Keywords

Summary



Keywords

1. Konanie – Vedľajšie účastníctvo – Návrh, ktorý podporuje návrhy niektorého z účastníkov konania – Návrh obsahujúci doplňujúce tvrdenia meniace predmet sporu – Neprípustnosť týchto tvrdení

(Štatút Súdneho dvora, článok 40 štvrtý odsek; Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 116 ods. 3)

2. Európske spoločenstvá – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov – Rozsah – Vylúčenie povinnosti – Podmienky

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4)

3. Európske spoločenstvá – Inštitúcie – Právo verejnosti na prístup k dokumentom – Nariadenie č. 1049/2001 – Povinnosť inštitúcie vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov – Nevykonanie povinnosti – Porušenie zásady proporcionality – Preskúmanie vedúce k osobitne neprimeranému zaťaženiu – Výnimka z povinnosti preskúmania – Dôkazné bremeno zaťažujúce inštitúciu – Povinnosť inštitúcie poradiť sa so žiadateľom

(Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 1049/2001, článok 4)

Summary

1. Aj keď článok 40 štvrtý odsek Štatútu Súdneho dvora uplatniteľný na Súd prvého stupňa podľa článku 53 tohto Štatútu a článok 116 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa nebránia tomu, aby vedľajší účastník konania uviedol tvrdenia odlišné od tvrdení účastníka konania, ktorého v konaní podporuje, môže tak urobiť pod podmienkou, že tieto tvrdenia nemenia predmet sporu a že smerujú stále k podpore návrhov tohto účastníka konania. Táto podmienka nie je splnená, ak by doplňujúce tvrdenia vedľajšieho účastníka konania za predpokladu, že sú dôvodné, viedli k určeniu nezákonnosti napadnutého aktu, zatiaľ čo návrhy účastníka konania, ktorého má vedľajší účastník konania podporovať, smerujú k zamietnutiu žaloby o neplatnosť. Keďže by to malo za následok zmenu predmetu sporu, ako bol určený žalobou a vyjadrením k nej, tieto doplňujúce tvrdenia sa musia odmietnuť ako neprípustné.

(pozri body 52, 53, 55)

2. Spracovanie žiadosti o prístup k dokumentom podanej na základe nariadenia č. 1049/2001 o prístupe verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie musí mať konkrétnu povahu. V skutočnosti, na jednej strane samotná okolnosť, že sa dokument týka záujmu chráneného výnimkou, neodôvodňuje jej uplatnenie. Takéto uplatnenie môže v zásade byť odôvodnené iba za predpokladu, že inštitúcia predtým posúdi, po prvé, či prístup k dokumentu konkrétne a skutočne ohrozí chránený záujem, a po druhé, v prípadoch upravených v článku 4 ods. 2 a 3 tohto nariadenia, či existuje prevažujúci verejný záujem na zverejnení predmetného dokumentu. Na strane druhej, nebezpečenstvo ohrozenia chráneného záujmu musí byť primerane pravdepodobné a nie čisto hypotetické. Dotknutá inštitúcia teda musí vykonať konkrétne a individuálne preskúmanie obsahu každého z dokumentov uvedených v žiadosti a uviesť, prinajmenšom pre kategórie dokumentov, dôvody, prečo usudzuje, že dokumenty uvedené v žiadosti, ktorá jej bola adresovaná, súvisia s kategóriou informácií chránených výnimkou.

Toto preskúmanie však nemusí byť nevyhnutné, ak vzhľadom na osobitné okolnosti veci je zjavné, že prístup sa má odmietnuť alebo naopak povoliť. Mohlo by to platiť najmä, ak určité dokumenty sú najprv buď zjavne ako celok chránené niektorou výnimkou z práva na prístup, alebo naopak, ak sú zjavne ako celok prístupné, alebo ak už boli za podobných okolností konkrétne a individuálne posúdené inštitúciou.

(pozri body 69, 72, 73, 75)

3. Odmietnutie inštitúciou konkrétne a individuálne preskúmať dokumenty, ktoré sú predmetom žiadosti o prístup, v zásade predstavuje zjavné porušenie zásady proporcionality, ktorá vyžaduje, aby akty inštitúcií Spoločenstva nešli nad rámec toho, čo je primerané a nevyhnutné na dosiahnutie sledovaných cieľov.

Dotknutá inštitúcia teda musí mať možnosť v osobitných prípadoch, keď by jej konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov spôsobilo neprimerané administratívne zaťaženie, zvážiť na jednej strane záujem verejnosti spočívajúci v prístupe k dokumentom a na druhej strane pracovné zaťaženie, ktoré by z neho vyplývalo tak, aby v týchto osobitných prípadoch bol chránený záujem spočívajúci v riadnom výkone správy. Túto výnimku z povinnosti preskúmania možno prijať iba výnimočne a iba vtedy, keď sa ukáže, že administratívne zaťaženie vyvolané konkrétnym a individuálnym preskúmaním dokumentov je príliš zaťažujúce a presahuje medze toho, čo môže byť rozumne požadované.

Inštitúcia, ktorá sa dovoláva tejto výnimky, musí predložiť dôkaz o rozsahu tohto administratívneho zaťaženia. V prípade potreby sa musí pokúsiť dohodnúť so žiadateľom s cieľom na jednej strane zistiť alebo spresniť jeho záujem na obdržaní dotknutých dokumentov a na druhej strane konkrétne zvážiť možnosti, ktoré sa jej ponúkajú, na účely prijatia menej vynucovacieho opatrenia ako konkrétne a individuálne preskúmanie dokumentov a uprednostniť možnosť, ktorá, aj keď pre ňu predstavuje úlohu presahujúcu mieru toho, čo môže byť rozumne požadované, je čo najvýhodnejšia vo vzťahu k právu na prístup žiadateľa.

(pozri body 99, 100, 102, 112 – 114)