ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
184

Platí to o to viac jednak preto, lebo POAC ako súdny orgán príslušný na preskúmavanie zákonnosti aktov Home Secretary vyhodnotila jeho zamietnutie zrušiť zákaz žalobkyne ako „nerozumné“ a „zvrhlé“, a jednak preto, lebo ku dňu prijatia rozhodnutia 2007/868 bola Rada informovaná o tom, že POAC nepovolila Home Secretary podať takéto odvolanie, ako aj o dôvodoch tohto zamietnutia, a síce, že ani jedno z tvrdení uvedených Home Secretary nemalo podľa POAC rozumné šance na úspech na Court of Appeal.
2

Článok 220 ods. 2 písm. b) nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307, ďalej len „CKS“), zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 2700/2000 Európskeho parlamentu a Rady zo (Ú. v. ES L 311, s. 17; Mim. vyd. 02/010, s. 239) stanovuje: „S výnimkou prípadov uvedených v článku 217, odsek 1, druhý a tretí pododsek sa dodatočné zapísanie do účtovnej evidencie nevykoná, pokiaľ: a) … b) výška cla zákonne dlhovaná sa nezapísala do účtov ako výsledok chyby na strane colných orgánov, ktorú nemohla celkom zistiť osoba zodpovedná za zaplatenie, pričom táto osoba konala v dobrej viere a rešpektovala všetky ustanovenia uvedené v platných právnych predpisoch ohľadom colných deklarácií. Ak sa stanoví preferenčné postavenie tovaru na základe systému spolupráce medzi správami zahŕňajúcimi orgány alebo orgány tretej krajiny, vydanie osvedčenia týmito orgánmi alebo orgánmi, ak by sa ukázalo ako nesprávne, znamená chybu, ktorá sa nemohla celkom zistiť v zmysle prvého pododseku. Vydanie nesprávneho osvedčenia neznamená chybu, ak sa toto osvedčenie zakladá na nesprávnom zaúčtovaní faktov poskytnutých vývozcom, okrem prípadov, keď je zrejmé, že vydávajúce orgány alebo orgány si uvedomovali alebo si mali uvedomiť, že tovar nespĺňa podmienky uvedené na oprávnenie preferenčného zaobchádzania. Zodpovedná osoba môže prehlásiť dobrú vieru, ak dokáže preukázať, že počas obdobia, keď sa konali príslušné obchodné operácie, venovala náležitú starostlivosť na zabezpečenie splnenia všetkých podmienok na preferenčné zaobchádzanie. Zodpovedná osoba nesmie prehlasovať dobrú vieru, ak Európska komisia vydala varovanie v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev, v ktorom sa uvádzalo, že existujú dôvody na pochybnosti týkajúce sa správneho používania preferenčného systému prijímateľskou krajinou.“
6

Druhý odvolací senát ÚHVT zamietol toto odvolanie rozhodnutím z 20. decembra 2006 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). Domnieval sa, že príslušná skupina verejnosti sa skladala z priemerných, anglicky hovoriacich spotrebiteľov vo veku od 18 do 70 rokov. Táto skupina verejnosti by vnímala slovo „fun“ v spojení s pozemným motorovým vozidlom ako údaj o tom, že vozidlo má originálny aspekt a že je mimoriadne zábavné ho šoférovať. Okrem toho slovo „fun“ používajú odborníci, predajcovia vozidiel a animátori voľného času na opísanie určitej kategórie vozidiel (napríklad štvorkolky, motokáry či monster trucks) alebo vozidiel, ktoré je zábavné šoférovať (fun to drive). Odvolací senát uviedol, že slovo „fun“ je súčasťou bežnej základnej anglickej slovnej zásoby a že teda je zjavný všeobecný záujem na zachovaní jeho dostupnosti pre ostatných predajcov a konkurentov. Čo sa týka častí a súčiastok, odvolací senát uviedol, že slovo „fun“ môže byť vnímané ako identifikujúce časti a výbavu „zábavných vozidiel“ (fun vehicles) a že niektoré časti alebo súčiastky môžu byť tiež zábavné (fun). Ochrannú známku FUN teda treba považovať za opisnú v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, a teda nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia.
76

Pokiaľ ide o výhradu založenú na údajnom nesprávnom posúdení pri vymedzení príslušnej skupiny verejnosti, ktorú treba brať do úvahy pre posúdenie pravdepodobnosti zámeny v prejednávanej veci, žalobkyňa nespochybňuje záver rozhodnutia z roku 2002, ktorý bol prevzatý do napadnutého rozhodnutia a podľa ktorého je príslušná skupina verejnosti tvorená výrobcami potravín a cukroviniek. Namieta skôr tvrdenia v bode 34 rozhodnutia z roku 2002 prevzaté do bodu 23 napadnutého rozhodnutia, podľa ktorých výber dotknutej špecifickej skupiny verejnosti, pokiaľ ide o jeden alebo druhý typ výrobku, na ktorý sa kolidujúce ochranné známky vzťahujú, „nebude ovplyvnený ani dotknutý označeniami, ktoré sa spájajú s výrobkami alebo so zložením, ktoré sa používa pri výrobe“, a „[v] takom prípade musí na to, aby existovala pravdepodobnosť zámeny, existovať vysoký stupeň podobnosti ochranných známok“.
Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva:

New Look Ltd
54

Po druhé, ochrana dôvery, ktorú žalobkyne vložili do stability regulačného rámca v odvetví elektrickej energie, bola v skutočnosti v predmetnom prípade zabezpečená, keďže Komisia v napadnutom rozhodnutí dospela k záveru, že sporné opatrenie predstavuje štátnu pomoc, ktorá je v zásade zlučiteľná so spoločným trhom, s jedinou výhradou týkajúcou sa vrátenia predchádzajúcej pomoci, ktorej sa týkalo rozhodnutie o daňových úľavách. Toto pripustenie zlučiteľnosti sporného opatrenia zapadá do prístupu, ktorý Komisia vyhlásila vo svojom oznámení týkajúcom sa metodológie analýzy štátnej pomoci súvisiacej s uviaznutými nákladmi, v ktorom uviedla, že by mohla mať „pozitívny postoj k pomoci, ak je narušenie hospodárskej súťaže vyvážené prínosom pre realizáciu určitého cieľa Spoločenstva, ktorý by sa pôsobením trhových síl nedal dosiahnuť“, a že „na pomoc, ktorej cieľom je náhrada uviaznutých nákladov, sa v zásade môže uplatniť výnimka stanovená v článku 87 ods. 3 písm. c), [ES]“ [neoficiálny preklad].
54

Treba poznamenať, že ak by sme, tak ako to žiada Spolková republika Nemecko, pripustili, že vzhľadom na to, že porušila len procesné pravidlá, Komisia nemôže znížiť pomoc, pretože by to ovplyvnilo správne uskutočnené projekty, znamenalo by to, že porušenie povinnosti uskutočniť operačný program v súlade s finančným plánom schváleným Komisiou zo strany Spolkovej republiky Nemecko by zostalo bez následkov. Toto riešenie by tak zbavilo túto povinnosť obsahu, keďže by stačilo, aby vnútroštátne úrady preukázali riadne uskutočnenie určitých projektov, a dosiahli by financovanie v celom rozsahu nezávisle od toho, či sa dodržali finančné ustanovenia, na ktorých sa dohodli s Komisiou.
11

Dňa 29. septembra 2006 podala žalobkyňa na základe článkov 57 až 62 nariadenia č. 40/94 odvolanie proti rozhodnutiu výmazového oddelenia v rozsahu, v akom toto oddelenie odmietlo návrh na vyhlásenie neplatnosti dotknutej ochrannej známky pre služby patriace do tried 39 a 42 z dôvodu, že výrobky a služby patriace do tried 9 a 42, ktoré sú označené skoršou ochrannou známkou a uvedené vo vyššie uvedenom bode 6, a služby patriace do tried 39 a 42, ktoré sú označené dotknutou ochrannou známkou a uvedené vo vyššie uvedenom bode 9, sú si podobné.
101

Údaje obsiahnuté v bode 88 rozsudku ThyssenKrupp/Komisia, už citovanom v bode 27 vyššie, by okrem toho údajne nemali zmysel, ak by odkazovali len na procesné pochybenia, pretože táto otázka už bola vyčerpávajúco riešená v bodoch 85 až 87 uvedeného rozsudku. Ak by sa Súdny dvor nechcel v bode 88 citovaného rozsudku vyjadriť k prevodu zodpovednosti, nekonštatoval by v jeho prvých dvoch vetách, že Thyssen naďalej existoval a že preto nemožno na základe judikatúry vytvorenej rozsudkom Súdneho dvora z 8. júla 1999, Komisia/Anic Partecipazioni (C-49/92 P, Zb. s. I-4125), pripísať zodpovednosť TKS. Podľa žalobcu vzhľadom na to, že už došlo k procesným pochybeniam, ktorých následkom bola neplatnosť rozhodnutia Komisie, môže skutočnosť, že Súdny dvor v prvých dvoch vetách bodu 88 rozsudku ThyssenKrupp/Komisia, už citovaného v bode 27 vyššie, zaujal stanovisko k otázke prevodu zodpovednosti, znamenať len to, že chcel takto doplniť odôvodnenie zamietnutia vzájomného odvolania podaného Komisiou. Dodatočné odôvodnenie Súdneho dvora uvedené v týchto prvých dvoch vetách je úplné len vtedy, ak aj tretia veta odkazuje na otázku hmotného prevodu zodpovednosti, pretože inak by táto otázka ostala bez odpovede, pokiaľ ide o vyhlásenie z .
16

V predmetnom prípade ÚHVT tvrdí, že jednoduché vyvrátenie rozsahu používania skorších ochranných známok žalobcom nepredstavuje formálnu žiadosť o predloženie dôkazov o používaní v zmysle článku 56 ods. 2 nariadenia č. 40/94. Tento výklad podporuje gramatický výklad už citovaného ustanovenia, ktorý odkazujúc na „ak to požaduje majiteľ ochrannej známky Spoločenstva“, vyžaduje formálnu žiadosť na to, aby sa ÚHVT mohol vyjadriť k otázke riadneho používania skorších ochranných známok. Z judikatúry Súdu prvého stupňa ďalej vyplýva, že pri nedostatku „výslovnej“ žiadosti ÚHVT nemá právomoc rozhodnúť o riadnom charaktere používania skoršej ochrannej známky alebo ochranných známok [pozri, pokiaľ ide o námietkové konanie definované článkom 43 ods. 2 a 3 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 42 ods. 2 a 3 nariadenia č. 207/2009), rozsudok Súdu prvého stupňa z 22. marca 2007, Saint-Gobain Pam/ÚHVT — Propamsa (PAM PLUVIAL), T-364/05, Zb. s. II-757, bod 34]. Rozsudok MUNDICOR, už citovaný v bode 12 vyššie, je v tomto bode zrejmý. Iste, Súd prvého stupňa v tejto veci uviedol, že dôkazy v podobe dokumentov dobrovoľne predložené namietateľom mali preukázať dobrú povesť skoršej ochrannej známky. Napriek tomu, ak by tieto dokumenty mali preukázať riadne používanie skoršej ochrannej známky, výsledok by bol zhodný, ako to jasne vyplýva z bodov 42 a 43 tohto rozsudku uplatniteľných analogicky na konanie o vyhlásenie neplatnosti.
24

Po druhé, ÚHVT sa odvoláva na článok 41 ods. 1 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 40 ods. 1 nariadenia č. 207/2009). Toto ustanovenie stanovuje, že „po zverejnení prihlášky ochrannej známky Spoločenstva môže každá fyzická alebo právnická osoba a každá skupina… predložiť [ÚHVT] písomné pripomienky, pričom vysvetlí dôvody podľa článku 7, pre ktoré by ochranná známka nemala byť zapísaná ex offo“. To isté ustanovenie spresňuje, že „takéto osoby nemajú postavenie účastníkov konania pred [ÚHVT]“. ÚHVT v podstate tvrdí, že keďže už preskúmaná ochranná známka, ktorá bola posúdená ako spôsobilá na zápis a zverejnená, musí byť na základe žiadosti tretích osôb opätovne preskúmaná a môže byť nezapísaná ex offo, ÚHVT je tiež oprávnený zohľadniť stratu spôsobilosti ochrannej známky na zápis, ku ktorému došlo po podaní prihlášky.
2

Podľa článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia: „Verejný obstarávateľ oznámi uchádzačom alebo účastníkom verejnej súťaže, ktorých žiadosti alebo ponuky sú zamietnuté dôvody, pre ktoré bolo toto rozhodnutie prijaté a všetkým účastníkom verejnej súťaže, ktorých ponuky sú prípustné, a ktorí o to písomne požiadajú, charakteristiky a pomerné výhody úspešnej ponuky a meno účastníka verejnej súťaže, s ktorým sa zmluva uzatvorila. Niektoré podrobnosti však nemusia byť zverejnené v prípade, že ich zverejnenie by bránilo uplatneniu práva, bolo by v protiklade s verejným záujmom alebo by poškodilo oprávnené obchodné záujmy verejných alebo súkromných podnikov, alebo by obmedzovalo spravodlivú hospodársku súťaž medzi týmito podnikmi.“
35

Pokiaľ ide najprv o určenie príslušnej skupiny verejnosti, treba konštatovať, že výrobky a služby, ktoré patria do tried 9, 36 a 38 v zmysle Niceskej dohody a pre ktoré je v prejednávanom prípade žiadaný zápis, sa týkajú najmä elektroniky, výpočtovej techniky, využívania komunikačných sietí a výmeny dát, elektronických, počítačových a telekomunikačných prístrojov a nosičov, ako aj obchodných transakcií, ktoré patria do odvetvia finančníctva, bankovníctva a poisťovníctva a odvetvia realít a ich príjemcami sú všetci európski priemerní spotrebitelia. Vzhľadom na to, že sa prihlasované ochranné známky skladajú z troch výrazov, ktoré pochádzajú z anglického jazyka a že používanie tohoto jazyka je časté vo finančnej oblasti, ako aj v oblastiach bankovníctva, elektroniky a výpočtovej techniky, do ktorých vyššie uvedené triedy patria, odvolací senát vzal správne do úvahy priemerného anglofónneho spotrebiteľa, resp. spotrebiteľa so základnou znalosťou anglického jazyka, ktorý v každom prípade je veľmi významnou súčasťou príslušnej európskej skupiny verejnosti.
2

Po tom, čo ÚHVT zapísal prihlasovanú ochrannú známku pod číslom 240218, Café Tal de Costa Rica (ďalej len „majiteľ ochrannej známky“) 5. augusta 1998 uzavrel so žalobcom, spoločnosťou Jurado Hermanos, SL, výlučnú licenčnú zmluvu, ktorej predmetom bola sporná ochranná známka. Táto zmluva patrila do rámca inej výlučnej licenčnej zmluvy, uzavretej medzi tými istými zmluvnými stranami 15. apríla 1996 a týkajúcej sa dvoch španielskych ochranných známok, ako aj poľskej ochrannej známky, a stanovovala, že licencia potrvá 48 rokov, čiže do roku 2046. Udelenie tejto licencie bolo zapísané do registra ochranných známok Spoločenstva v súlade s článkom 22 ods. 5 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení.
48

V tejto súvislosti je tak, ako to urobil odvolací senát v bode 23 napadnutého rozhodnutia, potrebné zdôrazniť, že pri skúmaní podobnosti sporných ochranných známok sa tieto známky berú do úvahy ako celok, tak ako sú zapísané alebo prihlasované. Slovná ochranná známka je pritom známka tvorená výlučne písmenami, slovami alebo skupinami slov, písanými tlačeným písmom v bežnej veľkosti, bez osobnej grafiky. Ochrana, ktorá vyplýva zo zápisu slovnej ochrannej známky, sa preto týka slova uvedeného v prihláške, a nie osobitných grafických alebo štylistických aspektov, v ktorých sa táto ochranná známka môže prípadne prejaviť. Na účely preskúmania podobnosti preto nie je potrebné zohľadniť grafické znázornenie, ktoré môže prihlasovaná ochranná známka v budúcnosti získať [pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 20. apríla 2005, Faber Chimica/ÚHVT — Nabersa (Faber), T-211/03, Zb. s. II-1297, body 36 a 37; z 13. februára 2007, Ontex/ÚHVT — Curon Medical (CURON), T-353/04, neuverejnený v Zbierke, bod 74, a z 22. mája 2008, Radio Regenbogen Hörfunk in Baden/ÚHVT (RadioCom), T-254/06, neuverejnený v Zbierke, bod 43].
4

Prieskumový pracovník rozhodnutím z 28. augusta 2006 na jednej strane prijal prihlášku prihlasovanej ochrannej známky pre výrobky patriace do triedy 43 a na druhej strane prihlášku zamietol podľa článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia č. 40/94 pre výrobky patriace do tried 29 a 30 z dôvodu, že prihlasovaná ochranná známka nemala rozlišovaciu spôsobilosť.
37

V konkrétnom prípade žalobkyňa žiadala o zápis označenia ako ochrannej známky Spoločenstva ktoré bolo prihlásené ako obrazové. Ako konštatoval odvolací senát a účastníci konania to nenamietali, toto označenie znázorňuje písmeno gréckej abecedy alfa („α“) bez akejkoľvek grafickej zmeny alebo dodatku grafického prvku vo forme blízkej tej, ktorú má to isté písmeno písané štandardným typom písma Times New Roman.
9

Rozhodnutím z 24. januára 2007 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) štvrtý odvolací sená ÚHVT zamietol odvolanie z dôvodu, že podmienky článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 boli splnené. Čo sa týka najskôr porovnania dotknutých výrobkov, odvolací senát poukázal, že ich zhodnosť účastníci konania nespochybňovali. Čo sa ďalej týka porovnania kolidujúcich označení, domnieval sa, že je potrebné zohľadniť väčšiu rozlišovaciu spôsobilosť pojmu „spa“ pre dotknutú verejnosť, ktorou je priemerný spotrebiteľ v krajinách Beneluxu, a nestotožnil sa s argumentáciou žalobcu, podľa ktorej pojem „spa“ opisuje kozmetické výrobky patriace do triedy 3. Na tomto základ sa domnieval, že slovná zložka „spa“ bola hlavným priťahujúcim prvkom prihlasovanej ochrannej známky a že kolidujúce označenia boli podobné napriek vizuálnym, fonetickým a koncepčným rozdielom vyplývajúcim z prítomnosti slovného prvku „therapy“ v prihlasovanej ochrannej známke. Nakoniec odvolací senát poukázal na to, že v oblasti kozmetických prípravkov sa často stávalo, že výrobcovia uvádzali na trh viaceré rady výrobkov pod samostatnými ochrannými známkami nižšej úrovne. Z toho vyvodil, že je pravdepodobné, že spotrebiteľ by sa domnieval, že výrobky označené prihlasovanou ochrannou známkou sa predávajú pod kontrolou vedľajšieho účastníka konania. Okrem toho odvolací senát odmietol vyhovieť návrhu žalobcu, aby vedľajší účastník konania predložil dôkaz o riadnom používaní svojej ochrannej známky, a to z dôvodu, že tento návrh bol predložený až po lehote.
53

Pokiaľ ide o dokumenty predložené Budvarom na podporu svojich námietok a v celom rozsahu prijaté zo strany ÚHVT 27. februára 2002, na úvod je potrebné poznamenať, že Anheuser-Busch pred odvolacím senátom namietal zohľadnenie uvedených dokumentov zo strany ÚHVT. V nadväznosti na to je potrebné prijať záver, že rozsudok ÚHVT/Kaul, už citovaný v bode 26 vyššie, hoci vykladá článok 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94, nemôže meniť jeho obsah. Nakoniec za predpokladu, že by bolo možné konštatovať porušenie práva Anheuser-Busch byť vypočutý, pokiaľ ide o zohľadnenie rozsudku ÚHVT/Kaul, už citovaného v bode 26 vyššie, zo strany odvolacieho senátu, takéto pochybenie by mohlo viesť k zrušeniu napadnutého rozhodnutia iba vtedy, ak by konanie mohlo viesť k odlišnému výsledku (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z , Belgicko/Komisia, C-142/87, Zb. s. I-959, bod 48, a KWS Saat/ÚHVT, už citovaný v bode 33 vyššie, body 47 až 50). Z dôvodov, ktoré budú uvedené v bodoch 81 až 91 nižšie, v rámci analýzy druhého žalobného dôvodu uvádzaného zo strany Anheuser-Busch, sa odvolací senát nedopustil chyby, keď uplatnil článok 74 ods. 2 nariadenia č. 40/94, tak ako je vykladaný Súdnym dvorom. Preto, hoci by Anheuser-Busch mohol vyjadriť svoje pripomienky, nemohlo to viesť k odlišnému výsledku.
Rozsudok Súdu prvého stupňa (piata komora) zo 16. septembra 2009 – JanSport Apparel/ÚHVT (BUILT TO RESIST)

(vec T‑80/07)

„Ochranná známka Spoločenstva – Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva BUILT TO RESIST – Absolútny dôvod zamietnutia – Opisný charakter – Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009]“

Ochranná známka Spoločenstva – Definícia a nadobudnutie ochrannej známky Spoločenstva – Absolútne dôvody zamietnutia – Ochranné známky zložené výlučne z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie vlastností tovaru [nariadenie Rady č. 40/94, článok 7 ods. 1 písm. c)] (pozri body 24 – 29, 41 – 47)

Predmet

Žaloba podaná proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 12. januára 2007 (vec R 1090/2006‑2), týkajúcemu sa prihlášky slovnej ochrannej známky BUILT TO RESIST ako ochrannej známky Spoločenstva

Údaje týkajúce sa veci

Prihlasovateľ ochrannej známky Spoločenstva: JanSport Apparel Corp. Prihlasovaná ochranná známka Spoločenstva: národná slovná ochranná známka BUILT TO RESIST pre tovary a služby v triedach 16, 18 a 25 – prihláška č. 2 937 522 Rozhodnutie prieskumového pracovníka: zamietnutie prihlášky Rozhodnutie odvolacieho senátu: zamietnutie odvolania





Výrok

1. Žaloba sa zamieta.
30

V predmetnej veci mala žalobkyňa možnosť vykonať takéto zúženie predovšetkým, ako to stanovuje aj článok 149 ods. 2 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 154 ods. 2 nariadenia č. 207/2009), v odpovedi na oznámenie o predbežnom zamietnutí ochrany, ktoré jej v súlade s pravidlom 112 ods. 1 a pravidlom 113 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2868/95 poskytovalo dvojmesačnú lehotu na opravu nedostatkov, ktoré boli dôvodom tohto predbežného zamietnutia — a to nedostatok rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky TAME IT vo vzťahu k výrobkom, pre ktoré sa ochrana v Európskom spoločenstve žiadala, vzhľadom na to, že by bola vnímaná ako odkaz týkajúci sa kladných účinkov, ktoré majú tieto výrobky na vlasy. Žalobkyňa však nezúžila zoznam výrobkov, pre ktoré žiadala ochranu ochrannej známky TAME IT v Európskom spoločenstve. Žalobkyňa preto a tiež vzhľadom na judikatúru uvedenú v bode 18 vyššie, nemôže teraz účinne tvrdiť, že vo vzťahu k určitým kozmetickým prípravkom a určitým éterickým olejom, ktoré nie sú určené na vlasy, má ochranná známka TAME IT rozlišovaciu spôsobilosť.
208

Aj za predpokladu, že by lehota podľa článku 8 ods. 7 nariadenia č. 451/2000 bola záväzná, prekročenie tejto lehoty by ovplyvnilo zákonnosť napadnutého rozhodnutia len v prípade, ak by sa preukázalo, že pri neexistencii tejto vady by napadnuté rozhodnutie mohlo mať iný obsah (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 29. októbra 1980, van Landewyck a i./Komisia, 209/78 až 215/78 a 218/78, Zb. s. 3125, bod 47; rozsudok Súdu prvého stupňa z 5. apríla 2006, Degussa/Komisia, T-279/02, Zb. s. II-897, bod 416).
The Ester C Company

slovná ochranná známka ESTER‑E pre tovary a služby zaradené do tried 3 a 5 – prihláška č. 3 163 946

Ochranná známka alebo označenie, ktoré je základom námietky:
14

Dňa 5. augusta 2005 Komisia rozhodla o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 ES v nadväznosti na oznámenie Holandského kráľovstva z (Ú. v. C 280, s. 2). Komisia v tomto rozhodnutí dospela k predbežnému záveru, že pomoc na reštrukturalizáciu, ktorú Holandské kráľovstvo plánovalo poskytnúť KG Holding premenou úveru vo výške 45 miliónov eur a splatných úrokov na vlastné prostriedky KG Holding, nebola v súlade s požiadavkami uvedenými v oznámení Komisie o usmerneniach spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (Ú. v. ES C 288, 1999, s. 2; Mim. vyd. 08/001, s. 322, ďalej len „usmernenia“), ktoré boli v platnosti v okamihu poskytnutia úveru na záchranu. Komisia teda spochybnila, že by plánovaná pomoc na reštrukturalizáciu mohla byť považovaná za zlučiteľnú so spoločným trhom.
42

Aj za predpokladu, že by čiastočné zrušenie nebolo možné, ako to tvrdí žalobkyňa, a druhé rozhodnutie z 21. marca 2007 by bolo nezákonné, zákonnosť prvého rozhodnutia z nebola v lehote na podanie opravného prostriedku spochybnená.
52

V prejednávanej veci, pokiaľ ide o výhradu uvedenú v rámci štvrtej časti žalobného dôvodu, podľa ktorej mal OLAF informovať tlač o obsahu spisu predtým, než Komisia prijala napadnuté rozhodnutie, je nutné konštatovať, že takáto výhrada, za predpokladu že by bola preukázaná, by nemohla predstavovať porušenie práva na obhajobu CPEM, ako je definované v predchádzajúcom bode. Je teda potrebné zamietnuť ju ako irelevantnú, a to bez toho, že by bolo potrebné skúmať otázku, či článok v tlači zo 7. októbra 2007, na ktorý CPEM odkazuje, skutočne vychádza z informácií, ako to uvádza CPEM, ktoré boli získané od OLAF-u.
3

Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 16, 28 a 41 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a pre každú z týchto tried zodpovedajú tomuto opisu: — „plagáty, albumy, brožúry, časopisy, formuláre, tlačoviny, noviny, kalendáre, krížovky, rébusy“ patriace do triedy 16, — „manipulačné rébusy, hádanky, puzzle“ patriace do triedy 28, — „organizácia súťaží, vydávanie textov“ patriace do triedy 41.