NÁVRHY GENERÁLNEHO ADVOKÁTA

YVES BOT

prednesené 16. novembra 2011 ( )

Vec C‑72/11

Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

proti

Mohsenovi Afrasiabimu,

Behzadovi Sahabimu,

Heinzovi Ulrichovi Kesselovi

[návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko)]

„Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika – Reštriktívne opatrenia prijaté voči Iránskej islamskej republike s cieľom zabrániť šíreniu jadrových zbraní – Nariadenie (ES) č. 423/2007 – Článok 7 ods. 3 a 4 – Dodanie vitrifikačnej pece určenej na nanášanie vrstiev na súčasti jadrových rakiet v prospech subjektu citovaného v prílohách IV a V uvedeného nariadenia tretej osobe – Zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov – Zákaz ‚nepriameho sprístupnenia hospodárskeho zdroja‘ – Zákaz zúčastniť sa ‚vedome‘ a ‚úmyselne‘ na činnosti, ktorej cieľom alebo dôsledkom je obchádzanie uvedeného zákazu“

1. Týmto návrhom na začatie prejudiciálneho konania Oberlandesgericht Düsseldorf (Nemecko) žiada, aby Súdny dvor objasnil rozsah reštriktívnych opatrení prijatých Európskou úniou voči Iránskej islamskej republike v článku 7 ods. 3 a 4 nariadenia (ES) č. 423/2007( ).

2. Tieto opatrenia sú súčasťou opatrení na zmrazenie hospodárskych a finančných aktív subjektov, ktoré prispievajú k rozvoju iránskeho jadrového a balistického programu a tým porušujú zmluvu o nešírení jadrových zbraní( ). Tieto opatrenia zakazujú každému štátnemu príslušníkovi Únie a každej osobe, ktorá sa nachádza na jej území, sprístupniť týmto subjektom finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje.

3. Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (Nemecko) (ďalej len „Generalbundesanwalt“) a M. Afrasiabim, B. Sahabim a H. U. Kesselom, ktorého premetom je dodanie keramickej vitrifikačnej pece určenej na nanášanie vrstiev na súčasti jadrových rakiet v prospech subjektu zapojeného do šírenia jadrových zbraní. Vnútroštátny súd si kladie otázku o tom, ako má byť kvalifikovaný skutkový stav vo veci samej.

I – Medzinárodný kontext a právny rámec

4. Na účely pochopenia tejto veci a právneho rámca, do ktorého patrí, je potrebné vrátiť sa ku skutočnosti, ktorá je z každého hľadiska znepokojujúca.

5. Dňa 31. januára 2004 bol zadržaný pakistanský jadrový vedec Abdul Qadeer Khan z dôvodu jeho úlohy pri zakladaní medzinárodnej siete pre nedovolený obchod s jadrovými zariadeniami, ktorá má pomáhať štátom usilujúcim sa o získanie jadrových zbraní, ako sú Kórejská ľudová demokratická republika, Iránska islamská republika alebo Veľká líbyjská arabská ľudová socialistická Jamahiriya. Po prvýkrát unikli kontrole medzinárodného spoločenstva všetky štádiá výroby jadrovej zbrane, a to zásobovací reťazec spravovaný asi tridsiatimi sprostredkovateľmi usadenými v Európe, Ázii a Afrike, zariadenia a technológie získané po kusoch od západných podnikov, suroviny ako obohatený urán, technologické know‑how a odborné technické znalosti.

6. Podľa výskumných prác táto aféra odhalila slabé miesta a neschopnosť štátov počas viac ako šestnásť rokov identifikovať a ukončiť ilegálny obchod s jadrovými surovinami a technológiami. Vyvolala tiež značné znepokojenie v súvislosti s nevyhnutnosťou a naliehavosťou posilnenia boja proti šíreniu jadrových zbraní a predovšetkým s jeho prispôsobením novým bezpečnostným výzvam.( )

7. Dňa 28. apríla 2004 Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov (ďalej len „Bezpečnostná rada“) prijala rezolúciu 1540 (2004), ktorá stanovuje základy medzinárodného boja proti sieťam na šírenie jadrových zbraní. Potom 31. júla 2006 v rámci rezolúcie 1696 (2006) Bezpečnostná rada prikázala Iránskej islamskej republike pozastaviť všetky jej činnosti súvisiace s obohacovaním a spracovaním uránu. V dôsledku sústavného porušovania medzinárodných záväzkov Iránskou islamskou republikou prijala proti nej Bezpečnostná rada reštriktívne opatrenia v rámci rezolúcie 1737 (2006) z 23. decembra 2006.

A – Rezolúcia Bezpečnostnej rady 1737 (2006)

8. Cieľ rezolúcie Bezpečnostnej rady 1737 (2006) je jasný: ide o zabránenie Iránskej islamskej republike vo vývoji citlivých technológií na podporu jej jadrových programov.

9. Na dosiahnutie tohto cieľa sa medzinárodné spoločenstvo zaviazalo pôsobiť na zásobovací reťazec a odborné technické znalosti zavedením embarga na tovary a technológie na šírenie jadrových zbraní a zakázaním akejkoľvek technickej pomoci v súvislosti s inštaláciou týchto tovarov a technológií.

10. Okrem toho sa medzinárodné spoločenstvo zaviazalo postupovať proti financovaniu šírenia jadrových zbraní oslabením hospodárskeho potenciálu subjektov pôsobiacich v iránskom jadrovom programe. V súlade s odsekom 12 rezolúcie 1737 (2006) sú štáty povinné zmraziť finančné prostriedky, finančné aktíva a hospodárske zdroje týchto subjektov. Okrem toho musia svojim štátnym príslušníkom a osobám nachádzajúcim sa na ich území zabrániť v poskytovaní finančných prostriedkov, finančných aktív alebo hospodárskych zdrojov týmto subjektom alebo v umožnení ich využitia v ich prospech.

11. Medzi subjektmi označenými Bezpečnostnou radou a výborom pre sankcie figuruje v prílohe tejto rezolúcie Groupe industriel Shahid Hemmat (SHIG).

B – Právna úprava Únie

12. Rezolúcia 1737 (2006) bola vykonaná spoločnou pozíciou 2007/140/SZBP( ). Práve na základe tejto spoločnej pozície prijala Rada Európskej únie nariadenie, ktoré nadobudlo účinnosť 20. apríla 2007.

13. Podľa článku 1 písm. d) nariadenia „pojem technológie zahŕňa softvér“.

14. Podľa článku 1 písm. i) nariadenia sú „hospodárske zdroje“ aktíva každého druhu, hmotné aj nehmotné, hnuteľné aj nehnuteľné, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, ale možno ich použiť na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb“.

15. Článok 2 písm. a) nariadenia zakazuje priamy alebo nepriamy predaj, dodávku, prevod alebo vývoz tovaru a technológií uvedených v prílohe I nariadenia. Ide o tovary a technológie „s dvojakým použitím“ (civilným a vojenským), medzi ktoré patria indukčné pece schopné prevádzky pri teplotách vyšších ako 850 °C.( )

16. Článok 3 odseky 1 a 2 nariadenia viaže priamy alebo nepriamy predaj, dodávku, prevod alebo vývoz iného tovaru a technológií, ktoré by mohli byť použité na šírenie jadrových zbraní, vymenovaných v prílohe II nariadenia do Iránu na predchádzajúce povolenie. Medzi týmito tovarmi sú pod položkou II.A2.005 uvedené „pece s riadenou atmosférou: pece schopné prevádzky pri teplotách nad 400 °C“.

17. Podľa článku 7 ods. 1 a 2 nariadenia sa finančné prostriedky a hospodárske zdroje subjektov, ktoré sa najmä podieľajú na činnostiach v jadrovej oblasti, sú s nimi priamo spojené alebo ich podporujú, zmrazujú. Tieto subjekty sú uvedené v prílohách IV a V nariadenia.

18. Článok 7 ods. 3 nariadenia znie:

„Žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje sa priamo ani nepriamo nesprístupnia fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom uvedeným v prílohách IV a V ani v ich prospech.“

19. Článok 7 ods. 4 smernice stanovuje:

„Zakazuje sa vedomá a úmyselná účasť na činnostiach, ktorých predmetom alebo dôsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie opatrení uvedených v odsekoch 1, 2 a 3.“

20. Podľa článku 12 ods. 2 nariadenia „zákazmi uvedenými v článku 5 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 3 nevzniká dotknutým fyzickým alebo právnickým osobám alebo subjektom zodpovednosť žiadneho druhu, ak nevedeli a nemali žiadny rozumný dôvod predpokladať, že svojím konaním tieto zákazy porušujú“.

21. Medzi subjektmi uvedenými v prílohe IV.A nariadenia figuruje spoločnosť SHIG s uvedením „Ďalšie informácie: a) subjekt podriadený AIO (Organizácia pre letecký a kozmický priemysel); b) podieľa sa na iránskom programe balistických rakiet“.

22. Svojou rezolúciou 1929 (2010) Bezpečnostná rada rozšírila rozsah reštriktívnych opatrení zavedených rezolúciou 1737 (2006) proti Iránskej islamskej republike. Na účely dosiahnutia súladu so svojimi medzinárodnými záväzkami Rada 26. júla 2010 zrušila spoločnú pozíciu 2007/140. Zrušila tiež nariadenie a nahradila ho nariadením (EÚ) č. 961/2010( ).

C – Vnútroštátna právna úprava

23. Porušenia takých aktov Únie, ako je nariadenie, je podľa § 34 zákona o zahraničnom obchode (Außenwirtschaftsgesetz) možné stíhať trestnoprávnymi sankciami, a najmä trestom odňatia slobody.

II – Spor vo veci samej

24. M. Afrasiabi, riaditeľ spoločnosti Emen Survey Engineering Co. Teheran (ďalej len „Emen Survey“), iránsky podnik, bol v roku 2004 poverený riaditeľom tajného výskumného centra pre výrobu rakiet, aby získal keramickú vitrifikačnú pec na účet SHIG. Prostredníctvom B. Sahabiho nadviazal M. Afrasiabi kontakt s FCT Systeme GmbH (ďalej len „FCT“), nemeckým výrobným podnikom, a konkrétne s H. U. Kesselom, s ktorým uzavrel zmluvu o dodávke.

25. Dňa 20. júla 2006 posledný uvedený požiadal Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (nemecký Spolkový úrad pre hospodárstvo a kontrolu vývozov, ďalej len „BAFA“) o vydanie vývozného povolenia na dodávku tejto pece pre Emen Survey, pričom neupresnil, že tento podnik má v úmysle vitrifikovať súčasti jadrových rakiet určené koncovému užívateľovi iránskeho raketového programu. Dňa 16. januára 2007 vydal BAFA rozhodnutie, podľa ktorého sa na vývoz pece sa nevyžadovalo povolenie.

26. V nadväznosti na nadobudnutie účinnosti nariadenia 20. apríla 2007 bol SHIG zapísaný medzi subjektmi uvedenými v prílohách IV a V tohto nariadenia. Rovnako bola vitrifikačná pec zaradená medzi tovary a technológie uvedené v prílohe II nariadenia, ktorých vývoz je podmienený predchádzajúcim povolením. Z tohto dôvodu BAFA zrušil svoje rozhodnutie.

27. Dňa 20. júla 2007 H. U. Kessel dodal Emen Survey vitrifikačnú pec a koncom marca 2008 vyslal do Teheránu dvoch technikov, aby vykonali inštaláciu tejto pece. Títo poslední uvedení však nenainštalovali softvér potrebný na uvedenie pece do prevádzky, pričom tento softvér je v Iráne voľne dostupný. Emen Survey zakúpila vitrifikačnú pec na svoj vlastný účet na účely nanášania vrstiev na súčasti rakiet v prospech SHIG.

28. Dňa 13. marca 2008 BAFA informoval H. U. Kessela, že Emen Survey je podozrivá z nakupovania na účet iránskeho raketového priemyslu. H. U. Kessel potom upustil od sprevádzkovania pece. V dôsledku toho sa nepodarilo spustiť výrobu.

III – Prejudiciálne otázky

29. Vnútroštátny súd má pochybnosti týkajúce sa výkladu článku 7 ods. 3 a 4 nariadenia.

30. Po prvé, ak by vnútroštátny súd bez námietok pripustil, že technológia, ktorú zhmotňuje vitrifikačná pec, predstavuje hospodársky zdroj v zmysle článku 1 písm. i) nariadenia, potom si kladie otázku, či napriek širokému poňatiu pojmu „sprístupnenie“ Súdnym dvorom je možné pripustiť, že tento zdroj bol v súlade s článkom 7 ods. 3 nariadenia sprístupnený subjektu uvedenému v prílohe IV tohto nariadenia napriek tomu, že tomuto subjektu nebola žiadnym hmotnoprávnym úkonom priznaná právomoc účinne disponovať s uvedeným zdrojom, a to ani s jeho nehmotnou hodnotou, a zároveň tento zdroj zostáva vo vlastníctve tretej osoby, v tomto prípade Emen Survey, ktorá má za pomoci tohto zdroja vyrábať iné tovary, ktoré budú potom uvedenému subjektu postúpené.

31. Po druhé si vnútroštátny súd kladie otázku, či predmetný úkon nepredstavuje obchádzanie zákazu uvedeného v článku 7 ods. 3 nariadenia zakázaného podľa článku 7 ods. 4 nariadenia. V tejto súvislosti si kladie otázku o rozsahu pojmu obchádzanie, a konkrétne o jeho základných znakoch.

32. Na účely rozptýlenia týchto pochybností sa Oberlandesgericht Düsseldorf rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:

„1. Je na to, aby išlo o sprístupnenie v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia… potrebné, aby osoba/subjekt uvedená v zozname mohla hospodárske zdroje bezprostredne použiť na získanie finančných prostriedkov alebo služieb? Alebo sa má článok 7 ods. 3 nariadenia… vykladať v tom zmysle, že zákaz nepriameho sprístupnenia sa vzťahuje na dodávku a montáž funkčného hospodárskeho zdroja, ktorý však ešte nie je pripravený na používanie (v tomto prípade vákuovej pece), u tretej osoby v Iráne, s ktorého pomocou má tretia osoba zámer neskôr vyrábať výrobky pre právnickú osobu, subjekt alebo orgán uvedené v prílohách IV a V nariadenia?

2. a) Má sa článok 7 ods. 4 nariadenia… vykladať v tom zmysle, že o obchádzanie môže ísť len v tom prípade, ak páchateľ svoje konanie formálne – ale len zdanlivo – prispôsobí zákazom, ktoré vyplývajú z článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia…, takže sa na jeho konanie ani v prípade extenzívneho výkladu nevzťahujú ustanovenia upravujúce zákaz? Vylučujú sa tým navzájom skutkové podstaty zákazu obchádzania a zákazu sprístupnenia? V prípade kladnej odpovede, môže konanie, na ktoré by sa (ešte) nevzťahoval zákaz (nepriameho) sprístupnenia, napriek tomu predstavovať obchádzanie v zmysle článku 7 ods. 4 nariadenia…?

b) Alebo je článok 7 ods. 4 nariadenia… všeobecným ustanovením, pod ktoré možno zahrnúť každé konanie, ktoré má v konečnom dôsledku viesť k sprístupneniu hospodárskeho zdroja osobe alebo subjektu uvedeným v zozname?

3. a) Vyžaduje subjektívny prvok skutkovej podstaty ‚vedom[e] a úmyseln[e]‘ v článku 7 ods. 4 nariadenia… okrem toho, aby sa skutočne vedelo o obchádzaní zákazu sprístupnenia, ktoré je predmetom alebo cieľom daného konania, aj ďalšie vôľové prvky prinajmenšom v tom zmysle, že páchateľ bol s obchádzaním zákazu uzrozumený? Alebo musí páchateľovi výslovne záležať na obídení zákazu, čiže musí konať s týmto zámerom?

b) Alebo sa nevyžaduje vedomé obchádzanie, ale skôr stačí, že páchateľ považuje obchádzanie zákazu len za možné a je s tým uzrozumený?“

33. Pripomienky predložili účastníci konania vo veci samej, ako aj Francúzska republika, Talianska republika a Európska komisia.

IV – Preskúmanie prejudiciálnych otázok

34. Podľa môjho názoru je nevyhnutné preformulovať položené otázky vzhľadom na to, že sa moje chápanie článku 7 nariadenia značne odlišuje od výkladu podaného vnútroštátnym súdom a účastníkmi konania, ktorí predložili pripomienky.

35. Pri čítaní tohto ustanovenia sa mi totiž zdá, že zahŕňa dve odlišné časti.

36. prvej časti článku 7 zloženej z odsekov 1 až 3 nariadenie stanovuje definíciu toho, čo je zakázané. V tomto prípade nariadenie zakazuje subjektom uvedeným v prílohách IV a V disponovať s finančnými prostriedkami alebo hospodárskymi zdrojmi. Na tento účel nariadenie v uvedených odsekoch 1 a 2 stanovuje zmrazenie existujúcich aktív a v uvedenom odseku 3 zakazuje každej osobe sprístupniť týmto subjektom finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje.

37. V druhej časti uvedeného článku pozostávajúceho z odseku 4 nariadenie postihuje konanie, ktoré by spôsobilo, že zákazy vyjadrené v prechádzajúcich odsekoch by boli neúčinné. Tento odsek 4 je nevyhnutný, pretože všetko, čo je zakázané, nie je automaticky trestne stíhateľné. Práve toto ustanovenie stanovuje zásadu, že protiprávne konanie musí byť stíhané trestným právom. Odkazmi na odseky 1 až 3 uvedený odsek 4 veľmi jasne definuje skutkovú podstatu tohto protiprávneho konania. Okrem toho tento odsek použitím slov „vedome“ a „úmyselne“ vymedzuje znak často kvalifikovaný ako „subjektívna stránka protiprávneho konania“. Protiprávne konanie okrem toho nemôže bez tohto znaku existovať.

38. Podľa môjho názoru z článku 7 ods. 4 nariadenia v spojení s článkom 12 ods. 2 nariadenia vyplýva, že vymedzujú objektívne a subjektívne podmienky zakázaného konania, na ktoré musí vnútroštátna úprava trestného práva prihliadať.

39. V dôsledku toho si odseky 3 a 4 článku 7 nariadenia neodporujú, ani sa nevylučujú, ale sa navzájom dopĺňajú a posilňujú, pričom tento odsek 4 má za úlohu zabezpečiť účinnosť odsekov 1 až 3, ako aj vyjadruje jeho znenie odkazom na tieto odseky. Uvedený odsek 4 v skutočnosti dáva ustanoveniam, ktoré mu predchádzajú, plnú silu a podľa môjho názoru odsek 3 tohto článku nepredstavuje samostatné protiprávne konanie vo väčšej miere, ako ho predstavujú odseky 1 a 2 tohto istého článku.

40. Podľa môjho názoru je teda porušením ustanovení článku 7 nariadenia každé také konanie, aké je opísané v odseku 4 tohto článku.

41. Je teda potrebné poznamenať, že takáto štruktúra textu je súčasťou štruktúry nariadenia, pretože rovnakú techniku opäť nachádzame v článku 2 písm. b) a v článku 5 ods. 1 písm. d) tohto nariadenia. Zákonodarca Únie tak členským štátom presne ukazuje, že má v úmysle posilniť právny rámec trestnoprávnymi sankciami, ktorých pravidlá prináleží určiť týmito štátmi v súlade s článkom 16 nariadenia. Táto technika spočívajúca v oddelení právnych noriem upravujúcich konanie od právnych noriem ukladajúcich sankciu je klasickou technikou v oblasti príslušnej právnej úpravy.

42. V bode 45 svojich pripomienok Generalbundesanwalt uvádza, že normatívny obsah nariadenia je neoddeliteľnou súčasťou vnútroštátnych represívnych ustanovení, ktorých porušenie možno stíhať trestom odňatia slobody. V dôsledku toho, že v tomto prípade ide o začlenenia normy Únie odkazom vnútroštátneho práva na túto normu, vnútroštátny súd v skutočnosti žiada Súdny dvor o vymedzenie pojmov, ktoré prestavujú materiálne a zároveň subjektívne znaky protiprávneho konania, ktoré stíha Generalbundesanwalt.

43. Požadované definície sa podľa môjho názoru týkajú nasledujúcich pojmov. Predstavuje dodávka vitrifikačnej pece v opísaných okolnostiach „nepriame sprístupnenie hospodárskeho zdroja“? V čom spočíva „obchádzanie“ opatrení uvedených v článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia? Aké subjektívne podmienky protiprávneho konania zodpovedajú výrazom „vedome“ a „úmyselne“?

44. Tieto požadované definície musia byť predmetom autonómneho a jednotného výkladu v celej Únii. Nariadenie bolo totiž prijaté v harmonizovanej oblasti a na právo členských štátov odkazuje, len pokiaľ ide o určenie režimu ukladania sankcií v prípade porušenia opatrení, ktoré predpisuje.( )

45. Okrem toho zmysel a rozsah pojmov, ktoré majú byť definované, je predovšetkým potrebné skúmať s prihliadnutím na represívny rámec, do ktorého sú zasadené. Pokiaľ ide o trestné veci, ustanovenia, v ktorých sa tieto pojmy nachádzajú, musia byť dostatočne jasné a presné, aby zaručili dodržiavanie všeobecných zásad práva Únie, a konkrétne, zásady právnej istoty a zákonnosti trestných činov a trestov.( )

46. Nakoniec je potrebné podať výklad, ktorý je teleologický, na účely zistenia a vyjadrenia ratio legis textu, ktorého účinnosť má zaistiť článok 7 ods. 4 nariadenia. Táto výkladová metóda sa tradične pripúšťa, keďže výklad na základe analógie je v tomto prípade prísne zakázaný, pretože svojou nepresnosťou porušuje zásadu stanovenia trestných činov a trestov zákonom.

47. V tomto prípade je cieľ, ktorý sleduje zákon, teda nariadenie ako nástroj harmonizácie par excellence, úplne jasný. Ide o ukončenie činností Iránskej islamskej republiky vykonávaných na účel vytvorenia jadrovej výzbroje, ktorá by mohla byť použitá na vojenské účely alebo na účely šírenia. Článok 7 nariadenia teda musí zabrániť aktom alebo konaniam, ktoré ohrozujú alebo by mohli ohroziť mier na celom svete alebo v jeho časti a viesť k značným stratám na ľudských životoch, ktoré by mohli byť označené za genocídu, či už je tento výsledok zámerný, alebo umožnený neopatrnosťou konajúcej osoby. Okrem toho vzhľadom na to, že sa konanie páchateľa vyvíja, je nevyhnutné, aby toto ustanovenie umožňovalo prispôsobiť sa predstavivosti osôb, ktoré sa rôznymi, najmä právnymi, úskokmi snažia zakryť skutočný účel ich podnikania.

48. Na dosiahnutie uvedených cieľov je teda nielen oprávnené, ale aj nevyhnutné, aby mali požadované definície široký výklad, pretože ide nielen o potrestanie toho, čo bolo vykonané, ale aj o zakázanie všetkého, čo si možno vymyslieť na obchádzanie zákona a na zneužitie nedostatkov systému.

A – O výklade pojmu „nepriame sprístupnenie“ uvedeného v článku 7 ods. 3 nariadenia

49. Pojem „nepriame sprístupnenie“ je použitý v článku 7 ods. 3 nariadenia, ako aj v článku 5 ods. 2 spoločnej pozície 2007/140. Napriek tomu nie je uvedený v texte bodu 12 rezolúcie 1737 (2006).

50. Pojem sprístupnenie vyložil Súdny dvor v rozsudkoch Möllendorf a Möllendorf‑Niehuus( ), ako aj E a F( ). Išlo o dva návrhy na začatie prejudiciálneho konania týkajúce sa výkladu opatrení prijatých v rámci boja proti terorizmu, formulované rovnako ako článok 7 ods. 3 nariadenia.

51. V týchto rozsudkoch Súdny dvor priznal pojmu sprístupnenie široký význam, ktorý zahŕňa akýkoľvek akt, ktorého vykonanie je nevyhnutné na to, aby umožnilo uvedenej osobe, skupine osôb alebo subjektu skutočne získať oprávnenie plne disponovať s finančnými prostriedkami, inými finančnými aktívami alebo hospodárskymi zdrojmi.( )

52. Inými slovami, pojem sprístupnenie pokrýva každý prevod vlastníckeho práva.

53. Súdny dvor tak vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok Möllendorf a Möllendorf‑Niehuus, pripustil, že konečný zápis prevodu vlastníckeho práva k nehnuteľnosti v katastri nehnuteľností na uvedený subjekt predstavuje sprístupnenie, ktoré zakazujú ustanovenia právnej úpravy dotknutej v prejednávanej veci. Vo veci, v ktorej bol vydaný už citovaný rozsudok E a F, Súdny dvor rovnako posudzoval skutočnosť, že člen organizácie uvedenej na zozname previedol na túto organizáciu finančné prostriedky pochádzajúce zo zbierok darov a z predaja publikácií.

54. Súdny dvor zatiaľ nemal príležitosť rozhodnúť o pojme nepriame sprístupnenie finančných prostriedkov alebo hospodárskeho zdroja.

55. Podľa môjho názoru tento pojem predovšetkým umožňuje reagovať na prispôsobenie konania páchateľa a konkrétne na akýkoľvek zastierací úkon. Akonáhle je totiž zakázané sprístupniť subjektu uvedenému na zozname finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje, skryje sa tento subjekt za fiktívne fyzické osoby alebo účelové finančné spoločnosti, aby sa dostal k zdrojom financovania, pričom v rámci sietí šírenia jadrových zbraní používa stále sofistikovanejšie prostriedky. Každý prevod finančných prostriedkov alebo hospodárskych zdrojov, ktorý môže byť bez ohľadu na osobu, na ktorú sú skutočne prevedené, v prospech takéhoto subjektu, predstavuje zjavne podvodnú transakciu, ktorá musí byť celkove zakázaná.

56. Vnútroštátny súd musí v rámci svojho samostatného posúdenia skutkového stavu preskúmať všetky skutočnosti, ktoré by mohli dokazovať existenciu úzkeho prepojenia medzi subjektom, na ktorý boli prevedené finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje, a subjektom uvedeným v prílohách IV a V nariadenia. Toto posúdenie sa musí urobiť od prípadu k prípadu a nepriame dôkazy môžu byť veľmi rôznorodej povahy a súvisieť napríklad s držbou kapitálu, zložením riadiacich orgánov, povahou obchodných transakcií alebo existenciou zmluvných vzťahov.

57. V rámci operácie dotknutej v prejednávanej veci tak nie je vylúčené, že Emen Survey konala na účet a pod vedením SHIG tak, aby obišla reštriktívne opatrenia prijaté proti poslednému uvedenému subjektu. Po oboznámení sa s obžalobou a pripomienkami Generalbundesanwalt je totiž potrebné uviesť, že M. Afrasiabi od roku 1996 do roku 2003, teda predtým než sa stal riaditeľom Emen Survey, zastával miesto riaditeľa v SHIG.( ) Takisto je známe, že bol riaditeľom tajného výskumného centra na výrobu rakiet poverený, aby získal vitrifikačnú pec na účet SHIG, pričom uvedená spoločnosť sa už pokúsila od FCT zariadenie kúpiť. Pripomeniem aj to, že M. Afrasiabi získal vitrifikačnú pec na účely výroby súčastí rakiet v prospech SHIG a iránskeho raketového priemyslu.( )

58. Vnútroštátny súd je teda povinný posúdiť dôkaznú silu každej z týchto skutočností spolu s dôkazmi, ktoré má k dispozícii v rámci vnútroštátneho spisu.

59. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa teda domnievam, že pojem „nepriame sprístupnenie“ uvedený v článku 7 ods. 3 nariadenia musí byť chápaný v tom zmysle, že pokrýva dodávku a inštaláciu vitrifikačnej pece v iránskom podniku, ak tento podnik koná v rámci podvodnej operácie, ktorá má zakryť skutočného príjemcu hospodárskeho zdroja uvedeného v prílohách IV a V nariadenia.

60. Vnútroštátny súd je povinný od prípadu k prípadu a v rámci svojho nezávislého posúdenia skutkového stavu preskúmať všetky skutočnosti, ktoré by mohli dokazovať existenciu úzkeho prepojenia medzi subjektom, na ktorý boli prevedené finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje, a subjektom uvedeným v prílohách IV a V nariadenia.

B – O výklade pojmu „hospodársky zdroj“ uvedeného v článku 7 ods. 3 nariadenia

61. V prejednávanej veci je zrejmé, že vitrifikačná pec nie je funkčná, pretože nebol nainštalovaný softvér potrebný na jej uvedenie do prevádzky, a teda nedošlo k žiadnemu nanášaniu vrstiev na súčasti rakiet. Vzniká teda otázka, či je SHIG schopný skutočne disponovať „hospodárskym zdrojom“ v zmysle článku 7 ods. 3 nariadenia.

62. Po prvé pojem hospodársky zdroj má veľmi široký význam, ako vyplýva z voľby výrazov používaných zákonodarcom Únie.

63. Podľa článku 1 písm. i) nariadenia sú totiž hospodárske zdroje „aktíva každého druhu[( )], hmotné aj nehmotné, hnuteľné aj nehnuteľné, ktoré nie sú finančnými prostriedkami, ale možno ich použiť na získanie finančných prostriedkov, tovaru alebo služieb“( ).

64. Pojem hospodársky zdroj pokrýva nielen všetky aktíva bez ohľadu na ich povahu, ale aj použitie, ktorého môžu byť predmetom. Zákonodarca Únie sa teda zameriava na všetky aktíva, ktoré môžu príjemcom nejakým spôsobom umožniť získať finančné prostriedky alebo služby, alebo môžu byť použité v rámci jadrového zbrojenia, čo teda zahŕňa všetok hmotný a nehmotný majetok, ako aj všetky dostupné technológie.

65. Táto definícia okrem toho zodpovedá veľmi širokému poňatiu prijatému Organizáciou Spojených národov( ).

66. Je zrejmé, že vitrifikačná pec ako taká a bez ohľadu na uvedenie do prevádzky predstavuje „hospodársky zdroj“ v zmysle článku 1 písm. i) nariadenia. Ide o výrobný prostriedok určený na výrobu súčastí, ktoré môžu byť súčasťou vývoja koncepcie a vývoja jadrovej zbrane. Bez ohľadu na inštaláciu programového vybavenia potrebného na jej uvedenie do prevádzky predstavuje špičkovú technológiu, za ktorej získanie spoločnosť Emen Survey zaplatila na základe zmluvy o dodávku uzavretej s FCT sumu 850 000 eur.( ) Prístup k takejto sofistikovanej technológii podľa všetkých dôkazov napomáha výskumným a vývojovým činnostiam a umožňuje získať nielen finančné prostriedky, ale aj využitie tejto technológie na iné ako civilné účely.

67. Po druhé si tento výklad vyžadujú ciele stanovené zákonodarcom Únie. Ak chceme zohľadniť nové formy šírenia jadrových zbraní, je nevyhnutné, aby mal pojem hospodársky zdroj čo najširšiu definíciu. Treba zabudnúť na myšlienku, že štáty, ktoré sa snažia o jadrovú výzbroj, využívajú na zásobovanie klasické postupy. Vzhľadom na celosvetový obchod s hmotným aj nehmotným tovarom, na postupnú liberalizáciu medzinárodného obchodu a technický a priemyselný vývoj sa získanie citlivých materiálov a technológií dematerializuje a je predmetom čoraz sofistikovanejších prostriedkov. Pokiaľ ide o zariadenia, pojem hospodársky zdroj nemôže pokrývať len tie zariadenia, ktoré fungujú. Musí zahŕňať aj základné súčasti a samostatné diely, ktoré uvedenému subjektu po zostavení umožňujú získať materiál alebo zdroj financovania. Musí pokrývať aj každú z technológií, ktorá umožňuje prístup a zvládanie výrobného procesu, ako je programové vybavenie, výkresy, plány, vzory alebo technologické know‑how, ako sú návod na montáž a popisy. Každá z týchto technológií je totiž sama osobe dostatočná na to, aby subjektu uvedenému v zozname umožnila využívať ju na strategické alebo obchodné ciele.

68. Podľa môjho názoru teda nie je dôležité, či vitrifikačná pec, o ktorú ide v prejednávanej veci, funguje, alebo nefunguje. Bez ohľadu na inštaláciu softvéru nevyhnutného na uvedenie tejto pece do prevádzky je technológia, ktorú predstavuje, dostatočná na to, aby zabezpečila spoločnosti SHIG zdroj príjmov, a aby jej umožnila jej využitie na jadrové činnosti.

69. Po tretie uvedený výklad nie je spochybnený tým, že zákonodarca Únie v článku 1 nariadenia rozlišuje medzi pojmom „technológie“ a „hospodársky zdroj“, pričom na tomto výklade H. U. Kessel zakladá svoje pripomienky. Článok 1 písm. d) nariadenia uvádza, že „pojem technológie zahŕňa softvér“. V súlade s prílohou II.B nariadenia ide o „technológiu potrebnú na vývoj, výrobu alebo použitie [tovarov uvedených v prílohe II. A nariadenia]“, medzi ktorú patrí vitrifikačná pec.

70. Podľa H. U. Kessela toto rozlišovanie predpokladá, že technológie sú z pojmu „hospodársky zdroj“, na ktorý sa vzťahujú ustanovenia článok 7 ods. 3 nariadenia, vylúčené.

71. Nesúhlasím s týmto názorom. Tento rozdiel sa vysvetľuje len rozsahom a rôznorodosťou reštriktívnych opatrení prijatých v rámci nariadenia.

72. Pojem technológie je totiž využívaný v rámci embarga prijatého v článkoch 2 až 6 nariadenia. Ide teda o obchodnú sankciu spočívajúcu v zákaze alebo obmedzení predaja, dodávky, prevodu alebo vývozu tovarov alebo technológií, ktoré by mohli posilniť jeho jadrový potenciál, do Iránu. Zákonodarca Únie musí teda, pokiaľ ide o dotknuté tovary, preukázať presnosť, pretože ide o to, aby sa zabránilo ich voľnému pohybu a obchodu s určením do iného štátu. V tomto prípade sa zákonodarca výslovne zameriava na tovary a technológie „s dvojakým použitím“, ktoré spadajú pod nariadenie č. 1334/2000 v znení nariadenia č. 394/2006.

73. Pojem hospodársky zdroj je použitý v rámci opatrení upravujúcich zmrazenie aktív subjektov uvedených v prílohách IV a V nariadenia. Pripomeniem, že ide o finančnú sankciu, ktorej cieľom je oslabiť hospodársky potenciál subjektov uvedených na zozname tým, že im bráni v prístupe k hospodárskym alebo finančným zdrojom akéhokoľvek druhu.( )

74. Zákaz uvedený v článku 7 ods. 3 nariadenia sa teda týka všetkých zdrojov, ktoré, pokiaľ sú priamo alebo nepriamo sprístupnené subjektu uvedenému v prílohách IV a V nariadenia, samy osobe prinášajú riziko zneužitia na financovanie iránskeho jadrového programu alebo ktoré môžu byť súčasťou koncepcie, vývoja, výroby, alebo používania jadrovej zbrane. Aby bola zaručená súdržnosť režimu sankcií, musí tento zákaz samozrejme zahŕňať nielen všetky tovary, ale aj všetky technológie, na ktoré bolo uvalené embargo.

75. Vzhľadom na tieto skutočnosti zastávam názor, že pojem „hospodársky zdroj“ uvedený v článku 7 ods. 3 nariadenia sa musí vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na vitrifikačnú pec bez ohľadu na inštaláciu softvéru nevyhnutného na jej uvedenie do prevádzky.

C – O výklade pojmu „obchádzanie“ uvedeného v článku 7 ods. 4 nariadenia

76. Článok 7 ods. 4 nariadenia stanovuje, že „zakazuje sa vedomá a úmyselná účasť na činnostiach, ktorých predmetom alebo dôsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie opatrení uvedených v odsekoch 1, 2 a 3 [tohto článku]“( ).

77. Obchádzať zákon znamená porušiť ho akýmkoľvek prostriedkom vrátane zastretých spôsobov, sledujúcim obchádzanie, vyhnutie sa alebo uniknutie zákazom stanoveným predpisom. V rámci odseku 4 článku 7 nariadenia je to uskutočnenie konania, ktorého výsledok je v úplnom rozpore s účelom, ktorý sleduje tento článok. Inými slovami, zákonodarca Únie sa zameriava na akýkoľvek typ konania, ktoré umožňuje subjektu uvedenému na zozname disponovať finančnými prostriedkami alebo hospodárskymi zdrojmi v rozpore so zákazmi uvedenými v článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia. Na povahe činnosti, na ktorej sa jednotlivec podieľal, a miera, v akej prispel k uskutočneniu protiprávneho konania, nezáleží.

D – O výklade pojmov „vedome“ a „úmyselne“ uvedených v článku 7 ods. 4 nariadenia

78. V článku 7 ods. 4 nariadenia zákonodarca Únie vyžaduje, aby jednotlivec konal „vedome“ („wissentlich“, „sciemment“,) a „úmyselne“(„vorsätzlich“, „volontairement“). Definuje tak subjektívnu stránku protiprávneho konania. Tieto pojmy pochádzajú zo znenia v nemeckom jazyku, ktorý je v prejednávanej veci jazykom konania, ako aj z francúzskeho znenia.

79. Ide tu o stanovenie povahy psychologického prvku (subjektívneho podľa výrazu, ktorý používa vnútroštátny súd) vyžadovaného predpisom, aby išlo o protiprávne konanie z tohto hľadiska.

80. Ako uvádza vnútroštátny súd, existujú určité terminologické odlišnosti. Znenie v španielskom jazyku používa výrazy „consciente“ a „deliberada“, v anglickom jazyku „knowingly“ a „intentionally“, v talianskom jazyku „consapevolmente“ a „deliberatamente“, v portugalskom jazyku „consciente“ a „intencional“, v rumunskom jazyku „voluntară“ a „deliberată“, a v slovenskom jazyku „vedomá“ a „úmyselná“. Podľa jazykových znení článku 7 ods. 4 nariadenia je výraz „úmyselne“ bez rozlišovania nahradený výrazmi „zámerne“ alebo „uvážene“( ).

81. Výrazy „úmyselne“ a „vedome“ musia mať v celej Únii autonómny a jednotný výklad a ich zmysel musí byť predovšetkým zisťovaný s prihliadnutím na zásadu autonómie trestného práva a jeho všeobecné zásady.

82. Tieto všeobecné zásady vyžadujú splnenie podmienok, ktoré musia byť dané bez ohľadu na typ skúmaného protiprávneho konania, a zároveň podľa požiadaviek represívneho predpisu aj splnenie podmienok, ktoré sú vlastné konkrétnemu typu osobitného stíhaného konania.

83. Všeobecné podmienky vyžadujú, aby páchateľ pri spáchaní akéhokoľvek trestného činu spĺňal podmienky slobodného vedomia a slobodnej vôle, teda vedomie a vôľa nie sú postihnuté duševnou poruchou a/alebo donútením.

84. Na základe povahy veci sa domnievam, že táto predchádzajúca a nevyhnutná podmienka je implicitne, ale nevyhnutne naznačená. Aj keď to totiž nie je výslovne stanovené v texte, celý výrok by bol v rozpore so základnými právami jednotlivca, ktoré mu priznávajú medzinárodné dohovory a Charta základných práv Európskej únie, pokiaľ by uvedená podmienka nebola zohľadnená.

85. Výrazy „úmyselne“ a „vedome“ tak označujú subjektívny prvok vlastný protiprávnemu konaniu, ktoré je tu konkrétne stíhané, ako je vyjadrené textom, na ktorom je represia založená, v súlade s požiadavkou presnosti vyplývajúcou zo zásady zákonnosti trestného práva.

86. Klasická teória trestného práva rozlišuje dva typy zavinenia, a to úmyselné zavinenie, ktoré vo svojom úzkom zmysle slova znamená, že páchateľ sa snaží dosiahnuť práve zákonom zakázaný účel, a zavinenie z nedbanlivosti, teda z neopatrnosti alebo z nedbanlivosti. Ktoré z týchto zavinení sú vyžadované prostredníctvom výrazov „úmyselne“ a „vedome“, treba teda skúmať práve s odkazom na znenie právneho predpisu.

87. Aj keď sú rôzne jazykové znenia týchto výrazov nepresné, na základe znenia článku 7 ods. 4 nariadenia môžem potvrdiť, že zákonodarca Únie mal v úmysle stíhať oba typy zavinenia.

88. Po prvé úmyselné zavinenie, ako som ho práve definoval. Taký je zmysel výrazu, ktorý používa zákonodarca Únie, keď hovorí o „činnostiach, ktorých predmetom… je…“.

89. Po druhé zavinenie z neopatrnosti alebo z nedbanlivosti. Ako totiž ukazuje použitie výrazu „alebo dôsledkom“, zákonodarca Únie trestne stíha práve činnosť, ktorá viedla k spôsobenému výsledku, aj keď nebol dosiahnutý úmyselne. Trestné ustanovenie v tomto prípade prihliada na konanie, ktoré vyjadruje spoločenskú nedisciplinovanosť, ktorá sa prejavuje neopatrnosťou alebo nedbanlivosťou vedúcou k zakázanému výsledku.

90. Preto na základe analýzy článku 7 ods. 4 nariadenia predpokladám, že výrazy „úmyselne“ a „vedome“ pokrývajú úmyselné zavinenie a zároveň zavinenie z neopatrnosti alebo z nedbanlivosti.

91. Tento výklad podľa môjho názoru potvrdzuje znenie článku 12 ods. 2 nariadenia, podľa ktorého „zákazmi uvedenými v… článku 7 ods. 3 nevzniká dotknutým fyzickým alebo právnickým osobám, alebo subjektom zodpovednosť žiadneho druhu, ak nevedeli a nemali žiadny rozumný dôvod[( )] predpokladať, že svojím konaním tieto zákazy porušujú“.

92. Toto znenie implicitne, ale nevyhnutne znamená, že ak by tieto osoby alebo subjekty mali taký rozumný dôvod, neboli by zbavené zodpovednosti. To znamená, že sa od nich vyžaduje aspoň trochu spoločenskej disciplinovanosti, aby si overili, či je ich konanie v súlade so zákonom, a ak nie, aby sa ho zdržali, pričom existencia rozumného dôvodu vyplýva z podmienok vlastných konajúcej osobe a súvisiacich napríklad s povahou jej podnikania, kvalifikáciou, s medzinárodným rámcom, v ktorom koná, alebo s citlivou povahou prevádzanej technológie.

93. Spoločenská nedisciplinovanosť sa tak vyznačuje porušením požiadavky opatrnosti, ktorú by mala osoba alebo subjekt splniť, alebo opomenutím prijať opatrenia, ktoré by mala bežne dodržiavať. Z tohto dôvodu je teda stíhaný ten, kto objektívne môže spôsobiť zakázanú situáciu, prinajmenšom pokiaľ sa táto situácia uskutoční.

94. Intenzita zavinenia z neopatrnosti alebo z nedbanlivosti vyžadovaná predpisom je teda s nevyhnutnou presnosťou charakterizovaná súhrnným uplatnením článku 7 ods. 4 a článku 12 ods. 2 nariadenia.

95. V prejednávanej veci si bol H. U. Kessel plne vedomý toho, že sa dopúšťa konania, ktoré je v rozpore s nariadením. Podľa všetkých dôkazov mal rozumný dôvod predpokladať, že dodávka vitrifikačnej pece umožní subjektu uvedenému v zozname mať prospech z hospodárskeho zdroja. Zo spisu totiž vyplýva, že H. U. Kessel bol oboznámený so skutočnosťou, že Emen Survey mala v úmysle vitrifikovať súčasti jadrových rakiet určené subjektu uvedenému v zozname a iránskemu raketovému priemyslu. Napriek tomu bol rozhodnutý pokračovať v účasti na tejto operácii, pretože 20. júla 2007 dodal vitrifikačnú pec a v priebehu jari 2008 poskytol technickú pomoc na účely inštalácie tejto pece, a to po nadobudnutí účinnosti nariadenia. Preto sa H. U. Kessel s plnou znalosťou veci a úplne zámerne podieľal na konaní, ktoré je v rozpore s reštriktívnymi opatreniami prijatými v článku 7 nariadenia.

96. Vo svetle týchto skutočností sa domnievam, že výrazy „úmyselne“ a „vedome“ uvedené v článku 7 ods. 4 nariadenia sa musia vykladať v tom zmysle, že sa vzťahujú na každého jednotlivca, ktorý má slobodné vedomie a slobodnú vôľu, čiže podstatné podmienky trestnoprávnej zodpovednosti, ktorý koná jednak zámerne s cieľom porušiť zákazy uvedené v článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia a jednak s neopatrnosťou alebo nedbanlivosťou, aj keď mal rozumné dôvody predpokladať, že jeho úkony porušujú uvedené zákazy.

V – Návrh

97. Vzhľadom na všetky uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na prejudiciálne otázky, ktoré položil Oberlandesgericht Düsseldorf, odpovedal takto:

1. a) Článok 7 ods. 3 nariadenia Rady (ES) č. 423/2007 z 19. apríla 2007 o reštriktívnych opatreniach voči Iránu sa má vykladať v tom zmysle, že bráni dodávke a inštalácii vitrifikačnej pece v iránskom podniku, pokiaľ tento podnik koná v rámci podvodnej operácie, ktorá má zastrieť skutočného príjemcu hospodárskeho zdroja uvedeného v prílohách IV a V nariadenia č. 423/2007, a predstavuje tak obchádzanie uvedené a zakázané v článku 7 ods. 4 tohto nariadenia. Vnútroštátny súd je povinný z prípadu na prípad a v rámci svojho nezávislého posúdenia skutkového stavu preskúmať všetky skutočnosti, ktoré by mohli dokazovať existenciu úzkeho prepojenia medzi subjektom, na ktorý boli prevedené finančné prostriedky alebo hospodárske zdroje, a subjektom uvedeným v prílohách IV a V nariadenia.

b) Pojem „hospodársky zdroj“ uvedený v článku 7 ods. 3 nariadenia č. 423/2007 sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na vitrifikačnú pec bez ohľadu na inštaláciu softvéru nevyhnutného na uvedenie tejto pece do prevádzky.

2. a) Pojem „obchádzanie“ použitý v článku 7 ods. 4 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že označuje akékoľvek konanie jednotlivca, ktorý sa podieľa na činnosti, ktorej predmetom alebo dôsledkom je porušenie zákazov uvedených v odsekoch 1 až 3 tohto istého článku.

b) Výrazy „úmyselne“ a „vedome“ uvedené v článku 7 ods. 4 nariadenia č. 423/2007 sa musia vykladať v tom zmysle, že sa vzťahujú na každého jednotlivca, ktorý má slobodné vedomie a slobodnú vôľu, čiže podstatné podmienky trestnoprávnej zodpovednosti, ktorý koná jednak zámerne s cieľom porušiť zákazy uvedené v článku 7 ods. 1 až 3 nariadenia a jednak s neopatrnosťou alebo nedbanlivosťou, aj keď mal rozumné dôvody predpokladať, že jeho úkony porušujú uvedené zákazy.