36

Vzhľadom na to, že Eparchiako Dikastirio Larnakas (Okresný súd Larnaka) dospel k záveru, že v konaní vo veci samej vznikajú otázky týkajúce sa výkladu práva Únie, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. Má sa rozhodnutie [č. 565/2014] správne vykladať tak, že vyvoláva priame právne účinky v podobe jednak práv štátnych príslušníkov tretích krajín, aby nepodliehali pri svojom vstupe do cieľového členského štátu vízovej povinnosti, jednak povinnosti dotknutého cieľového členského štátu nevyžadovať predmetné vízum, pokiaľ sú uvedené osoby držiteľmi vstupného víza alebo povolenia na pobyt obsiahnutého v zozname dokladov vzájomne uznávaných na základe rozhodnutia [č. 565/2014], ktoré sa cieľový členský štát zaviazal uplatňovať? 2. Ak letecký dopravca na letisku členského štátu odletu priamo alebo/a prostredníctvom svojich zástupcov a splnomocnencov odmietne cestujúcemu nástup do lietadla, pričom sa odvolá na zamietnutie povolenia jeho vstupu do cieľového členského štátu orgánmi tohto štátu z dôvodu údajne chýbajúceho vstupného víza, možno usudzovať, že tento letecký dopravca vykonáva funkciu a pôsobí v mene dotknutého štátu, v dôsledku čoho sa poškodený cestujúci môže voči nemu na súde členského štátu odchodu dovolávať rozhodnutia [č. 565/2014], a to s cieľom preukázať, že mal právo na vstup do krajiny bez ďalšieho víza, a požiadať o peňažnú náhradu škody za porušenie tohto svojho práva a následne za porušenie svojej prepravnej zmluvy? 3. Môže letecký dopravca priamo alebo/a prostredníctvom svojich zástupcov a splnomocnencov na letisku členského štátu odchodu odmietnuť štátnemu príslušníkovi tretej krajiny nástup do lietadla na základe rozhodnutia orgánu cieľového členského štátu zamietnuť vstup na územie tohto členského štátu, a to bez predchádzajúceho vydania a/alebo doručenia akéhokoľvek písomného odôvodneného rozhodnutia o odopretí vstupu <pozri článok 14 ods. 2 nariadenia [Európskeho parlamentu a Rady] (EÚ) 2016/399 [z 9. marca 2016, ktorým sa ustanovuje kódex Únie o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (Ú. v. EÚ L 77, 2016, s. 1], predtým článok 13 nariadenia [č. 562/2006], v ktorom sa stanovuje povinnosť vydať odôvodnené rozhodnutie o odopretí vstupu> uvedenému štátnemu príslušníkovi, s cieľom zabezpečiť dodržiavanie základných práv, najmä súdnej ochrany práv poškodeného cestujúceho [pozri článok 4 nariadenia (EÚ) 2016/399]? 4. Má sa článok 2 písm. j) nariadenia [č. 261/2004] vykladať v tom zmysle, že sa z jeho pôsobnosti vylučuje prípad odmietnutia nástupu cestujúceho do lietadla vždy, keď o ňom letecký dopravca rozhodne z dôvodu údajných ‚nedostatočných cestovných dokumentov‘? Je správny výklad, podľa ktorého sa na odmietnutie nástupu vzťahuje pôsobnosť nariadenia, pokiaľ sa v súdnom konaní na základe konkrétnych okolností každého jednotlivého prípadu rozhodne, že cestovné dokumenty boli dostatočné a že odmietnutie nástupu bolo nedôvodné alebo nezákonné z dôvodu porušenia európskeho práva? 5. Možno cestujúcemu odňať právo na náhradu podľa článku 4 ods. 3 nariadenia [č. 261/2004] odvolaním sa na zmluvné ustanovenie o zbavení sa alebo obmedzení zodpovednosti leteckého dopravcu v prípade údajných nedostatočných cestovných dokumentov cestujúceho, pokiaľ takéto ustanovenie existuje v bežných a vopred uverejnených podmienkach prevádzkovania a/alebo poskytovania služieb leteckého dopravcu? Bráni článok 15 v spojení s článkom 14 toho istého nariadenia uplatňovaniu takýchto zmluvných ustanovení o obmedzení a/alebo zbavení zodpovednosti leteckého dopravcu?“