ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Článok 56 smernice 2012/34, nazvaný „Funkcie regulačného orgánu“, stanovuje: „1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 46 ods. 6, má žiadateľ právo odvolať sa na regulačný orgán, ak sa domnieva, že sa s ním zaobchádzalo nespravodlivo, že bol diskriminovaný alebo akýmkoľvek iným spôsobom poškodený, a najmä právo odvolať sa proti rozhodnutiam prijatým manažérom infraštruktúry alebo prípadne železničným podnikom alebo prevádzkovateľom servisného zariadenia, ktoré sa týkajú: a) podmienok používania siete v ich predbežnej i konečnej verzii; b) v nich stanovených kritérií; c) prideľovacieho procesu a jeho výsledku; d) režimu spoplatňovania; e) úrovne alebo štruktúry poplatkov za infraštruktúru, ktorých zaplatenie sa požaduje alebo sa môže požadovať; f) opatrení týkajúcich sa prístupu v súlade s článkami 10 až 13; g) prístupu k službám a ich spoplatňovania v súlade s článkom 13. 2. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž týkajúce sa zabezpečenia hospodárskej súťaže na trhoch so železničnými dopravnými službami, má regulačný orgán právomoc monitorovať situáciu hospodárskej súťaže na trhoch so železničnými dopravnými službami a z vlastnej iniciatívy kontroluje najmä odsek 1 písm. a) až g) s cieľom predísť diskriminácii žiadateľov. Kontroluje najmä to, či podmienky používania siete neobsahujú diskriminačné ustanovenia alebo či neposkytujú manažérovi infraštruktúry možnosti, ktoré by mohol využiť na diskrimináciu žiadateľov. … 6. Regulačný orgán zabezpečí, aby poplatky stanovené manažérom infraštruktúry spĺňali požiadavky kapitoly IV oddielu 2 a aby boli nediskriminačné. Rokovania medzi žiadateľmi a manažérom infraštruktúry týkajúce sa úrovne poplatkov za infraštruktúru sa pripúšťajú len vtedy, keď sa uskutočnia pod dohľadom regulačného orgánu. Regulačný orgán zasiahne v prípade, keď sú rokovania pravdepodobne v rozpore s požiadavkami tejto kapitoly. …“
36

Vzhľadom na to, že takýto cieľ je, ako vyplýva z úvah uvedených v bodoch 22 a 23 tohto rozsudku, nevyhnutne a úzko spojený s podporou domácich investícií, pripustiť, že investícia do kótovaných akcií na portugalskom trhu s cennými papiermi stavia daňovníkov do situácie odlišnej od situácie daňovníkov, ktorí investovali do kótovaných akcií na zahraničných trhoch s cennými papiermi, zatiaľ čo článok 63 ods. 1 ZFEÚ zakazuje práve obmedzenia cezhraničného pohybu kapitálu, by toto ustanovenie zbavilo jeho obsahu [pozri analogicky rozsudok z 26. februára 2019, X (Sprostredkovateľské spoločnosti so sídlom v tretích krajinách), C‑135/17, EU:C:2019:136, bod 68].
33

Dňa 3. januára 2015 RT uzavrel so spoločnosťou Volkswagen Bank zmluvu o úvere na sumu vo výške 11257,14 eura. Dňa 23. mája 2015 SV uzavrel rovnaký typ zmluvy s tou istou bankou na sumu vo výške 16400 eur. Dňa 24. júla 2014 BC uzavrel zmluvu o úvere na sumu vo výške 7332,34 eura so spoločnosťou Skoda Bank (ďalej len „predmetné zmluvy vo veci C‑155/20“). Tieto zmluvy o úvere boli určené na financovanie kúpy vozidla značky Volkswagen na súkromné účely, pokiaľ ide o RT, ako aj SV, a vozidla značky Skoda, pokiaľ ide o BC. Predávajúcimi týchto vozidiel boli spoločnosti Autohaus Kilgus GmbH & Co. KG (ďalej len „predávajúci B“), Autohaus Humm GmbH (ďalej len „predávajúci C“) a Held & Ströhle GmbH & Co. KG (ďalej len „predávajúci D“). Kúpna cena vozidla nadobudnutého RT dosahovala výšku 15750 eur, vozidla SV 23900 eur a vozidla BC 15940 eur. Títo spotrebitelia uhradili zálohy vo výške 5000, 7500 a 8900 eur predávajúcim B, C a D a financovali prostredníctvom predmetných zmlúv vo veci C‑155/20 sumu vo výške 10750, 16400 a 7040 eur, ako aj v prípade RT a BC jednotný príspevok na zabezpečenie zostatkového dlhu vo výške 507,14 eura a 292,34 eura, teda celkovo 11257,14 eura a 7332,34 eura.
3.

Má sa článok 5 ods. 1 nariadenia [č. 1215/2012] v spojení so zásadou, že vnútroštátny súd musí zaručiť procesné práva na účinnú ochranu práv vyplývajúcich z právneho poriadku Únie, vykladať v tom zmysle, že ukladá vnútroštátnemu súdu, ktorý po vydaní platobného rozkazu proti určitému dlžníkovi zistil, že tento dlžník pravdepodobne nemá obvyklý pobyt v štáte, v ktorom má tento súd sídlo, a pod podmienkou, že to podľa vnútroštátneho práva predstavuje prekážku vydania platobného rozkazu proti takému dlžníkovi, povinnosť ex offo zrušiť vydaný platobný rozkaz, hoci neexistuje nijaké zákonné ustanovenie, ktoré by to výslovne stanovovalo?
6

Článok 17 tejto smernice stanovuje: „1. Za podmienky, že sa dodržiavajú minimálne úrovne zdaňovania predpísané touto smernicou v priemere za všetky podniky, smú členské štáty uplatňovať daňové úľavy na spotrebu energetických výrobkov používaných na vykurovacie účely alebo na účely článku 8 ods. 2 písm. b) a c) a na elektrinu v týchto prípadoch: a) v prospech energeticky náročného podniku ,Energeticky náročný podnik‘ je podnikateľský subjekt uvedený v článku 11, v ktorom buď nákupy energetických výrobkov a elektriny dosahujú prinajmenšom 3,0 % výrobnej hodnoty alebo výška platenej vnútroštátnej energetickej dane dosahuje prinajmenšom 0,5 % pridanej hodnoty. V rámci tejto definície smú členské štáty uplatňovať obmedzujúcejšie pojmy, vrátane definícií predajnej hodnoty, procesu a sektora. ,Nákupy energetických výrobkov a elektriny‘ sú skutočné náklady na energiu nakúpenú alebo vyrobenú v rámci podniku. Patrí sem iba elektrina, teplo a energetické výrobky, ktoré sa používajú na vykurovacie účely alebo na účely článku 8 ods. 2 písm. b) a c). Zahrnú sa všetky dane, okrem odpočítateľnej [dane z pridanej hodnoty (DPH)]. ,Výrobná hodnota‘ je obrat, vrátane dotácií priamo spojených s cenou výrobku, plus alebo mínus zmeny v zásobách dokončených výrobkov, prebiehajúca práca a tovary a služby nakupované na ďalší predaj, mínus nákupy tovarov a služieb na ďalší predaj. ,Pridaná hodnota‘ je celkový obrat podliehajúci DPH, vrátane exportných predajov, mínus celkové nákupy podliehajúce DPH, vrátane dovozov. Členským štátom, ktoré v súčasnosti uplatňujú vnútroštátne energetické daňové sústavy, v ktorých energeticky náročné podniky sú vymedzené podľa iných kritérií, ako sú náklady na energiu v porovnaní s výrobnou hodnotou a platená vnútroštátna energetická daň v porovnaní s pridanou hodnotou, sa poskytuje prechodné obdobie najneskôr do 1. januára 2007, aby sa prispôsobili vymedzeniu stanovenému v prvom pododseku písm. a). b) keď sa dohody uzatvárajú s podnikmi alebo združeniami podnikov, alebo keď sa vykonávajú systémy obchodovateľných povolení alebo ekvivalentné opatrenia, pokiaľ vedú k dosahovaniu cieľov ochrany životného prostredia alebo k zvýšeniam úspory energie. 2. Napriek článku 4 ods. 1 smú členské štáty uplatňovať úroveň zdaňovania zníženú až na nulu na energetické výrobky a elektrinu vymedzené v článku 2, ak sa používajú energeticky náročnými podnikmi vymedzenými v odseku 1 tohoto článku. 3. Napriek článku 4 ods. 1 smú členské štáty uplatňovať úroveň zdaňovania zníženú až na 50 % minimálnych úrovní v tejto smernici na energetické výrobky a elektrinu vymedzené v článku 2, ak sa používajú podnikmi vymedzenými v článku 11, ktoré nie sú energeticky náročnými podnikmi vymedzenými v odseku 1 tohoto článku. 4. Podniky, ktoré majú prospech z možností uvedených v odsekoch 2 a 3, uzatvárajú dohody, systémy obchodovateľných povolení alebo ekvivalentné opatrenia uvedené v odseku 1 písm. b). Dohody, systémy obchodovateľných povolení alebo ekvivalentné opatrenia musia viesť k dosahovaniu environmentálnych cieľov alebo zvýšenej úspory energie, ako by to bolo v prípade dodržiavania štandardných minimálnych sadzieb spoločenstva.“
33

Pritom ani článok 6 nariadenia o dedičských veciach, ani článok 7 tohto nariadenia vo svojom znení neobsahujú nijaký odkaz na to, v akej forme má skôr konajúci súd odmietnuť vykonávať svoju právomoc, a v dôsledku toho ani to, že by bolo nevyhnutné, aby tento súd urobil v tomto zmysle výslovné vyhlásenie, hoci dodržanie zásady právnej istoty vyžaduje, aby takéto odmietnutie vykonávať právomoc jednoznačne vyplývalo z vyhlásenia súdu, ktorý začal konať skôr, aby sa predišlo konfliktu právomocí medzi týmto súdom a súdom, ktorý by mal mať právomoc podľa článku 7 písm. a) uvedeného nariadenia.
67

Tak by to bolo v prípade, ak by sa článok 40 ods. 4 smernice 2013/32 mal vykladať v tom zmysle, že aj v prípade neexistencie akéhokoľvek vnútroštátneho opatrenia na jeho prebratie by prípustnosť následnej žiadosti bola podmienená tým, že žiadateľ v rámci konania, ktorého predmetom bola predchádzajúca žiadosť, neuviedol nové skutočnosti alebo zistenia predložené na podporu následnej žiadosti, ktoré existovali už v uvedenom konaní, a že toto opomenutie nepredstavuje pochybenie, ktoré možno pripísať žiadateľovi.
22

V tejto súvislosti španielsky daňový úrad oznámil dotknutej osobe, že dokumenty, o ktorých predloženie požiadal, boli určené na preukázanie uskutočnenia transakcií na území, na ktorom sa uplatňuje daň, ako aj preukázanie použitia tovarov a služieb na transakcie, pri ktorých vzniká právo na odpočet. Tento úrad dodal, že tieto dokumenty boli samy osebe určené na to, aby mu umožnili overiť, či lízingové zmluvy uzavreté so zákazníkmi obsahovali možnosť kúpy tovaru a spôsoby kúpy, určiť, či sa tovary, ktoré sú predmetom zmlúv, nachádzali na území, na ktorom sa uplatňuje daň, a či zákazníci podniku boli subjektmi alebo osobami so sídlom na území, na ktorom sa uplatňuje daň. Takéto informácie sa tiež vyžadovali na určenie, či činnosti spoločnosti Auto Service boli určené na lízing, ako aj na určenie sadzby dane v štáte sídla a uplatniteľnej percentuálnej miery odpočtu.
3

Odôvodnenia 9, 11, 14 a 49 nariadenia o dedičstve stanovujú: „(9) Do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia by mali patriť všetky občianskoprávne aspekty dedenia, najmä všetky formy prechodu majetku, práv a povinností z dôvodu smrti, nezávisle od toho, či ide o prechod na základe právneho úkonu nakladania s majetkom v prípade úmrtia, alebo o prechod majetku zo zákona. … (11) Toto nariadenie by sa nemalo uplatňovať na iné oblasti občianskeho práva ako dedičstvo. Viacero otázok, ktoré možno považovať za otázky týkajúce sa dedičských vecí, by sa malo z dôvodov jednoznačnosti výslovne vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. … (14) Majetkové práva, podiely a majetok, ktoré vznikli alebo sa previedli iným spôsobom ako dedením, napríklad darovaním, by sa mali tiež vyňať z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia. … … (49) Dedičská zmluva je druhom právneho úkonu nakladania s majetkom pre prípad smrti, ktor[ého] prípustnosť a uznávanie sa v členských štátoch líšia. S cieľom uľahčiť nadobúdanie dedičských práv na základe dedičskej zmluvy, ktorá sa má uznať v členských štátoch, by sa v tomto nariadení malo rozhodnúť, ktorým právnym poriadkom by sa mala spravovať prípustnosť takýchto zmlúv, ich hmotnoprávna platnosť a ich záväzné účinky medzi stranami vrátane podmienok ich zrušenia.“
3

Odôvodnenia 6, 8 a 9 nariadenia 2015/2120 stanovujú: „(6) Koncoví užívatelia by mali mať právo na prístup k informáciám a obsahu a právo šíriť ich a využívať a poskytovať aplikácie a služby bez diskriminácie, prostredníctvom svojej služby prístupu k internetu. … … (8) Pri poskytovaní služieb prístupu k internetu by poskytovatelia uvedených služieb mali zaobchádzať s celou prevádzkou rovnako, bez diskriminácie, obmedzenia alebo zasahovania, nezávisle od odosielateľa alebo príjemcu, obsahu, aplikácie alebo služby alebo koncového zariadenia. Podľa všeobecných zásad práva Únie a ustálenej judikatúry by sa porovnateľné situácie nemali riešiť rozdielne a rozdielne situácie by sa nemali riešiť rovnako, pokiaľ takéto zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené. (9) Cieľom primeraného riadenia prevádzky je prispieť k efektívnemu využívaniu sieťových zdrojov a optimalizácii celkovej kvality prenosu spôsobom, ktorý zodpovedá objektívne rozdielnym technickým požiadavkám na kvalitu služby špecifických kategórií prevádzky, a teda prenášanému obsahu, aplikáciám a službám. Opatrenia na primerané riadenie prevádzky [Primerané opatrenia na riadenie prevádzky – neoficiálny preklad], ktoré uplatňujú poskytovatelia služieb prístupu k internetu, by mali byť transparentné, nediskriminačné a proporcionálne a nemali by sa zakladať na obchodných kritériách. Požiadavka, aby opatrenia na riadenie prevádzky boli nediskriminačné, nebráni poskytovateľom služieb prístupu k internetu, aby v záujme optimalizácie celkovej kvality prenosu uplatnili opatrenia na riadenie prevádzky, ktoré sú pre objektívne rôzne kategórie prevádzky rozdielne. Akékoľvek takéto diferencovanie by malo, s cieľom optimalizovať celkovú kvalitu a skúsenosti užívateľov, byť povolené len na základe objektívne rôznej technickej kvality požiadaviek na služby (napríklad pokiaľ ide o latenciu, jitter, stratovosť paketov a šírku pásma) špecifických kategórií prevádzky, a nie na základe obchodných kritérií. Takéto rozdielne opatrenia by mali byť primerané vo vzťahu k účelu optimalizácie celkovej kvality a mali by zaobchádzať s rovnakou prevádzkou rovnakým spôsobom. Takéto opatrenia by sa nemali uplatňovať dlhšie, než je nevyhnutné.“
„(20)

Všetci štátni príslušníci tretích krajín s oprávneným pobytom a legálne pracujúci v členskom štáte by mali mať aspoň spoločný súbor práv založený na rovnakom zaobchádzaní ako so štátnymi príslušníkmi daného hostiteľského členského štátu, a to bez ohľadu na to, na aký účel alebo na akom základe boli pôvodne prijatí. Právo na rovnaké zaobchádzanie v oblastiach špecifikovaných v tejto smernici by sa malo priznať nielen tým štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí sa prijali do členského štátu na účely vykonávania zamestnania, ale aj tým, ktorým sa povolil vstup na iné účely a ktorým sa umožnil prístup na trh práce v tomto členskom štáte v súlade s inými ustanoveniami práva Únie alebo vnútroštátneho práva, vrátane rodinných príslušníkov pracovníka z tretej krajiny, ktorým sa povolil vstup na územie členského štátu v súlade so smernicou Rady 2003/86/ES z 22. septembra 2003 o práve na zlúčenie rodiny [(Ú. v. EÚ L 251, 2003, s. 12; Mim. vyd. 19/006, s. 224)]; štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorým sa povolil vstup na územie členského štátu v súlade so smernicou Rady 2004/114/ES z 13. decembra 2004 o podmienkach prijatia štátnych príslušníkov tretích krajín na účely štúdia, výmen žiakov, neplateného odborného vzdelávania alebo dobrovoľnej služby [(Ú. v. EÚ L 375, 2004, s. 12)]; a výskumných pracovníkov, ktorým sa povolil vstup v súlade so smernicou Rady 2005/71/ES z 12. októbra 2005 o osobitnom postupe prijímania štátnych príslušníkov tretích krajín na účely vedeckého výskumu [(Ú. v. EÚ L 289, 2005, s. 15)].
18

Článok L. 133‑18 code monétaire et financier (Menový a finančný zákonník) v znení vyplývajúcom z ordonnance no 2009‑866, du 15 juillet 2009, relative aux conditions régissant la fourniture de services de paiement et portant création des établissements de paiement [nariadenie č. 2009‑866 z 15. júla 2009 o podmienkach upravujúcich poskytovanie platobných služieb a o zriaďovaní platobných inštitúcií (JORF zo 16. júla 2009, text č. 13)] (ďalej len „Menový a finančný zákonník“) stanovuje: „V prípade neautorizovanej platobnej transakcie, ktorú používateľ oznámil za podmienok stanovených v článku L. 133‑24, poskytovateľ platobných služieb bezodkladne vráti platiteľovi sumu neautorizovanej platobnej transakcie a ak je to možné, docieli stav na platobnom účte, z ktorého sa finančné prostriedky odpísali, ktorý by zodpovedal stavu, ako keby sa neautorizovaná platobná transakcia vôbec nevykonala. Platiteľ a jeho poskytovateľ platobných služieb sa môžu zmluvne dohodnúť na ďalšej finančnej náhrade.“
14

Svojím prvým žalobným dôvodom Komisia, ktorú podporuje Česká republika, Rade vytýka, že do právneho základu rozhodnutia 2020/246 zahrnula článok 37 ZEÚ a článok 218 ods. 8 druhý pododsek ZFEÚ, čo viedlo k uplatneniu pravidla jednomyseľného hlasovania Radou. Podľa Komisie nie je daná dostatočná súvislosť medzi hlavou II Dohody o partnerstve s Arménskom a spoločnou zahraničnou a bezpečnostnou politikou (SZBP) na to, aby to odôvodnilo zahrnutie uvedených článkov do právneho základu.
3

Článok 4 tejto smernice znie takto: „1. Členské štáty zabezpečia, že komunálne odpadové vody vstupujúce do zberných systémov prejdú pred vypustením sekundárnym čistením alebo ekvivalentným čistením takto: – najneskôr do 31. decembra 2000 pre všetky vypúšťania z aglomerácií s [populačným koeficientom (ďalej len „p. k.“)] viac ako 15000; – najneskôr do 31. decembra 2005 pre všetky vypúšťania z aglomerácií s p. k. od 10 do 15000; – najneskôr do 31. decembra 2005 pre vypúšťania do sladkých vôd a estuárií z aglomerácií od 2000 do 10000 p. k. … 2. Vypúšťanie komunálnych odpadových vôd do vôd umiestnených vo vysokohorských oblastiach (viac ako 1500 m nadmorskej výšky), kde je ťažké použiť účinné biologické čistenie pre nízke teploty, môže prejsť menej náročným čistením ako tým, ktoré je uvedené v odseku 1, za predpokladu, že podrobné štúdie uvádzajú, že takéto vypúšťanie nepriaznivo neovplyvní životné prostredie. 3. Vypúšťanie z čističiek komunálnych odpadových vôd uvedené v odsekoch 1 a 2 musí spĺňať príslušné požiadavky v oddiele B prílohy I. Komisia môže uvedené požiadavky zmeniť a doplniť. Tieto opatrenia zamerané na zmenu nepodstatných prvkov tejto smernice sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 18 ods. 3. 4. Záťaž vyjadrená v p. k. sa vypočíta na základe maximálnej priemernej týždennej záťaže vstupujúcej do čističky v priebehu roka, s vylúčením neobvyklých situácií, ako sú napríklad tie spôsobené lejakom.“
4

§ 52 GSpG s názvom „Ustanovenia o správnych sankciách“ znie: „1. Správneho deliktu, za ktorý mu správny orgán uloží pokutu v prípadoch uvedených v bode 1 až do 60000 eur a v prípadoch uvedených v bodoch 2 až 11 až do 22000 eur, sa dopustí: (1) každý, kto na účely účasti organizuje, usporadúva alebo ako podnikateľ sprístupňuje z tuzemska zakázané lotérie v zmysle § 2 ods. 4 alebo sa do uvedených činností zapája ako podnikateľ v zmysle § 2 ods. 2; … 2. V prípade porušenia odseku 1 bodu 1 počtom maximálne troch výherných prístrojov alebo iných predmetov, ktoré sú v rozpore s právnou úpravou, sa za používanie každého výherného prístroja alebo iného predmetu, ktorý je v rozpore s právnou úpravou, uloží pokuta od 1000 do 10000 eur, ak ide o prvé porušenie, alebo od 3000 do 30000 eur v prípade opakovaného porušenia; v prípade porušenia počtom viac ako troch výherných prístrojov alebo iných predmetov, ktoré sú v rozpore s právnou úpravou, sa za používanie každého výherného prístroja alebo iného predmetu, ktorý je v rozpore s právnou úpravou, uloží pokuta od 3000 do 30000 eur, ak ide o prvé porušenie, alebo od 6000 do 60000 eur v prípade opakovaného porušenia.“
27

V druhom rade sa vnútroštátny súd pýta na dôsledky v prípade nedodržania tejto lehoty. Podľa neho možno tvrdiť, že zaradenie majetku do majetku podniku nemožno preukázať, ak neexistujú indície identifikované daňovým úradom a preukazujúce, že zdaniteľná osoba sa rozhodla pre takéto zaradenie. Existuje preto domnienka, že každý majetok, ktorý zdaniteľná osoba výslovne nezahrnula do majetku svojho podniku, má byť zahrnutý do jej súkromného majetku. Vnútroštátny súd však tiež zdôrazňuje, že z rozsudku z 25. júla 2018, Gmina Ryjewo (C‑140/17, EU:C:2018:595), vyplýva, že neexistencia vyhlásenia o zaradení nevylučuje, že takýto zámer možno vyjadriť implicitne, a že otázka, či dotknutá osoba konala ako zdaniteľná osoba, sa musí posúdiť z hľadiska širokého významu tohto pojmu. Na základe týchto úvah možno uviesť, že existuje domnienka o „nadobudnutí tovaru ako zdaniteľná osoba“, ak podnikateľ nadobudne majetok, ktorý vzhľadom na svoju povahu môže byť v zásade použitý aj na účely výkonu podnikateľskej činnosti a ktorý nebol týmto podnikateľom výlučne zahrnutý do majetku jeho podniku.
49

Výklad pojmu „striedanie plodín“, aký zastáva riaditeľ regionálnej pobočky Agentúry pre reštrukturalizáciu a modernizáciu poľnohospodárstva, ktorý by pokrýval prirodzené a opakované zaplavenie alebo zatopenie pôdy, ktorá sa nachádza v osobitne chránenej oblasti, takže by dotknutá pôda bola vylúčená z rozsahu pojmu „trvalé pasienky“, v dôsledku čoho by poľnohospodári boli zbavení priamych platieb, hoci konali v súlade s uplatniteľnými environmentálnymi požiadavkami právnej úpravy, by bol v rozpore s cieľom pripomenutým v bode 45 tohto rozsudku a znamenal by riziko, že týchto poľnohospodárov odradí od využívania pôdy nachádzajúcej sa v osobitne chránenej oblasti ako trvalých pasienkov, hoci sa v týchto oblastiach vyskytuje viacero typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I k smernici 92/43, ktoré umožňujú zachovať stav populácií voľne žijúcej fauny a flóry.
39

Pokiaľ by tak vnútroštátny súd dospel k záveru, že konformný výklad vnútroštátnych ustanovení je v rozpore so zásadou zákonnosti trestných činov a trestov, nebol by povinný splniť túto povinnosť, a to ani v prípade, že by jej dodržanie umožnilo napraviť vnútroštátny stav nezlučiteľný s právom Únie. Prijatie potrebných opatrení teda prináleží vnútroštátnemu zákonodarcovi (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. decembra 2017, M.A.S. a M.B., C‑42/17, EU:C:2017:936, bod 61, ako aj citovanú judikatúru).
10

Článok 95 toho istého nariadenia, nazvaný „Prechodné opatrenia týkajúce sa prístupu k dokumentácii o účinnej látke“, v odsekoch 1 a 2 stanovuje: „1. Od 1. septembra 2013 agentúra sprístupní verejnosti a pravidelne aktualizuje zoznam všetkých účinných látok a všetkých látok vytvárajúcich účinnú látku, pre ktoré bola predložená dokumentácia… pričom táto dokumentácia bola prijatá alebo validovaná členským štátom v postupe stanovenom týmto nariadením alebo uvedenou smernicou…. Zoznam obsahuje pre každú príslušnú látku aj všetky osoby, ktoré predložili túto dokumentáciu… Osoba so sídlom v Únii, ktorá vyrába alebo dováža príslušnú látku samostatne alebo v biocídnych výrobkoch… alebo ktorá vyrába alebo sprístupňuje na trhu biocídny výrobok pozostávajúci z príslušnej látky, obsahujúci alebo vytvárajúci túto látku…, môže kedykoľvek predložiť agentúre úplnú dokumentáciu o látke pre túto príslušnú látku, písomné povolenie na prístup k úplnej dokumentácii o látke alebo odkaz na úplnú dokumentáciu o látke, pri ktorej uplynuli všetky lehoty na ochranu údajov. … … 2. Od 1. septembra 2015 nebude na trhu sprístupnený biocídny výrobok, ktorý pozostáva z príslušnej látky zaradenej do zoznamu uvedeného v odseku 1, ktorý obsahuje takúto látku alebo ju vytvára, ak dodávateľ látky alebo dodávateľ výrobku nie je zaradený do zoznamu uvedeného v odseku 1 pre typ(‑y) výrobkov, ku ktorým výrobok patrí.“
3

Odôvodnenia 3, 7 a 17 nariadenia č. 1305/2013 znejú: „(3) Keďže cieľ tohto nariadenia, a to rozvoj vidieka, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov… ale ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie… Únia môže prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity … … (7) … Každý členský štát by mal pripraviť buď národný program rozvoja vidieka pre celé svoje územie, alebo súbor regionálnych programov, alebo národný program, aj súbor regionálnych programov. V každom programe by sa mala identifikovať stratégia splnenia cieľov vo vzťahu k prioritám Únie pre rozvoj vidieka a výber opatrení. Tvorba programov by mala byť v súlade s prioritami Únie pre rozvoj vidieka a zároveň by sa mala prispôsobiť národným súvislostiam a dopĺňať ostatné politiky Únie, najmä poľnohospodársku trhovú politiku, politiku súdržnosti a spoločnú rybársku politiku. Členské štáty, ktoré si vyberú, že pripravia súbor regionálnych programov, by mali byť tiež schopné pripraviť aj národný rámec bez samostatného vyčlenenia rozpočtových prostriedkov s cieľom uľahčiť koordináciu medzi regiónmi pri riešení celonárodných výziev. … (17) … Podnecovať by sa mal aj rozvoj malých poľnohospodárskych podnikov, ktoré sú potenciálne hospodársky životaschopné. S cieľom zabezpečiť životaschopnosť nových hospodárskych činností podporovaných v rámci tohto opatrenia by sa podpora mala podmieniť predložením podnikateľského plánu. …“