24

Za týchto podmienok Tribunal de grande instance de Paris (Súd prvého stupňa Paríž) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Bráni smernica [93/13], vykladaná z hľadiska zásady efektivity, [v takých prípadoch, o aké ide] vo veci samej, uplatneniu pravidiel premlčania v týchto prípadoch: a) pokiaľ ide o vyhlásenie podmienky za nekalú; b) pokiaľ ide o prípadné vrátenie finančných prostriedkov; c) pokiaľ je spotrebiteľ navrhovateľom, a d) pokiaľ je spotrebiteľ odporcom, a to vrátane uplatnenia vzájomnej žaloby? 2. V prípade úplne alebo čiastočne zápornej odpovede na prvú otázku, bráni smernica [93/13], vykladaná z hľadiska zásady efektivity, [v takých prípadoch, o aké ide] vo veci samej, uplatneniu vnútroštátnej judikatúry, ktorá za začiatok plynutia premlčacej lehoty stanovuje deň prijatia ponuky úveru, a nie deň, keď nastali vážne finančné ťažkosti? 3. Patria také podmienky, o aké [ide v sporoch vo] veci samej, a ktoré okrem iného stanovujú, že švajčiarsky frank je menou úverového účtu a euro je menou platieb, čo má za následok, že dlžník znáša kurzové riziko, do hlavného predmetu zmluvy v zmysle článku 4 [ods.] 2 smernice 93/13, a to za okolností, že sa nespochybňuje výška poplatkov za zmenu meny a existujú podmienky, ktoré stanovujú možnosť dlžníka využiť v presne stanovených dňoch konverziu na eurá podľa vopred stanoveného vzorca? 4. Bráni smernica [93/13], vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva [Únie], vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej je určitá podmienka alebo skupina takých podmienok, o aké ide vo veci samej, ‚jasná a zrozumiteľná‘ v zmysle smernice, z dôvodu, že: – v predbežnej ponuke úveru sa podrobne popisujú devízové transakcie, ku ktorým dochádza počas trvania úveru, a uvádza sa v nej, že výmenným kurzom eur oproti švajčiarskym frankom bude kurz, ktorý je platný dva pracovné dni predo dňom udalosti, na základe ktorej dochádza k transakcii, a ktorý je zverejnený na stránke Európskej centrálnej banky, – v ponuke sa uvádza, že dlžník súhlasí s takými devízovými transakciami spočívajúcimi v prepočte zo švajčiarskych frankov na eurá a z eur na švajčiarske franky, ktoré sú potrebné na fungovanie a splácanie úveru, a že veriteľ vykoná konverziu zostatku mesačných splátok na švajčiarske franky po zaplatení poplatkov spojených s úverom, – v ponuke sa uvádza, že ak z devízovej transakcie vyplýva v čase splatnosti nižšia suma vo švajčiarskych frankoch, ktorá je vymáhateľná, splácanie istiny bude pomalšie a prípadná časť istiny, ktorá nebola v rámci splátky splatená, sa zaúčtuje k debetnému zostatku účtu vo švajčiarskych frankoch, a že sa spresňuje, že splácanie istiny úveru sa bude vyvíjať v závislosti od výkyvov výmenného kurzu uplatňovaného na mesačné splátky, smerom nahor alebo nadol, že tento vývoj môže spôsobiť predĺženie alebo skrátenie doby splácania úveru, a prípadne zmeniť celkové náklady súvisiace so splatením úveru, – v článkoch ‚vnútorný účet v eurách‘ a ‚vnútorný účet vo švajčiarskych frankoch‘ sa podrobne popisujú transakcie uskutočňované pri každej platbe splátky úveru ako kreditná alebo debetná operácia na každom účte a v zmluve sa prehľadne vysvetľuje konkrétne fungovanie mechanizmu konverzie cudzej meny, a teda že v ponuke nie je predovšetkým žiadna výslovná zmienka o ‚kurzovom riziku‘, ktoré znáša dlžník vzhľadom na to, že svoje príjmy nepoberá v mene účtu, a ani výslovná zmienka o ‚riziku súvisiacom s úrokovými sadzbami‘? 5. V prípade [kladnej] odpovede na štvrtú otázku, bráni smernica [93/13], vykladaná z hľadiska zásady efektivity práva [Únie], vnútroštátnej judikatúre, podľa ktorej je určitá podmienka alebo skupina takých podmienok, o aké ide vo veci samej, ‚jasná a zrozumiteľná‘ v zmysle smernice, pokiaľ sa v zmluve na počiatočnú dobu [22 až 25 rokov] pridáva k prvkom uvedeným vo štvrtej otázke iba simulácia poklesu kurzu meny, v ktorej sa uhrádzajú splátky, v porovnaní s menou účtu o [5 až 6 %], a to bez ďalšieho uvedenia takých pojmov, akými sú ‚riziko‘ alebo ‚ťažkosť‘? 6. Nesie dôkazné bremeno spojené s preukázaním ‚jasnej a zrozumiteľnej‘ povahy podmienky v zmysle smernice 93/13, a to aj pokiaľ ide o okolnosti, za akých došlo k uzavretiu zmluvy, predajca, resp. dodávateľ, alebo spotrebiteľ? 7. Pokiaľ dôkazné bremeno spojené s preukázaním jasnej a zrozumiteľnej povahy podmienky nesie predajca, resp. dodávateľ, bráni smernica 93/13 vnútroštátnej judikatúre, v ktorej sa usudzuje, že v prípade existencie dokumentov týkajúcich sa techník predaja prináleží dlžníkom, aby preukázali jednak to, že boli príjemcami informácií obsiahnutých v týchto dokumentoch, a jednak to, že im ich adresovala práve banka, alebo naopak, vyžaduje uvedená smernica, aby tento dôkazný materiál zakladal domnienku toho, že informácie obsiahnuté v týchto dokumentoch sa dlžníkom poskytli, a to vrátane ústneho poskytnutia, t. j. jednoduchú domnienku, ktorej vyvrátenie prináleží predajcovi, resp. dodávateľovi, ktorý musí zodpovedať za informácie oznámené prostredníctvom sprostredkovateľov, ktorých si vybral? 8. Môže sa existencia značnej nerovnováhy vyskytovať v [takých zmluvách, o aké ide vo] veci samej, [v ktorých] obidve strany nesú kurzové riziko, pokiaľ na jednej strane predajca, resp. dodávateľ má v porovnaní so spotrebiteľom lepšie možnosti predvídať kurzové riziko, a na druhej strane riziko, ktoré nesie predajca, resp. dodávateľ, je obmedzené hornou hranicou, zatiaľ čo riziko, ktoré nesie spotrebiteľ, takto obmedzené nie je?“