ je pomoc poskytnutá skupine, ktorá získala formu kvalifikovanej skupiny výrobcov, pomoc sa nepriznáva pôvodnej skupine, ale novému subjektu, ktorý tiež zodpovedá cieľom podľa nariadenia (pomoc na zriaďovanie a administratívne operácie skupín výrobcov). Všeobecný súd sa týmto tvrdením týkajúcim sa merita veci nezaoberal a nepreskúmal vzťah medzi kvalifikovanou skupinou výrobcov a skupinou výrobcov.

Pokiaľ ide o druhý odvolací dôvod maďarskej vlády, Všeobecný súd sa takisto dopustil nesprávneho právneho posúdenia, ktoré viedlo k závažnému porušeniu jej procesných práv. Odôvodnenie napadnutého rozsudku je neobvykle nedostatočné, pokiaľ ide o právnu istotu, ktorej sa týka druhý žalobný dôvod, a tvrdenie, ktoré bolo podľa Všeobecného súdu uvedené až dodatočne na pojednávaní, pričom Všeobecný súd sa v podstate obmedzil iba na vyjadrenie svojej pozície čisto deklaratórnym spôsobom bez akéhokoľvek odôvodnenia.

Všeobecný súd mal preskúmať obdobie, na ktoré sa vzťahuje vylúčenie, a vykladať na tento účel článok 52 ods. 4 písm. c) a/alebo b) nariadenia (EÚ) č. 1306/2013 (1), aj keby usúdil, že maďarská vláda nenáležite odôvodnila väzbu medzi touto otázkou a druhým žalobným dôvodom a v rámci tohto druhého žalobného dôvodu zásadou právnej istoty. V tomto ohľade Všeobecný súd nepochybne podal nesprávny výklad práva Únie a konkrétnejšie článku 52 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1306/2013, a to tým, že toto ustanovenie nepovažoval za otázku, ktorú treba skúmať ex offo.

Maďarská vláda napokon na záver svojich tvrdení týkajúcich sa druhého odvolacieho dôvodu uvádza niekoľko dodatočných poznámok vychádzajúcich z porušenia zásady proporcionality.

(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549).