Pokiaľ ide o Aarhuský dohovor o prístupe k informáciám, účasti verejnosti na rozhodovacom procese a prístupe k spravodlivosti v záležitostiach životného prostredia, nemožno ani odkaz na vyšetrovanie trestnoprávnej alebo disciplinárnej povahy v článku 4 ods. 4 prvom pododseku písm. c) tohto dohovoru, ani povinnosť uvedenú v článku 4 ods. 4 druhom pododseku tohto dohovoru, podľa ktorej treba dôvody odmietnutia prístupu uvedené v prvom z týchto ustanovení vykladať reštriktívne, chápať tak, že obsahujú konkrétnu povinnosť uloženú normotvorcovi Únie. A fortiori z týchto ustanovení nemožno vyvodiť zákaz chápať pojem „vyšetrovanie“ v takom zmysle, ktorý by zohľadňoval osobitosti Únie, predovšetkým úlohu zverenú Komisii spočívajúcu vo vyšetrovaní eventuálnych nesplnení povinností zo strany členských štátov, ktoré by mohli mať vplyv na riadne uplatňovanie Zmlúv a pravidiel Únie prijatých na ich základe. Z toho vyplýva, že žalobca sa nemôže odvolávať na článok 4 ods. 1 a 4 Aarhuského dohovoru na účely posúdenia zákonnosti článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie.

Na odôvodnenie odmietnutia prístupu k dokumentu, o ktorého zverejnenie sa žiada v súlade s nariadením č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie, sa dotknutá inštitúcia môže v tomto smere opierať o všeobecné domnienky vzťahujúce sa na určité kategórie dokumentov, keďže na žiadosti o zverejnenie týkajúce sa dokumentov rovnakej povahy je možné uplatniť podobné všeobecné úvahy.

Pokiaľ ide o žiadosť o prístup týkajúci sa štúdií, ktoré boli vypracované na žiadosť a v mene Komisie v súvislosti s prebratím súboru smerníc Únie, keďže tieto štúdie v deň prijatia rozhodnutia o zamietnutí prístupu už viedli Komisiu k zaslaniu písomnej výzvy členskému štátu podľa článku 258 prvého odseku ZFEÚ, a ktoré z tohto dôvodu boli založené do spisu týkajúceho sa konania o nesplnení povinnosti vo fáze pred podaním žaloby v rámci konania o nesplnení povinnosti, Komisia sa správne domnievala, že zverejnenie celého obsahu týchto štúdií by mohlo pozmeniť charakter a priebeh tejto fázy konania tým, že by skomplikovalo proces vyjednávania medzi ňou a týmto členským štátom, ako aj hľadanie vzájomne prijateľného riešenia umožňujúceho ukončiť vytýkané nesplnenie povinnosti bez potreby prejsť do súdnej fázy uvedeného konania. Komisia teda v zásade môže dospieť k záveru, že zverejnenie celého obsahu štúdií by viedlo k zásahu do ochrany účelu vyšetrovania v zmysle článku 4 ods. 2 tretej zarážky nariadenia č. 1049/2001. Skutočnosť, že predmetné štúdie vypracoval externý podnik a neodzrkadľujú stanovisko Komisie, nemôže túto analýzu vyvrátiť.

Naopak takáto všeobecná domnienka nemôže platiť pri tých sporných štúdiách, ktoré v deň prijatia výslovného rozhodnutia netvorili základ pre zaslanie výzvy Komisie dotknutému členskému štátu podľa článku 258 prvého odseku ZFEÚ a pri ktorých nebolo k tomuto dňu isté, či na ich základe bude začatá fáza pred podaním žaloby v rámci konania o nesplnení povinnosti proti tomuto členskému štátu. Vo všetkých veciach, v ktorých boli vydané rozhodnutia, sa totiž predmetné odmietnutie prístupu týkalo súboru dokumentov jasne vymedzených tým, že patrili do spoločného spisu vzťahujúceho sa na prebiehajúce správne alebo súdne konanie. Za týchto podmienok Komisia nemôže legálne rozšíriť pôsobnosť domnienky dôvernosti na také štúdie. Takéto odôvodnenie je nezlučiteľné s požiadavkou striktného výkladu a uplatňovania tejto domnienky, ktorá predstavuje výnimku z povinnosti konkrétneho a individuálneho skúmania jednotlivých dokumentov uvedených v žiadosti o prístup dotknutou inštitúciou a zároveň vo všeobecnosti zo zásady čo najširšieho prístupu verejnosti k dokumentom inštitúcií Únie

(pozri body 68, 69, 72, 73, 78 – 81)