ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
33.

Ako som už uviedla, predmetné opatrenie je podľa všetkého neutrálne. ( 17 ) Pokiaľ ide o ďalšie úvahy o otázke, či uvádza osoby so zdravotným postihnutím do nevýhodného postavenia, výsledkom toho, že pánovi Bedimu vznikol nárok na predčasný, ale znížený starobný dôchodok, bolo to, že mu prestal byť vyplácaný príspevok. V prípade osôb bez zdravotného postihnutia by takýto automatický nárok na predčasný dôchodok nevznikal. Príspevok by bol preto vyplácaný aj naďalej, až kým by dotknutá osoba nedosiahla štandardný vek odchodu do dôchodku, t. j. 63 rokov, odkedy by tento dôchodok bol vyplácaný v plnej výške. V rozhodnutí vnútroštátneho súdu sa objasňuje, že čistý finančný výsledok tejto neskôr spomínanej situácie je lepší ako súčasný výsledok pre pána Bediho, a ďalej sa v ňom uvádza, že jeho pozícia sa v dôsledku toho naopak podstatne zhoršila. ( 18 ) V tejto veci okrem toho nemal na výber: príspevok by sa mu prestal vyplácať aj v prípade, ak by sa rozhodol nepoberať predčasný dôchodok pred štandardným vekom odchodu do dôchodku. Vzhľadom na to sa domnievam, že toto opatrenie naozaj uvádza osoby so zdravotným postihnutím, akou je pán Bedi, do nevýhodného postavenia.
65.

Článok 6 ods. 1 nariadenia č. 1782/2003 bol zmenený a doplnený nariadením č. 146/2008 s účinnosťou od 1. apríla 2008. Po zmene znela jeho anglická jazyková verzia nasledovne: „Where the statutory management requirements or good agricultural and environmental conditions are not complied with at any time in a given calendar year (hereinafter ‚the calendar year concerned‘), and the non‑compliance in question is the result of an act or omission directly attributable to the farmer who submitted the aid application in the calendar year concerned, the total amount of direct payments to be granted… to that farmer, shall be reduced or cancelled…“ [(slovenské znenie) „Ak sa kedykoľvek v danom kalendárnom roku (ďalej len ‚príslušný kalendárny rok‘) nedodržia zákonné požiadavky týkajúce sa správy alebo dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu a za toto nedodržanie je svojou činnosťou alebo opomenutím priamo zodpovedný poľnohospodár, ktorý podal žiadosť o podporu v príslušnom kalendárnom roku, celková výška priamych platieb, ktoré sa… tomuto poľnohospodárovi majú poskytnúť, sa zníži alebo zruší…“].
5.

Odôvodnenie 102 znie: „Malo by sa však prihliadať na to, že hospodárske subjekty môžu prijímať opatrenia na zaistenie súladu zamerané na nápravu dôsledkov akýchkoľvek trestných činov alebo pochybenia a na účinné predchádzanie ďalším prípadom nesprávneho konania. Medzi tieto opatrenia môžu patriť najmä personálne a organizačné opatrenia, ako je prerušenie všetkých prepojení na osoby alebo organizácie zapojené do nesprávneho konania, vhodné opatrenia na reorganizáciu personálu, realizácia systémov hlásení a kontroly, vytvorenie štruktúry interného auditu na sledovanie súladu a prijatie interných pravidiel zodpovednosti a náhrady. Ak takéto opatrenia poskytujú dostatočné záruky, príslušný hospodársky subjekt by už nemal byť len na základe týchto dôvodov vylúčený. Hospodárske subjekty by mali mať možnosť požadovať, aby sa preskúmali opatrenia zamerané na dosiahnutie súladu, ktoré boli prijaté so zreteľom na možné pripustenie do postupu obstarávania. Malo by sa však ponechať na členské štáty, aby určili presné procesné a vecné podmienky uplatniteľné v takých prípadoch. Mali by mať najmä možnosť voľne rozhodnúť, či umožnia jednotlivým verejným obstarávateľom, aby vykonali príslušné posúdenia alebo uvedenými úlohami poveria iné orgány na ústrednej alebo decentralizovanej úrovni.“
29.

Otázka, či orgán, ktorý vydáva európsky zatykač, rozhodne o jeho ponechaní, je alebo by mala byť nezávislá od otázky možných dôvodov na nevykonanie tohto európskeho zatykača. Ak by Súdny dvor dospel k záveru, že maďarské orgány sa môžu odvolávať na článok 3 bod 2 alebo článok 4 bod 3 rámcového rozhodnutia s cieľom nevykonať európsky zatykač, z právneho hľadiska to nemá vplyv na to, či vydávajúci orgán európsky zatykač zachová alebo nie. Vnútroštátny súd by mohol európsky zatykač zachovať, alebo by ho mohol odvolať.
11.

Táto doložka spísaná v anglickom jazyku znela v poslednej verzii zmluvy o distribúcii z 20. decembra 2005 takto: „This Agreement and the corresponding relationship between the parties shall be governed by and construed in accordance with the laws of the Republic of Ireland and the parties shall submit to the jurisdiction of the courts of the Republic of Ireland. Apple reserves the right to institute proceedings against Reseller in the courts having jurisdiction in the place where Reseller has its seat or in any jurisdiction where a harm to Apple is occurring.“ ( 3 )
f)

‚osoba oprávnená na doplnkovú ochranu‘ je štátny príslušník tretej krajiny alebo osoba bez štátneho občianstva, ktorá nie je oprávnená ako utečenec, ale vzhľadom ku ktorej boli preukázané podstatné dôvody domnievať sa, že dotknutá osoba by v prípade, keď by bola vrátená do svojej krajiny pôvodu alebo v prípade osoby bez štátneho občianstva do krajiny svojho doterajšieho pobytu [predošlého obvyklého pobytu – neoficiálny preklad], čelila reálnemu riziku utrpenia vážneho bezprávia, ako je definované v článku 15, a na ktorú sa neuplatňuje článok 17 ods. 1 a 2 a ktorá nemôže prijať alebo v dôsledku takéhoto rizika odmieta ochranu tejto krajiny.“
19.

C predložila Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie [štátny tajomník pre bezpečnosť a spravodlivosť, Holandsko (ďalej len „štátny tajomník“)] na základe článku 3.51 ods. 1 initio a písm. a) Vb 2000 žiadosť o zmenu jej povolenia na pobyt u manžela na samostatné povolenie na pobyt. Prvým rozhodnutím z 2. februára 2015 štátny tajomník žiadosť o samostatné povolenie na pobyt zamietol. Taktiež jej odobral povolenie na pobyt u manžela, a to so spätnou účinnosťou od 10. februára 2014, pretože od tohto dátumu už C nebola v Basisregistratie Personen (ďalej len „register BRP“) evidovaná na rovnakej adrese ako jej manžel. ( 3 ) Podľa štátneho tajomníka sa pobyt u manžela stal právne nedôvodným. Druhým rozhodnutím z 24. júla 2015 štátny tajomník vyhovel žiadosti pani C o samostatné povolenie na pobyt, keďže C predložila dôkaz o tom, že bola oslobodená od povinnosti zložiť skúšku z občianskej integrácie na základe článku 3.80a nariadenia Vb 2000. Štátny tajomník jej vydal samostatné povolenie na pobyt so spätnou účinnosťou, a to od dátumu, kedy C splnila podmienku súvisiacu s povinnosťou občianskej integrácie, teda od 16. februára 2015. V dôsledku toho došlo k prerušeniu legálneho pobytu C v medziobdobí od 10. februára 2014 (deň skončenia spoločného pobytu s jej manželom podľa registra BRP) do 16. februára 2015 (deň, od ktorého bolo vydané samostatné povolenie na pobyt). Záujem C vo veci samej preto spočíva v zákonnosti prerušenia doby jej legálneho pobytu.
58.

Vzhľadom na to, že službu úschovy pohrebných urien spoločnosťou Memoria Srl by bolo možné kvalifikovať ako samostatnú zárobkovú hospodársku činnosť poskytovanú za odplatu ( 32 ), skutočnosť, že sa táto služba zahŕňa do všeobecného ustanovenia (článok 2 ods. 1) a nie do ustanovení o výnimkách (odseky 2 a 3), by nasvedčovala tomu, že sa na ňu vzťahujú ustanovenia smernice 2006/123.
32.

Vzhľadom na túto judikatúru sa zdajú pripomienky nemeckej vlády irelevantné. Je pravda, že opis skutočností uvedených v návrhu na začatie prejudiciálneho konania, hoci doplnených o odpoveď vnútroštátneho súdu na žiadosť Súdneho dvora o vysvetlenie, ostáva nejasný. To však nebránilo nemeckej vláde ani Komisii predložiť Súdnemu dvoru podrobné pripomienky a nie je možné konštatovať, že v tejto veci je taký nedostatok informácií, ktorý by bránil zodpovedať položené prejudiciálne otázky. Pokiaľ ide o otázku, či majetková účasť a hlasovacie práva podniku GGB v podniku APSB stačili na to, aby predstavovali „riadenie“ v zmysle článku 2 ods. 4 smernice, táto otázka je ústrednou otázkou vnútroštátneho súdu a neexistuje žiadny dôvod, pre ktorý by bolo možné povedať, že je hypotetická. Situácia by mohla byť iná, ak by GGB poskytol podniku APSB príslušné informácie včas, aby sa mohli konať porady, ale zdá sa, že to tak zjavne nebolo. ( 8 ) Ak by tak urobil, je pravdepodobné, že smernica 98/59 by sa na prejednávanú vec nevzťahovala. Vyjadrenia nemeckej vlády by preto mali byť zamietnuté.
55.

Odôvodnenie 12 smernice 2014/92 uvádza: „Všetky ustanovenia tejto smernice by sa mali vzťahovať na platobné účty, prostredníctvom ktorých môžu spotrebitelia vykonávať tieto transakcie: vkladať finančné prostriedky, vyberať hotovosť a vykonávať platobné transakcie v prospech tretích strán a prijímať platby od tretích strán vrátane vykonávania úhrad. V dôsledku toho by mali byť z jej pôsobnosti vylúčené účty s obmedzenejšími funkciami. Napríklad účty ako sporiace účty, účty ku kreditným kartám, v prípade ktorých sa finančné prostriedky zvyčajne uhrádzajú v prospech účtu výlučne na účel splácania úveru z kreditnej karty, hypotekárne bežné účty a účty elektronických peňazí by mali byť v zásade vylúčené z rozsahu pôsobnosti tejto smernice. Ak by sa však tieto účty používali na každodenné platobné transakcie a zahŕňali by všetky vyššie uvedené funkcie, táto smernica sa na ne bude vzťahovať.“ ( 46 )
53.

Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, že fragmentované systémy, ktoré existovali pred zavedením národného systému mobilného platenia, bolo možné integrovať prostredníctvom povinností uložených právnou úpravou, spolupráce alebo hospodárskej súťaže na trhu, Maďarsko uvádza, že toto tvrdenie nie je podložené žiadnym konkrétnym príkladom. Navyše, keďže predmetné služby patria do pôsobnosti samosprávnych celkov, bolo by nevyhnutné uplatniť postupy zadávania verejných zákaziek. V dôsledku toho by bol systém mobilného platenia za parkovanie zavedený len na miestach, kde by mohol poskytovateľ očakávať značné príjmy, nebolo by teda pokryté celé územie štátu a rôzni poskytovatelia by získali zákazku od rôznych samosprávnych celkov, čo by viedlo k úplnej absencii interoperability.
1.

Majú sa článok 2 ods. 1 písm. c), článok 64 ods. 1, článok 66 písm. a) a článok 73 smernice 2006/112/ES vykladať v tom zmysle, že poskytovateľ telekomunikačných služieb (televízia, internet, mobilná a pevná telefónna sieť) je povinný zaplatiť daň z pridanej hodnoty z vopred stanovenej sumy, ktorú vyúčtuje svojim klientom – v prípade, keď z dôvodu, za ktorý zodpovedá klient, dôjde k ukončeniu zmluvy so záväzne dohodnutou dobou platnosti (doba viazanosti) pred uplynutím tejto doby – a ktorá sa rovná výške základného mesačného poplatku, ktorý je klient povinný platiť podľa zmluvy, vynásobenej počtom mesiacov, ktoré zostávajú do skončenia doby viazanosti, za okolností, keď v čase vyúčtovania uvedenej sumy – bez ohľadu na to, či bola v skutočnosti zaplatená, – poskytovateľ už prestal poskytovať služby, v prípade, ak: a) zmluvným účelom vyúčtovanej sumy je odradiť klienta od nedodržania doby viazanosti, ktorú sa zaviazal dodržať, a nahradiť škodu, ktorá vznikne poskytovateľovi z dôvodu nedodržania doby viazanosti, a to najmä ušlý zisk, ktorý by poskytovateľ dosiahol, ak by zmluva bola platná až do konca uvedeného obdobia, zníženie poplatkov, poskytnutie zaradení alebo iné ponuky, a to bezplatne alebo za nižšiu cenu, alebo výdavky na reklamu a získavanie klientov; b) zo sprostredkovaných zmlúv s dobou viazanosti, ktoré boli uzatvorené, vyplýva pre osoby, ktoré sprostredkovali ich uzatvorenie, väčšia odmena než v prípade zmlúv bez doby viazanosti, ktoré uzatvorili, pokiaľ sa odmena v jednom aj druhom prípade (teda pri zmluvách s dobou viazanosti aj bez nej) počíta na základe sumy mesačných poplatkov stanovenej v uzatvorených zmluvách; c) vyúčtovanú sumu možno podľa vnútroštátneho práva považovať za zmluvnú pokutu?
73.

Zostáva ešte zistiť, či by podnik ako Hochtief, ktorý je spoločnosťou založenou podľa nemeckého práva so sídlom v Nemecku, bol skutočne neschopný oboznámiť sa s rozsudkom Súdneho dvora pred jeho prekladom do maďarského jazyka. Skutočnosť, že informácia týkajúca sa dostupnosti rozsudku z 3. marca 2005, Fabricom (C‑21/03 a C‑34/03, EU:C:2005:127), v maďarskom jazyku bola poskytnutá v nemeckom jazyku kanceláriou Súdneho dvora v nadväznosti na žiadosť v nemčine, pochádzajúcu z nemeckého sídla spoločnosti Hochtief, je nepochybne jedným z prvkov, ktoré treba vziať do úvahy. Pokiaľ však ide o skutkovú otázku, vnútroštátnemu súdu prináleží určiť, či Hochtief mala skutočnú možnosť uplatniť tento dôvod pred rozhodcovskou komisiou (alebo pred vnútroštátnym súdom, ak by rozhodcovská komisia nemala mať povahu „súdneho orgánu“ v zmysle článku 267 ZFEÚ ( 44 )). V prípade neexistencie rovnakej možnosti by jej žaloba o náhradu škody mala byť prijatá napriek tomu, že rozhodnutie verejného obstarávateľa nebolo zrušené.
58.

Dodávam, že opačný výklad (obmedzenie pravidiel krížového plnenia na pozemky v rámci podniku, ktoré sa skutočne obhospodarujú) by to príliš zjednodušoval tým, ktorí by sa pokúšali obísť tieto pravidlá. V prvom roku by sa tak poľnohospodár mohol zdržať zaradenia pozemku obsahujúceho nepohodlný krajinný prvok (tisícročný strom, povedzme, alebo pozostatky pevnosti z doby železnej) do svojej žiadosti o priamu pomoc. Nepoškodený finančnou sankciou, ktorá by vznikla zámerným porušovaním povinnosti krížového plnenia, poľnohospodár následne zlikviduje strom alebo zbúra pevnosť. Odstráni pozostatky z jeho pôdy, čím zvýši svoju dostupnú plochu pre výrobu a svoj potenciálny zisk. Následne v druhom roku zahrnie pozemok, ktorá je obhospodarovaný, do svojej žiadosti o priamu pomoc. Keď sa na situáciu pozrieme z tohto pohľadu, je zrejmé, prečo systém zavedený normotvorcom Únie funguje správne iba vtedy, ak sa povinnosti krížového plnenia týkajú všetkých pozemkov tvoriacich podnik prijímateľa, bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú skutočne obhospodarované v akomkoľvek časovom bode.
58.

Podľa môjho názoru možnosť zveriť identifikáciu chuti sudcovi alebo ním určenému znalcovi, ako to navrhuje Levola vo svojich písomných pripomienkach, nič nemení na tom, že táto identifikácia ( 31 ) by svojou povahou zostala subjektívnou záležitosťou. ( 32 ) Možnosť identifikovať s dostatočnou presnosťou a objektívnosťou dielo, a teda rozsah jeho autorskoprávnej ochrany, je však nevyhnutná na to, aby sa rešpektovala zásada právnej istoty v záujme držiteľa autorského práva, a najmä tretích strán, ktoré môžu byť vystavené súdnym konaniam, vrátane trestných žalôb alebo žalôb pre porušenie práv ( 33 ), z dôvodu porušenia autorského práva.
17.

Vo svojom návrhu vo veci C‑146/17 P Gascogne Sack Deutschland a Gascogne uvádzajú sedem odvolacích dôvodov. V prvom odvolacom dôvode tvrdia, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil pojem non ultra petita tým, že odmietol priznať náhradu za majetkovú ujmu, ku ktorej došlo pred 30. májom 2011. V druhom odvolacom dôvode Gascogne Sack Deutschland a Gascogne tvrdia, že odôvodnenie napadnutého rozsudku je rozporuplné, pokiaľ ide o: i) výpočet lehoty, o ktorú bolo primerané trvanie konania prekročené, a ii) obdobie, za ktoré bola náhrada majetkovej ujmy priznaná. V treťom odvolacom dôvode Gascogne Sack Deutschland a Gascogne tvrdia, že uplatnením metódy výpočtu majetkovej ujmy, ktorá sa líši od nimi navrhovanej metódy, sa Všeobecný súd dopustil porušenia ich práv na obhajobu. V štvrtom, piatom, šiestom a siedmom odvolacom dôvode sa Gascogne Sack Deutschland a Gascogne zaoberajú závermi Všeobecného súdu, ktoré sa týkajú nemajetkovej ujmy. V podstate tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď zamietol ich žiadosť o priznanie náhrady škody vo výške „minimálne“500000 eur na základe toho, že prípadné priznanie takejto náhrady škody by viedlo k opätovnému preskúmaniu otázky výšky pokuty, ktorá bola spoločnostiam Gascogne Sack Deutschland a Gascogne uložená rozhodnutím K(2005) 4634. Napadnutému rozsudku takisto vytýkajú to, že sa v ňom neuvádza riadne odôvodnenie týkajúce sa priznania náhrady škody vo výške 5000 eur za nemajetkovú ujmu.
84.

V bodoch 23 až 72 a 73 až 77 vyššie som vysvetlil, prečo sa domnievam, že ani náklady na bankovú záruku, ani úroky zo sumy pokuty, ktoré ASPLA a Armando Álvarez zaplatili za obdobie zodpovedajúce prekročeniu, nepredstavujú ujmu, ktorá by mala byť nahradená v súlade s článkom 340 TFEÚ. Ak by Súdny dvor so mnou v tomto bode súhlasil, trvanie obdobia zodpovedajúceho prekročeniu by na účely tohto konania bolo nepodstatné. ASPLA a Armando Álvarez totiž nežiadali o náhradu škody za žiadnu inú ujmu okrem toho, čo sa uvádza vyššie.
26.

Všetky otázky sa týkajú článku 138 smernice o DPH, ktorý upravuje oslobodenie od dane v prípade dodania v rámci Spoločenstva. Od existencie takéhoto dodania napokon závisí, či sa spoločnosti Arex oprávnene nepriznalo právo na odpočítanie dane. Ak bolo totiž dodanie spoločnosti Arex skutočne oslobodené od dane, nevznikla by spoločnosti Arex vôbec povinnosť zaplatiť spoločnosti Benaft, resp. spoločnosti Kont Fuel DPH. To znamená, že by v tomto rozsahu nevzniklo ani nijaké právo na odpočítanie dane. Arex by sa naopak musela v súlade so súkromnoprávnymi predpismi domáhať vrátenia DPH, ktorú bez právneho dôvodu zaplatila spoločnosti Benaft, resp. spoločnosti Kont Fuel.
39.

Bezpochyby pri ekonometrickom modeli, akým je predmetný model cenovej koncentrácie dotknutý vo veci samej, ide o prvok, na ktorom Komisia pri svojej analýze z hľadiska práva hospodárskej súťaže úplne založila vydanie sporného rozhodnutia. Alebo, aby som to vyjadrila slovami článku 18 ods. 1 a 3 nariadenia o koncentráciách: uvádzaný model bol jedným zo základov pre námietky, ktoré Komisia vzniesla voči plánovanej koncentrácii. Za týchto okolností sa mi zdá byť samozrejmé, že Komisia spoločnosti UPS pre zachovanie jej práva na obhajobu musela umožniť, aby k tomuto modelu cenovej koncentrácie primerane predniesla svoje stanovisko. To platí o to viac, keď sa vezme do úvahy, že takýto ekonometrický model – ako jasne ukazuje predmetný prípad – môže viesť k úplne rozdielnym výsledkom podľa toho, ako sa tento model konkrétne rozpracuje a aplikuje.
5.

Colný kódex stanovený na základe nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 ( 3 ) zakotvil právny rámec pravidiel a postupov na colnom území EÚ. Článok 4 ods. 16 písm. b) a h) stanovoval, že pod „colným režimom“ sa rozumel tranzit a vývoz. V zmysle článku 4 ods. 17 sa pod „colným vyhlásením“ rozumel úkon, ktorým osoba prejavovala stanovenou formou a spôsobom vôľu, aby bol tovar prepustený do navrhovaného colného režimu. V súlade s článkom 59 musel byť tovar prepustený do colného režimu uvedený v colnom vyhlásení pre príslušný colný režim. Tovar navrhnutý v colnom vyhlásení do režimu vývoz alebo tranzit bol pod colným dohľadom od okamihu prijatia colného vyhlásenia „až do okamihu, keď opustí colné územie [Európskej únie] alebo je zničený alebo keď je platnosť colného vyhlásenia zrušená“.
155.

Holandská vláda na podporu svojej žiadosti nepredložila nijaký dôkaz o prípadných vážnych ťažkostiach a vážnych ekonomických dôsledkoch, ktoré by mohli vyplývať z toho, že Súdny dvor by uznal nezlučiteľnosť predmetných zákonných ustanovení v prejednávanej veci s právom Únie. Táto vláda predovšetkým len lakonicky uviedla, že počas niekoľkých rokov mnohí holandskí občania stratili holandské štátne občianstvo, pričom nepredložila nijaký dôkaz, ktorý by umožnil určiť počet dotknutých osôb, ako aj to, aké ťažkosti a prípadné ekonomické dôsledky, ktorým by bolo Holandsko vystavené, by vyplývali z toho, keby dotknuté osoby získali späť holandské štátne občianstvo.
4.

Podľa článku 3 ods. 2, 6 a 15 smernice 2009/72: „2. So zreteľom na príslušné ustanovenia zmluvy, najmä na jej článok 86, členské štáty môžu podnikom fungujúcim v odvetví elektroenergetiky z hľadiska všeobecného hospodárskeho záujmu uložiť povinnosti služby vo verejnom záujme, ktoré sa môžu vzťahovať na bezpečnosť, vrátane bezpečnosti dodávky, pravidelnosti, kvality a ceny dodávok a ochrany životného prostredia, vrátane energetickej účinnosti, energie z obnoviteľných zdrojov a ochrany klímy. Tieto povinnosti musia byť jasne definované, transparentné, nediskriminačné, overiteľné a pre elektroenergetické podniky Spoločenstva zaručujú rovnosť prístupu k národným spotrebiteľom. Vo vzťahu k bezpečnosti dodávky, riadeniu energetickej účinnosti/riadeniu na strane dopytu a v záujme plnenia cieľov v oblasti životného prostredia a cieľa pre energiu z obnoviteľných zdrojov uvedených v tomto odseku môžu členské štáty zavádzať dlhodobé plánovanie, pričom vezmú do úvahy, že o prístup do sústavy sa možno budú usilovať tretie strany. … 6. Finančná kompenzácia, iné formy kompenzácie a exkluzívne práva, ktoré členský štát udeľuje na plnenie povinností ustanovených v odsekoch 2 a 3, sa poskytujú nediskriminačným a transparentným spôsobom. … 15. Členské štáty pri vykonávaní tejto smernice informujú Komisiu o všetkých opatreniach prijatých na plnenie povinností univerzálnej služby a služby vo verejnom záujme vrátane ochrany spotrebiteľa a životného prostredia a o ich možnom vplyve na národnú a medzinárodnú hospodársku súťaž bez ohľadu na to, či tieto opatrenia vyžadujú odchýlku od ustanovení tejto smernice alebo nie. Následne každé dva roky Komisiu informujú o všetkých zmenách týchto opatrení bez ohľadu na to, či vyžadujú odchýlku od tejto smernice alebo nie.“
56.

Ak by však aj Súdny dvor pripustil existenciu povinnosti používať takú alebo onakú miestnu menu, napriek tomu by neboli úplne odstránené nepríjemnosti spôsobené používaním rôznych mien. Ako to totiž Komisia uviedla, ak by malo byť znenie článku 2 bodu 18 uvedeného nariadenia považované v tomto ohľade za rozhodujúce, alternatívnu formuláciu „ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene“, ktorá sa v ňom objavuje, by bolo možné chápať tak, že vždy leteckému dopravcovi umožňuje uviesť svoje ceny v eurách, ( 61 ) zatiaľ čo jeho konkurenti by si naopak mohli zvoliť konkrétnu miestnu menu. Takto by z dôvodu možnosti uvádzať cenu služieb dvoma rôznymi spôsobmi mohlo teoreticky byť efektívne porovnávanie cien zákazníkom zložité, hoci prax podľa môjho názoru nevyhnutne nepreukazuje existenciu týchto predpokladaných ťažkostí.
Podľa tejto hypotézy by organizácia úloh vykonávaných profesionálnymi rodičmi v súlade s požiadavkami smernice 2003/88 vyžadovala pridelenie viacerých profesionálnych rodičov a rodín príslušným deťom. Je to tak preto, lebo, ako bolo vysvetlené vyššie, nie je možné nahradiť nevyčerpanú dobu odpočinku a platenú ročnú dovolenku stanovenú v smernici vyplatením peňažnej náhrady. Z toho dôvodu, ak by sme považovali profesionálnych rodičov za pracovníkov na účely smernice, znamenalo by to, že profesionálna starostlivosť by sa mala organizovať aj v období odpočinku a dovolenky každého profesionálneho rodiča. V praxi by to znamenalo, že deti umiestnené do profesionálnej starostlivosti by sa museli presťahovať z jednej profesionálnej rodiny do druhej podľa „pracovnej zmeny“ daného profesionálneho rodiča, čo je situácia považovaná Komisiou za prijateľnú. Z hľadiska najlepšieho záujmu dotknutých detí je však absurdita takéhoto riešenia jasná. ( 39 )
65.

V takomto prípade bude osoba, ktorá prispievala do holandského systému sociálneho zabezpečenia počas celého roka, požívať výhody z údajného daňového zvýhodnenia ( 48 ), ak je celková suma jej skutočných príspevkov nižšia, než suma zníženia. Naopak, ak by sa zníženie poskytlo v celej výške bez zohľadnenia skutočnej doby poistenia, zníženie príspevkov na sociálne poistenie v prípade osôb, ktoré boli poistené v holandskom systéme sociálneho zabezpečenia niekoľko mesiacov počas zdaňovacieho obdobia, odpočet tohto prebytku by bol jednoduchší: keďže celková suma príspevkov danej osoby je nižšia, je viac pravdepodobné, že výsledkom uvedeného odpočtu by bol preplatok. V takom prípade by išlo o rovnaké zaobchádzanie s rozdielnymi situáciami, keďže – ako som už uviedol – poistenci uvedeného systému „len výnimočne požívajú výhody znížení dane z dôvodu sociálnych poistení“.