ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Členský štát, ktorého vnútroštátna právna úprava obsahuje definíciu skupín C a C1, v ktorej nie je prevzaté rozlíšenie skupín C/C1 a D/D1 upravené v článku 4 smernice 2006/126 o vodičských preukazoch, vyjadrené výrazmi „iné motorové vozidlá, ako sú vozidlá skupiny D1 alebo D“, ani do nej nie je prebraté zrušenie dolnej hranice ôsmich cestujúcich, ku ktorému mal normotvorca Únie pristúpiť prijatím smernice 2006/126, nespĺňa povinnosti, ktoré mu z uvedenej smernice vyplývajú. Existencia týchto rozdielov vo vymedzení vedie k tomu, že podľa vnútroštátneho práva môžu držitelia vodičského preukazu skupiny C1 viesť vozidlá patriace do skupiny D1, čo je v rozpore s cieľom smernice 2006/126, a konkrétne s bezpečnosťou cestnej premávky. Skupina vodičských preukazov, ktorá je v uvedenom členskom štáte vyžadovaná pre určitý druh vozidiel, je odlišná od skupiny vodičských preukazov, ktorými musia disponovať vodiči tých istých vozidiel v iných členských štátoch. Táto situácia je v rozpore s hlavnými cieľmi smernice 2006/126.

Stanovenie dolnej hranice počtu cestujúcich, ktorých možno prepravovať vozidlami patriacimi do skupiny D1, je navyše rovnaké ako stanovenie podmienky, ktorú neobsahuje článok 4 ods. 4 písm. h) smernice 2006/126 definujúci túto skupinu v práve Únie. Existencia tejto dodatočnej podmienky vedie k tomu, že pokiaľ ide o stanovenie skupiny, do ktorej patrí vozidlo, a v dôsledku toho určuje aj to, aký druh vodičského preukazu sa vyžaduje pre dané vozidlo, sa daná smernica v dotknutom členskom štáte uplatňuje inak ako v ostatných členských štátoch. Členský štát v tejto súvislosti nie je oprávnený prijať na prebratie smernice 2006/126 vnútroštátnu právnu úpravu, ktorá by zaviedla podmienky neupravené v tejto smernici, čo by viedlo k tomu, že na úkor bezpečnosti cestnej premávky budú zmenené skupiny vozidiel definované smernicou 2006/126.

(pozri body 29, 30, 32, 37, 38, 53)
Článok 118m ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1234/2007, zmeneného nariadením č. 491/2009, a článok 103 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 1308/2013 sa majú vykladať v tom zmysle, že sú uplatniteľné tak na nepravdivé alebo do omylu uvádzajúce označenia, ktoré by mohli vyvolať mylný dojem o pôvode dotknutého výrobku, ako aj na nepravdivé a do omylu uvádzajúce označenia týkajúce sa povahy alebo základných vlastností tohto výrobku.

(pozri bod 64, bod 4 výroku)
Článok 35 ZFEÚ zakazuje množstevné obmedzenia vývozu medzi členskými štátmi, ako aj všetky opatrenia s rovnocenným účinkom. V tejto súvislosti Súdny dvor rozhodol, že na vnútroštátne opatrenie uplatniteľné na všetky subjekty pôsobiace v tuzemsku, ktoré v skutočnosti postihuje výstup výrobkov z trhu členského štátu vývozu viac ako uvádzanie výrobkov na vnútroštátny trh uvedeného členského štátu, sa vzťahuje zákaz stanovený článkom 35 ZFEÚ (rozsudok z 21. júna 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, bod 36, a citovaná judikatúra).

Z tejto definície vyplýva, že kvalifikácia „opatrenia s rovnakým účinkom ako množstevné obmedzenie vývozu“ predpokladá existenciu reštriktívnych účinkov na obchodovanie (rozsudok z 21. júna 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, bod 42). Tieto účinky môžu byť dokonca malého významu (rozsudok z 1. apríla 2008, Vláda Francúzskeho spoločenstva a valónska vláda, C‑212/06, EU:C:2008:178, bod 52), pokiaľ nie sú príliš neisté alebo príliš nepriame (rozsudok z 21. júna 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, bod 45 a citovaná judikatúra). Zákaz pomocí súvisiacich s vývozom do členských štátov, a to aj vtedy, keď nepresahujú hranicu de minimis stanovenú v článku 1 ods. 1 písm. d) nariadenia č. 1998/2006, je sám osebe bez účinku na obchod, pretože sa obmedzuje na uloženie povinnosti členským štátom, aby sa zdržali poskytnúť určitý typ pomoci. V dôsledku toho toto ustanovenie nemôže predstavovať opatrenie s rovnocenným účinkom ako množstevné obmedzenie vývozu zakázané článkom 35 ZFEÚ.

Najmä zo základných pravidiel vnútorného trhu a všeobecného režimu pomoci, ktorý je ich súčasťou, však vyplýva, že vylúčenie pomoci na podporu vývozu z pôsobnosti nariadenia č. 1998/2006 je odôvodnené vzhľadom na samotný cieľ článku 107 ZFEÚ. Pomoc na podporu vývozu, hoci aj v malej výške, patrí zo svojej podstaty medzi druhy pomoci, ktoré môžu ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi, a to priamo tým, že poskytujú konkurenčnú výhodu vyvážaným výrobkom a zároveň nepriamo tým, že ostatné členské štáty podnecujú k symetrickým protiopatreniam určeným na kompenzáciu tejto konkurenčnej výhody. Ako to uviedla Komisia na pojednávaní, povolenie takejto pomoci by malo mimoriadne nepriaznivý vplyv na fungovanie vnútorného trhu. Z toho vyplýva, že článok 35 ZFEÚ nemôže odôvodňovať opatrenie, ktoré odporuje článku 107 ZFEÚ.

(pozri body 38, 43 – 47)
Obnovenie predchádzajúceho stavu a odstránenie narušenia hospodárskej súťaže vyplývajúce z protiprávne poskytnutej pomoci totiž možno v zásade dosiahnuť prihlásením pohľadávky vymáhanej spornej pomoci do zoznamu pohľadávok. Takýto zápis však umožňuje splniť povinnosť vymáhania v prípade, že štátne orgány nemohli vymôcť celú sumu pomoci, len ak vyhlásenie konkurzu vedie k likvidácii podniku, teda k definitívnemu skončeniu jeho činnosti, ktoré štátne orgány môžu vyvolať v postavení akcionárov alebo veriteľov. Z toho vyplýva, že definitívne skončenie činností podniku príjemcu štátnej pomoci sa vyžaduje len v prípade, keď vymáhanie celej sumy pomoci nie je možné počas konkurzného konania.

Oneskorené vymáhanie, teda vymáhanie po uplynutí stanovených lehôt, navyše nemôže splňovať požiadavky Zmluvy. Pritom sa zdá byť nepravdepodobné, že by sa jednotlivé kroky v rámci konkurzného konania mohli za normálnych okolností uskutočniť v štvormesačnej lehote, ktorú zvyčajne stanovuje Komisia na vrátenie nezákonnej pomoci. Za týchto podmienok zápis pohľadávky týkajúcej sa vymáhania dotknutej pomoci do zoznamu pohľadávok sa musí považovať za opatrenie, ktoré je v zásade vhodné na dosiahnutie odstránenia skreslenia hospodárskej súťaže, ak po takomto opatrení nasleduje buď vrátenie celej sumy uvedenej pomoci alebo likvidácia podniku a definitívne skončenie jeho činnosti, ak je takéto vrátenie nemožné v rámci konkurzného konania. Na to, aby takéto opatrenie bolo účinné, musí byť vykonané v lehote stanovenej Komisiou.

(pozri body 37 – 43)
Vec C‑304/16

American Express Company

proti

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Nariadenie (EÚ) 2015/751 – Výmenný poplatok za platobné transakcie viazané na kartu – Článok 1 ods. 5 – Trojstranná kartová schéma považovaná za štvorstrannú kartovú schému – Podmienky – Vydanie, trojstrannou kartovou schémou, platobných nástrojov viazaných na kartu ‚s partnerom v rámci spoločného označovania alebo prostredníctvom agenta‘ – Článok 2 bod 18 – Pojem ‚trojstranná kartová schéma‘ – Platnosť“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. februára 2018

Prejudiciálne otázky–Právomoc Súdneho dvora–Obmedzenia–Otázky položené v rámci fiktívneho vnútroštátneho sporu–Neprípustnosť–Neexistencia aktu alebo opomenutia vnútroštátneho orgánu, ktoré by mohli viesť k žalobe o preskúmanie zákonnosti–Okolnosť, ktorá sama osebe nepostačuje na preukázanie fiktívneho charakteru sporu (Článok 267 ZFEÚ) Aproximácia právnych predpisov–Platobné služby na vnútornom trhu–Nariadenie 2015/751–Výmenný poplatok za platobné transakcie viazané na kartu–Trojstranná kartová schéma–Považovanie za štvorstrannú kartovú schému–Podmienky–Potreba partnera v rámci spoločného označovania, ktorý uzatvoril dohodu s trojstrannou kartovou schémou, konať ako vydavateľ platobného nástroja, aby sa schéma mohla považovať za štvorstrannú schému–Neexistencia (Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 2015/751, odôvodnenie 28 a článok 1 ods. 5 a článok 2 bod 2) Akty inštitúcií–Odôvodnenie–Povinnosť–Rozsah a obmedzenia–Právna úprava, ktorá stanovuje, že sa v určitých prípadoch trojstranné kartové schémy považujú za štvorstranné kartové schémy (Článok 296 ZFEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 2015/751, článok 1 ods. 5) Aproximácia právnych predpisov–Platobné služby na vnútornom trhu–Nariadenie 2015/751–Výmenný poplatok za platobné transakcie viazané na kartu–Trojstranná kartová schéma–Považovanie za štvorstrannú kartovú schému–Podmienky–Potreba partnera v rámci spoločného označovania, ktorý uzatvoril dohodu s trojstrannou kartovou schémou, konať ako vydavateľ platobného nástroja, aby sa schéma mohla považovať za štvorstrannú schému–Neexistencia–Porušenie zásady proporcionality–Neexistencia (Článok 5 ods. 4 ZEÚ; nariadenie Európskeho parlamentu a Rady č. 2015/751, článok 1 ods. 5 a článok 2 bod 18)
Vec C‑266/16

Western Sahara Campaign UK

proti

Komisiaers for Her Majesty’s Revenue and Customs

a

Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Dohoda o partnerstve v sektore rybolovu medzi Európskym spoločenstvom a Marockým kráľovstvom – Protokol, ktorým sa stanovujú možnosti rybolovu podľa tejto dohody – Akty schvaľujúce uzavretie dohody a protokolu – Nariadenia o rozdelení možností rybolovu stanovených protokolom medzi jednotlivé členské štáty – Súdna právomoc – Výklad – Platnosť s ohľadom na článok 3 ods. 5 ZEÚ a medzinárodné právo – Uplatniteľnosť uvedenej dohody a uvedeného protokolu na územie Západnej Sahary a jej pobrežné vody“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 27. februára 2018

Prejudiciálne otázky–Právomoc Súdneho dvora–Akty prijaté inštitúciami–Návrh na preskúmanie zlučiteľnosti medzinárodnej dohody uzatvorenej Úniou so Zmluvami–Prípustnosť [Článok 19 ods. 3 písm. b) ZEÚ; článok 267 prvý odsek písm. b) ZFEÚ] Medzinárodné dohody–Dohody uzatvorené Úniou–Dohoda o partnerstve medzi Spoločenstvom a Marokom–Výklad–Uplatnenie relevantných pravidiel medzinárodného práva [Dohoda o partnerstve medzi ES a Marokom, článok 2 písm. a) a články 5 a 11] Medzinárodné dohody–Dohody uzatvorené Úniou–Dohoda o partnerstve medzi Spoločenstvom a Marokom–Územný rozsah pôsobnosti–Nesamosprávne územie Západnej Sahary mimo zvrchovanosti účastníkov konania–Vylúčenie (Dohoda o partnerstve medzi ES a Marokom, článok 11) Medzinárodné dohody–Dohody uzatvorené Úniou–Dohoda o partnerstve medzi Spoločenstvom a Marokom–Územný rozsah pôsobnosti–Pobrežné vody územia Západnej Sahary–Vylúčenie–Nespochybnenie aktov Únie týkajúcich sa uzavretia uzavretí Dohody o partnerstve v sektore rybolovu [Článok 3 ods. 5 ZEÚ; Dohoda o partnerstve medzi ES a Marokom, článok 2 písm. a) a článok 16, protokol z roku 2013, článok 1; nariadenia Rady č. 764/2006 a č. 1270/2013; rozhodnutie Rady 2013/785]
Slovné spojenie „bývalý systém netrhového hospodárstva“, ako je uvedené v článku 2 ods. 7 písm. c) tretej zarážke nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, odkazuje na bývalý hospodársky systém, ktorý viedol k systematickému používaniu metódy analogickej krajiny v súvislosti s čínskymi výrobcami, no od ktorého sa Čínska ľudová republika odklonila. Je všeobecne známe, že už pred 1. júlom 1998, t. j. dátumom nadobudnutia účinnosti nariadenia č. 905/98, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 384/96 o ochrane pred dampingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva, zavádzajúceho mechanizmus, ktorý bol neskôr prebratý najmä do článku 2 ods. 7 písm. b) a c) nariadenia č. 1225/2009, hospodársky systém prevládajúci v Číne už vtedy nebol systémom krajiny s obchodnými vzťahmi riadenými štátom. Bol totiž systémom krajiny, v ktorej napriek tomu, že stále nemala trhové hospodárstvo, už prebehli niektoré reformy znižujúce kontrolu zo strany štátu, no ktorej hospodárstvo zostáva v mnohých odvetviach poznačené predovšetkým ústrednou úlohou päťročných plánov.

(pozri body 77, 78)
2.

Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uxbridge (Spojené kráľovstvo)], Kühne + Nagel Ltd [Šanghaj (Čína)] a Kühne + Nagel Ltd [Hong‑Kong (Čína)] znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.
Články 49 a 54 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, podľa ktorej materská spoločnosť usadená v členskom štáte nemôže odpočítať úroky z úveru poskytnutého spriaznenou spoločnosťou s cieľom financovania kapitálového vkladu do dcérskej spoločnosti usadenej v inom členskom štáte, hoci, keby bola dcérska spoločnosť usadená v tom istom členskom štáte, materská spoločnosť by mohla mať nárok na toto odpočítanie tak, že by s ňou vytvorila integrovanú daňovú jednotku.

(pozri bod 51, bod 1 výroku)
Členský štát, ktorý prijme plány kvality ovzdušia na skončenie prekročení limitných hodnôt uplatniteľných na koncentrácie PM10 v okolitom ovzduší, podľa ktorých k skončeniu týchto prekročení dôjde až desať rokov, dokonca až štrnásť rokov po dátume, keď boli tieto prekročenia konštatované, poruší povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 23 ods. 1 smernice 2008/50 o kvalite okolitého ovzdušia a čistejšom ovzduší v Európe.

V tejto súvislosti, hoci je pravda, že ťažkosti spojené so sociálno‑ekonomickou a rozpočtovou otázkou technických investícií veľkého rozsahu, ktoré sa majú uskutočniť príslušným členským štátom na ukončenie týchto prekročení, sú prvky, ktoré možno vziať do úvahy v rámci rovnováhy medzi cieľom zníženia rizika znečistenia a rôznymi prítomnými verejnými a súkromnými záujmami, nič to nemení na tom, že tieto ťažkosti, ktoré nie sú výnimočnej povahy, sú také, že vylučujú stanovenie kratších lehôt. Z toho vyplýva, že také tvrdenie nemôže samo osebe odôvodniť také dlhé lehoty na skončenie prekročení týchto hodnôt z hľadiska požiadavky, ktorou je zabezpečiť, aby sa obdobie, keď sú hodnoty prekročené, čo najviac skrátilo.

(pozri body 99 – 102)
Vec C‑643/16

American Express Company

proti

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)]

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Smernica (EÚ) 2015/2366 – Platobné služby na vnútornom trhu – Článok 35 ods. 1 – Požiadavky v oblasti prístupu oprávnených alebo registrovaných poskytovateľov platobných služieb k platobným systémom – Článok 35 ods. 2 prvý pododsek písm. b) – Neuplatniteľnosť týchto požiadaviek na platobné systémy výlučne zložené z poskytovateľov platobných služieb patriacich do skupiny – Uplatniteľnosť uvedených požiadaviek na trojstranné kartové schémy, ktoré uzatvorili dohody o spoločnom označovaní alebo o pôsobení agenta – Platnosť“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) zo 7. februára 2018

Prejudiciálne otázky–Právomoc Súdneho dvora–Obmedzenia–Otázky položené v rámci fiktívneho vnútroštátneho sporu–Neprípustnosť–Neexistencia aktu alebo opomenutia vnútroštátneho orgánu, ktoré by mohli viesť k žalobe o preskúmanie zákonnosti–Okolnosť, ktorá sama osebe nepostačuje na preukázanie fiktívneho charakteru sporu (Článok 267 ZFEÚ) Aproximácia právnych predpisov–Platobné služby na vnútornom trhu–Smernica 2015/2366–Požiadavky v oblasti prístupu poskytovateľov platobných služieb k platobným systémom–Uplatňovanie na trojstrannú kartovú schému, ktorá využíva agenta na účely poskytovania platobných služieb–Neuplatniteľnosť na schémy, ktoré uzatvorili dohodu o spoločnom označovaní s partnerom v rámci spoločného označovania, ktorý neposkytuje platobné služby, pokiaľ ide o spoločne označované produkty [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2015/2366, článok 35 ods. 1 a článok 2 prvý pododsek písm. b)] Akty inštitúcií–Odôvodnenie–Povinnosť–Rozsah a obmedzenia–Smernica podriaďujúca trojstranné kartové schémy, ktoré uzatvorili dohody o pôsobení agenta požiadavkám v oblasti prístupu k platobným systémom (Článok 296 ods. 2 ZFEÚ; smernica Európskeho parlamentu a Rady 2015/2366, odôvodnenia 49, 50 a 52, článok 35 ods. 1) Aproximácia právnych predpisov–Platobné služby na vnútornom trhu–Smernica 2015/2366–Požiadavky v oblasti prístupu poskytovateľov platobných služieb k platobným systémom–Uplatňovanie na trojstrannú kartovú schému, ktorá využíva agenta na účely poskytovania platobných služieb–Porušenie zásady proporcionality–Neexistencia (Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2015/2366, článok 35)
Ustanovenia odsekov 2 a 3 článku 31 Montrealského dohovoru však majú doplnkovú povahu. Zatiaľ čo článok 31 ods. 2 tohto dohovoru sa obmedzuje na stanovenie lehôt, v ktorých musia byť rôzne druhy reklamácií zaslané leteckému dopravcovi, článok 31 ods. 3 uvedeného dohovoru spresňuje, akým spôsobom by mali byť tieto reklamácie dopravcovi podané a v akej forme treba tieto reklamácie urobiť, s tým, že toto spresnenie nemôže ovplyvniť povinnosť dodržať lehoty stanovené v uvedenom článku 31 ods. 2.

Preto sa reklamácia, akou je tá dotknutá vo veci samej, zaregistrovaná do informačného systému leteckého dopravcu, má považovať za reklamáciu, ktorá spĺňa požiadavku písomnej formy uvedenú v článku 31 ods. 3 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu uzavretého v Montreale 28. mája 1999.

Článok 31 ods. 2 a 3 Dohovoru o zjednotení niektorých pravidiel pre medzinárodnú leteckú dopravu uzavretého v Montreale 28. mája 1999 sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby sa požiadavka písomnej formy považovala za dodržanú, ak zástupca leteckého dopravcu s vedomím cestujúceho v písomnej forme zaznamenal oznámenie o škode do informačného systému tohto dopravcu, buď na papier alebo elektronicky, pokiaľ tento cestujúci môže overiť správnosť znenia reklamácie tak, ako bola písomne zaznamenaná a vložená do tohto systému, a prípadne ju zmeniť alebo doplniť, či dokonca nahradiť, pred uplynutím lehoty stanovenej v článku 31 ods. 2 tohto dohovoru.

Hoci zodpovednosť za vznesenie reklamácie znáša výlučne cestujúci, zo znenia článku 31 Montrealského dohovoru nijako nevyplýva, že by táto osoba nemala možnosť využiť na podanie svojej reklamácie pomoc iných osôb. Možnosť cestujúceho využiť pomoc iných osôb mu tiež umožňuje, ako to bolo vo veci samej, využiť pomoc zástupcu leteckého dopravcu na účely zapísania jeho ústneho vyhlásenia v písomnej forme a jeho zaregistrovania do informačného systému tohto dopravcu určeného na tento účel.

Nemožno však poprieť, že záujmy cestujúceho a leteckého dopravcu, ktorého zamestnancom je zástupca, sú rôzne či dokonca protichodné. Prvý totiž uplatňuje škodu vzniknutú na jeho batožine, za ktorú by ten druhý mal niesť zodpovednosť. Cieľ ochrany záujmov spotrebiteľov v medzinárodnej leteckej doprave a potrebu zabezpečiť, aby zástupca zapísal ústne vyhlásenie cestujúceho verne a spoľahlivo, však možno dostatočne zaručiť tým, že dotknutý cestujúci môže overiť správnosť znenia reklamácie tak, ako ju zástupca leteckého dopravcu písomne zaznamenal a vložil do informačného systému, a prípadne ju zmeniť alebo doplniť, či dokonca nahradiť, pred uplynutím lehoty stanovenej v článku 31 ods. 2 Montrealského dohovoru.

(pozri body 42, 44 – 47, bod 3 výroku)
Článok 11 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ z 13. decembra 2011 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie sa má vykladať v tom zmysle, že požiadavka, aby určité súdne konania neboli nedostupne drahé, sa uplatňuje na také konanie pred súdom členského štátu, o aké ide vo veci samej, v rámci ktorého sa určuje, či možno v priebehu konania o schvaľovaní územného rozvoja povoliť opravný prostriedok, a to o to viac, keď členský štát nestanovil, v akom štádiu možno podať opravný prostriedok.

Ak žalobca uplatňuje dôvody založené na porušení pravidiel o účasti verejnosti na rozhodovacom procese v oblasti životného prostredia súčasne s dôvodmi založenými na porušení iných pravidiel, vzťahuje sa požiadavka stanovená v článku 11 ods. 4 smernice 2011/92, aby určité súdne konania neboli nedostupne drahé, iba na trovy konania týkajúce sa tej časti opravného prostriedku, ktorá je založená na porušení pravidiel o účasti verejnosti.

Pokiaľ, ako je to v prípade žiadosti o povolenie opravného prostriedku, ktorá viedla ku konaniu o určenie výšky trov konania vo veci samej, opravný prostriedok proti postupu, na ktorý sa vzťahuje smernica 2011/92, mieša právne úvahy založené na pravidlách účasti verejnosti s tvrdeniami inej povahy, prislúcha vnútroštátnemu súdu, aby ex æquo et bono a podľa uplatniteľných vnútroštátnych procesných pravidiel rozlišoval náklady súvisiace s každým z dvoch druhov tvrdení s cieľom zabezpečiť, aby sa požiadavka zákazu nedostupne drahých trov konania vzťahovala na časť opravného prostriedku založeného na pravidlách o účasti verejnosti.

(pozri body 43, 44, bod 2 výroku)
Spojené veci C‑316/13 a C‑424/16

B

proti

Land Baden‑Württemberg

a

Secretary of State for the Home Department

proti

Francovi Vomerovi

(návrhy na začatie prejudiciálneho konania, ktoré podali Verwaltungsgerichtshof Baden Württemberg a Supreme Court of the United Kingdom)

„Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Občianstvo Európskej únie – Právo slobodne sa pohybovať a zdržiavať sa na území členských štátov – Smernica 2004/38/ES – Článok 28 ods. 3 písm. a) – Posilnená ochrana pred vyhostením – Podmienky – Právo na trvalý pobyt – Pobyt v hostiteľskom členskom štáte počas desiatich rokov predchádzajúcich rozhodnutiu o vyhostení z územia daného členského štátu – Obdobie pobytu vo väzení – Dôsledky vzhľadom na nepretržitosť pobytu v trvaní desať rokov – Súvislosť s celkovým posúdením integračnej väzby – Okamih, vzhľadom na ktorý sa uskutočňuje uvedené posúdenie, a kritériá, ktoré treba pri ňom zohľadniť“

Abstrakt – Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) zo 17. apríla 2018

Občianstvo Únie–Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov–Smernica 2004/38–Obmedzenie práva na vstup a práva na pobyt z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti–Ochrana proti vyhosteniu–Podmienka–Pobyt počas desiatich rokov predchádzajúcich rozhodnutiu o vyhostení–Podmienka uplatnenia–Dotknutá osoba, ktorá má právo na trvalý pobyt [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 16, článok 28 ods. 2 a článok 28 ods. 3 písm. a)] Občianstvo Únie–Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov–Smernica 2004/38–Obmedzenie práva na vstup a práva na pobyt z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti–Ochrana proti vyhosteniu–Podmienka–Pobyt počas desiatich rokov predchádzajúcich rozhodnutiu o vyhostení–Obdobie nepretržitého pobytu počítané spätne odo dňa vydania rozhodnutia o vyhostení [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 28 ods. 3 písm. a)] Občianstvo Únie–Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov–Smernica 2004/38–Obmedzenie práva na vstup a práva na pobyt z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti–Ochrana proti vyhosteniu–Podmienka–Prerušenie nepretržitého pobytu v hostiteľskom členskom štáte obdobím pobytu vo väzení–Obdobie nepretržitého pobytu desiatich rokov predchádzajúce pobytu vo väzení–Celkové posúdenie integračných väzieb s členským štátom [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 28 ods. 3 písm. a)] Občianstvo Únie–Právo na voľný pohyb a pobyt na území členských štátov–Smernica 2004/38–Obmedzenie práva na vstup a práva na pobyt z dôvodov verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti–Ochrana proti vyhosteniu–Podmienka–Pobyt počas desiatich rokov predchádzajúcich rozhodnutiu o vyhostení–Okamih posúdenia–Dátum prijatia rozhodnutia o vyhostení [Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/38, článok 27 ods. 2 druhý pododsek a článok 28 ods. 3 písm. a)]