Keywords

Summary



Keywords

1. Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Predmet – Podmienky priznania – Neexistencia zvyčajného bydliska alebo hlavného zamestnania v členskom štáte miesta výkonu práce počas referenčného obdobia – Výnimka – Práca vykonávaná v službách iného štátu alebo medzinárodnej organizácie – Odôvodnenie

[Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, článok 4 ods. 1 písm. a)]

2. Právo Spoločenstva – Výklad – Zásady – Autonómny výklad – Hranice

3. Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Podmienky priznania – Práca vykonávaná v službách iného štátu alebo medzinárodnej organizácie – Pojem „štát“ – Subjekt s právnou subjektivitou a jednotný subjekt medzinárodného práva

[Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, článok 4 ods. 1 písm. a)]

4. Úradníci – Služobný poriadok – Analogické použitie výhody ustanovenia služobného poriadku – Vylúčenie

5. Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Podmienky priznania – Práca vykonávaná v službách iného štátu alebo medzinárodnej organizácie – Pojem – Požiadavka priameho právneho vzťahu medzi dotknutou osobou a štátom alebo medzinárodnou organizáciou

[Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, článok 4 ods. 1 písm. a)]

6. Úradníci – Odmena – Príspevok na expatriáciu – Podmienky priznania – Neexistencia zvyčajného bydliska alebo hlavného zamestnania v členskom štáte miesta výkonu práce počas referenčného obdobia – Pojem zvyčajného bydliska

(Služobný poriadok úradníkov, príloha VII, článok 4 ods. 1)

7. Úradníci – Rozhodnutie spôsobujúce ujmu – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Služobný poriadok úradníkov, článok 25 druhý odsek)

8. Úradníci – Rovnosť zaobchádzania – Hranice – Protiprávne poskytnutá výhoda

Summary

1. Dôvodom existencie príspevku na expatriáciu stanoveného v článku 69 služobného poriadku je kompenzácia osobitných nákladov a nevýhod vyplývajúcich zo stáleho výkonu služby v štáte, s ktorým si úradník nevytvoril trvalé putá pred nástupom do služby. Na to, aby sa takéto trvalé putá mohli vytvoriť a spôsobiť tak, že úradník stratí nárok na príspevok na expatriáciu, zákonodarca vyžaduje, aby úradník mal zvyčajné bydlisko alebo vykonával svoje hlavné zamestnanie počas obdobia piatich rokov v štáte miesta výkonu jeho práce.

Dôvodom existencie výnimky stanovenej v článku 4 ods. 1 písm. a) druhej zarážke prílohy VII služobného poriadku v prospech osôb, ktoré počas rozhodujúceho obdobia piatich rokov, ktoré sa skončilo šesť mesiacov pred ich nástupom do služby, vykonávali prácu pre iný štát alebo medzinárodnú organizáciu, je skutočnosť, že za takýchto podmienok nemožno usúdiť, že tieto osoby si vytvorili trvalé putá k štátu miesta výkonu práce z dôvodu dočasného charakteru ich preloženia do tohto štátu.

(pozri body 23, 24)

2. Z požiadaviek jednotného uplatňovania práva Spoločenstva, ako aj zo zásady rovnosti vyplýva, že text ustanovenia práva Spoločenstva, neobsahujúceho žiadny výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť zmysel a rozsah takéhoto ustanovenia, musí mať za normálnych podmienok v celom Spoločenstve samostatný a jednotný výklad, ktorý treba hľadať s prihliadnutím na kontext ustanovenia a cieľ sledovaný predmetnou právnou úpravou. Ak výslovný odkaz chýba, uplatnenie práva Spoločenstva si predsa len môže v prípade potreby vyžadovať použitie práva členských štátov, pokiaľ súd Spoločenstva nemá možnosť nájsť v práve Spoločenstva alebo vo všeobecných zásadách práva Spoločenstva prvky, ktoré by mu umožnili samostatným výkladom upresniť jeho obsah a rozsah.

(pozri bod 27)

3. Zo všeobecného systému Zmluvy jasne vyplýva, že pojem členský štát v zmysle inštitucionálnych ustanovení sa vzťahuje len na vládne orgány členských štátov a nemožno ho rozšíriť na vlády regiónov alebo autonómnych oblastí, bez ohľadu na rozsah právomocí, ktoré im boli priznané. Pripustenie opaku by viedlo k zásahu do inštitucionálnej rovnováhy upravenej zmluvami, ktoré okrem iného určujú podmienky, za akých sa členské štáty, teda štáty, ktoré sú zmluvnými stranami zakladajúcich zmlúv a zmlúv o pristúpení, zúčastňujú na fungovaní inštitúcií Spoločenstiev.

Pojem „štát“ uvedený v článku 4 prílohy VII služobného poriadku sa vzťahuje len na štát ako právnickú osobu a jednotný subjekt medzinárodného práva a na jeho vládne orgány. Preto je potrebné vykladať výraz „práca vykonávaná pre iný štát [práca vykonávaná v službách iného štátu – neoficiálny preklad ]“, uvedený v článku 4 prílohy VII služobného poriadku, tak, že sa nevzťahuje na prácu vykonávanú v službách vlád politických podcelkov štátov.

(pozri body 29, 32, 33)

4. Ustanovenia služobného poriadku, ktorých jediným cieľom je upraviť právne vzťahy medzi inštitúciami a úradníkmi určením ich vzájomných práv a povinností, obsahujú presnú terminológiu, ktorej analogické rozšírenie na prípady, ktoré nie sú výslovne uvedené, je vylúčené.

(pozri bod 30)

5. Výnimku uvedenú v článku 4 ods. 1 písm. a) druhej zarážke prílohy VII služobného poriadku nemožno obmedziť len na osoby, ktoré patrili medzi personál iného štátu alebo medzinárodnej organizácie, pretože sa vzťahuje na všetky „okolnosti, vyplývajúce z práce vykonávanej pre iný štát alebo pre medzinárodnú organizáciu [z práce vykonávanej v službách iného štátu alebo medzinárodnej organizácie – neoficiálny preklad ]“. Na vznik nároku na uplatnenie výnimky podľa uvedeného článku 4 je však potrebné, aby mala dotknutá osoba priame právne vzťahy s predmetným štátom alebo predmetnou medzinárodnou organizáciou, čo je v súlade s autonómiou, ktorú majú štáty a inštitúcie v rámci svojej vnútornej organizácie a ktorá ich oprávňuje vyzvať tretie osoby, ktoré nepatria do ich hierarchickej štruktúry, aby ponúkli svoje služby na zabezpečenie vykonania presne určených prác.

(pozri bod 41)

6. Článok 4 prílohy VII služobného poriadku sa má vykladať tak, že v súvislosti s priznaním príspevku na expatriáciu sa za prvoradé kritérium považuje zvyčajné bydlisko úradníka pred jeho nástupom do služby. Pojem expatriácie okrem iného závisí aj od subjektívnej situácie úradníka, a to od stupňa jeho integrácie do nového prostredia, ktorý možno určiť napríklad vo vzťahu k jeho zvyčajnému bydlisku alebo predchádzajúcemu výkonu hlavného zamestnania.

Zvyčajné bydlisko je miesto, kde si dotknutá osoba stanovila trvalé alebo zvyčajné centrum svojich záujmov s vôľou zveriť mu stabilný charakter. Na účely určenia zvyčajného bydliska je dôležité zohľadniť všetky skutkové prvky, ktoré ho tvoria, a najmä skutočné bydlisko dotknutej osoby.

(pozri body 50, 51)

7. Účelom povinnosti odôvodnenia, ktorá vyplýva z ustanovenia článku 25 druhého odseku v spojení s článkom 90 ods. 2 služobného poriadku, je na jednej strane poskytnúť dotknutej osobe dostatočné údaje na posúdenie dôvodnosti rozhodnutia prijatého administratívou a vhodnosť podania žaloby na Súd prvého stupňa a na druhej strane umožniť Súdu prvého stupňa vykonávať svoju kontrolu. Rozsah tejto povinnosti sa musí posúdiť v závislosti od konkrétnych okolností, najmä od obsahu aktu, povahy uvedených dôvodov a možného záujmu adresáta o poskytnutie vysvetlení.

(pozri bod 67)

8. Zásady rovnosti zaobchádzania, ktorá si vyžaduje, aby sa s porovnateľnými situáciami nezaobchádzalo rozdielne, sa možno dovolávať len v rámci dodržiavania zákonnosti a nikto sa nemôže vo svoj prospech dovolávať nezákonnosti spôsobenej v prospech iného.

(pozri body 76, 77)