ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.

Článok 44 ods. 2 („Overovanie spôsobilosti, výber účastníkov a zadávanie zákaziek“) stanovuje, že verejní obstarávatelia môžu od záujemcov a uchádzačov vyžadovať, aby spĺňali minimálnu úroveň spôsobilosti, ktorá súvisí s predmetom zákazky a ktorá je tomuto predmetu primeraná. Hospodársky subjekt môže, ak to prichádza do úvahy, a pri určitej zákazke, počítať s využitím kapacít iných subjektov bez ohľadu na právnu povahu vzťahov, ktoré s nimi má, s cieľom preukázať svoju ekonomickú a finančnú situáciu (článok 47 ods. 2) a svoju technickú a/alebo odbornú spôsobilosť (článok 48 ods. 3). V poslednom uvedenom prípade musí verejnému obstarávateľovi preukázať, že bude mať k dispozícii zdroje potrebné na vykonanie zákazky, napríklad predložením prísľubu týchto subjektov. Dôkaz o technickej spôsobilosti hospodárskeho subjektu môže byť poskytnutý, okrem iného, uvedením príslušných technikov alebo technických orgánov, bez ohľadu na to, či patria alebo nepatria do podniku hospodárskeho subjektu, najmä tých, ktorí sú zodpovední za prácu v prípade verejných zákaziek alebo uvedením časti zákazky, ktorú má poskytovateľ služby v úmysle zadať subdodávateľovi [článok 48 ods. 2 písm. b) a i)].
41.

Ak by sa spoločnosť nachádzala v takej situácii, že by splatenie uvedených finančných prostriedkov predstavujúcich vlastný kapitál nebolo možné, pre investora by bolo to, že o ne prišiel, zhmotnením rizika obsiahnutého v povahe samotnej zmluvy a tento investor by si zákonite nemohol nič nárokovať. Strata finančných prostriedkov, predstavujúca prípadný dôsledok uzavretej rizikovej zmluvy, by totiž viedla k zániku pohľadávky, a z tohto dôvodu by si už potom nebolo potrebné klásť otázku rozhodného práva.
208.

Dalo by sa preto predpokladať, že po zrušení korekčného faktora musí nasledovať definitívne neznížené pridelenie vo výške predbežného výpočtu. V dôsledku toho by zariadenia dostali na roky 2013 až 2015 zakaždým o 6 % až 10 % viac bezodplatných kvót ročne. Nemožno vylúčiť, že toto dodatočné pridelenie by prinajmenšom vzhľadom na minulosť vyžadovalo príslušné zvýšenie celkového množstva kvót, keďže kvóty, ktoré neboli pridelené bezodplatne, boli pravdepodobne už vydražené. Počas nasledujúcich rokov by bolo množstvo dodatočných bezodplatných kvót ešte väčšie, tie by však bolo možné vyňať z množstva kvót, s ktorými sa má obchodovať formou aukcie.
24.

Za týchto okolností Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander rozhodnutím z 10. septembra 2014, ktoré bolo doručené do kancelárie Súdneho dvora v tej istý deň, rozhodol, že konanie zostane prerušené, a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky: „1. a) Má sa štvrté prechodné ustanovenie... vykladať v tom zmysle, že nemôže predstavovať prekážku ochrany spotrebiteľa? b) Je podľa smernice [93/13] a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, ktorých cieľom je zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, spotrebiteľovi dovolené odvolávať sa na existenciu nekalých podmienok aj po uplynutí lehoty stanovenej na tento účel vo vnútroštátnom právnom predpise, v dôsledku čoho musí vnútroštátny súd posúdiť uvedené podmienky? c) Je podľa smernice [93/13], a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, ktorých cieľom je zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, vnútroštátny súd povinný ex offo posúdiť existenciu nekalej podmienky a následne z toho vyvodiť dôsledky, hoci predtým v právoplatnom rozhodnutí podľa vnútroštátneho procesného predpisu rozhodol v opačnom zmysle alebo odmietol vykonať toto posúdenie? 2. Na základe akých kritérií môže pomer kvality a ceny ovplyvniť preskúmanie nekalej povahy nepodstatných podmienok zmluvy? Majú sa v prípade takéhoto nepriameho preskúmania tohto druhu podmienok považovať za relevantné zákonné obmedzenia cien uložené vo vnútroštátnych právnych predpisoch? Môže dôjsť k tomu, že niektoré dojednania, ktoré sú vo všeobecnosti platné, stratia platnosť, ak sa cena transakcie bude javiť ako veľmi vysoká v porovnaní s bežnou trhovou cenou? 3. Možno na účely článku 4 smernice [93/13] zohľadniť okolnosti, ktoré nastali po uzatvorení zmluvy, ak to vyplýva z preskúmania vnútroštátneho právneho predpisu? 4. a) Má sa článok 693 ods. 2 Občianskeho súdneho poriadku v znení zákona 1/2013 vykladať v tom zmysle, že nemôže predstavovať prekážku ochrany záujmov spotrebiteľa? b) Má podľa smernice [93/13], a najmä jej článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1, ktorých cieľom je zaručiť ochranu spotrebiteľov a užívateľov v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity, vnútroštátny súd, ak zistí existenciu nekalej podmienky týkajúcej sa predčasnej splatnosti úveru, považovať túto podmienku za nedojednanú a vyvodiť z toho vyplývajúce dôsledky, hoci predajca alebo dodávateľ vyčkal, kým uplynie minimálna doba stanovená vo vnútroštátnom právnom predpise?“
93.

Nevidím dôvod, pre ktorý by hotovostná dávka poskytovaná na konkrétny účel (akým je doprava, ubytovanie alebo životné náklady vo všeobecnosti) mala patriť do pôsobnosti článku 24 ods. 2 smernice 2004/38, zatiaľ čo dávka v naturáliách poskytovaná na ten istý účel by do nej patriť nemala. Z pohľadu študenta je hodnota príspevku na výživu a ním poskytovaného pokrytia jeho životných nákladov rovnaká. Naopak, z pohľadu štátu môže byť poskytnutie zľavneného cestovného (prípadne vyjednaného za zľavnenú cenu s poskytovateľom služby) namiesto poskytovania peňažných prostriedkov, ktoré sa majú použiť na pokrytie životných nákladov vo všeobecnosti alebo konkrétne dopravných nákladov, menej nákladné a môžu s ním byť spojené aj nižšie náklady na uplatňovanie (lebo nie je potrebné kontrolovať, či hotovostná dávka vyčlenená na cestovné náklady bola použitá na zamýšľaný účel). Poskytnutie takej dávky však predsa predstavuje náklady pre štát. Pokiaľ sú náklady na také hotovostné dávky akceptované ako súčasť finančnej záťaže štátu odôvodňujúca výnimku podľa článku 24 ods. 2, náklady na dávky v naturáliách by mali byť tiež akceptované. Ak by sa totiž výnimka mala chápať v tom zmysle, že sa vzťahuje len na hotovostné dávky, členské štáty by mohli byť nútené vybrať si medzi poskytovaním menej nákladovo efektívnych hotovostných dávok, ktoré môžu požívať ochranu podľa výnimky stanovenej v článku 24 ods. 2, a efektívnejších dávok v naturáliách, na ktoré sa taká ochrana nevzťahuje. Bol by to zvrátený výsledok.
45.

Po prvé chcem ako faktickú poznámku uviesť, že súhlasím s vnútroštátnym súdom v tom, že pravidlo 14 + 1 + 14 umožňuje urobiť nielen jednu, ale viacero prestávok na odpočinok, pokiaľ je zvieratám najviac po 14 hodinách fyzického pohybu umožnená aspoň hodina odpočinku (napríklad 7 + 1 + 7 + 1,5 + 12,5). V opačnom prípade by som pravidlo považoval za úplne nepoužiteľné: vodiči by boli pobádaní k tomu, aby až po 14 hodinách jazdy zastavili a uspokojili svoje osobné potreby. Navyše by to vyvolalo otázku, či neplánované zastavenie povedzme v dôsledku prác na ceste, dopravnej zápchy alebo železničného priecestia patrí do pojmu „odpočinok“.
49.

Ak by sa pojem „nová molekulová štruktúra“ vykladal tak, že sa vzťahuje výlučne na látky vytvorené človekom, viedlo by to predovšetkým k vylúčeniu všetkých látok minerálneho pôvodu z pôsobnosti nariadenia č. 258/97, keďže tieto látky nemôžu patriť do kategórií uvedených v článku 1 ods. 2 písm. d) a e).
76.

Okrem toho práve pridanie cukru a aróm je výslovne uvedené vo vysvetlivke KN týkajúcej sa položky 2208 ako spôsob výroby destilátov, likérov a ostatných liehovín, no nie je uvedené v položke 2206, ako uvádza grécka vláda. Hoci je nesporné, že v tomto dokumente sa hovorí o cukre a arómach pridaných do destilovaného alkoholu, tieto konštatovania treba uplatniť aj na prípad nápojov, ktoré používajú ako základ Ferm Fruit, a to na základe právnej fikcie, ktorá je založená na tom, že Ferm Fruit sa vzhľadom na jeho organoleptické vlastnosti považuje za liehovinu, pravdepodobne likér.
69.

Slovné spojenie „…ale nemala na to právomoc“ je nejasné a nepresné. Možno ho chápať tak, že Komisia nemala právomoc prijať nijaké opatrenia nevyhnutné na to, aby si splnila povinnosti podľa článku 266 ZFEÚ. To by bolo jednoznačne nesprávne.
8.

Článok 13 občianskeho súdneho poriadku (Ley de enjuiciamiento) zo 7. januára 2000 (BOE č. 7 z 8. januára 2000, s. 575, ďalej len „občiansky súdny poriadok“) stanovuje: „1. Počas trvania súdneho konania možno postavenie žalobcu alebo žalovaného priznať akejkoľvek osobe, ktorá preukáže priamy a oprávnený záujem na výsledku veci. Predovšetkým každý spotrebiteľ alebo užívateľ môže ako vedľajší účastník vstúpiť do konaní začatých na návrh subjektov, ktoré sú zákonom oprávnené chrániť záujmy spotrebiteľov alebo užívateľov. 2. Návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania nie je dôvodom na prerušenie konania. Po vypočutí účastníkov konania súd rozhodne uznesením o tomto návrhu v riadnej lehote desiatich dní. 3. Schválenie návrhu na vstup vedľajšieho účastníka do konania nemá spätné účinky, vedľajší účastník konania sa však z hľadiska všetkých právnych účinkov považuje za účastníka konania a je oprávnený obhajovať návrhy predložené iným účastníkom konania, na podporu ktorého vstúpil do konania, alebo vlastné návrhy, ak má v konaní takú možnosť, a to aj v prípade, keď sa účastník konania, na podporu ktorého vstúpil do konania, vzdá účasti na konaní, súhlasí s návrhom, vezme návrh späť alebo sa od neho z akéhokoľvek dôvodu odchýli. Vedľajší účastník konania môže tiež predložiť vlastné tvrdenia potrebné na svoju obhajobu, ktoré nepredložil preto, že zodpovedajú štádiám konania predchádzajúcim jeho vstupu do konania. Súdny úradník v každom prípade oznámi tieto tvrdenia ostatným účastníkom konania v lehote piatich dní. Vedľajší účastník konania zároveň môže uplatniť opravné prostriedky proti rozhodnutiam, ktoré sú podľa neho v rozpore s jeho záujmom, hoci účastník konania, na podporu ktorého vstúpil do konania, uvedené rozhodnutia nenapadol.“
16.

EFRR je jedným zo štrukturálnych fondov, ktoré vytvorila Európska komisia na posilnenie hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti v Únii v súlade s cieľom stanoveným v článku 174 ZFEÚ. Tento fond prispieva predovšetkým k znižovaniu hospodárskych, sociálnych a územných rozdielov, ktoré vznikli najmä v zaostávajúcich regiónoch a v regiónoch, v ktorých prebiehajú hospodárske zmeny alebo čelia štrukturálnym ťažkostiam, spolufinancovaním najmä vnútroštátnych investícií investovaných do podnikov a infraštruktúry spojených s výskumom, inováciami, so životným prostredím, s energetikou, dopravou, ako aj so zdravotníckymi službami a vzdelávaním.
29.

Či už je to v prvotnom štádiu skúmania dodržania minimálnych noriem, alebo v neskoršom štádiu skúmania podmienok vyžadovaných na nápravu ich porušenia, nariadenie č. 805/2004 teda stanovuje celú sériu overení, ktoré sa týkajú najmä spôsobov doručovania podania, na základe ktorého začalo konanie, alebo súdneho rozhodnutia, posúdenia správania dlžníka alebo priebehu konania a úrovne informácií, ktoré dostal, pokiaľ ide o možnosť a podmienky vznesenia námietok. Pôvodný súd musí nakoniec vykonať preskúmanie, ktoré je súdnej povahy, týkajúce sa zákonnosti skoršieho súdneho konania, pričom jeho nezákonnosť je takého charakteru, že by mohla poškodiť práva žalovaného. Preskúmanie, ktoré musí vykonať v štádiu osvedčenia, nie je nakoniec takého charakteru, že by sa odlišovalo od charakteru preskúmavania súdnej povahy, ktoré uvedený súd vykonáva pred vydaním svojho rozhodnutia, pričom tento súd najmä overí, uplatniac pravidlá svojho vnútroštátneho práva v súlade so zásadou procesnej autonómie, či podanie, na základe ktorého začalo konanie, bolo riadne oznámené dlžníkovi.
9.

Zákon, ktorým sa zavádza občiansky zákonník (Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch) z 21. septembra 1994 (BGBl. I, s. 2494, korigendum 1997 I, s. 1061, ďalej len „EGBGB“), v znení platnom v čase skutkových okolností vo veci samej, ustanovuje: „§ 5 – Osobný štatút 1. V prípade odkazu na právny poriadok štátu, ktorého je osoba príslušníkom, a táto osoba je príslušníkom viacerých štátov, použije sa právny poriadok štátu, s ktorým má osoba najužšiu väzbu, najmä prostredníctvom jej obvyklého pobytu alebo priebehu života. Ak je osoba zároveň aj nemeckým štátnym príslušníkom, prednostne sa použije tento právny poriadok. … § 6 – Verejný poriadok Právna norma cudzieho štátu sa nepoužije, ak výsledok jej uplatnenia by bol zjavne nezlučiteľný so základnými zásadami nemeckého práva. Právna norma sa nepoužije najmä vtedy, ak jej uplatnenie je nezlučiteľné so základnými právami. … § 10 – Meno 1. Meno osoby upravuje zákon štátu, ktorého je táto osoba štátnym príslušníkom. … § 48 – Zvolenie si mena nadobudnutého v inom členskom štáte Európskej únie Ak meno osoby podlieha nemeckému právnemu poriadku, táto osoba si môže prostredníctvom vyhlásenia na matričnom úrade zvoliť meno, ktoré nadobudla počas svojho obvyklého pobytu v inom členskom štáte Európskej únie, a ktoré tam bolo zapísané do matriky, pokiaľ nie je zjavne nezlučiteľné so základnými zásadami nemeckého práva. Voľba mena má spätné účinky k okamihu zápisu do matriky druhého členského štátu, ibaže by osoba výslovne vyhlásila, že voľba mena má mať účinky iba do budúcnosti. Vyhlásenie musí byť úradne osvedčené alebo zaprotokolované. …“
40.

Po druhé hoci podľa vnútroštátneho súdu môže vyrovnanie stanoviť, že pohľadávka v oblasti DPH nebude uspokojená v plnom rozsahu, je to možné len vtedy, keď nezávislý znalec osvedčí, že pohľadávka daňových orgánov by nebola uhradená vo väčšom rozsahu v prípade vyhlásenia konkurzu. V dôsledku toho síce môžu nastať situácie, v ktorých vyrovnanie s veriteľmi prinesie splatenie väčšej časti pohľadávky na DPH než konkurz, no opak nemôže byť pravdou. Vzhľadom na to ustanovenie vnútroštátneho práva nemožno považovať za nezlučiteľné s povinnosťou zabezpečiť účinný výber zdrojov EÚ len z toho dôvodu, že uprednostní určitý, a nie iný, spôsob dosiahnutia maximálnej úrovne výberu.
66.

Okrem toho, keby bol oneskorene predložený dôkaz prípustný, spôsobovalo by to značnú nerovnováhu medzi účastníkmi konania, pretože by to umožňovalo, aby osoba podávajúca námietku presunula diskusiu týkajúcu sa existencie, platnosti a rozsahu ochrany svojho skoršieho práva, v celej miere do štádia odvolania.
V súlade s článkom 7 šiestej smernice:

„1. ‚Dovozom tovaru‘ je:

a) vstup takého tovaru do spoločenstva, ktorý nespĺňa podmienky stanovené v článkoch [23 ES a 24 ES] alebo na ktorý sa nevzťahuje Zmluva [ESUO], a ktorý nie je vo voľnom obehu;

b) vstup tovarov, na ktoré sa nevzťahuje písmeno a)[,] z územia tretích krajín na územie spoločenstva.

2. Miesto dovozu tovaru bude ten členský štát, v rámci ktorého územia je tento tovar vtedy, keď vstupuje do spoločenstva.

3. Nie v rozpore s odsekom 2, kde tovar referovaný v odseku 1 a) je pri vstupe do spoločenstva umiestnený pod jedno z opatrení, referovanom v článku 16 (1) (B) a), b), c) a d) podľa opatrení pre dočasné dovážanie s celkovým vyňatím z dovozného cla alebo pod externé tranzitné opatrenia, pričom miesto dovozu takéhoto tovaru musí byť členský štát, v rámci ktorého prestanú platiť tieto opatrenia [Odchylne od toho, čo stanovuje odsek 2, ak je tovar uvedený v odseku 1 písm. a) od vstupu na územie Spoločenstva umiestnený do jedného z režimov uvedených v článku 16 ods. 1 časti B písm. a), b), c) a d), do režimu dočasného dovozu s úplným oslobodením od dovozného cla, alebo do režimu vonkajšieho tranzitu, miestom jeho dovozu je členský štát, na území ktorého tento tovar opustil tieto režimy – neoficiálny preklad].

Podobne keď tovary uvedené v odseku 1 [písm.] b) sa pri vstupe do spoločenstva zaradia do niektorého z režimov uvedených v článku 33a [ods. 1 písm.] b) alebo c), je miestom dovozu členský štát, na ktorého území prestane tento režim platiť.“
30.

Toto posúdenie Komisie však vychádza z nedorozumenia. To, či osoba uskutočňuje ekonomickú činnosť, treba vyhodnotiť nezávisle od toho, či za ňu zákazníkom fakturuje DPH, alebo nie. Práve naopak, ak je to nutné, treba prekontrolovať, či tak urobila oprávnene, alebo nie. Uvedené závisí okrem iného od toho, či je možné jej činnosť považovať za ekonomickú činnosť v zmysle článku 9 ods. 1 druhého pododseku smernice o DPH. V opačnom prípade by sa každá zdaniteľná osoba mohla zbaviť svojej daňovej povinnosti už tým, že by svojim zákazníkom nefakturovala DPH.
17.

V odôvodnení 11 sporného rozhodnutia odôvodnila Komisia zamietnutie takto: „Komisia konštatuje, že Nemecko navrhlo, aby sa siedmim zariadeniam zvýšila úroveň bezodplatne pridelených emisných kvót, lebo zastáva názor, že by sa tak predišlo neprimeraným ťažkostiam. Podľa článku 10a smernice 2003/87/ES a rozhodnutia 2011/278/EÚ sa predbežné množstvá bezodplatne pridelených kvót, ktoré sa prikladajú k [vnútroštátnym vykonávacím opatreniam], vypočítavajú na základe harmonizovaných pravidiel platných v celej Únii. V rozhodnutí 2011/278/EÚ sa nestanovuje úprava, ktorú si Nemecko žiada na základe článku 9 ods. 5 [TEHG]. Zatiaľ čo do roka 2012 sa emisné kvóty bezodplatne prideľovali na vnútroštátnej úrovni, na obdobie počnúc rokom 2013 zákonodarca zámerne stanovil plne harmonizované pravidlá bezodplatného prideľovania kvót zariadeniam, aby sa ku všetkým zariadeniam pristupovalo rovnako. Akákoľvek jednostranná zmena predbežných množstiev bezodplatne pridelených kvót, ktoré členské štáty vypočítali na základe rozhodnutia 2011/278/EÚ, by tento harmonizovaný prístup oslabila. Nemecko nijako nepodložilo, že by kvóty pridelené dotknutým zariadeniami vypočítané na základe rozhodnutia 2011/278/EÚ boli očividne neprimerané vzhľadom na sledovaný cieľ plnej harmonizácie prideľovania. Ak by sa niektorým zariadeniam pridelilo viac bezodplatných kvót, narušila by sa hospodárska súťaž, alebo by hrozilo, že sa naruší, a pri obchodnom styku v rámci celej Európskej únie vo všetkých odvetviach, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/87/ES, by táto situácia mohla mať cezhraničné dôsledky. Komisia sa vzhľadom na zásadu rovnakého zaobchádzania so zariadeniami podľa [systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov] Európskej únie a členských štátov domnieva, že je preto vhodné namietať voči predbežným množstvám kvót bezodplatne pridelených určitým zariadeniam zahrnutým do nemeckých [vnútroštátnych vykonávacích opatrení] a uvedeným v bode A prílohy I.“
24.

Pani Rodríguezová Sánchezová je zamestnankyňa – členka Consum SCV, zaradená na prácu v oddelení „pokladňa/dopĺňanie tovaru“ obchodného centra. Dňa 25. júna 2012 podpísala s družstvom Consum SCV zmluvu o členstve podliehajúcu sociálnym stanovám a najmä vnútornému organizačnému poriadku. Rozvrhnutie jej pracovných dní a pracovného času bolo stanovené v striedavých týždenných cykloch na rannú zmenu od pondelka do soboty (od 8.00 hod. do 15.00 hod.) a na poobedňajšiu zmenu od pondelka do soboty (od 15.00 hod. do 22.00 hod.), ako aj na dve nedele v mesiaci (od 8.30 hod. do 15.00 hod.).
105.

To napokon vyplýva aj z bodu 1.2.1 Príručky o vykonávaní smernice o službách, ( 24 ) ktorý stanovuje, že keď sa členské štáty rozhodnú prebrať smernicu 2006/123 alebo niektoré z jej článkov prostredníctvom právnej úpravy horizontálneho charakteru – ako je to v prípade Talianska –, musia dbať nato, aby takáto horizontálna právna úprava mala prednosť pred osobitnou právnou úpravou. Okrem toho podľa bodu 6.1 tejto príručky ustanovenia týkajúce sa systémov udeľovania povolení, vzhľadom na ich krížovú úlohu, by mali byť zahrnuté do horizontálnej právnej úpravy.
31.

Súdny dvor v rozsudku Denilauler ( 18 ), ktorý bol vydaný na základe Bruselského dohovoru, vyložil pojem predbežných ochranných opatrení napriek extenzívnej definícii reštriktívne a odmietol vykonateľnosť francúzskeho opatrenia slúžiaceho na zabezpečenie pohľadávky v Nemecku po tom, ako bol francúzsky rozsudok vydaný nie len bez vypočutia nemeckej osoby povinnej z rozsudku, ale aj mal byť vykonaný bez toho, aby sa mu predtým doručil. ( 19 ) Pri uplatnení na tento prípad však v tomto ohľade neexistujú žiadne pochybnosti. Ako sa totiž uvádza vyššie, v anglickom konaní treba prinajmenšom vychádzať z toho, že rozhodnutie o zmrazení finančných prostriedkov bolo pánovi A. L., resp. jeho správcovi, doručené, a pravdepodobne aj z toho, že sa uskutočnilo vypočutie. Z toho vyplýva, že v prípade sporného rozhodnutia o zmrazení finančných prostriedkov ide o „rozsudok“ aj podľa prísneho hodnotiaceho kritéria stanoveného v rozsudku Denilauler. Otázka, či podľa kritérií nariadenia č. 44/2001 treba na pojem rozsudok v súčasnosti klásť menej prísne požiadavky ako podľa Bruselského dohovoru, ktorý bol základom rozsudku Denilauler, tak môže ostať nezodpovedaná. Pre úplnosť však treba poukázať na to, že v kontexte nariadenia č. 44/2001 svedčí mnohé pre prístup, ktorý je uznaniu viac naklonený. ( 20 ) Ak totiž podľa Bruselského dohovoru paušálne platilo, že uznanie treba zamietnuť, keď sa žalovanému riadne a včas nedoručila písomnosť, ktorou sa začalo konanie, podľa nariadenia č. 44/2001 už napriek nedostatočnému doručeniu nemožno hovoriť o dôvode na odmietnutie, keď dotknutá osoba nepodá v štáte pôvodu proti rozsudku opravný prostriedok, hoci na to mala možnosť. ( 21 ) Keď to prenesieme na predbežné ochranné opatrenia, znamená to, že ak v štáte pôvodu (ako v tomto konaní) existuje možnosť podať opravné prostriedky proti opatreniu, ktoré sa má vykonať, bolo by logické, keby sa podľa nariadenia č. 44/2001 považovalo za uznateľné už vtedy, keď žalovaný napriek poskytnutej možnosti nepodá vnútroštátny opravný prostriedok.
5.

Článok 6 ods. 2 smernice o odpadových vodách za určitých podmienok pripúšťa odchýlku od článku 4 ods. 1, v prípade, ak sa odpadové vody vypustia do oblastí, ktoré boli označené za menej citlivé: „Vypúšťanie komunálnych odpadových vôd z aglomerácií od 10000 do 150000 p. k. do pobrežných vôd a vypúšťanie z aglomerácií od 2000 do 10000 p. k. do estuárií umiestnených v oblastiach uvedených v odseku 1 môže prejsť menej náročným čistením, ako je stanovené v článku 4, za predpokladu, že: — takéto vypúšťanie prejde aspoň primárnym čistením, ako je definované v článku 2 ods. 7 v súlade s kontrolnými procedúrami stanovenými v prílohe I D; — rozsiahle štúdie indikujú, že takéto vypúšťanie nepriaznivo neovplyvní životné prostredie. — …“
78.

S cieľom odstrániť akékoľvek oprávnené pochybnosti v mysli osôb podliehajúcich súdnej právomoci a chrániť pocit dôvery, ktorý má nestrannosť vyvolávať (v súlade s príslovím „justice must not only be done, it must also be seen to be done“ ( 44 )), tak požiadavka nestrannosti nariaďuje prijatie noriem týkajúcich sa najmä zloženia súdu, menovania jeho členov, trvania ich funkcií, ako aj dôvodov zdržania sa hlasovania jeho členov, podania námietky voči nim alebo ich odvolania z funkcie. ( 45 )
82.

Hoci sa znenie článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva zdá prísnejšie ako zodpovedajúce ustanovenie smernice o biotopoch, mohlo by sa zdať ťažké udržať názor, podľa ktorého je voľnosť členských štátov pri zasahovaní do OCHÚ širšia po tom, ako sa tak dané územie klasifikuje. ( 24 ) Alebo presnejšie povedané, bolo by v rozpore so základnými cieľmi ochrany smernice o biotopoch – podobnými cieľom smernice o ochrane vtáctva – dovoliť, aby po vykonaní klasifikácie dochádzalo k ďalekosiahlejšiemu rušeniu.
17.

Tribunal Arbitral Tributário (Rozhodcovský súd v daňových veciach, Portugalsko), ktorý teraz vo veci koná, považuje výklad smernice o DPH za rozhodujúci, a preto 17. novembra 2014 predložil Súdnemu dvoru podľa článku 267 ZFEÚ návrh na začatie prejudiciálneho konania o týchto otázkach: Dovoľuje správny výklad článku 226 bodu 6 smernice o DPH, aby sa opis faktúry, ktorá obsahuje údaj „právne služby poskytnuté od určitého dátumu do dnešného dňa“ alebo len „právne služby poskytnuté do dnešného dňa“, považoval za nedostatočný s prihliadnutím na to, že na základe zásady spolupráce príslušný orgán môže získať doplňujúce informácie, ktoré považuje za potrebné na potvrdenie existencie a podrobných charakteristík transakcií?