Predbežné znenie

NÁVRHY GENERÁLNEJ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

prednesené 14. júla 2022 ( )

Vec C‑201/19 P

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

proti

Európskej komisii

„Odvolanie – Hospodárska súťaž – Kartely – Trh s perindoprilom, liekom na liečenie kardiovaskulárnych chorôb – Dohody o urovnaní patentových sporov uzavreté medzi laboratóriom vykonávajúcim činnosť v oblasti originálnych liekov, ktoré je majiteľom patentov a spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov – Potenciálna hospodárska súťaž – Obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa – Dĺžka trvania porušenia – Pojem jediného porušenia – Pokuty“





Obsah





I. Úvod

II. Okolnosti predchádzajúce sporu

A. Skutkový stav

1. Subjekty dotknuté prejednávanou vecou

2. Dotknutý výrobok a patenty

3. Patentové spory týkajúce sa perindoprilu a uvedenia generických verzií perindoprilu

a) Spory na EPÚ

b) Spory na vnútroštátnych súdoch

4. Dohody o urovnaní patentových sporov dotknuté prejednávanou vecou, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov

a) Dohody uzavreté s Niche/Unichem a Matrix

b) Dohoda uzavretá s Teva

c) Dohoda uzavretá s Lupin

B. Sporné rozhodnutie

C. Napadnutý rozsudok

III. Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania

IV. Posúdenie

A. O zistení porušenia

1. Štruktúra a prípustnosť argumentácie skupiny Servier

2. O potenciálnej hospodárskej súťaži (druhý odvolací dôvod a prvé časti tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu)

a) O rozsahu patentov pri analýze potenciálnej hospodárskej súťaže

b) O analýze skutočných a konkrétnych možností spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh napriek existencii prekážok

1) O existencii dohody vylučujúcej potenciálnych vstupujúcich z trhu

2) O prípravných krokoch uskutočnených spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov a ich úmysle prekonať prekážky

3) O existencii mnohonásobných prekážok

c) O rozdelení dôkazného bremena

d) O doplňujúcich tvrdeniach týkajúcich sa každej zo zúčastnených spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov

1) Niche/Unichem a Matrix

2) Teva

3) Lupin

e) Záver

3. O kvalifikácii dohôd ako obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (prvý odvolací dôvod a druhé časti tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu)

a) O skúsenosti a „ľahko identifikovateľnej“ povahe obmedzenia hospodárskej súťaže

b) O platbách a údajných „pozitívnych“ alebo „nejednoznačných“ následkoch dohôd

1) O platbách

2) O údajných „pozitívnych“ alebo „nejednoznačných“ následkoch dohôd

c) O preskúmaní cieľa dotknutých dohôd obmedziť hospodársku súťaž

1) O dohodách Niche/Unichem a Matrix

2) O dohode Teva

i) O cieľoch a údajných „nejednoznačných“ následkoch dohody Teva

– O údajných „nejednoznačných“ následkoch alebo následkoch „v prospech hospodárskej súťaže“

– O údajnej neexistencii škodlivosti ustanovení dohody Teva

ii) O platbách

3) O dohode Lupin

i) O platbe

ii) O ustanoveniach dohody Lupin

d) Záver

4. O dátume skončenia porušenia založeného dohodou Lupin (tretia časť piateho odvolacieho dôvodu)

5. O kvalifikácii dohody Niche a dohody Matrix ako samostatných porušení (šiesty odvolací dôvod)

B. O pokutách

1. O nesprávnych právnych posúdeniach týkajúcich sa pokút, na ktoré sa odvoláva skupina Servier (siedmy odvolací dôvod)

a) O zásade zákonnosti trestných činov a trestov

b) O zásade proporcionality a posúdení závažnosti porušení

2. O pokute uloženej skupine Servier za dohodu Lupin (tretia časť piateho odvolacieho dôvodu)

3. Záver týkajúci sa pokút

C. Predbežný záver

V. O trovách

VI. Návrh





I. Úvod

1. Po veciach Generics (UK) a i.( ) a Lundbeck/Komisia( ) sa prejednávaná vec, ktorá patrí do skupiny deviatich odvolaní podaných proti ôsmim rozsudkom Všeobecného súdu( ), opäť týka posúdenia viacerých dohôd o urovnaní patentových sporov uzavretých výrobcom originálnych liekov, v tomto prípade skupinou Servier, so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov, z hľadiska práva Únie v oblasti hospodárskej súťaže.

2. Rovnako ako vo veciach Generics (UK) a i. a Lundbeck/Komisia boli aj tieto dohody uzavreté v situácii, keď sa už patent k účinnej látke daného lieku, ktorým je v tomto prípade perindopril, stal voľným, aj keď skupina Servier bola ešte stále majiteľkou tzv. „sekundárnych“ patentov k niektorým postupom výroby tohto lieku.

3. Sporné dohody v podstate zabezpečili, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, ktoré chceli vstúpiť na trh s generickými verziami uvedeného lieku, sa zaviazali odložiť svoj vstup za prevod hodnoty zo strany skupiny Servier.

4. V spornom rozhodnutí( ) sa Komisia domnievala, že dotknuté dohody, ktoré skupina Servier uzavrela so spoločnosťami Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin, predstavovali obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku a teda porušenia článku 101 ZFEÚ.

5. Okrem toho sa Komisia domnievala, že ich uzavretie, spolu s ďalšími konaniami, ako bolo nadobudnutie technológií na výrobu účinnej farmaceutickej látky (ÚFL) perindoprilu, predstavovalo zo strany skupiny Servier stratégiu, ktorá mala oddialiť vstup spoločností vyrábajúcich generický perindopril na trh tohto lieku, na ktorom mala skupina Servier dominantné postavenie. Komisia preto uložila sankciu za toto správanie ako za zneužitie dominantného postavenia podľa článku 102 ZFEÚ.

6. Všeobecný súd v napadnutom rozsudku, ako aj vo svojich ďalších rozsudkoch v dotknutej skupine vecí, potvrdil analýzu Komisie, v zmysle ktorej majú dohody, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťami Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin povahu obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa. Tieto zistenia Všeobecného súdu napadla skupina Servier v tomto odvolacom konaní, ktoré slúži ako „pilotná“ vec, ako aj uvedené spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov vo svojich odvolaniach podaných proti rozsudkom Všeobecného súdu, ktoré sa ich týkajú.

7. Všeobecný súd naproti tomu zrušil sporné rozhodnutie v rozsahu, v akom v ňom Komisia kvalifikovala dohody, ktoré skupina Servier uzavrela so spoločnosťou Krka ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku, ako aj v rozsahu, v akom konštatovala zneužitie dominantného postavenia skupinou Servier, pretože Komisia sa dopustila pochybení pri definícii relevantného trhu.

8. Tieto zrušenia zo strany Všeobecného súdu napadla Komisia vo veci Komisia/Servier a i. (C‑176/19 P), v ktorej dnes tiež prednášam návrhy, ako aj vo veci Komisia/Krka (C‑151/19 P). Tieto veci nastoľujú bezprecedentné otázky týkajúce sa kvalifikácie licenčnej dohody uzavretej súčasne s dohodou o urovnaní patentového sporu ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, kvalifikácie takejto dohody ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska následku, ako aj definície relevantného trhu vo farmaceutickej oblasti.

9. Naopak prejednávaná vec vyvoláva v podstate iba otázky, ktoré už boli riešené vo veciach Generics (UK) a i. a Lundbeck/Komisia, ktorých zásady treba v dôsledku toho uplatniť v kontexte prejednávanej veci.

II. Okolnosti predchádzajúce sporu

A. Skutkový stav

10. Všeobecný súd uviedol okolnosti predchádzajúce sporu v bodoch 1 až 73 napadnutého rozsudku, ktoré možno pre potreby tohto odvolacieho konania zhrnúť takto.

1. Subjekty dotknuté prejednávanou vecou

11. Skupina Servier, ktorú tvorí najmä spoločnosť Servier SAS, materská spoločnosť skupiny so sídlom vo Francúzsku, spoločnosť Laboratoires Servier SAS a spoločnosť Servier Laboratories Ltd (ďalej spolu len „skupina Servier“ alebo „žalobkyne“), združuje farmaceutické spoločnosti na celosvetovej úrovni. Spoločnosť Laboratoires Servier je francúzska farmaceutická spoločnosť, ktorá sa špecializuje na vývoj originálnych liekov najmä na liečbu kardiovaskulárnych chorôb( ). Spoločnosť Biogaran je 100 % dcérska spoločnosť spoločnosti Laboratoires Servier a má na starosti generické lieky( ).

12. Niche Generics Ltd (ďalej len „Niche“) je podnik vykonávajúci činnosť v oblasti uvádzania generických farmaceutických výrobkov na trh a ich dodávania, v ktorom 60 % a neskôr, od roku 2006, 100 % vlastní indická farmaceutická spoločnosť Unichem Laboratories Ltd, ktorá vykonáva činnosť v oblasti výskumu a výroby ÚFL a hotových výrobkov (ďalej len „Unichem“) (ďalej spolu len „Niche/Unichem“)( ).

13. Matrix Laboratories Ltd (ďalej len „Matrix“) je indická spoločnosť, ktorá vyvíja, vyrába a uvádza na trh najmä ÚFL určené pre spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov. Po viacerých nadobudnutiach majetkových účastí vlastní od roku 2011 spoločnosť Mylan Inc. 97 až 98 % základného imania v spoločnosti Matrix, ktorá sa od 5. októbra 2011 premenovala na Mylan Laboratories Ltd( ).

14. Teva Pharmaceutical Industries Ltd je nadnárodná farmaceutická spoločnosť, ktorá vyvíja, vyrába a uvádza na trh generické lieky a ÚFL určené pre jej vlastnú farmaceutickú výrobu, ako aj pre iné spoločnosti. Teva UK Ltd je 100 % dcérskou spoločnosťou spoločnosti Teva Pharmaceuticals Europe BV, ktorá sama je zase 100 % dcérskou spoločnosťou spoločnosti Teva Pharmaceutical Industries (ďalej spolu len „Teva“). Teva patrí medzi najväčšie celosvetové farmaceutické skupiny pôsobiace v sektore generických liekov. Dňa 26. januára 2006 sa Teva zlúčila so spoločnosťou Ivax Europe (ďalej len „Ivax“), nadnárodným farmaceutickým výrobcom generických liekov, ktorý sa tak stal jej 100 % dcérskou spoločnosťou( ).

15. Lupin Ltd je materskou spoločnosťou spoločností patriacich do skupiny Lupin, vrátane Lupin (Europe) Limited, zapísanou v registri v Indii, ktorá vykonáva najmä činnosť v oblasti predaja ÚFL a hotových výrobkov skupiny Lupin, ale aj udeľovania licencií na spisovú dokumentáciu k povoleniam na uvedenie výrobkov skupiny Lupin na trh (PUT), a v malom rozsahu aj priameho predaja hotových výrobkov skupiny Lupin v Spojenom kráľovstve (ďalej spolu len „Lupin“)( ).

2. Dotknutý výrobok a patenty

16. Skupina Servier vyvinula perindopril, liek podávaný v kardiovaskulárnej medicíne, ktorý je určený predovšetkým na boj proti vysokému krvnému tlaku a srdcovému zlyhaniu. ÚFL perindoprilu má formu soli. Pôvodne používaná soľ bol erbumín (alebo terc‑butylamín), ktorý má kryštalickú formu z dôvodu postupu využívaného skupinou Servier na jeho syntézu( ).

17. Patent EP0049658 na molekulu perindoprilu bol prihlásený na Európskom patentovom úrade (EPÚ) 29. septembra 1981. Platnosť tohto patentu mala uplynúť 29. septembra 2001, ale jeho ochrana bola predĺžená vo viacerých členských štátoch Európskej únie vrátane Spojeného kráľovstva, až do 22. júna 2003( ). Vo Francúzsku bola ochrana uvedeného patentu predĺžená do 22. marca 2005 a v Taliansku až do 13. februára 2009( ). K udeleniu PUT pre tablety perindoprilu erbumínu (2 a 4 mg) na liečbu vysokého krvného tlaku došlo v Európe v rokoch 1988 až 1989( ).

18. Po podaní patentovej prihlášky na molekulu podala skupina Servier viaceré patentové prihlášky na postup výroby perindoprilu na EPÚ. Patenty dotknuté týmto konaním sú najmä patenty EP0308339, EP0308340 a EP0308341 (ďalej jednotlivo „patent 339“, „patent 340“ a „patent 341“), prihlásené v roku 1988, ktorých platnosť mala uplynúť v roku 2008, a najmä patent EP1296947 (tzv. „patent alfa“, ďalej len „patent 947“), prihlásený v roku 2001. Patent 947 sa vzťahoval na kryštalickú alfa formu perindoprilu erbumínu a metódy jeho výroby a bol udelený 4. februára 2004( ).

19. Skupina Servier podala aj národné patentové prihlášky vo viacerých členských štátoch Únie, napríklad v Bulharsku, v Českej republike, v Estónsku, v Maďarsku, v Poľsku a na Slovensku. Patenty tak boli udelené 16. mája 2006 v Bulharsku, 17. augusta 2006 v Maďarsku, 23. januára 2007 v Českej republike, 23. apríla 2007 na Slovensku a 24. marca 2010 v Poľsku. Tieto patenty v podstate zodpovedali patentom prihláseným na EPÚ( ).

20. Od roku 2002 vyvíjala skupina Servier perindopril druhej generácie, vyrábaný z novej soli, arginínu, pre ktorý podala patentovú prihlášku (EP1354873B) 17. februára 2003. Tento patent bol udelený 17. júla 2004 s dátumom uplynutia platnosti stanoveným na 17. februára 2023. Perindopril arginín sa začal uvádzať na trhy Únie v roku 2006. Tento výrobok je bioekvivalentnou generickou verziou výrobku prvej generácie, ale predáva sa v odlišných dávkach z dôvodu odlišnej molekulárnej hmotnosti novej soli( ). Pre perindopril arginín bolo udelené PUT vo Francúzsku v roku 2004 a následne bol na základe postupu vzájomného uznávania povolený v ostatných členských štátoch( ).

3. Patentové spory týkajúce sa perindoprilu a uvedenia generických verzií perindoprilu

21. V rokoch 2003 až 2009 bola skupina Servier účastníčkou konania v rade sporov týkajúcich sa perindoprilu na EPÚ, ako aj na vnútroštátnych súdoch. Išlo v podstate o návrhy na nariadenie zákazov a konania týkajúce sa patentu 947, začaté v rôznych členských štátoch medzi skupinou Servier a viacerými spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov pripravujúcimi uvedenie generickej verzie perindoprilu( ).

a) Spory na EPÚ

22. Desať spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov, vrátane Niche, Teva a Lupin, podalo v roku 2004 námietku proti patentu 947 na EPÚ s cieľom dosiahnuť jeho zrušenie v celom rozsahu, pričom uvádzali dôvody založené na neexistencii novosti a vynálezcovskej činnosti, ako aj na nedostatočnom objasnení vynálezu( ).

23. Dňa 27. júla 2006 námietkové oddelenie EPÚ potvrdilo platnosť patentu 947 v nadväznosti na drobné zmeny pôvodných patentových nárokov skupiny Servier (ďalej len „rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006“). Deväť spoločností podalo proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť, ale Krka a Lupin oznámili späťvzatie svojej sťažnosti 11. januára a 5. februára 2007 v nadväznosti na svoje dohody so skupinou Servier. Rozhodnutím zo 6. mája 2009 technický odvolací senát EPÚ zrušil rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 a zrušil patent 947 (ďalej len „rozhodnutie EPÚ zo 6. mája 2009“). Žiadosť o preskúmanie, ktorú podala skupina Servier proti tomuto rozhodnutiu, bola zamietnutá 19. marca 2010( ).

b) Spory na vnútroštátnych súdoch

24. Platnosť patentu 947 napadli spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov aj na súdoch niektorých členských štátov, a skupina Servier podala návrhy na nariadenie predbežných zákazov, ktoré boli v niektorých prípadoch úspešné( ). Väčšina týchto sporov však skončila pred vydaním právoplatného rozhodnutia o platnosti patentu 947 na základe dohôd o urovnaní, ktoré uzavrela skupina Servier a spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov.

25. V tejto súvislosti však treba spomenúť dva spory medzi skupinou Servier a spoločnosťou Apotex, jedinou spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov, ktorá bola účastníčkou konania v spore so skupinou Servier v Spojenom kráľovstve, s ktorou skupina Servier neuzavrela dohodu o urovnaní. Tieto spory, z ktorých jeden prebiehal v Spojenom kráľovstve a druhý v Holandsku, preto neboli prerušené uzavretím dohôd o urovnaní a následne viedli k určeniu neplatnosti patentu 947.

26. Skupina Servier tak 1. augusta 2006 podala na High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd)], žalobu pre porušenie patentu 947 proti spoločnosti Apotex, ktorá „s rizikom“ uviedla generickú verziu perindoprilu na trh Spojeného kráľovstva, a dosiahla nariadenie predbežného zákazu 8. augusta 2006. V nadväznosti na vzájomný návrh na zrušenie uvedeného patentu, ktorý podala spoločnosť Apotex, bol však patent 947 vyhlásený 6. júla 2007 za neplatný, zákaz bol zrušený a spoločnosť Apotex vstúpila na trh s generickým perindoprilom, čo otvorilo trh pre generické lieky v Spojenom kráľovstve. Dňa 9. mája 2008 bolo rozhodnutie o určení neplatnosti patentu 947 potvrdené v odvolacom konaní( ).

27. Okrem toho 13. novembra 2007 spoločnosť Katwijk Farma, dcérska spoločnosť spoločnosti Apotex, podala na holandský súd návrh na zrušenie holandskej časti patentu 947 a 13. decembra 2007 uviedla na trh svoj generický perindopril, zatiaľ čo návrh na nariadenie predbežného zákazu, ktorý podala skupina Servier, bol zamietnutý. Dňa 11. júna 2008 holandský súd zrušil patent 947 pre Holandsko v konaní o paralelnej žalobe, ktorú podala spoločnosť Pharmachemie, dcérska spoločnosť Teva( ).

28. Spoločnosť Sandoz, ďalšia spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov, uviedla svoj generický perindopril na trh vo viacerých členských štátoch od mája 2008( ).

4. Dohody o urovnaní patentových sporov dotknuté prejednávanou vecou, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov

29. V rokoch 2005 až 2007 uzavrela skupina Servier dohody o urovnaní so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin. Dohody dotknuté prejednávaným odvolaním sú dohody, ktorá uzavrela skupina Servier s Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin.

a) Dohody uzavreté s Niche/Unichem a Matrix

30. Niche/Unichem a Matrix spolupracovali na uvedení generickej verzie perindoprilu. Matrix mala úlohu dodávateľa ÚFL a Niche/Unichem zodpovedala za získanie PUT a distribúciu hotového výrobku( ).

31. Okrem námietky, ktorú podala spoločnosť Niche na EPÚ( ), viedli skupina Servier a spoločnosť Niche od 25. júna 2004 na High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd), Spojené kráľovstvo] spor týkajúci sa patentov 339, 340, 341 a 947. Pojednávanie v tomto konaní bolo nariadené na 7. a 8. februára 2005. Spoločnosť Matrix sa zúčastnila na tomto konaní ako svedok, ale neviedla so skupinou Servier vlastný spor( ).

32. Dňa 8. februára 2005 skupina Servier uzavrela dve dohody o urovnaní, jednu so spoločnosťami Niche/Unichem (ďalej len „dohoda Niche“) a druhú so spoločnosťou Matrix (ďalej len „dohoda Matrix“). V ten istý deň spoločnosť Niche uzavrela zmluvu o poskytnutí licencie a dodaní tovaru so spoločnosťou Biogaran, 100 % dcérskou spoločnosťou spoločnosti Laboratoires Servier.

33. Dohody, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťami Niche/Unichem a Matrix, sa vzťahovali na všetky krajiny, v ktorých existovali patenty 339, 340, 341 a 947, v prípade dohody Matrix s výnimkou jedného štátu, ktorý nebol členom Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP). Stručne povedané( ), tieto dohody stanovovali, že spoločnosti Niche/Unichem a Matrix sa zdržia výroby alebo dodávania perindoprilu, o ktorom sa skupina Servier domnievala, že porušoval jej patenty, ako aj napadnutia patentov skupiny Servier.

34. Ako protihodnotu sa skupina Servier zaviazala nepodať proti spoločnostiam Niche/Unichem a Matrix žaloby pre porušenie práv a zaplatiť 11,8 milióna libier šterlingov (GBP) v prospech spoločností Niche/Unichem a 11,8 milióna GBP v prospech spoločnosti Matrix. V dohode so spoločnosťou Biogaran sa spoločnosť Niche navyše zaviazala previesť na spoločnosť Biogaran spisovú dokumentáciu týkajúcu sa troch liekov nevyhnutnú na získanie PUT a francúzske PUT pre jeden z nich. Ako protihodnotu mala spoločnosť Biogaran zaplatiť spoločnosti Niche sumu 2,5 milióna GBP, ktorá bola nevratná dokonca aj v prípade, ak by spoločnosť Biogaran PUT nezískala.

b) Dohoda uzavretá s Teva

35. Okrem námietky, ktorú podala Teva na EPÚ( ), viedli skupina Servier a spoločnosť Ivax od 9. augusta 2005 v Spojenom kráľovstve spor týkajúci sa patentu 947, ale rozhodli sa prerušiť konanie až do vydania právoplatného rozhodnutia v námietkovom konaní na EPÚ. Dňa 15. augusta 2007 podala spoločnosť Pharmachemie, dcérska spoločnosť Teva, návrh na zrušenie patentu 947 tak, ako platil v Holandsku, ktorému bolo vyhovené 11. júna 2008( ).

36. Dňa 13. júna 2006 uzavreli skupina Servier a Teva dohodu o urovnaní, ktorá sa vzťahovala iba na Spojené kráľovstvo (ďalej len „dohoda Teva“). Táto dohoda bola uzavretá na dobu troch rokov s možnosťou obnovenia na dodatočnú dobu dvoch rokov.

37. Podľa uvedenej dohody sa Teva zaviazala, že počas troch rokov sa bude perindoprilom erbumínom určeným na distribúciu v Spojenom kráľovstve zásobovať výhradne u skupiny Servier. Ako protihodnotu za zaplatenie sumy 5 miliónov GBP zo strany skupiny Servier sa Teva zaviazala nepredávať generický perindopril (okrem perindoprilu dodávaného skupinou Servier) a nenapadnúť patenty skupiny Servier v Spojenom kráľovstve, pričom bolo spresnené, že jej nebolo zakázané pokračovať v námietkovom konaní proti sporným patentom na EPÚ. Skupina Servier a Teva sa navyše dohodli na zaplatení paušálnej náhrady spoločnosti Teva v prípade nedodania perindoprilu od 1. augusta 2006 a Teva nemala v takom prípade právo na ukončenie dohody o urovnaní. V nadväznosti na rozhodnutie EPÚ z 27. júla 2006 potvrdzujúce patent 947 a zákaz, ktorý 8. augusta 2006 nariadil High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie pre majetkové spory (patentový súd)] proti spoločnosti Apotex( ), skupina Servier využila ustanovenie o paušálnej náhrade škody a Teva tak od skupiny Servier dostala za obdobie 11 mesiacov sumu 5,5 milióna GBP ako protihodnotu za nedodanie perindoprilu. Celkovo teda skupina Servier zaplatila Teva v rámci tejto dohody o urovnaní sumu 10,5 milióna GBP( ).

38. Dňa 23. februára 2007 uzavreli skupina Servier a Teva dodatok k dohode Teva, ktorý potvrdzoval skutočné plnenie povinnosti výhradného nákupu a určoval dátum, od ktorého môže Teva začať s distribúciou generického perindoprilu dodávaného skupinou Servier. Tento dátum mala buď jednostranne určiť skupina Servier alebo sa mal zhodovať s dátumom zrušenia alebo uplynutia platnosti patentu 947, alebo s dátumom, od ktorého spoločnosť Apotex začne s distribúciou generického perindoprilu v Spojenom kráľovstve po vyriešení sporu, ktorý viedla so skupinou Servier( ). Teva napokon vstúpila na trh Spojeného kráľovstva s generickým perindoprilom dodávaným skupinou Servier po určení neplatnosti patentu 947 v Spojenom kráľovstve 6. júla 2007 v spore so spoločnosťou Apotex( ).

c) Dohoda uzavretá s Lupin

39. Okrem jej námietky na EPÚ( ) podala Lupin 18. októbra 2006 na britský súd žalobu o určenie neplatnosti patentu 947 tak, ako platil v Spojenom kráľovstve, a o určenie, že generická verzia perindoprilu, ktorú chcela uviesť na trh v tejto krajine, neporušovala práva k uvedenému patentu( ).

40. Dňa 30. januára 2007 uzavreli skupiny Servier a Lupin dohodu o urovnaní v patentovej oblasti, ktorá sa vzťahovala na všetky krajiny s výnimkou jednej krajiny, ktorá nebola členom EHP (ďalej len „dohoda Lupin“).

41. Podľa tejto dohody Lupin súhlasila s tým, že nebude predávať generický perindopril (až do uvedenia generického perindoprilu na trh skupinou Servier alebo tretími osobami alebo do uplynutia platnosti/určenia neplatnosti patentov skupiny Servier) a nenapadne skupinu patentov, ktorých majiteľom bola skupina Servier. Dohoda navyše stanovovala, že jej strany využijú „všetky primerané prostriedky“ na uzavretie dohody o distribúcii, podľa ktorej skupina Servier začne dodávať Lupin perindopril hneď po uvedení generického perindoprilu na trh skupinou Servier alebo tretími osobami. Takáto dohoda napokon nebola podpísaná a Lupin nikdy nevstúpila na trh s perindoprilom.

42. Okrem toho skupina Servier a Lupin uzavreli v rámci dohody Lupin aj dohodu o prevode práv vyplývajúcich z duševného vlastníctva a licenčnú dohodu. Podľa týchto dohôd skupina Servier zaplatila Lupin sumu 40 miliónov eur za odkúpenie jej patentových prihlášok týkajúcich sa perindoprilu a Lupin nadobudla spätnú licenciu k odkúpeným prihláškam( ).

B. Sporné rozhodnutie

43. Dňa 9. júla 2014 prijala Komisia sporné rozhodnutie( ).

44. Pokiaľ ide o toto odvolacie konanie, Komisia sa domnievala, že dohody, ktoré uzavrela skupina Servier s Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin, predstavovali obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku.

45. Okrem toho sa Komisia rovnako domnievala, že dohody, ktoré uzavrela skupina Servier so spoločnosťou Krka, predstavovali obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa a následku, a že skupina Servier porušila článok 102 ZFEÚ tým, že najmä prostredníctvom nadobudnutia technológie a dohôd o urovnaní vypracovala a uplatňovala vylučovaciu stratégiu vzťahujúcu sa na trh s formuláciami perindoprilu vo Francúzsku, Holandsku, Poľsku a Spojenom kráľovstve a na trh s technológiou ÚFL perindoprilu.

46. Komisia v dôsledku toho skonštatovala, že skupina Servier porušila články 101 a 102 ZFEÚ a uložila jej pokuty za tieto porušenia.

C. Napadnutý rozsudok

47. Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 21. septembra 2014 skupina Servier podala žalobu proti spornému rozhodnutiu. Na Všeobecnom súde podporoval návrhy skupiny Servier vedľajší účastník konania, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

48. Všeobecný súd, ktorý rozhodoval v rozšírenej komore, v napadnutom rozsudku, po prvé, zrušil 1. článok 4 sporného rozhodnutia (v ktorom sa konštatovalo, že skupina Servier porušila článok 101 ZFEÚ dohodami uzavretými so spoločnosťou Krka); 2. článok 6 sporného rozhodnutia (v ktorom sa konštatovalo, že skupina Servier porušila článok 102 ZFEÚ), a 3. článok 7 ods. 4 písm. b) a článok 7 ods. 6 sporného rozhodnutia (v ktorom bola skupine Servier uložená pokuta za tieto dve porušenia).

49. Po druhé, Všeobecný súd 4. znížil pokutu uloženú skupine Servier článkom 7 ods. 2 písm. b) sporného rozhodnutia za dohodu so spoločnosťou Matrix uvedenú v článku 2 sporného rozhodnutia. Po tretie, Všeobecný súd 5. zamietol žalobu v zostávajúcej časti, a po štvrté, 6. a 7. uložil skupine Servier, Komisii a EFPIA, aby znášali svoje vlastné trovy konania.

III. Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania

50. Podaním z 28. februára 2019 skupina Servier podala odvolanie proti napadnutému rozsudku, pričom jej návrhy znovu podporuje EFPIA.

51. Zároveň aj ostatní adresáti sporného rozhodnutia, ktorí nemali úspech v konaní na Všeobecnom súde, podali odvolania proti rozsudkom Všeobecného súdu, ktorými boli zamietnuté ich žaloby proti uvedenému rozhodnutiu, zatiaľ čo Komisia podala odvolania proti výrokom Všeobecného súdu, ktorými boli zrušené časti sporného rozhodnutia týkajúce sa dohôd so spoločnosťou Krka a článku 102 ZFEÚ( ).

52. Podaním z 22. mája 2019 Spojené kráľovstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do tohto konania na podporu návrhov Komisie. Návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania sa vyhovelo rozhodnutím predsedu Súdneho dvora zo 16. júna 2019.

53. Skupina Servier navrhuje, aby Súdny dvor :

– v prvom rade s ohľadom na prvý až piaty odvolací dôvod spochybňujúce existenciu porušenia článku 101 ZFEÚ:

– zrušil body 4, 5 a 6 výroku napadnutého rozsudku,

– zrušil článok 1 písm. b), článok 2 písm. b), článok 3 písm. b), článok 5 písm. b) a v dôsledku toho článok 7 ods. 1 písm. b), článok 7 ods. 2 písm. b), článok 7 ods. 3 písm. b) a článok 7 ods. 5 písm. b) sporného rozhodnutia alebo inak vec vrátil Všeobecnému súdu, aby rozhodol o následkoch dotknutých dohôd,

– subsidiárne s ohľadom na šiesty odvolací dôvod:

– zrušil body 4 a 5 výroku napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom sa ním potvrdzujú závery Komisie týkajúce sa existencie samostatných porušení a kumulatívnych pokút za dohody Niche a Matrix, a v dôsledku toho zrušil článok 1 písm. b), článok 2 písm. b), článok 7 ods. 1 písm. b) a článok 7 ods. 2 písm. b) sporného rozhodnutia,

– a subsidiárne v druhom rade:

– zrušil body 4 a 5 výroku napadnutého rozsudku, ako aj článok 7 ods. 1 písm. b), článok 7 ods. 2 písm. b), článok 7 ods. 3 písm. b) a článok 7 ods. 5 písm. b) sporného rozhodnutia s ohľadom na prvú a druhú časť siedmeho odvolacieho dôvodu spochybňujúce podstatu a výšku všetkých pokút,

– zrušil bod 5 výroku napadnutého rozsudku a článok 5 písm. b) a článok 7 ods. 5 písm. b) sporného rozhodnutia s ohľadom na štvrtú časť piateho odvolacieho dôvodu týkajúcu sa dĺžky trvania údajného porušovania a výpočtu pokuty týkajúcej sa dohody uzavretej medzi skupinou Servier a Lupin a v dôsledku toho stanovil pokutu v rámci výkonu neobmedzenej právomoci.

– a v každom prípade:

– uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.

54. EFPIA navrhuje, aby Súdny dvor :

– zrušil body 4, 5 a 6 výroku napadnutého rozsudku,

– zrušil článok 1 písm. b), článok 2 písm. b), článok 3 písm. b) a článok 5 písm. b) a v dôsledku toho článok 7 ods. 1 písm. b), článok 7 ods. 2 písm. b), článok 7 ods. 3 písm. b) a článok 7 ods. 5 písm. b) sporného rozhodnutia alebo inak vec vrátil Všeobecnému súdu, aby rozhodol o následkoch dotknutých dohôd a

– uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy tohto konania a prvostupňového konania.

55. Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:

– zamietol odvolanie a

– uložil odvolateľkám povinnosť nahradiť trovy konania Komisie tak na Všeobecnom súde, ako aj na Súdnom dvore.

56. Spojené kráľovstvo podporuje tieto návrhy Komisie.

57. Dňa 13. septembra 2021 Súdny dvor vyzval účastníkov konania, aby predložili svoje pripomienky k rozsudku Generics (UK) a i., ako aj k rozsudkom skupiny Lundbeck/Komisia( ).

58. V dňoch 20. a 21. októbra 2021 boli na spoločnom pojednávaní vypočuté pripomienky účastníkov konaní o deviatich odvolaniach podaných proti ôsmim rozsudkom Všeobecného súdu týkajúcim sa sporného rozhodnutia a ich odpovede na otázky Súdneho dvora.

IV. Posúdenie

59. Skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne potvrdil zistenie Komisie, že dohody uzavreté s Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin predstavovali porušenia článku 101 ZFEÚ a že za toto porušenie mohla uložiť skupine Servier pokuty.

60. Skupina Servier buduje svoju argumentáciu na siedmich odvolacích dôvodoch, z ktorých prvých šesť sa týka zistenia porušení (A) a siedmy pokút (B).

A. O zistení porušenia

1. Štruktúra a prípustnosť argumentácie skupiny Servier

61. V rámci svojich prvých dvoch odvolacích dôvodov skupina Servier vo všeobecnosti vytýka Všeobecnému súdu nesprávne právne posúdenia pri analýze protisúťažného cieľa dohôd (prvý odvolací dôvod), ako aj potenciálnej hospodárskej súťaže medzi stranami (druhý odvolací dôvod).

62. Vo svojom treťom až piatom odvolacom dôvode ďalej skupina Servier uvádza takéto nesprávne právne posúdenia v prípade každej z dotknutých dohôd, teda v prípade dohôd Niche a Matrix (tretí odvolací dôvod), dohody Teva (štvrtý odvolací dôvod) a dohody Lupin (piaty odvolací dôvod). V tretej časti svojho piateho odvolacieho dôvodu skupina Servier navyše tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia pri určení dátumu ukončenia porušenia založeného dohodou Lupin.

63. Vo svojom šiestom odvolacom dôvode skupina Servier subsidiárne uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri kvalifikácii dohôd Niche a Matrix ako samostatných porušení.

64. Komisia na úvod tvrdí, že prvý a druhý odvolací dôvod sú čiastočne neprípustné v rozsahu, v akom v nich skupina Servier teoreticky a abstraktne vytýka pochybenia, ktorých sa údajne dopustil Všeobecný súd bez toho, aby sa odvolala na konkrétne body napadnutého rozsudku. Skupina Servier navyše opakuje tvrdenia už uplatnené na Všeobecnom súdu, ktoré tento súd zamietol, pričom nevysvetľuje, akého pochybenia sa mal Všeobecný súd dopustil pri ich zamietnutí.

65. Tieto výhrady sú odôvodnené v prípade časti tvrdení uvádzaných skupinou Servier, a to nielen v rámci jej prvého a druhého odvolacieho dôvodu, ale aj v rámci jej tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu. V časti svojej argumentácie totiž skupina Servier uvádza všeobecné úvahy a vypočítava mnoho údajne nesprávnych bodov napadnutého rozsudku bez toho, aby podložila, v čom konkrétne spočívali pochybenia, ktorých sa Všeobecný súd dopustil v týchto bodoch. Rovnako vo viacerých bodoch svojho odvolania skupina Servier iba opakuje tvrdenia už uplatnené na Všeobecnom súde a odkazuje na svoje písomné podania a ich početné prílohy, ktoré mu boli predložené.

66. Ako však pripúšťa samotná Komisia, okrem týchto úvah, ktoré sú skutočne neprípustné, výklad tvrdení uvádzaných skupinou Servier v rámci jej jednotlivých odvolacích dôvodov v ich súvislosti odhaľuje, že skupina Servier spája svoje všeobecné výhrady týkajúce sa preskúmania potenciálnej hospodárskej súťaže a protisúťažného cieľa dohôd Všeobecným súdom s jeho preskúmaním viacerých aspektov jej konkrétnych vzťahov a dohôd s dotknutými spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov. V tomto kontexte skupina Servier identifikuje dotknuté časti odôvodnenia rozsudku a pochybenia, ku ktorým v nich údajne došlo.

67. Je pravda, že preskúmanie tejto argumentácie komplikuje uvedenie týchto tvrdení v rôznych častiach odvolania. Pokiaľ tak ide o potenciálnu hospodársku súťaž, treba druhý odvolací dôvod chápať spoločne s prvými časťami tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu. Rovnako pokiaľ ide o protisúťažný cieľ dohôd, treba odkázať na prvý odvolací dôvod a druhé časti tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu. Pri takomto chápaní je však možné identifikovať konkrétne výhrady skupiny Servier voči napadnutému rozsudku a treba uznať, že v tomto rozsahu je argumentácia skupiny Servier naozaj prípustná. Následne bude preto pri preskúmaní jednotlivých odvolacích dôvodov skupiny Servier preskúmaná prípustná časť jej argumentácie, pričom treba spresniť, že táto argumentácia sa často nachádza v šedej zóne medzi právnym posúdením a posúdením skutkového stavu.

68. Po týchto spresneniach treba najprv preskúmať tvrdenia skupiny Servier týkajúce sa potenciálnej hospodárskej súťaže (2), a potom prejsť k jej tvrdeniam týkajúcim sa protisúťažného cieľa dohôd (3), dátumu ukončenia porušenia založeného dohodou Lupin (4) a napokon kvalifikácie dohody Niche na jednej strane a dohody Matrix na druhej strane ako samostatných porušení (5).

2. O potenciálnej hospodárskej súťaži (druhý odvolací dôvod a prvé časti tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu)

69. Skupina Servier najprv tvrdí, že keď Všeobecný súd skúmal, či skupina Servier a spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov boli v čase uzavretia dohôd potenciálnymi konkurentami, dopustil sa troch pochybení. Všeobecný súd náležite nezohľadnil rozsah patentov (a), nesprávne dospel k záveru, že prípravné kroky zo strany spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov svedčili o skutočnej schopnosti vstúpiť na trh (b), a preniesol dôkazné bremeno (c). Následne sa skupina Servier snaží namietať tieto pochybenia, pokiaľ ide o posúdenie jej súťažného vzťahu s každou zo zúčastnených spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov (d).

a) O rozsahu patentov pri analýze potenciálnej hospodárskej súťaže

70. Skupina Servier na úvod tvrdí, že Všeobecný súd nerešpektoval rozsah patentov tým, že pri svojej analýze schopnosti spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov rýchlo vstúpiť na trh nezobral do úvahy patentové prekážky. Patent, ktorý je vnímaný ako silný, rovnako ako aj predbežné zákazy zakazujúce spoločnostiam vykonávajúcim činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh, môžu dokonca aj pred rozhodnutím o platnosti patentu a o tom, či generický liek tento patent porušuje, ovplyvniť schopnosť takýchto spoločností vstúpiť na trh.

71. V tejto súvislosti treba pripomenúť, že na overenie, či podnik, ktorý je stranou dohody, je potenciálnym konkurentom na určitom trhu, je potrebné overiť, či na tomto trhu neexistujú neprekonateľné prekážky vstupu( ) a či by bez predmetnej dohody existovali skutočné a konkrétne možnosti, aby sa dotknutý podnik integroval na tomto trhu a konkuroval podnikom, ktoré tam už sú etablované. Toto overenie treba vykonať s prihliadnutím na konkrétny ekonomický a právny kontext, v ktorom došlo k danej dohode( ).

72. Pri preskúmaní potenciálnej hospodárskej súťaže medzi majiteľom patentov chrániacich výrobný postup účinnej zložky, ktorá sa stala voľnou na jednej strane a spoločnosťami, ktoré chcú vstúpiť na trh s generickými liekmi obsahujúcimi túto účinnú zložku na druhej strane, a ktoré uzavreli také dohody, ako sú dohody dotknuté v tejto veci, preto určite nie je možné nevziať do úvahy uvedené patenty, ktoré sú nepopierateľne súčasťou daného ekonomického a právneho kontextu( ).

73. V rámci tohto kontextu však treba zohľadniť aj skutočnosť, že domnienka platnosti patentu k výrobnému postupu lieku sa nerovná domnienke protiprávnosti generických verzií tohto lieku, o ktorých sa majiteľ patentu domnieva, že porušujú jeho patent. Spory v tejto súvislosti týkajúce sa tak platnosti patentov k postupu, ako aj toho, či generické lieky porušujú tieto patenty, teda otázky, či boli vyrobené podľa postupov, ktoré sú ešte chránené patentami, sú naopak bežné, ba dokonca predstavujú nepriamy dôkaz existencie potenciálneho súťažného vzťahu medzi účastníkmi( ).

74. Z toho vyplýva, že za takýchto okolností nemožno existenciu patentu, ktorý chráni výrobný postup účinnej zložky, ktorá sa stala voľnou, ako takú považovať za neprekonateľnú prekážku pre vstup generických liekov obsahujúcich túto účinnú látku na trh( ).

75. Preskúmanie existencie potenciálnej hospodárskej súťaže medzi majiteľom takého patentu a spoločnosťami, ktoré chcú vstúpiť na trh s generickými liekmi, a ktoré uzavreli také dohody, ako sú dohody dotknuté v tejto veci, sa musí konkrétne týkať otázky, či napriek existencii práv k danému patentu mali tieto spoločnosti v čase uzavretia dohôd skutočné a konkrétne možnosti integrovať sa na trhu. Existenciu takýchto možností možno preukázať súborom zhodujúcich sa nepriamych dôkazov, ktorý zahŕňa najmä prípravné kroky vykonané spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov, ako aj vnímanie situácie tak týmito spoločnosťami, ako aj majiteľom patentu( ).

76. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, však Všeobecný súd v tomto prípade náležite vykonal takéto preskúmanie v bodoch 432 a nasl. (pokiaľ ide o Niche/Unichem), 579 a nasl. (pokiaľ ide o Teva) a 718 a nasl. (pokiaľ ide o Lupin) napadnutého rozsudku. Všeobecný súd dôkladne preskúmal, či tieto spoločnosti mali skutočné a konkrétne možnosti vstúpiť na trh napriek prekážkam, ktoré predstavovali nielen patenty skupiny Servier, ale aj prekážky technickej povahy súvisiace s vývojom ich výrobkov a prekážky regulačnej povahy súvisiace so získaním PUT pre tieto výrobky.

b) O analýze skutočných a konkrétnych možností spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh napriek existencii prekážok

77. Z uvedeného vyplýva, že Všeobecný súd sa neobmedzil, ako to tvrdí skupina Servier, na použitie testu obyčajného úmyslu vstúpiť čisto teoreticky na trh v neurčitom časovom horizonte. Všeobecný súd sa ani zďaleka nepridržiaval čisto hypotetických možností vstupu, vytrhnutých z kontextu, ale naopak presne preskúmal, či konkrétne kroky podniknuté spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov svedčili o ich skutočných a konkrétnych možnostiach vstúpiť na trh napriek existencii patentov skupiny Servier. Pri tomto preskúmaní Všeobecný súd vychádzal z objektívnych skutočností, ktorých existenciu skupina Servier nespochybnila, ako sú najmä už vynaložené investície, kroky vykonané na získanie PUT a zmluvy uzavreté s obchodnými partnermi.

78. Z jednotlivých výhrad, ktoré skupina Servier uvádza v tejto súvislosti, nevyplýva žiadne nesprávne právne posúdenie, ktorého by sa Všeobecný súd dopustil pri tomto preskúmaní.

1) O existencii dohody vylučujúcej potenciálnych vstupujúcich z trhu

79. Na začiatok treba uviesť, na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, že Súdny dvor výslovne uznal, že ak v takej situácii, ako je dotknutá situácia, subjekty uzavrú dohodu, ktorej cieľom je udržať jedného z nich mimo trhu, predstavuje to nielen silný nepriamy dôkaz, ale aj „najpresvedčivejší dôkaz“ existencie súťažného vzťahu medzi nimi. Takýto nepriamy dôkaz predstavuje aj skutočnosť, že výrobca originálnych liekov uskutoční prevod hodnôt v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov ako protihodnotu za odloženie vstupu tejto spoločnosti na trh. Táto vôľa totiž odhaľuje, že výrobca originálnych liekov vníma riziko, ktoré pre jeho obchodné záujmy predstavuje dotknutá spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov, pričom toto vnímanie je relevantné pri posúdení existencie potenciálnej hospodárskej súťaže( ).

80. Toto je iba logické, pretože tieto skutočnosti potvrdzujú práve to, že dotknutá spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov má skutočné a konkrétne možnosti vstúpiť na trh a nenaráža na neprekonateľné prekážky. Je skutočne nepravdepodobné, že ak by spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov nebola schopná vstúpiť na trh a teda by nepredstavovala žiadnu hrozbu pre výrobcu originálnych liekov, uzavrel by s ňou tento výrobca dohodu, ktorej cieľom je udržať ju za odplatu mimo trhu. Pri posúdení existencie vzťahu potenciálnej hospodárskej súťaže medzi hospodárskymi subjektami preto tieto nepriame dôkazy musia byť zohľadnené v rovnakom štádiu skúmania a rovnakým spôsobom ako skutočné a konkrétne možnosti spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh a neexistencia neprekonateľných prekážok. Všetky tieto skutočnosti, zohľadňované v súhrne, predstavujú v skutočnosti súbor nepriamych dôkazov, z ktorého môže Komisia vychádzať pri preukázaní existencie potenciálnej hospodárskej súťaže medzi subjektami, z ktorých jeden je už prítomný na trhu, na ktorý sa ostatní chystajú vstúpiť.

81. Tvrdenie Všeobecného súdu v bode 450 napadnutého rozsudku, podľa ktorého bola skutočnosť, že skupina Servier uzavrela sporné dohody so spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov relevantnou skutočnosťou pri posúdení potenciálnej hospodárskej súťaže medzi týmito subjektami, nie je preto nesprávne.

2) O prípravných krokoch uskutočnených spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov a ich úmysle prekonať prekážky

82. Ďalej treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, o existencii skutočných a konkrétnych možností vstúpiť na trh svedčí skutočnosť, že v čase uzavretia dohôd spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov uskutočňovali dostatočné prípravné kroky, ktoré im umožňovali vstúpiť na trh v lehote spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak na výrobcu originálnych liekov. Takéto kroky umožňujú preukázať pevné odhodlanie, ako aj vlastnú schopnosť takýchto spoločností vstúpiť na trh s liekom obsahujúcim účinnú látku, ktorá sa stala voľnou, aj keď existujú patenty k postupu, ktorých majiteľom je výrobca originálnych liekov( ).

83. Ako Všeobecný súd správne pripomenul v bodoch 384, 444, 458 a 728 napadnutého rozsudku, v tomto kontexte je úmysel subjektu vstúpiť na trh faktorom, ktorý môže potvrdzovať zistenie o jeho schopnosti tak urobiť( ). Skupina Servier preto nemôže vytýkať Všeobecnému súdu, že sa dopustil pochybení pri svojom posúdení vnímania patentových rizík spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov. Z týchto bodov, ako aj z bodu 445 a nasl. a bodu 729 a nasl. napadnutého rozsudku navyše vyplýva, že Všeobecný súd skonštatoval, že aj keď dôkazy predložené Komisiou na preukázanie toho, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov verili v priaznivý výsledok patentových sporov, museli byť vylúčené, technické kroky a kroky uskutočnené týmito spoločnosťami v sporoch napriek tomu preukazovali ich úmysel vstúpiť na trh.

84. Na rozdiel od vyjadrení skupiny Servier Všeobecný súd správne uznal, že tieto kroky preukazujú, že tieto spoločnosti neboli rôznymi patentovými, regulačnými a technickými prekážkami nijako odradené od vstupu na trh a naopak boli pevne odhodlané ich prekonať.

3) O existencii mnohonásobných prekážok

85. Skupina Servier však tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď preskúmal patentové, technické, regulačné a finančné ťažkosti, ktorým čelili spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, a konkrétnejšie Niche a Matrix, oddelene a nie v ich súhrne. Hoci každý problém jednotlivo nebol neprekonateľný, neznamenalo to, že tieto spoločnosti boli schopné prekonať všetky tieto ťažkosti.

86. Podľa Komisie toto tvrdenie nebolo uplatnené v prvostupňovom konaní a je preto neprípustné. V rozsahu, v akom uvedené tvrdenie predstavuje rozšírenie žalobného dôvodu uplatneného na Všeobecnom súde a vytýka mu jeho uplatnenie článku 101 ZFEÚ, ho však skupina Servier môže uplatniť v odvolaní( ).

87. Meritórne však toto tvrdenie nemôže uspieť.

88. Všeobecný súd tak v bodoch 442 a nasl. (pokiaľ ide o Niche/Unichem), 589 a nasl. (pokiaľ ide o Teva) a 726 a nasl. (pokiaľ ide o Lupin) napadnutého rozsudku dôkladne a podrobne preskúmal rôzne patentové, technické, regulačné a finančné prekážky, s ktorými boli tieto spoločnosti podľa skupiny Servier konfrontované počas prípravy svojho vstupu na trh so svojimi výrobkami. Počas tohto preskúmania Všeobecný súd konštatoval, že nepretržité kroky, ktoré uskutočňovali uvedené spoločnosti, aby čelili týmto ťažkostiam, preukazovali, že nešlo o neprekonateľné prekážky, ktoré by znemožňovali takýto vstup na trh.

89. Všeobecný súd však pri tomto konštatovaní vychádzal z mnohých skutkových okolností, ktoré skupina Servier nespochybnila.

90. Za týchto okolností skupina Servier nemôže Všeobecnému súdu vytýkať, že ešte viac nepreskúmal rôzne prekážky v ich súhrne.

91. Ako správne tvrdí Komisia, skupina Servier nevysvetľuje prečo, ani ako by sa tieto prekážky, zohľadňované v ich súhrne, mohli ukázať neprekonateľné, hoci Všeobecný súd bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia vykonal analýzu toho, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov boli pripravené prekonať tieto prekážky zohľadňované jednotlivo. Skupina Servier okrem toho nevysvetľuje ani to, v čom konkrétne malo spočívať takéto preskúmanie a v čom by sa líšilo od preskúmania, ktoré vykonal Všeobecný súd.

92. Komisia má navyše pravdu, keď tvrdí, že zaujala práve „holistický“ prístup, keď ukázala, ako spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, a najmä spoločnosť Niche, podnikali kroky tak na úrovni patentov (sporové žaloby), ako aj na úrovni technickej (vyriešenie technických prekážok), regulačnej (komunikácia s vnútroštátnymi orgánmi na účely získania PUT) alebo finančnej (kontakty s materskou spoločnosťou na účely získania podpory). Všeobecný súd napokon nielen overil dôvodnosť okolností takto uvádzaných Komisiou, ale navyše analyzoval vzájomnú závislosť medzi rôznymi úrovňami, keď napríklad v bode 494 napadnutého rozsudku odmietol tvrdenia skupiny Servier, podľa ktorých finančné ťažkosti spoločnosti Niche bránili tejto spoločnosti čeliť rizikám súdnych výdavkov a náhrady škôd spojeným s patentovými spormi.

93. Výhradu založenú na nevykonaní analýzy súboru prekážok vstupu spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov na trh treba teda tiež zamietnuť.

c) O rozdelení dôkazného bremena

94. Skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd po tom, čo sa uspokojil s existenciou krokov na preukázanie skutočných a konkrétnych možností spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh, vyžadoval, aby skupina Servier na vyvrátenie tohto zistenia predložila dôkaz, že vstup týchto spoločností na trh narážal na neprekonateľné prekážky. To sa však podobá vyžadovaniu negatívneho dôkazu (probatio diabolica). Všeobecný súd tak preniesol dôkazné bremeno a porušil zásadu, podľa ktorej bremeno preukázania existencie skutočných a konkrétnych možností spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov vstúpiť na trh nesie Komisia.

95. Táto argumentácia je úplne nedôvodná.

96. Ako Všeobecný súd správne uznal v bode 386 napadnutého rozsudku, je samozrejme pravda, že bremeno preukázania existencie skutočných a konkrétnych možností vstupu konkurenta na trh nesie Komisia. Ako však Všeobecný súd rovnako správne uznal v uvedenom bode, ak Komisia zhromaždila súbor zhodujúcich sa nepriamych dôkazov osvedčujúcich kroky smerujúce k výrobe a uvedeniu daného výrobku na trh v dobe dostatočne krátkej na to, aby pôsobila na hospodársky subjekt prítomný na trhu, potom v prípade, ak neexistujú dôkazy opaku týkajúce sa technických, regulačných, obchodných alebo finančných ťažkostí, za okolností prejednávanej veci dostatočne preukázala existenciu takýchto možností.

97. Na rozdiel od názoru skupiny Servier je toto rozdelenie dôkazného bremena úplne v súlade so zásadami pevne stanovenými judikatúrou Súdneho dvora v oblasti porušení práva Únie vo veciach hospodárskej súťaže. Je pravda, že z tejto judikatúry vyplýva, že prináleží Komisii preukázať porušenia, ktoré konštatuje, a zaobstarať dôkazné prostriedky, ktorými môže z právneho hľadiska dostatočne preukázať existenciu skutočností zakladajúcich porušenie( ). Na tento účel musí zhromaždiť dostatočne presné a zhodujúce sa dôkazné prostriedky na odôvodnenie pevného presvedčenia, že došlo k uvádzanému porušeniu( ). Keď však Komisia zhromaždí takéto dôkazné prostriedky, prináleží dotknutým subjektom, aby namietli nedostatočnosť dôkazov zohľadnených Komisiou na preukázanie skutočností zakladajúcich porušenie( ).

98. Aj keď teda podľa týchto zásad nesie zákonné dôkazné bremeno buď Komisia alebo dotknutý podnik, skutkové okolnosti, ktoré uvádza jeden účastník konania, môžu byť takej povahy, že druhému účastníkovi konania vznikne povinnosť poskytnúť vysvetlenie alebo odôvodnenie, a ak tak neurobí, možno dospieť k záveru, že dôkazné bremeno bolo unesené( ).

99. V tomto prípade však z preskúmania tvrdení skupiny Servier vykonaného v bodoch 70 až 93 a 108 až 117 týchto návrhov vyplýva práve to, že Všeobecný súd sa nedopustil pochybení, keď potvrdil, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukázala, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov mali v čase uzavretia dohôd skutočné a konkrétne možnosti vstúpiť na trh. Všeobecný súd preto rovnako správne potvrdil, že za týchto okolností prináležalo skupine Servier, aby predložila dôkazy, ktoré mohli vyvrátiť toto zistenie( ).

100. Argumentácia uvádzaná skupinou Servier v tomto prípade vychádza pri bližšom pohľade hlavne zo zámeny pojmov skutočnej a potenciálnej hospodárskej súťaže. Skupina Servier tak nechápe, že na preukázanie existencie potenciálnej hospodárskej súťaže musí Komisia preukázať iba to, že spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov mali skutočné a konkrétne možnosti vstúpiť na trh v dobe spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak na výrobcu originálnych liekov. Naopak sa nijako nevyžaduje, aby Komisia s istotou preukázala aj to, že kroky podniknuté spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov budú skutočne úspešné a že tieto spoločnosti naozaj vstúpia na dotknutý trh( ).

101. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, Komisia obdobne nemusí preukázať, že kroky podnikané spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov pre vstup na trh budú nevyhnutne úspešné „v krátkej dobe“. Dôležité je, že tieto kroky svedčia o možnosti vstúpiť na trh v lehote spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak. Pokiaľ teda takéto kroky pokračujú napríklad počas komunikácie s regulačným orgánom na účely získania PUT alebo počas snáh vynakladaných na prekonanie technických ťažkostí týkajúcich sa aspektov generického výrobku, potvrdzujú možnosť vstúpiť na trh v lehote spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak. Platí to tým skôr, ak je existencia uvedených krokov pri skúmaní súboru nepriamych dôkazov preukazujúcich existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže konfrontovaná s dôkazmi, ktoré poukazujú na to, že výrobca originálnych liekov vníma hrozbu predstavovanú spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov, napríklad že sa snaží uzavrieť s nimi dohody, aby oddialil ich vstup na trh( ).

102. Skupina Servier preto nemôže tvrdiť, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď v bode 481 napadnutého rozsudku potvrdil zamietnutie Komisie vyhovieť žiadosti o predloženie korešpondencie medzi spoločnosťou Niche alebo jej partnermi a dotknutými vnútroštátnymi regulačnými orgánmi, ktorú podala skupina Servier. Je totiž nesprávne tvrdiť, že Komisia mala posúdiť šance spoločnosti Niche na úspech pri prekonávaní regulačných prekážok pri získaní PUT tak, že by vypočula tieto orgány.

103. Komisia totiž nemusí posudzovať šance na úspech alebo pravdepodobný výsledok konania o udelenie PUT začatého na vnútroštátnych orgánoch spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov. Stačí, že uvedie konkrétne kroky podniknuté takouto spoločnosťou (podanie žiadosti o PUT, korešpondencia s dotknutým regulačným orgánom) na získanie PUT v lehote spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak na výrobcu originálnych liekov( ). V tejto súvislosti omeškanie pri získaní PUT nijako nepreukazuje, že spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov už nie je zdrojom potenciálnej hospodárskej súťaže, najmä ak uvedená spoločnosť podniká tak, ako spoločnosti dotknuté v tomto prípade, kroky na vyriešene ťažkostí, ktoré spôsobili omeškanie (pozri bod 109 týchto návrhov).

104. V tejto súvislosti ani tvrdenie založené na tom, že práve spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov a nie skupina Servier sú v najlepšej pozícii uviesť prípadné ťažkosti, s ktorými boli konfrontované, najmä pri ich žiadostiach o PUT, nemôže preukazovať prenesenie dôkazného bremena v neprospech skupiny Servier. Aj argumentácia v tomto zmysle totiž vychádza z nesprávneho predpokladu, že na preukázanie existencie potenciálnej hospodárskej súťaže treba s istotou preukázať, že kroky, ktoré uskutočnili spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, by boli úspešné a že na vyvrátenie zistenia o existencii potenciálnej hospodárskej súťaže stačí uviesť ťažkosti alebo omeškania v tejto súvislosti.

105. Ako však bolo práve preukázané, a na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, pokiaľ spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov naďalej uskutočňujú kroky na regulačných orgánoch a neupúšťajú od nich kvôli prípadným ťažkostiam, naďalej preukazujú svoje pevné odhodlanie a svoju vlastnú schopnosť vstúpiť na trh. Aj keby preto korešpondencia medzi spoločnosťami vykonávajúcimi činnosť v oblasti generických liekov a regulačnými orgánmi spomínala ťažkosti, nemohla by vyvrátiť zistenie o existencii potenciálnej hospodárskej súťaže.

106. Navyše v každom prípade z bodu 481 napadnutého rozsudku vyplýva, že skupina Servier mala počas správneho konania na Komisii prístup k tabuľke zhŕňajúcej obsah tejto komunikácie, ktorú predložila spoločnosť Niche, z ktorej vyplývalo, že problémy identifikované vnútroštátnymi regulačnými orgánmi nezabránili spoločnosti Niche, aby im odpovedala a nezabránili ani pokračovaniu konania o udelenie PUT.

107. Argumentáciu založenú na prenesení dôkazného bremena, ako aj na porušení práva na riadnu správu vecí verejných, treba preto tiež zamietnuť.

d) O doplňujúcich tvrdeniach týkajúcich sa každej zo zúčastnených spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov

108. S prihliadnutím na prechádzajúce úvahy ani doplňujúce tvrdenia uvádzané skupinou Servier, ktoré sa týkajú postavenia každej zo zúčastnených spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov ako potenciálneho konkurenta, neodhaľujú, že by Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru, že v čase uzavretia dohôd tieto spoločnosti vykonávali prípravné kroky dostatočné na to, aby im umožnili vstúpiť na trh v lehote spôsobilej vyvinúť konkurenčný tlak na skupinu Servier.

1) Niche/Unichem a Matrix

109. Po prvé, na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, sa Všeobecný súd správne domnieval, že kroky, uvedené v bodoch 446 a 447 napadnutého rozsudku, ktoré podnikli spoločnosti Niche a Matrix, aby prekonali technické ťažkostí tým, že zmenili postup a formu výrobku spoločnosti Matrix, ani zďaleka nepreukazovali, že patenty skupiny Servier predstavovali neprekonateľné prekážky, ale naopak svedčili o pevnom odhodlaní a vlastnej schopnosti spoločností Niche a Matrix vstúpiť na trh napriek existencii týchto patentov. To isté platí pre vynakladanie úsilia v pokročilom štádiu vývoja generického lieku a pre aktívnu účasť na konaní o udelenie PUT (body 459 až 480 napadnutého rozsudku). V tejto súvislosti omeškania v konaní o udelenie PUT nijako nevyvracajú postavenie spoločností Niche a Matrix ako potenciálneho konkurenta, pretože na kvalifikáciu spoločností uskutočňujúcich kroky na získanie PUT ako potenciálnych konkurentov sa nevyžaduje, aby bolo preukázané, že tieto kroky budú v dohľadnej dobe dokončené alebo úspešné, ako bolo práve uvedené v bodoch 100 až 103 týchto návrhov.

110. Po druhé, na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, z úvah Všeobecného súdu v bode 446 napadnutého rozsudku nevyplýva žiadne skreslenie. Kroky, ktoré uskutočnila spoločnosť Niche, uvedené v tomto bode, ktorých existenciu skupina Servier nespochybnila, tak svedčia o odhodlaní spoločnosti Niche prekonať prekážky spojené s patentami skupiny Servier a „otvoriť cestu“ pre vstup na trh prostredníctvom získania výroku o neporušovaní práv k patentu 947, zrušenia alebo určenia neplatnosti tohto patentu. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, sa Všeobecný súd v tomto bode nezaoberal otázkou, či bola spoločnosť Niche „dobromyseľná“. Všeobecný súd neskúmal ani okolnosti uvádzané skupinou Servier v tejto súvislosti (odmietnutie spoločnosti Niche poskytnúť podrobný opis svojho výrobného postupu, umožniť inšpekciu svojich závodov alebo poskytnúť vzorku svojho výrobku). Bez ohľadu na skutočnosť, že takéto okolnosti nemôžu byť po prvýkrát preskúmané v štádiu odvolania, treba v každom prípade uviesť, že nespochybňujú zistenia, ktoré urobil Všeobecný súd v uvedenom bode a nevyplýva z nich žiadne skreslenie.

2) Teva

111. V prvom rade nemožno prihliadnuť na výhradu skupiny Servier spočívajúcu v tvrdení, že v bode 589 a nasl. napadnutého rozsudku jej Všeobecný súd nesprávne uložil povinnosť preukázať, že vstup Teva na trh narážal na neprekonateľné prekážky. Rovnako ako v prípade iných spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov totiž Všeobecný súd po podrobnom preskúmaní okolností uvedených skupinou Servier skonštatoval, že tieto okolnosti nemohli spochybniť zistenie Komisie, že kroky, ktoré podnikla Teva, svedčili o jej odhodlaní a schopnosti vstúpiť na trh.

112. Všeobecný súd sa navyše nedopustil pochybenia, ako to tvrdí skupina Servier, ani tým, keď v bode 590 a nasl. napadnutého rozsudku skonštatoval, že riziko predbežného zákazu nemalo vplyv na skutočné a konkrétne možnosti Teva vstúpiť na trh, pretože uviedol okolnosti, ktoré svedčili o úmysle Teva podstúpiť toto riziko. Skupina Servier napokon iba všeobecne odkazuje na svoju argumentáciu na Všeobecnom súde v tomto zmysle, pričom nepreukazuje pochybenie, ktorého sa mal dopustiť Všeobecný súd. V každom prípade, ako to uznal Súdny dvor, existencia zákazov nijako nevylučuje existenciu potenciálnej hospodárskej súťaže, pretože ide o predbežné opatrenia, ktoré nijako neprejudikujú dôvodnosť žaloby pre porušenie práv k patentu( ).

113. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, ani z úvahy Všeobecného súdu vysvetlenej v bodoch 601 až 603 napadnutého rozsudku, podľa ktorej omeškania v konaniach o udelenie PUT nemohli stačiť na vylúčenie postavenia spoločnosti Teva ako potenciálneho konkurenta, pokiaľ sa táto spoločnosť snažila prekonať ťažkosti, s ktorými sa stretla, nevyplýva z dôvodov už uvedených v bodoch 100 až 103 a 109 týchto návrhov žiadne pochybenie. Skupina Servier napokon iba odkazuje na svoju žalobu v prvostupňovom konaní a jej prílohy, aby tvrdila, že dôkazy, ktoré predložila v konaní na Všeobecnom súde, preukazovali, že tieto ťažkosti mali vplyv na skutočné a konkrétne možnosti Teva vstúpiť na trh, pričom neposkytuje žiadne vysvetlenie týchto dôkazov, ani nepreukazuje pochybenie Všeobecného súdu pri ich posúdení.

114. Ďalej treba uviesť, že skreslenia, ktorých sa údajne dopustil Všeobecný súd pri preskúmaní technických problémov, s ktorými sa stretol výrobok skupiny Teva, nie sú zjavné ani s prihliadnutím na tvrdenia skupiny Servier, ani s prihliadnutím na body rozsudku, na ktoré sa tieto tvrdenia vzťahujú. Skupina Servier tak po prvé tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 586 a 609 až 612 napadnutého rozsudku skreslil dôkazy preukazujúce, že Teva nemala udržateľné zásoby perindoprilu, pričom neodkazuje na žiadny dôkaz, ktorý mal byť skreslený. Po druhé, skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd skreslil email, ktorý Teva zaslala spoločnosti Hetero 15. októbra 2007, teda po uzavretí dohody Teva, a v ktorom uviedla, že upúšťa od uvedenia svojho výrobku na trh. Toto upustenie však bolo upravené práve v tejto dohode( ). Analýza Všeobecného súdu, podľa ktorej mal byť tento email vykonaním uvedenej dohody, sa preto nejaví byť skreslená.

115. Napokon na rozdiel od výhrad skupiny Servier, Všeobecný súd v bode 610 napadnutého rozsudku neodmietol zohľadniť dôkazy pochádzajúce z obdobia po uzavretí dohody, ale sa iba správne domnieval, že komunikácia odrážajúca to, ako Teva vnímala stav hospodárskej súťaže po uzavretí dohody, nemôže preukazovať, že v čase jej uzavretia upustila od uvedenia svojho výrobku na trh( ).

3) Lupin

116. Pokiaľ ide o posúdenie postavenia Lupin ako potenciálneho konkurenta, skupina Servier v podstatnej časti iba odkazuje na svoje všeobecné výhrady týkajúce sa potenciálnej hospodárskej súťaže, ktoré už boli preskúmané v bodoch 70 až 84 týchto návrhov.

117. V zostávajúcej časti skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd sa nesprávne domnieval, že Lupin mala skutočné a konkrétne možnosti uviesť svoj výrobok na trh v celej EÚ, zatiaľ čo táto skupina pôsobila iba v Spojenom kráľovstve a vytvorenie partnerstiev zostalo na úrovni teórie a špekulácií. Všeobecný súd však spomenul rokovania medzi Lupin a potenciálnymi obchodnými partnermi v tejto súvislosti, čo podľa neho predstavovalo konkrétne kroky svedčiace o odhodlaní a schopnosti Lupin vstúpiť na trh( ). V tejto súvislosti z bodu 745 napadnutého rozsudku nevyplýva žiadne skreslenie argumentácie skupiny Servier, v zmysle ktorej Lupin narazila na neprekonateľné obchodné prekážky, pretože práve to skupina Servier naďalej tvrdí v rámci prejednávaného odvolania, pričom Všeobecný súd to už preskúmal a odmietol v bode 745 a nasl. napadnutého rozsudku.

e) Záver

118. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že argumentácia skupiny Servier týkajúca sa potenciálnej hospodárskej súťaže, uvádzaná v rámci jej druhého odvolacieho dôvodu a prvých častí jej tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu, musí byť zamietnutá v celom rozsahu.

3. O kvalifikácii dohôd ako obmedzení hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa (prvý odvolací dôvod a druhé časti tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu)

119. V rámci svojho prvého odvolacieho dôvodu, ako aj druhých častí svojho tretieho, štvrtého a piateho odvolacieho dôvodu, skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybení, keď potvrdil zistenie Komisie, podľa ktorého sporné dohody predstavovali obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

120. V tejto súvislosti podľa skupiny Servier po prvé, Všeobecný súd náležite nezohľadnil nedostatok skúsenosti s takými dohodami, ako sú dotknuté dohody, a skutočnosť, že z tohto dôvodu nebolo obmedzenie hospodárskej súťaže ľahko identifikovateľné (a). Po druhé, nebolo možné dospieť k záveru, že dohody mali protisúťažný cieľ vzhľadom na ich pozitívne alebo prinajmenšom nejednoznačné následky (b). Napokon po tretie, Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď sa príliš sústredil na platby alebo na iné motivačné výhody, ktoré skupina Servier poskytla spoločnostiam vykonávajúcim činnosť v oblasti generických liekov (c).

a) O skúsenosti a „ľahko identifikovateľnej“ povahe obmedzenia hospodárskej súťaže

121. Na úvod skupina Servier tvrdí, najmä s odkazom na návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Wahl vo veci CB/Komisia( ), že napadnutý rozsudok je postihnutý prvou sériou pochybení spočívajúcich v tom, že kvalifikuje sporné dohody ako obmedzenie z hľadiska cieľa, nehľadiac na nedostatok získanej skúsenosti a ekonomickú vedu, a to napriek tomu, že údajné obmedzenie hospodárskej súťaže nebolo ľahko identifikovateľné.

122. Bezprecedentnosť otázok nastolených dohodami o urovnaní tak preukazujú mnohé okolnosti, ako je napríklad návrh na začatie prejudiciálneho konania vo veci Generics (UK) a i.. Ťažko identifikovateľnú povahu obmedzenia hospodárskej súťaže dohodami o urovnaní rovnako potvrdzuje najmä skutočnosť, že Komisia potrebovala niekoľko stoviek strán na to, aby formulovala svoju úvahu. Všeobecný súd sám uznal v bode 1666 napadnutého rozsudku, že protiprávna povaha dotknutých dohôd sa nemusela jasne javiť vonkajšiemu pozorovateľovi, akým je Komisia alebo právnici špecialisti.

123. Táto argumentácia však nemôže uspieť, pretože, ako to Súdny dvor už výslovne potvrdil, na to, aby bolo možné dohody považovať za obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa sa vôbec nevyžaduje, aby už Komisia sankcionovala rovnaký typ dohôd, a to aj keď tieto dohody boli uzavreté v takom špecifickom kontexte, ako je kontext práv vyplývajúcich z duševného vlastníctva( ). Judikatúra na kvalifikáciu dohody ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa v zmysle článku 101 ZFEÚ nevyžaduje, aby dohoda bola dostatočne škodlivá pre hospodársku súťaž na prvý pohľad alebo bez akejkoľvek pochybnosti bez toho, aby došlo k podrobnému preskúmaniu jej obsahu, účelu a hospodárskeho a právneho kontextu, ktorého je súčasťou( ).

b) O platbách a údajných „pozitívnych“ alebo „nejednoznačných“ následkoch dohôd

124. Prostredníctvom nasledujúcej série tvrdení skupina Servier tvrdí po prvé, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď kvalifikoval sporné dohody ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, hoci tieto dohody mali pozitívne alebo prinajmenšom nejednoznačné následky na hospodársku súťaž.

125. Po druhé skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne dospel k záveru, že uvedené dohody boli takýmito obmedzeniami z hľadiska cieľa z dôvodu, že upravovali platby alebo iné motivačné výhody v prospech spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov výmenou za ustanovenia o nenapadnutí patentov skupiny Servier a o neuvádzaní výrobkov týchto spoločností na trh. Všeobecný súd tým nezohľadnil patentový kontext dohôd a zamenil pojmy obchodného obmedzenia a obmedzenia hospodárskej súťaže.

126. Treba pripomenúť, že z rozsudkov Generics (UK) a i.( ) a Lundbeck/Komisia( ) vyplýva, že také dohody o urovnaní, ako sú dohody dotknuté v tomto prípade, predstavujú obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa

– ak zo všetkých dostupných dôkazov vyplýva, že kladný zostatok hodnôt prevedených výrobcom originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno vysvetliť výlučne obchodným záujmom strán dohody nekonkurovať si na základe výkonnosti,

– pokiaľ dotknutá dohoda o urovnaní nemá preukázané následky v prospech hospodárskej súťaže, ktoré by mohli odôvodnene spochybniť jej dostatočnú škodlivosť pre hospodársku súťaž.

127. S prihliadnutím na tieto zásady argumentácia skupiny Servier týkajúca sa platieb (1), ako aj údajných „pozitívnych“ alebo „nejednoznačných“ následkov sporných dohôd (2), nemôže uspieť.

1) O platbách

128. Z toho vyplýva, že treba zamietnuť argumentáciu skupiny Servier, podľa ktorej prevod hodnoty výrobcom originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov v rámci dohody o urovnaní patentového sporu, nemôže byť rozhodujúci pre kvalifikáciu takejto dohody ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

129. Patentové pozadie takýchto dohôd a verejný záujem na mimosúdnom urovnaní patentových sporov nemenia nič na tom, že tieto dohody sú protisúťažné, ak prevod hodnôt od výrobcu originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno vysvetliť výlučne obchodným záujmom týchto subjektov nekonkurovať si. V tejto súvislosti sa nevyžaduje, ako to tvrdí skupina Servier, aby suma týchto prevedených hodnôt zodpovedala očakávaným výnosom spoločností vykonávajúcich činnosť v oblasti generických liekov( ).

130. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, teda Všeobecný súd v tomto prípade uplatnil správny test na určenie, či sporné dohody mali protisúťažný cieľ. Všeobecný súd tak v bodoch 263 až 273, a najmä v bodoch 265 a 272 napadnutého rozsudku, v podstate vysvetlil, že sa bolo treba domnievať, že spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov je motivovaná platbou, aby sa podriadila ustanoveniam o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov, ak platba, ktorú dostáva, nie je odôvodnená žiadnou inou protihodnotou ako tou, ktorá spočíva v tom, že sa zdrží konkurovať majiteľovi patentu.

131. V tejto poslednej súvislosti Všeobecný súd v bodoch 277 až 280 napadnutého rozsudku uviedol, že tzv. „reverznú“ platbu od výrobcu originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno považovať za odôvodnenú, ak nahrádza náklady vnútorne spojené s urovnaním sporu, napríklad súdne výdavky, ktoré vynaložila spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov v patentovom spore, pod podmienkou, že strany dohody preukážu výšku týchto výdavkov a tieto výdavky nie sú neprimerane vysoké.

132. Všeobecný súd v bodoch 798 až 810, a najmä v bodoch 804 a 806 napadnutého rozsudku, skúmal aj prípad spojenia dohody o urovnaní patentového sporu, obsahujúcej ustanovenia o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov, s obchodnou dohodou zahŕňajúcou prevod majetku predstavujúceho ekonomickú hodnotu zo spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov na výrobcu originálnych liekov. V tomto prípade mala dohoda Lupin formu takéhoto spojenia( ).

133. Všeobecný súd vysvetlil, že v prípade takejto zmluvnej konštrukcie treba preskúmať, či platba, ktorú vykonal výrobca originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, prevyšuje bežnú ekonomickú hodnotu obchodovaného majetku, teda hodnotu, ktorú by mal tento majetok v transakcii vykonanej za bežných trhových podmienok. Podľa Všeobecného súdu možno dospieť k záveru, že došlo k neopodstatnenej platbe v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, ak suma platby, ktorú vykonal výrobca originálnych liekov v jej prospech, prevyšuje bežnú ekonomickú hodnotu obchodovaného majetku. Takúto platbu možno kvalifikovať ako stimul na prevzatie povinnosti nekonkurovať vyplývajúcej z dohody o urovnaní spojenej s obchodnou dohodou, ak je neopodstatnená časť platby dostatočne významná na to, aby predstavovala stimul.

134. Analytický rámec takto stanovený Všeobecným súdom je dokonale prispôsobený na analýzu takých dohôd, ako sú dohody dotknuté v tomto prípade. Tento rámec v podstate zodpovedá rámcu, ktorý potvrdil Súdny dvor v rozsudkoch Generics (UK) a i. a Lundbeck/Komisia. Súdny dvor v týchto rozsudkoch rovnako uviedol, že na účely posúdenia, či také prevody hodnôt obsiahnuté v dohode o urovnaní, ako sú prevody dotknuté v tomto prípade, možno vysvetliť výlučne obchodným záujmom strán tejto dohody nekonkurovať si, treba zohľadniť všetky prevody hodnôt medzi stranami, či už ide o peňažné hodnoty alebo nie. Podľa Súdneho dvora pri tom treba určiť, či kladný zostatok hodnôt prevedených výrobcom originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov možno odôvodniť existenciou prípadnej protihodnoty zo strany tejto spoločnosti( ).

135. Z toho vyplýva, že výhradu založenú na nesprávnej analýze platieb vykonanej Všeobecným súdom treba zamietnuť.

2) O údajných „pozitívnych“ alebo „nejednoznačných“ následkoch dohôd

136. Pokiaľ ide o údajné „pozitívne“ alebo „nejednoznačné“ následky sporných dohôd, skupina Servier v prvom rade tvrdí, že škodlivosť tzv. „pay for delay“ dohôd vyplýva z oddialenia vstupu na trh. V tomto prípade však po tom, čo EPÚ určil neplatnosť patentu 947, nedošlo k žiadnemu oddialeniu vstupu na trh.

137. Keďže napriek dohodám pokračovali v konaní, v ktorom bol na EPÚ napadnutý patent 947, namietatelia, ktorí so skupinou Servier neuzavreli dohodu, ktorá by im to zakazovala, to, že z konaní vystúpili spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti generických liekov, ktoré uzavreli takéto dohody, nemohlo mať za cieľ zabrániť alebo oddialiť napadnutie patentu.

138. Ako však Všeobecný súd správne poznamenal najmä v bode 644 napadnutého rozsudku, táto argumentácia sa zakladá na hypotetických okolnostiach, ktoré neboli predvídateľné ku dňu uzavretia dohôd, a ktoré nemožno zohľadniť pri analýze cieľa, ktorým je obmedziť hospodársku súťaž.

139. Navyše, ako to správne uvádza Komisia, uvedená argumentácia nemôže uspieť, pretože zamieňa vlastnú škodlivosť dohody o vylúčení z trhu protihodnotou za platbu s možnosťou, že takáto dohoda nebude mať neskôr významné skutočné následky na hospodársku súťaž v dôsledku okolností nezávislých od vôle strán, napríklad keď je patent zrušený na základe žaloby tretej osoby.

140. Ako som vysvetlila v návrhoch, ktoré som predniesla vo veci Generics (UK) a i.( ), na účely analýzy protisúťažného cieľa dohody o urovnaní patentového sporu treba overiť, či strany uzavretím tejto dohody nahradili riziká hospodárskej súťaže praktickou spoluprácou medzi nimi. Ak je to tak, situácia vytvorená dohodami nie je výsledkom riadneho fungovania hospodárskej súťaže, ale výsledkom zosúladeného konania, ktorým strany odstránili riziká takéhoto fungovania. Otázka, či by situácia z hľadiska patentov bola v prípade neexistencie dohody nevyhnutne odlišná v dôsledku neskoršieho vývoja patentovej situácie, nie je teda rozhodujúca pri posúdení toho, či dohoda môže obmedziť hospodársku súťaž.

141. Na posúdenie tejto schopnosti obmedziť hospodársku súťaž nie je totiž rozhodujúce, či by výrobcovia generických liekov bez uzavretia dohody mohli alebo nemohli vstúpiť na trh v dôsledku vývoja patentovej situácie (pojmovo neznámeho v čase uzavretia dohody). Naproti tomu je rozhodujúce, či zdržanie sa vstupu generických liekov na trh vyplýva z riadneho fungovania hospodárskej súťaže alebo z protisúťažného zosúladeného postupu( ).

142. V druhom rade skupina Servier tvrdí, že najmä dohody Teva a Lupin mali z dôvodu niektorých ich ustanovení následky v prospech hospodárskej súťaže. Tieto tvrdenia treba posúdiť so zreteľom na osobitné ustanovenia dotknutých dohôd rovnako, ako to urobil Všeobecný súd.

c) O preskúmaní cieľa dotknutých dohôd obmedziť hospodársku súťaž

143. S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy treba teraz preskúmať tvrdenia, ktorými chce skupina Servier preukázať, že Všeobecný súd sa dopustil pochybení, keď kvalifikoval dohody uzavreté so spoločnosťami Niche/Unichem a Matrix (1), Teva (2) a Lupin (3) ako porušenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa.

1) O dohodách Niche/Unichem a Matrix

144. Skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybení, keď rozhodol, že platbu, ktorú vykonala skupina Servier v prospech spoločností Niche a Matrix, bolo možné vysvetliť výlučne ich záujmom nekonkurovať si a že táto platba bola skutočným dôvodom ich dohôd o urovnaní. Skupina Servier konkrétnejšie tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia, keď nezohľadnil, že jej platba bola protihodnotou takých výdavkov spoločností Niche a Matrix ako je najmä náhrada škody, ktorú mohli byť povinné zaplatiť tretím distribútorom.

145. Ako bolo uvedené v bode 34 vyššie, v rámci dohody Niche skupina Servier zaplatila 11,8 milióna GBP v prospech spoločností Niche/Unichem. V rámci dohody Matrix, zaplatila 11,8 milióna GBP v prospech spoločnosti Matrix. Navyše v rámci dohody uzavretej v ten istý deň medzi spoločnosťami Niche a Biogaran, spoločnosť Biogaran zaplatila 2,5 milióna GBP v prospech spoločnosti Niche.

146. Pokiaľ ide najprv o dohodu, ktorú uzavrela skupina Servier so spoločnosťou Niche, Všeobecný súd v bode 527 a nasl. napadnutého rozsudku preskúmal, či platba, ktorú skupina Servier vykonala v prospech spoločnosti Niche bola opodstatnená niečím iným než stimulom pre spoločnosť Niche, aby sa podriadila ustanoveniam o neuvádzaní výrobkov na trh a o nenapadnutí patentov obsiahnutým v dohode. Všeobecný súd pri tom analyzoval, či sumu zaplatenú skupinou Servier spoločnosti Niche bolo možné vysvetliť výdavkami spojenými s urovnaním.

147. V tejto súvislosti sa Všeobecný súd v bodoch 536 a 537 napadnutého rozsudku jednak domnieval, že výdavky uvádzané v tejto súvislosti spoločnosťou Niche a skupinou Servier boli predovšetkým nákladmi na vývoj perindoprilu spoločnosti Niche a na odškodnenie, ktoré sa malo vyplatiť jej zákazníkom. Všeobecný súd sa domnieval, že tieto výdavky nesúviseli s urovnaním patentového sporu. Všeobecný súd okrem toho v bode 538 napadnutého rozsudku skonštatoval, že výdavky na právne poradenstvo uvádzané spoločnosťou Niche a skupinou Servier nemohli súvisieť s dohodou o urovnaní, pretože sa vzťahovali na obdobie pred vznikom sporov medzi spoločnosťou Niche a skupinou Servier.

148. V bode 539 napadnutého rozsudku Všeobecný súd už navyše uviedol, že aj keby uvádzaná suma vo výške 1,1 milióna GBP titulom výdavkov na právne poradenstvo a náklady na vývoj výrobku a na odškodnenie zákazníkov, ktoré Komisia v odôvodnení 1336 sporného rozhodnutia odhadla na 1,2 a 1,3 milióna GBP, mali byť považované za opodstatnené, ich celková suma vo výške 3,6 milióna GBP by bola stále oveľa nižšia ako suma 11,8 milióna GBP, ktorú skupina Servier zaplatila spoločnosti Niche.

149. Pokiaľ ide ďalej o dohodu uzavretú medzi spoločnosťami Niche a Biogaran, Všeobecný súd v bodoch 542 až 544 napadnutého rozsudku skonštatoval, že platba, ktorú spoločnosť Biogaran vykonala v prospech spoločnosti Niche, predstavovala pre túto spoločnosť ďalší stimul, aby súhlasila s obmedzujúcimi ustanoveniami obsiahnutými v dohode Niche.

150. Pokiaľ ide napokon o dohodu Matrix, Všeobecný súd v bode 546 napadnutého rozsudku skonštatoval, že jej strany nepredložili žiadny dôkaz, ktorý by mohol odôvodniť sumu vo výške 11,8 milióna GBP, ktorú skupina Servier zaplatila spoločnosti Matrix.

151. Najprv treba uviesť, že v rámci prejednávaného odvolania skupina Servier neuvádza žiadnu okolnosť, ktorá by mohla preukazovať, že záver Všeobecného súdu uvedený v predchádzajúcom bode týkajúci sa dohody Matrix je nesprávny. Skupina Servier sa iba všeobecne a nejasne odvoláva na riziko, že spoločnosti Matrix by mohla vzniknúť povinnosť zaplatiť náhradu škody. Za týchto okolností treba zamietnuť jej výhradu týkajúcu sa údajne nesprávnej kvalifikácie platby vykonanej skupinou Servier v prospech spoločnosti Matrix ako stimulu pre spoločnosť Matrix, aby súhlasila so záväzkom nekonkurovať.

152. Skupina Servier sa ďalej rovnako neodvoláva na žiadnu okolnosť, ktorá by mohla spochybniť záver Všeobecného súdu, uvedený v bode 149 vyššie, podľa ktorého platba spoločnosti Biogaran v prospech spoločnosti Niche predstavovala pre túto spoločnosť ďalší stimul, aby súhlasila so svojim záväzkom nekonkurovať.

153. Napokon, pokiaľ ide o platbu 11,8 milióna GBP vykonanú skupinou Servier v prospech spoločnosti Niche, žiadna z okolností uvádzaných skupinou Servier v rámci prejednávaného odvolania nemôže preukazovať, že je nesprávny záver Všeobecného súdu, podľa ktorého bola táto platba odôvodnená iba záväzkom spoločnosti Niche nekonkurovať.

154. Argumentácia, podľa ktorej sa Všeobecný súd dopustil pochybenia, keď sa domnieval, že náklady na vývoj perindoprilu spoločnosti Niche a na odškodnenie, ktoré sa malo vyplatiť tretím osobám, nemohli odôvodniť platbu skupiny Servier, je teda neúčinná. Ako bolo uvedené v bode 148 vyššie, Všeobecný súd skonštatoval, že aj keby sa tieto výdavky (ako aj uvádzané výdavky na právne poradenstvo) mali odpočítať od sumy 11,8 milióna GBP zaplatenej skupinou Servier, stále by zostala suma 8,2 milióna GBP, pre ktorú neexistuje žiadne iné vysvetlenie ako záväzok nekonkurovať prevzatý spoločnosťou Niche.

155. Za týchto okolností treba zamietnuť tvrdenie skupiny Servier, podľa ktorého je bod 537 napadnutého rozsudku postihnutý nedostatkom odôvodnenia a skreslením skutkového stavu, pretože odmieta vyššie odhady potenciálneho odškodnenia uvádzané skupinou Servier. Všeobecný súd dostatočne vysvetlil, že nezohľadnil tieto sumy, pretože išlo iba o požiadavky. Rovnako nie je zrejmé, ako Všeobecný súd skreslil list, na ktorý odkazuje skupina Servier, podľa ktorého jeden podnik požadoval odškodnenie oveľa vyššie ako je suma zohľadnená Komisiou, zatiaľ čo samotná skupina Servier uznáva, že išlo iba o požiadavku.

156. V snahe o úplnosť podotýkam, že sa nezdá byť nesprávne konštatovanie Všeobecného súdu vysvetlené v bodoch 280, 531 a 537 napadnutého rozsudku, podľa ktorého náklady na vývoj výrobku spoločnosti Niche a na prípadné odškodnenie, ktoré sa malo zaplatiť tretím osobám, nemožno považovať za výdavky spojené s urovnaním, takže ich náhrada skupinou Servier v prospech spoločnosti Niche nemôže byť odôvodnená.

157. Ako totiž uznáva samotná skupina Servier, povinnosť zaplatiť odškodnenie tretím osobám z dôvodu nedodania výrobku spoločnosti Niche mohla vzniknúť aj bez urovnania so skupinou Servier. Nezdá sa však pravdepodobné, že skupina Servier by súhlasila so zaplatením týchto výdavkov spoločnosti Niche, ak by sa táto spoločnosť samostatne a bez poskytnutia stimulu skupinou Servier rozhodla neuviesť tento výrobok na trh z dôvodu, že bola presvedčená o záväznosti patentov skupiny Servier.

158. Je pravda, ako to uvádza skupina Servier, že spoločnosť vykonávajúca činnosť v oblasti generických liekov, ktorá sa po nezávislom vyhodnotení patentového rizika, s ktorým je konfrontovaná, rozhodne ukončiť prebiehajúci patentový spor urovnaním, sa môže chcieť zabezpečiť proti finančným dôsledkom takého urovnania. V takejto situácii však neexistuje žiadny racionálny ekonomický dôvod vedúci výrobcu originálnych liekov k tomu, aby súhlasil s tým, že odškodní uvedenú spoločnosť za tieto dôsledky vyplývajúce z jej vlastného rozhodnutia, ak nie preto, aby jej poskytol stimul na uzavretie urovnania, ktorý nemá žiadnu inú protihodnotu ako záväzok nekonkurovať.

159. Treba totiž odlíšiť príčinu vzniku povinnosti spoločnosti Niche odškodniť tretie osoby od príčiny náhrady týchto výdavkov spoločnosti Niche skupinou Servier. Je samozrejme pravda, že povinnosť spoločnosti Niche odškodniť tretie osoby za nedodanie výrobku by mohla vzniknúť, ak by sa spoločnosť Niche samostatne rozhodla výrobok tretím osobám nedodať, a teda by mohla mať iný dôvod ako úmysel spoločnosti Niche a skupiny Servier nekonkurovať si. Skutočnosť, že skupina Servier nahradí spoločnosti Niche tieto výdavky, však nemôže mať žiadny iný „dôvod“ ako záväzok nekonkurovať, keďže tieto výdavky nesúvisia s urovnaním a nezodpovedajú žiadnej inej protihodnote, ktorú spoločnosť Niche ponúka skupine Servier. Rovnaká úvaha platí pre výdavky na vývoj výrobku spoločnosti Niche.

160. Tieto výdavky na vývoj výrobku a na odškodnenie tretích osôb v prípade nedodania teda a priori nepatria k výdavkom, ktorých náhradu zo strany výrobcu originálnych liekov možno považovať za odôvodnenú v rámci takého urovnania, ako je to, o ktoré ide( ).

161. Na záver uvádzam, že tvrdenie skupiny Servier, podľa ktorého mal Všeobecný súd posúdiť, či zaplatená suma zodpovedala viac ako 10 rokom predajov a viac ako 20 rokom hrubého zisku, treba zamietnuť z dôvodu už uvedeného v bode 129 vyššie. Rovnako nemôže uspieť tvrdenie, podľa ktorého spoločnosť Niche súhlasila s platbou kvôli ťažkostiam, s ktorými bola konfrontovaná. Dohoda nie je vyňatá z uplatnenia článku 101 ZFEÚ preto, že jej uzavretie je pre jej strany racionálnym a z ekonomického a obchodného hľadiska výhodným riešením( ).

162. Z toho vyplýva, že argumentáciu skupiny Servier týkajúcu sa dohôd Niche a Matrix treba zamietnuť.

2) O dohode Teva

163. Ako je uvedené v bodoch 36 až 38 vyššie, podľa dohody Teva nesmela Teva napadnúť patenty skupiny Servier na súdoch Spojeného kráľovstva a predávať v tejto krajine svoj vlastný perindopril výmenou za platbu 5 miliónov GBP zo strany skupiny Servier. Neskôr si skupina Servier mohla vybrať, či bude skupine Teva dodávať generický perindopril na ďalšiu distribúciu alebo jej v prípade nedodania zaplatí paušálnu náhradu. Teva nemala možnosť vypovedať dohodu v prípade nedodania. Následne skupina Servier využívala túto možnosť nedodania a počas určitého obdobia platila skupine Teva mesačnú paušálnu náhradu vo výške 500 000 GBP, ktorej konečná výška dosiahla sumu 5,5 milióna GBP. Celkovo teda skupina Servier zaplatila skupine Teva v rámci dohody Teva sumu 10,5 milióna GBP.

164. V bodoch 646 až 698 napadnutého rozsudku sa Všeobecný súd domnieval, že tvrdenia skupiny Servier spochybňujúce obmedzujúcu povahu dohody Teva nemožno zohľadniť.

165. Skupina Servier v súčasnosti tvrdí, že Všeobecný súd ignoroval ciele a nejednoznačné následky tejto dohody (i) a nesprávne konštatoval, že platby, ktoré vykonala skupina Servier v prospech spoločnosti Teva, predstavovali reverzné platby (ii).

i) O cieľoch a údajných „nejednoznačných“ následkoch dohody Teva

166. Skupina Servier tvrdí, že Všeobecný súd ignoroval hlavný cieľ dohody Teva, ktorým bolo uzavretie dohody o dodávkach, ktorá mala umožniť skupine Teva vstúpiť na trh s prvou vlnou generických liekov a komerčne atraktívnejším výrobkom a skupine Servier využívať v Spojenom kráľovstve distribútora prvej úrovne. Za týchto okolností nemohli byť ustanovenia obsiahnuté v urovnaní považované za škodlivé pre hospodársku súťaž.

167. Ako správne vytýka Komisia, skupina Servier sa svojou argumentáciou pokúša „rozdrobiť“ jednotlivé ustanovenia dohody Teva, aby sa oddelene javili ako neutrálne z pohľadu hospodárskej súťaže. Skupina Servier však neuvádza žiadnu okolnosť, ktorá by mohla spochybniť zistenia, ktorými Všeobecný súd preukázal, že cieľom tejto dohody vnímanej ako celok bol naozaj dosiahnuť v prospech skupiny Servier protihodnotou za platbu záväzok skupiny Teva nekonkurovať, zatiaľ čo možné dodávanie perindoprilu skupinou Servier skupine Teva bolo nielen hypotetické, ale nebolo ani spôsobilé vyvolať následky v prospech hospodárskej súťaže.

168. Treba uviesť, že okolnosti, ktoré uvádza skupina Servier v tomto odvolacom konaní, v rozsahu, v akom ich možno chápať tak, že majú vytýkať právnu kvalifikáciu skutkového stavu Všeobecným súdom a nie iba dosiahnuť nové posúdenie tohto skutkového stavu, neumožňujú preukázať, že tieto zistenia Všeobecného súdu sú nesprávne.

– O údajných „nejednoznačných“ následkoch alebo následkoch „v prospech hospodárskej súťaže“

169. Všeobecný súd v bodoch 667 až 671 napadnutého rozsudku skonštatoval, že údajné potenciálne následky dohody Teva nemožno kvalifikovať tak, že neobmedzovali hospodársku súťaž alebo boli dokonca v jej prospech. Skupina Servier v tejto súvislosti tvrdila, že budúce rozhodnutie EPÚ o platnosti patentu 947 strany dohody prirodzene nepoznali. Dohoda Teva mala následky v prospech hospodárskej súťaže tým, že umožňovala vstup skupiny Teva na trh bez ohľadu na obsah tohto rozhodnutia. Všeobecný súd sa však domnieval, že bez ohľadu na obsah neskoršieho rozhodnutia EPÚ, ktorý v čase uzavretia dohody nebolo možné predvídať, žiadna z možností upravených dohodou Teva nemohla viesť k situácii, ktorú by bolo možné kvalifikovať tak, že je „v prospech hospodárskej súťaže“. Táto dohoda totiž stále bránila skupine Teva, aby vstúpila na trh so svojim výrobkom alebo výrobkom tretej osoby a vstup skupiny Teva na trh s výrobkom skupiny Servier by nevytváral hospodársku súťaž medzi skupinou Teva a skupinou Servier.

170. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, toto posúdenie Všeobecného súdu nie je nesprávne. Súdny dvor už mal príležitosť uviesť, že kontrolovaný vstup spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov na trh s obmedzeným množstvom výrobkov, ktorý je výsledkom postupu zosúladeného s výrobcom originálnych liekov v rámci dohody brániacej nezávislému vstupu tejto spoločnosti na trh, nemožno považovať za vstup, ktorý je v prospech hospodárskej súťaže( ). Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, ak je v takejto situácii množstvo výrobkov, ktoré má výrobca originálnych liekov dodať spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov obmedzené (ako to bolo v tomto prípade( )), táto spoločnosť nemá žiadny záujem súťažiť na základe ceny( ).

171. Navyše Súdny dvor už skonštatoval, že strany takej dohody, ako je dohoda v tomto prípade, nemôžu vyvodzovať žiadne tvrdenie z prípadného budúceho vývoja práva k patentom, neznámeho v čase uzavretia dohody, od ktorého závisí jej škodlivosť z hľadiska práva hospodárskej súťaže( ). Ako je uvedené v bodoch 139 až 141 vyššie, treba overiť, či uzavretím tejto dohody strany nahradili riziká hospodárskej súťaže praktickou spoluprácou medzi nimi, pričom otázka, či by patentová situácia bola bez uzavretia dohody nevyhnutne odlišná nie je rozhodujúca( ).

– O údajnej neexistencii škodlivosti ustanovení dohody Teva

172. Pokiaľ ide o ustanovenie o nenapadnutí patentov, ktorého škodlivosť skupina Servier popiera, Všeobecný súd v bodoch 646 až 653 napadnutého rozsudku uviedol, že skutočnosť, že toto ustanovenie nebránilo skupine Teva pokračovať v konaní na EPÚ, ho nezbavovala jeho obmedzujúcej povahy. Toto zistenie je však správne, pretože uvedené ustanovenie bránilo skupine Teva, aby na súdoch Spojeného kráľovstva tvrdila, že jej výrobok neporušuje práva k patentu a aby sa na týchto súdoch incidenčne dovolávala neplatnosti patentov skupiny Servier. Navyše z dôvodu uvedeného v predchádzajúcom bode, taký prípadný budúci vývoj týkajúci sa patentov, aký môže v tomto prípade vyplynúť z pokračovania konania na EPÚ, nie je rozhodujúci pre analýzu dohody, ktorej cieľom je obmedziť hospodársku súťaž.

173. Pokiaľ ide o ustanovenia o výhradnom nákupe a o neuvádzaní výrobkov na trh, ktorých škodlivosť skupina Servier rovnako spochybňuje, Všeobecný súd mohol v bodoch 654 až 666 napadnutého rozsudku bez toho, aby sa dopustil pochybenia, skonštatovať, že Komisia tieto ustanovenia správne analyzovala ako jedinú a tú istú povinnosť nekonkurovať. V súlade s uvedenými ustanoveniami si skupina Servier mohla úplne podľa vlastného uváženia vybrať, že buď dodá perindopril skupine Teva, alebo jej v prípade nedodania zaplatí paušálnu náhradu škody. Vzhľadom na povinnosť výhradného nákupu sa Teva nemohla zásobovať u iných dodávateľov dokonca ani v prípade nedodania výrobkov skupinou Servier.

174. Ako správne uvádza Komisia, dôsledkom týchto ustanovení bolo, že skupina Servier mala „kľúč na otvorenie vstupných dverí na trh pre Teva“. Bolo však zjavné, že skupina Servier nemala žiadny úmysel tak urobiť a že by svoj výrobok dodávala skupine Teva na distribúciu iba vtedy, ak by sa tieto dvere podarilo otvoriť tretej osobe vstupom na trh. V tomto prípade si chcela skupina Servier zabezpečiť svoje podiely na trhu distribúciou svojho vlastného generického výrobku prostredníctvom „spriatelenej“ spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, a to skupiny Teva( ).

175. Na rozdiel od toho, čo tvrdí skupina Servier, sa Všeobecný súd nedopustil pochybenia, keď v bode 666 napadnutého rozsudku rozhodol, že skutočnosť, že dohoda Teva sa obmedzovala na perindopril erbumín nezbavovala túto dohodu jej protisúťažnej povahy. Všeobecný súd sa správne domnieval, že hoci Teva mohla počas obdobia, na ktoré sa vzťahovala dohoda, vstúpiť na trh s perindoprilom zloženým z inej soli než je erbumín, zároveň jej táto dohoda bránila konkurovať skupine Servier s perindoprilom erbumínom a v tejto súvislosti obmedzovala hospodársku súťaž. Výrobok, ktorý Teva zamýšľala uviesť na trh v čase uzavretia uvedenej dohody, bol pritom práve perindopril erbumín, pričom inú soľ vyvinula táto skupina až neskôr.

ii) O platbách

176. Pokiaľ ide o platby vykonané v rámci dohody Teva, skupina Servier po prvé tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil pochybenia pri kvalifikácii paušálnej náhrady škody, ktorú zaplatila skupine Teva.

177. Všeobecný súd v bodoch 684 až 686 napadnutého rozsudku konštatoval, že paušálna náhrada škody, ktorú skupina Servier zaplatila skupine Teva za nedodanie výrobkov, a ktorej konečná výška dosahuje 5,5 milióna GBP, predstavovala platbu, s ktorou Teva súhlasila výmenou za svoj záväzok nekonkurovať skupine Servier. Táto platba bola protihodnotou za nevstúpenie skupiny Teva na trh, ktoré bolo upravené ustanoveniami o výhradnom nákupe a o zákaze výpovede.

178. Skupina Servier však neuvádza žiadnu okolnosť, ktorá by mohla vyvrátiť tieto úvahy, pretože neuvádza žiadnu inú protihodnotu, ktorú by prijala od skupiny Teva výmenou za túto platbu. Za týchto okolností sa Všeobecný súd dôvodne domnieval, že túto platbu bolo možné vysvetliť výlučne obchodným záujmom strán dohody nekonkurovať si na základe výkonnosti. Skutočnosť, že táto platba mala formu náhrady škody za nedodanie splatnej iba v prípade nedodania výrobkov je v tejto súvislosti irelevantná.

179. Skupina Servier po druhé tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne kvalifikoval počiatočnú platbu vo výške 5 miliónov GBP, ktorú skupina Servier uhradila skupine Teva ako reverznú platbu. Táto platba mala prispieť na náklady, ktoré mala Teva s výpoveďou svojich dohôd s dodávateľom ÚFL a dodávateľom hotových formulácií, na náklady na zničenie existujúcich zásob výrobku skupiny Teva a na súdne trovy. V prípade skupiny Servier bola navyše suma odôvodnená tým, že sa vyhne sporu a zabezpečí si dohodu o dodávkach so skupinou Teva.

180. Táto argumentácia je neúčinná.

181. Nie je totiž nevyhnutné určiť, či platbu zo strany výrobcu originálnych liekov v prospech spoločnosti vykonávajúcej činnosť v oblasti generických liekov, ktorá zodpovedá výdavkom na zničenie jej výrobku a na odškodnenie tretej osoby uvedenou spoločnosťou, možno považovať za odôvodnenú v rámci takej dohody, ako je dohoda, o ktorú ide. Z dôvodov už vysvetlených v bodoch 156 až 160 vyššie je to samo osebe sporné. Ako Komisia správne uviedla v odôvodnení 1599 sporného rozhodnutia, na ktoré odkazujú body 680 a 689 napadnutého rozsudku, tieto výdavky nezodpovedajú žiadnej obchodnej hodnote, ktorú by skupina Servier dostala od skupiny Teva.

182. V tomto prípade však Všeobecný súd v bodoch 687 až 698 napadnutého rozsudku uviedol, že Teva v každom prípade neoznámila žiadne vyčíslenie nákladov, ktoré boli údajne nahradené počiatočnou sumou 5 miliónov GBP, ktorú jej skupina Servier zaplatila. Všeobecný súd sa tak domnieval, že aj keby bolo treba zohľadniť odhad Komisie týkajúci sa výdavkov, ktoré podľa skupiny Teva mohli patriť medzi náklady, ktoré mali byť nahradené skupinou Servier na základe urovnania, vrátane hodnoty zásob, ktoré mali byť zničené, tieto výdavky predstavovali spolu menej ako 40 % počiatočnej sumy.

183. Skupina Servier však nepredložila ani na Všeobecnom súde, ani na Súdnom dvore žiaden dôkaz, ktorý by mohol spochybniť tieto zistenia alebo podrobnejšie odôvodniť počiatočnú sumu zaplatenú skupine Teva.

184. Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že výhrady, ktoré skupina Servier formuluje proti kvalifikácii dohody Teva ako obmedzenia hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa, treba zamietnuť.

3) O dohode Lupin

185. Podľa skupiny Servier sa Všeobecný súd dopustil pochybení aj tým, že kvalifikoval dohodu Lupin ako obmedzenie hospodárskej súťaže z hľadiska cieľa. Všeobecný súd po prvé nesprávne dospel k záveru, že platbu, ktorú skupina Servier vykonala v prospech skupiny Lupin, nemožno vysvetliť inak ako úmyslom strán nekonkurovať si (i). Všeobecný súd po druhé nesprávne rozhodol, že ustanovenia dohody Lupin boli škodlivé a nesprávne vyložil pôsobnosť uvedenej dohody (ii).

i) O platbe

186. Zo zistení obsiahnutých v napadnutom rozsudku a v spornom rozhodnutí, ktoré neboli spochybnené, vyplýva, že skupiny Servier a Lupin uzavreli v ten istý deň vo forme jedinej listiny dve dohody. Prvou bola dohoda o urovnaní obsahujúca ustanovenia o neuvádzaní generického perindoprilu na trh a o nenapadnutí patentov skupiny Servier skupinou Lupin; druhou bola dohoda o prevode technológie, ktorou Servier kúpila od skupiny Lupin tri patentové prihlášky, ktoré podala táto skupina. Na základe tejto poslednej dohody skupina Servier zaplatila skupine Lupin 40 miliónov eur( ).

187. Všeobecný súd vykonal v bodoch 805 až 828 napadnutého rozsudku podrobnú a dôkladnú analýzu možnej ekonomickej hodnoty týchto patentových prihlášok s prihliadnutím na všetky tvrdenia účastníkov konania v tejto súvislosti. Na záver tejto analýzy dospel k záveru, že nebolo možné identifikovať žiadnu ekonomickú hodnotu uvedených prihlášok.

188. Všeobecný súd tak najmä skonštatoval, že Lupin nepreviedla patenty, ale iba patentové prihlášky a neposkytla žiadnu záruku, že patent bude udelený, že bude platný alebo že prihlásené výrobky alebo postupy nebudú porušovať existujúci patent (body 805 a 818); že zaplatená suma bola vyššia ako investície vynaložené inou porovnateľnou spoločnosťou vykonávajúcou činnosť v oblasti generických liekov na účely vývoja jej vlastného perindoprilu (bod 817); že Servier nepredložila žiaden konkrétny dôkaz umožňujúci preukázať, že nadobudnutie patentových prihlášok skupiny Lupin za sumu 40 miliónov eur bolo možné racionálne považovať za výnosnú investíciu alebo prinajmenšom za spôsobilé zabezpečiť jej príjmy, ktoré môžu kompenzovať ich vysoké náklady (bod 820); že odkaz skupiny Servier na iné transakcie, porovnateľné s dohodou o prevode uzavretou so skupinou Lupin, nebol relevantný najmä z dôvodu, že samotná Servier bola stranou týchto transakcií, z ktorých niektoré navyše Komisia kvalifikovala ako porušenia hospodárskej súťaže (bod 821), a že stanovisko poradcu v oblasti duševného vlastníctva, ktoré predložila Servier, bolo formulované veľmi všeobecne a malo len obmedzenú dôkaznú hodnotu (bod 822).

189. Všeobecný súd teda v bode 827 napadnutého rozsudku v podstate dospel k záveru, že jedinou protihodnotou, ktorá mohla vysvetliť prevod hodnoty 40 miliónov eur, ktorý vykonala skupina Servier v prospech skupiny Lupin podľa dohody o prevode, bol záväzok nekonkurovať prevzatý skupinou Lupin podľa dohody o urovnaní uzavretej v ten istý deň.

190. V rámci prejednávaného odvolania Servier neuvádza žiaden dôkaz, ktorý by mohol preukazovať, že tento záver je nesprávny.

191. Skupina Servier jednak tvrdí, že Všeobecný súd nemohol kvalifikovať platbu 40 miliónov eur ako reverznú platbu, pretože preukázala svoj záujem na patentových prihláškach a predložila príklady transakcií uzavretých za podobných podmienok a stanovisko znalca.

192. Týmito tvrdeniami však skupina Servier iba opakuje svoju argumentáciu už uvedenú v prvostupňovom konaní bez toho, aby podložila, v čom spočívajú pochybenia, ktorých sa údajne dopustil Všeobecný súd, čo je v odvolacom konaní neprípustné. V každom prípade sa Všeobecný súd v bodoch 821 až 823 napadnutého rozsudku mohol bez toho, aby sa dopustil pochybenia, domnievať, že tieto dôkazy predložené skupinou Servier neumožňovali objektívne preukázať žiadnu ekonomickú hodnotu patentových prihlášok, ktoré skupina Servier odkúpila od skupiny Lupin za sumu 40 miliónov eur.

193. Okrem toho výhrada, ktorú skupina Servier formuluje proti tvrdeniu Všeobecného súdu vysvetlenému v bode 816 napadnutého rozsudku, podľa ktorého táto suma prekračovala zisk, ktorý mohla Lupin očakávať od svojho nezávislého vstupu na trh počas prvých dvoch až troch rokov predaja, je neúčinná. Všeobecný súd sa totiž neoprel o toto zistenie, aby preukázal, že neexistuje dôkaz o ekonomickej hodnote prevedených patentových prihlášok, ale vychádzal zo všetkých okolností uvedených v bode 188 vyššie. Porovnanie s očakávaným ziskom skupiny Lupin