Vec T‑15/02

BASF AG

proti

Komisii Európskych spoločenstiev

„Hospodárska súťaž – Kartely v sektore vitamínových výrobkov – Právo na obhajobu – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Stanovenie východiskovej sumy pokuty – Odstrašujúci účinok – Priťažujúce okolnosti – Úloha vodcu alebo podnecovateľa – Spolupráca počas správneho konania – Profesijné tajomstvo a zásada správneho úradného postupu“

Rozsudok Súdu prvého stupňa (štvrtá komora) z 15. marca 2006

Abstrakt rozsudku

1. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Oznámenie o výhradách – Povinný obsah – Rešpektovanie práva na obhajobu

(Nariadenie Rady č. 17, článok 19 ods. 1; nariadenie Komisie č. 2842/98, články 2 a 3)

2. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

3. Hospodárska súťaž – Pokuty – Rozhodnutie, ktorým sa ukladajú pokuty – Povinnosť odôvodnenia – Rozsah

(Článok 253 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

4. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

5. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1)

6. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

7. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

8. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

9. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 1 A)

10. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03)

11. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

12. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Odstrašujúci charakter

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2)

13. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

14. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

15. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

16. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Článok 229 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 17)

17. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

18. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

19. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

20. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

21. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Závažnosť porušení – Priťažujúce okolnosti

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

22. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Oznámenie Komisie týkajúce sa neuloženia alebo zníženia pokút výmenou za spoluprácu obvinených podnikov

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04)

23. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zohľadnenie spolupráce obvineného podniku s Komisiou

[Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, bod B písm. b)]

24. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zohľadnenie spolupráce obvineného podniku s Komisiou

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, bod B)

25. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, bod B a oznámenie Komisie 98/C 9/03, bod 2)

26. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zohľadnenie spolupráce obvineného podniku s Komisiou

(Nariadenie Rady č. 17, článok 15 ods. 2; oznámenie Komisie 96/C 207/04, bod B)

27. Hospodárska súťaž – Pokuty – Súdne preskúmanie

(Články 81 ES a 229 ES; Dohoda EHP, článok 53 ods.1; nariadenie Rady č. 17, článok 17)

28. Hospodárska súťaž – Pokuty – Výška – Určenie – Kritériá – Zohľadnenie spolupráce obvineného podniku s Komisiou nad rámec stanovený oznámením o spolupráci

(Nariadenie Rady č. 17, článok 17; oznámenia Komisie 96/C 207/04 a 98/C 9/03, bod 3)

29. Hospodárska súťaž – Správne konanie – Profesijné tajomstvo

(Článok 287 ES; nariadenie Rady č. 17, článok 20 ods. 2)

1. V rámci uplatnenia pravidiel hospodárskej súťaže musí oznámenie o výhradách obsahovať zhrnutie výhrad formulované dostatočne jasne, aj keď stručne, aby umožňovalo dotknutým osobám skutočne zistiť, aké správanie im Komisia vytýka. Iba pod touto podmienkou môže totiž oznámenie o výhradách plniť funkciu, ktorá mu je zverená nariadeniami Spoločenstva, ktorá spočíva v tom, že poskytuje podnikom všetky údaje nevyhnutné na to, aby sa mohli účinne brániť skôr, ako Komisia prijme konečné rozhodnutie. Táto funkcia sa nemení podľa osobitnej situácie podniku, ktorému je určené, a stupňa jeho spolupráce s Komisiou. Uvedená požiadavka je dodržaná vtedy, keď rozhodnutie nepripisuje dotknutým osobám iné porušenia, ako sú tie uvedené v zhrnutí výhrad, a prihliada iba na skutočnosti, ku ktorým sa dotknuté osoby mohli vyjadriť.

Pokiaľ ide o výkon práva na obhajobu vo vzťahu k uloženiu pokút, ak Komisia výslovne uvedie v oznámení o výhradách, že bude skúmať, či je potrebné uložiť dotknutým podnikom pokuty a ak označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, ako napríklad závažnosť a trvanie predpokladaného porušenia a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, splní svoju povinnosť rešpektovať právo podnikov byť vypočutý. Takýmto konaním im poskytuje údaje potrebné na ich obhajobu nie iba proti konštatovaniu porušenia, ale tiež proti uloženiu pokuty. Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o určenie výšky pokút, právo dotknutých podnikov na obhajobu je pred Komisiou zaručené prostredníctvom možnosti uplatniť pripomienky k trvaniu, závažnosti a protisúťažnému charakteru vytýkaných skutočností.

Komisia nie je povinná v oznámení o výhradách avizovať ani možnosť prípadnej zmeny svojej politiky, pokiaľ ide o všeobecnú úroveň pokút, čo je možnosť, ktorá závisí od všeobecných úvah politiky hospodárskej súťaže bez priameho vzťahu k osobitným okolnostiam konkrétnej veci, ani rozsah prípadného zvýšenia pokuty vykonaného na zabezpečenie jej odstrašujúceho účinku, pretože pokiaľ táto inštitúcia uviedla skutkové a právne okolnosti, na ktorých založí výpočet výšky pokút, nie je povinná upresniť spôsob, akým každú z týchto okolností použije pri určení výšky pokuty. Poskytnutie údajov týkajúcich sa výšky zamýšľaných pokút v čase, keď podnikom nebolo ešte umožnené, aby uplatnili svoje pripomienky k výhradám, ktoré voči nim boli vznesené, by znamenalo neprimerané prejudikovanie rozhodnutia Komisie.

(pozri body 46 – 49, 58, 59, 62)

2. Aj keď Komisia disponuje pri stanovení výšky každej pokuty voľnou úvahou bez toho, aby bola povinná použiť presný matematický vzorec, nemôže sa odchýliť od pravidiel, ktoré si sama stanovila. Keďže Komisiou prijaté usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO predstavujú nástroj, ktorý má pri rešpektovaní právnych pravidiel vyššej právnej sily špecifikovať kritériá, ktoré Komisia zamýšľa uplatňovať pri výkone svojej voľnej úvahy, musí Komisia pri stanovení výšky pokút naozaj zohľadniť znenie usmernení, osobitne tie časti, ktoré sú v nich upravené záväzne.

(pozri bod 119)

3. Rozsah povinnosti odôvodnenia rozhodnutia o uložení pokút viacerým podnikom za porušenie súťažných pravidiel Spoločenstva musí byť určený najmä s prihliadnutím na skutočnosť, že závažnosť porušení sa musí stanoviť v závislosti od početných faktorov, akými sú najmä osobitné okolnosti veci, jej kontext a odstrašujúci účinok pokút, a bez toho, aby bol stanovený záväzný alebo vyčerpávajúci zoznam kritérií, ktoré treba povinne zohľadniť. Požiadavky na túto povinnosť sú teda splnené vtedy, keď Komisia vo svojom rozhodnutí uvedie skutočnosti, ktoré jej umožnili posúdiť závažnosť a trvanie porušenia bez toho, aby v ňom bola povinná uvádzať podrobnejšie vysvetlenie alebo číselné údaje týkajúce sa spôsobu výpočtu pokuty, akokoľvek je žiaduce, aby Komisia využila svoju možnosť uviesť tieto číselné údaje, ktorými sa najmä pokiaľ ide o želaný odstrašujúci účinok riadil výkon jej voľnej úvahy.

(pozri body 131, 206, 213, 214)

4. Komisiou prijaté usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO upravujú ako východiskový bod pri výpočte pokuty sumu určenú na základe rozpätí odrážajúcich rôzne stupne závažnosti porušenia, ktoré ako také nemajú vzťah k relevantnému obratu. Táto metóda tak spočíva v podstate na tarifikácii pokút, hoci relatívnej a pružnej. Pokiaľ teda Komisia v jednom a tom istom rozhodnutí konštatuje viaceré porušenia, táto metóda nijako nevyžaduje – ale okrem toho ani nezakazuje – zohľadniť na účely určenia východiskových súm zodpovedajúcich každému z porušení veľkosť dotknutého trhu, a teda tým menej vyžaduje od Komisie, aby tieto východiskové sumy stanovila na základe pevného percenta celkového obratu na trhu.

(pozri body 133 – 135)

5. Pri určovaní výšky pokút za porušenie práva hospodárskej súťaže Spoločenstva nie je Komisia povinná vykonať výpočet pokuty na základe súm založených na obrate dotknutých podnikov, ani zabezpečiť, aby v prípade, ak sú pokuty uložené viacerým podnikom zúčastneným na tom istom porušení, konečné sumy pokút, ku ktorým jej výpočet vedie, vyjadrovali vo vzťahu k dotknutým podnikom každý rozdiel medzi nimi, pokiaľ ide o ich celkový obrat alebo ich obrat na trhu s dotknutým výrobkom. Závažnosť porušení musí byť preukázaná v závislosti od viacerých skutočností, akými sú najmä osobitné okolnosti veci, jej kontext a odstrašujúci význam pokút. Je iste možné, aby Komisia pri určení výšky pokuty zohľadnila obrat spojený s výrobkami, ktoré sú predmetom porušenia, ako kritérium posúdenia závažnosti porušenia, ale tomuto obratu netreba pripisovať neprimeranú dôležitosť v porovnaní s inými kritériami posúdenia, keďže stanovenie výšky pokút nemôže byť výsledkom jednoduchého výpočtu založeného na tomto obrate.

Okrem toho, aj keď Komisiou prijaté usmernenia k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO nestanovujú, že výška pokút sa má vypočítať v závislosti od svetového obratu spojeného s výrobkom, nebránia tomu, aby bol tento obrat zohľadnený pri určení výšky pokuty s cieľom dodržať všeobecné zásady práva Spoločenstva a ak to vyžadujú okolnosti. Navyše usmernenia stanovujú, že zásada rovnosti postihu za to isté konanie môže za určitých okolností viesť k uloženiu diferencovaných pokút dotknutým podnikom bez toho, aby sa táto diferenciácia riadila aritmetickým výpočtom.

Zásady proporcionality a rovnosti zaobchádzania tiež nevyžadujú, aby východisková suma pokuty predstavovala pre všetkých členov kartelu rovnaké percento ich individuálneho obratu.

(pozri body 139, 145 – 149)

6. Metódu spočívajúcu, pokiaľ ide o určenie výšky pokút ukladaných rôznym účastníkom jedného kartelu, v rozdelení jeho členov do viacerých kategórií, čo vedie k paušalizácii východiskovej sumy stanovenej podnikom patriacim do tej istej kategórie, nemožno zavrhnúť, hoci ignoruje rozdiely vo veľkosti medzi podnikmi tej istej kategórie. Toto rozdelenie však musí rešpektovať zásadu rovnosti zaobchádzania, podľa ktorej je zakázané, aby sa s porovnateľnými situáciami zaobchádzalo rozdielne a s rozdielnymi situáciami rovnako, ak také zaobchádzanie nie je objektívne odôvodnené. Okrem toho musí byť suma pokút prinajmenšom proporcionálna vo vzťahu ku skutočnostiam zohľadneným pri posúdení závažnosti porušenia.

Pri overení toho, či je rozdelenie členov kartelu do kategórií v súlade so zásadami rovnosti zaobchádzania a proporcionality, sa však súd Spoločenstva v rámci svojho preskúmania zákonnosti výkonu voľnej úvahy, ktorou Komisia disponuje v tejto oblasti, musí obmedziť na preskúmanie toho, či je toto rozdelenie koherentné a objektívne odôvodnené bez toho, aby svojím posúdením nahrádzal posúdenie Komisie.

V tomto ohľade nie je rozdelenie členov kartelu do dvoch kategórií, na hlavných a ďalších, neprimeraným spôsobom zohľadnenia ich relatívneho významu na trhu na účely úpravy konkrétnej východiskovej sumy, pokiaľ to nevedie k hrubo skreslenému obrazu dotknutých trhov.

(pozri body 150, 156, 157, 159)

7. Komisia disponuje voľnou úvahou, ktorá jej umožňuje zohľadniť alebo nezohľadniť niektoré skutočnosti pri stanovení výšky pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, ktoré zamýšľa uložiť, najmä v závislosti od okolností prípadu. So zreteľom na znenie bodu 1 A šiesteho odseku Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO je namieste domnievať sa, že v prípadoch porušení týkajúcich sa viacerých podnikov si Komisia zachovala určitú voľnú úvahu vo vzťahu k možnosti vykonať zváženie pokút v závislosti od veľkosti každého podniku. Z použitia výrazov „v niektorých prípadoch“ a „predovšetkým“ obsiahnutých v bode 1 A šiestom odseku usmernení totiž vyplýva, že zváženie v závislosti od individuálnej veľkosti podnikov nie je systematickou súčasťou výpočtu, ktorú si Komisia uložila ako povinnosť, ale možnosťou, ktorú si Komisia vyhradzuje vo veciach, ktoré ju potrebujú.

V tomto ohľade Komisia neprekračuje medze svojej voľnej úvahy, keď pri stanovení východiskových súm pokút za porušenia, ktorých sa dopustili jediní dvaja súťažitelia na trhu, nerozlišuje v zaobchádzaní s týmito dvomi súťažiteľmi napriek rozdielu v ich obratoch dosiahnutých na tomto trhu a ich podieloch na trhu, keďže na jednej strane na takom trhu môže kartel existovať iba vtedy, ak sa ho zúčastňujú obaja súťažitelia, pričom účasť súťažiteľa druhého v poradí podľa podielu na trhu je tak nevyhnutná pre samotnú existenciu kartelu ako účasť prvého súťažiteľa, a pokiaľ na druhej strane ide o prípad dvoch veľkých výrobcov.

(pozri body 180 – 182)

8. Cieľom sankcií za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článku 15 nariadenia č. 17 je potláčať nedovolené správanie, rovnako ako zabrániť jeho opakovaniu. Keďže odstrašenie je účelom pokút za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže, je požiadavka zabezpečiť ho všeobecnou požiadavkou, ktorou sa má Komisia riadiť počas celého výpočtu pokút a ktorá nevyhnutne nevyžaduje, aby sa tento výpočet vyznačoval osobitnou etapou určenou na celkové posúdenie všetkých okolností relevantných na dosiahnutie tohto účelu.

(pozri body 218 – 220, 226, 238)

9. Pri stanovovaní výšky pokuty ukladanej podľa článku 15 nariadenia č. 17 za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže sú veľkosť a celkové zdroje sankcionovaného podniku relevantnými kritériami posúdenia, ktoré možno zohľadniť na účely zabezpečenia odstrašujúceho účinku pokút. Veľký podnik disponujúci značnými finančnými zdrojmi v porovnaní so zdrojmi ostatných členov kartelu totiž môže ľahšie zhromaždiť prostriedky potrebné na zaplatenie svojej pokuty, čo z pohľadu jej dostatočne odstrašujúceho účinku odôvodňuje uloženie primerane vyššej pokuty, ako je pokuta uložená za rovnaké porušenie, ktorého sa dopustil podnik, ktorý takýmito zdrojmi nedisponuje.

V tomto ohľade nevylučuje uplatnenie násobiteľa na zohľadnenie veľkosti a celkových zdrojov podnikov na účely odstrašenia Komisiou skutočnosť, že ho usmernenia nestanovujú výslovne. Zohľadnenie veľkosti a celkových zdrojov podnikov totiž môže prispieť k splneniu potreby určiť výšku pokuty na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúcu povahu, podľa bodu 1 A štvrtého odseku usmernení, a to tak priamo stanovením východiskovej sumy zohľadňujúcej najmä tieto skutočnosti, ako aj uplatnením úpravy, ktorej cieľom je zohľadnenie veľkosti a celkových zdrojov podnikov, na východiskovú sumu stanovenú v závislosti od ostatných skutočností (akými sú povaha porušenia alebo vplyv individuálneho protiprávneho správania). Táto druhá metóda nielenže neodporuje usmerneniam, ale dokonca posilňuje priehľadnosť výpočtu Komisie v porovnaní s prvou metódou.

(pozri body 235, 253)

10. Žiadne ustanovenie Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO nebráni zvýšeniu východiskovej sumy o sto percent na účely zabezpečenia odstrašujúceho charakteru pokút za veľmi závažné porušenia pravidiel hospodárskej súťaže.

Pokiaľ ide konkrétne o tieto porušenia, usmernenia sa obmedzujú iba na to, že uvádzajú, že pravdepodobné pokuty dosahujú nad 20 miliónov eur. Jedinými hornými hranicami uvedenými v usmerneniach, ktoré možno uplatniť na takéto porušenia, je všeobecné obmedzenie vo výške desať percent celkového obratu stanovené v článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a horné hranice týkajúce sa zvýšenia, ktoré možno uložiť na základe dĺžky trvania porušenia (pozri bod 1 B prvý odsek druhú a tretiu zarážku usmernení). Usmernenia tak nemôžu zakladať žiadnu legitímnu dôveru, pokiaľ ide o úroveň východiskovej sumy, zvýšenia uplatnené na túto sumu z iných dôvodov, ako je trvanie porušenia, a teda konečné výšky pokút, ktoré majú byť uložené za veľmi závažné porušenia. To platí aj pre podiel, ktorý môže zvýšenie uložené pri výpočte predstavovať na konečnej pokute.

(pozri body 249, 251, 252)

11. Skutočnosť, že podnik sankcionovaný za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže prijal vnútropodnikové opatrenia po ukončení porušovania, aby zabránil opakovanému porušovaniu zo svojej strany, nijako nezaväzuje Komisiu, aby uplatnila faktory zníženia pokuty. Aj keď je iste dôležité, aby podnik prijal opatrenia na zabránenie tomu, aby sa členovia jeho personálu v budúcnosti dopustili nových porušení súťažného práva Spoločenstva, táto skutočnosť nemôže ovplyvniť existenciu zisteného porušenia. Samotná skutočnosť, že vo svojej predchádzajúcej rozhodovacej praxi Komisia v niektorých prípadoch zohľadnila zavedenie programu na dosiahnutie súladu ako poľahčujúcu okolnosť, neznamená, že má povinnosť postupovať rovnako v každom prípade.

(pozri body 266, 267)

12. Komisia nie je pri posúdení potreby odstrašenia vo vzťahu k podniku, ktorý má byť sankcionovaný za porušenie súťažných pravidiel Spoločenstva, povinná zohľadniť odsúdenia v tretích krajinách za tie isté tajné konania. Cieľ odstrašenia, ktorý je Komisia oprávnená sledovať počas stanovenia výšky pokuty, má totiž zabezpečiť, aby podniky pri výkone svojich činností v rámci Spoločenstva alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) dodržiavali súťažné pravidlá stanovené Zmluvou. V dôsledku toho odstrašujúcu povahu pokuty uloženej z dôvodu porušenia súťažných pravidiel Spoločenstva nemožno určiť ani iba v závislosti od osobitnej situácie odsúdeného podniku, ani v závislosti od jeho dodržiavania súťažných pravidiel stanovených v tretích štátoch mimo EHP.

(pozri bod 269)

13. Ak sa porušenia pravidiel hospodárskej súťaže dopustilo viacero podnikov, musí sa v rámci určenia výšky pokút preskúmať závažnosť týkajúca sa účasti každého z nich, čo predovšetkým predpokladá preukázanie ich jednotlivých úloh v porušení počas trvania ich účasti na ňom. Z toho najmä vyplýva, že úlohu „vodcu“ zohrávanú jedným alebo viacerými podnikmi v rámci kartelu treba na účely výpočtu výšky pokuty zohľadniť, keďže podniky, ktoré zohrávali takúto úlohu, musia z tohto dôvodu niesť osobitnú zodpovednosť v porovnaní s ostatnými podnikmi. V súlade s týmito zásadami uvádza bod 2 Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO pod nadpisom priťažujúce okolnosti demonštratívny zoznam okolností, ktoré môžu viesť k zvýšeniu základnej čiastky pokuty, ktorý obsahuje najmä „úloh[u] vodcu alebo podnecovateľa porušenia“.

(pozri body 280 – 282)

14. Zo samotného znenia bodu 2 tretej zarážky Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO vyplýva, že počas preskúmania úlohy, ktorú zohrával podnik v porušení pravidiel hospodárskej súťaže, treba odlišovať pojem vodca od pojmu podnecovateľ porušenia a vykonať dve oddelené analýzy na overenie toho, či tento podnik zohrával jednu alebo druhú z týchto úloh. Totiž kým úloha podnecovateľa sa vzťahuje na okamih vytvorenia alebo rozšírenia kartelu, úloha vodcu sa vzťahuje na jeho fungovanie.

(pozri bod 316)

15. Na kvalifikáciu podniku ako podnecovateľa kartelu treba, aby tento podnik nabádal alebo povzbudzoval ostatné podniky, aby vytvorili kartel alebo aby sa k nemu pridali. Naopak nestačí, aby bol jednoducho jedným zo zakladajúcich členov kartelu. Tak napríklad v karteli vytvorenom iba dvoma podnikmi by nebolo dôvodné kvalifikovať tieto podniky automaticky ako podnecovateľov. Táto kvalifikácia musí byť vyhradená podniku, ktorý prípadne prevzal iniciatívu napríklad tým, že naznačoval inému podniku vhodnosť tajného dohovoru alebo sa pokúsil presvedčiť ho na taký postup.

(pozri body 321, 456)

16. V rámci žaloby podanej proti rozhodnutiu Komisie o uložení pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže otvára konštatovanie nezákonnosti posúdenia Komisie, čo sa týka priťažujúcich okolností, ktoré viedli k zvýšeniu pokuty v pomere k jej základnej čiastke, súdu Spoločenstva priestor pre vykonanie jeho neobmedzenej právomoci, aby s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti tejto veci potvrdil, zrušil alebo zmenil uvedené zvýšenie pokuty.

(pozri body 303, 338, 394)

17. Pokiaľ ide o kvalifikáciu za vodcu porušovania pravidiel hospodárskej súťaže, nemôže skutočnosť, že o zvýšeniach cien v rámci kartelu, vrátane ich rozsahu, dátumu a mechanizmu ich uplatňovania, sa rozhodlo spoločne na stretnutiach členov kartelu, zbavovať osobitnej zodpovednosti určitý podnik v prípade, keď sa rozhodne, že bude prvým, ktorý skutočne zavedie dohodnuté zvýšenie. Prevzatím tejto iniciatívy bez toho, aby tým bol menovite a konkrétne poverený v dohode o zvýšení cien dojednanej na stretnutí kartelu, dáva podnik dobrovoľne základný impulz na vykonávanie tejto dohody tým, že spôsobí, že dohoda nezostane len na papieri, ale vyvolá účinky na trhu.

Naopak samotnú skutočnosť, že člen kartelu je prvým, ktorý oznámi novú cenu alebo cenové zvýšenie, nemožno považovať za dôkaz jeho úlohy vodcu kartelu, keď okolnosti prípadu preukazujú, že táto cena alebo toto zvýšenie boli vopred stanovené vzájomnou dohodou s ďalšími členmi kartelu a že títo ďalší členovia kartelu rovnako rozhodli o tom, ktorý z nich ich oznámi ako prvý, keďže takéto určenie ukazuje, že oznámenie ceny alebo zvýšenia podnikom ako prvým je iba striktným dodržaním vopred spoločne definovanej schémy, a nie dobrovoľnou iniciatívou poskytujúcou impulz kartelu.

(pozri body 348, 427)

18. Skutočnosť, že jeden podnik vyvíja nátlak, ba dokonca diktuje správanie ostatných členov kartelu, nie je nevyhnutnou podmienkou na to, aby tento podnik mohol byť kvalifikovaný ako vodca kartelu. Stačí totiž, aby podnik predstavoval podstatnú hnaciu silu kartelu, čo možno vyvodiť najmä zo skutočnosti, že si vzal na starosť vypracovanie a navrhnutie správania, ktoré majú dodržiavať členovia kartelu, hoci nebol nevyhnutne schopný toto správanie vynucovať.

(pozri bod 374)

19. Zbližovanie záujmov, cieľov a postojov skupiny podnikov v rámci väčšieho kartelu nevyhnutne neznamená, že členom tejto skupiny treba pripísať úlohu vodcu, ani že túto kvalifikáciu uplatnenú na jedného z nich z iných dôvodov treba rozšíriť na všetkých ostatných.

(pozri bod 402)

20. Pokiaľ sa viaceré podniky spoločne dopustili viacerých porušení pravidiel hospodárskej súťaže, neprejudikuje skutočnosť, že stretnutia týkajúce sa jedného kartelu sa mohli konať v rovnakom čase ako stretnutia týkajúce sa iného kartelu a že mohli sledovať v podstate rovnakú schému, otázku, ktorý podnik konkrétne vykonával úlohu vodcu v každom z týchto kartelov. Na základe uvedených podobností medzi oboma zvažovanými kartelmi sa teda nemožno domnievať, že podnik, ktorý mal úlohu vodcu v jednom z týchto kartelov, mal takú úlohu aj v inom karteli.

(pozri bod 459)

21. V dlhodobom porušení môžu členovia kartelu v rozličných okamihoch striedavo vykonávať úlohu vodcu, takže nemožno vylúčiť, že na každý z nich možno uplatniť priťažujúcu okolnosť spočívajúcu v úlohe vodcu.

(pozri bod 460)

22. Oznámenie Komisie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov vyvoláva legitímne očakávania, o ktoré sa opierajú podniky, ktoré chcú informovať Komisiu o existencii kartelu. So zreteľom na legitímnu dôveru, ktorú podniky, ktoré chcú spolupracovať s Komisiou, môžu vyvodzovať z tohto oznámenia, je Komisia povinná postupovať v súlade s ním pri posudzovaní spolupráce podniku v rámci určovania výšky ukladanej pokuty.

(pozri bod 488)

23. Poskytnutie úplného oslobodenia alebo zníženia sumy pokuty podľa bodu B oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov okrem iného vyžaduje, aby dotknutý podnik bol prvým podnikom, ktorý poskytol rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu.

V tomto ohľade, aj keď takéto dôkazy nemusia byť nevyhnutne samy osebe dostatočné na dokázanie existencie kartelu, musia byť napriek tomu na tento účel rozhodujúce. Musí teda ísť nielen o orientačný zdroj pre vyšetrovania, ktoré má viesť Komisia, ale o dôkazy, ktoré možno priamo použiť ako hlavný dôkazný podklad rozhodnutia konštatujúceho porušenie. Tieto dôkazy musia byť navyše Komisii skutočne poskytnuté, takže samotná ponuka alebo uvedenie zdroja, z ktorého ich možno získať, nie sú postačujúce.

Nemožno za ne teda považovať ani informácie umožňujúce Komisii poslať žiadosti o informácie, ba dokonca nariadiť vyšetrovania, avšak ponechávajúce prakticky celú úlohu zrekonštruovať a preukázať skutkový stav na tejto inštitúcii, bez ohľadu na uznanie zodpovednosti podniku, ktorý ich poskytol, ani návrh podniku, že dá Komisii k dispozícii zamestnancov na podanie svedectva, keďže tento návrh navyše nemusí byť povinne akceptovaný zo strany Komisie, ktorá môže podnik vyzvať, aby zhromaždil informácie od svojich zamestnancov a písomne jej ich odovzdal, aby sa zbytočne nezvyšovalo pracovné zaťaženie inštitúcie.

Komisia napokon nemá povinnosť upozorniť podnik na nedostatočnosť poskytnutých informácií a na potrebu ich doplniť, pretože podľa bodu E ods. 2 oznámenia „až v okamihu prijatia rozhodnutia Komisia posúdi splnenie podmienok uvedených v [bodoch] B, C alebo D“ [neoficiálny preklad].

(pozri body 492, 493, 517, 518, 521, 522, 526, 568)

24. So zreteľom na poskytnutie úplného oslobodenia alebo zníženia sumy pokuty podľa bodu B oznámenia Komisie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov môže dotknutý podnik poskytnúť rozhodujúce dôkazy o existencii kartelu Komisii ústne. Ústne odovzdanie informácií nepredstavuje z pohľadu právnej istoty žiadnu veľkú nevýhodu, keďže informáciu poskytnutú ústne správnemu orgánu v rámci stretnutia možno obvykle zachytiť a archivovať prostredníctvom zvukového záznamu a/alebo zaznamenať písomne prostredníctvom vyhotovenia zápisnice.

V tomto ohľade je síce pravda, že Komisia nemá všeobecnú povinnosť vyhotovovať zápisnice zo stretnutí, ktoré má s osobami alebo s podnikmi, avšak neexistencia výslovného ustanovenia stanovujúceho vyhotovenie zápisnice nevylučuje, aby v konkrétnom prípade bola Komisia povinná zachytiť v takomto úkone vyhlásenia, ktoré prijme. Takáto povinnosť môže totiž v závislosti od konkrétnych okolností prípadu vyplývať priamo zo zásady správneho úradného postupu, ktorá je súčasťou záruk poskytovaných právnym poriadkom Spoločenstva v správnych konaniach. Keď teda podnik nadviaže kontakt s Komisiou s cieľom spolupráce, ktorú možno zohľadniť podľa oznámenia o spolupráci, a v tejto súvislosti je zorganizované stretnutie medzi službami inštitúcie a týmto podnikom, zásada správneho úradného postupu vyžaduje vyhotovenie zápisnice z tohto stretnutia, zachytávajúcej podstatu rozhovorov, alebo aspoň zvukového záznamu v prípade, ak o to dotknutý podnik skutočne požiada najneskôr na začiatku stretnutia.

(pozri body 498 – 502, 506)

25. Výrazy „úloha vodcu alebo podnecovateľa porušenia“ a „iniciatívna alebo rozhodujúca úloha“ spomínané v bode 2 tretej zarážke Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO a v bode B písm. e) oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov ako na jednej strane priťažujúce okolnosti pri výpočte pokút a na druhej strane okolnosti, ktoré prekážajú úplnému oslobodeniu alebo veľmi významnému zníženiu sumy pokút, majú v podstate rovnaký význam.

Z toho vyplýva, že pokiaľ sa zistí, že podnik mal v karteli úlohu vodcu alebo podnecovateľa, tento podnik nemôže využiť výhody oslobodenia alebo veľmi významného zníženia sumy pokuty podľa oznámenia o spolupráci.

(pozri body 535, 536, 544, 545)

26. So zreteľom na znenie bodu B písm. b) oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov, ktoré má odmeniť veľmi významným znížením pokuty iba jediný podnik, ktorý bol skutočne „prvý“, kto poskytol rozhodujúce dôkazy, nemožno tvrdiť, že dva podniky spĺňajú spoločne túto podmienku, pokiaľ tieto podniky neposkytli takéto dôkazy v rovnaký deň.

(pozri bod 550)

27. Preskúmanie, ktoré má súd Spoločenstva vykonať vo vzťahu k rozhodnutiu, ktorým Komisia konštatuje porušenie článku 81 ES a článku 53 Dohody o Európskom hospodárskom priestore a uloží pokuty, sa obmedzuje na zákonnosť tohto rozhodnutia. Neobmedzenú právomoc, ktorou súd Spoločenstva disponuje v zmysle článku 229 ES a článku 17 nariadenia č. 17, možno prípadne vykonať iba po zistení nezákonnosti, ktorou je rozhodnutie postihnuté a ktorú dotknutý podnik uplatňuje vo svojej žalobe, a s cieľom napraviť následky, ktoré mala táto nezákonnosť na určenie výšky uloženej pokuty, v prípade potreby jej zrušením alebo úpravou.

Preto musí byť zamietnutý návrh žalobcu, voči ktorému Komisia uplatnila oznámenie o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov, smerujúci k tomu, aby Súd prvého stupňa posúdil a odmenil jeho spoluprácu počas správneho vyšetrovania bez ohľadu na ustanovenia tohto oznámenia, ktorého nezákonnosť nenamieta.

(pozri body 581 – 583)

28. Možnosť priznať podniku spolupracujúcemu s Komisiou počas konania o porušení súťažných pravidiel zníženie pokuty nad rámec stanovený oznámením týkajúcim sa neuloženia alebo zníženia pokút v prípadoch kartelov, ako ju upravuje bod 3 šiesta zarážka Komisiou prijatých usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO, nevyhnutne predpokladá, že predmetnú spoluprácu nemožno odmeniť v rámci oznámenia o spolupráci a že bola efektívna, t. j. uľahčila úlohu Komisie spočívajúcu v zistení a potrestaní porušení súťažných pravidiel Spoločenstva.

(pozri body 585, 588)

29. V kontradiktórnych konaniach, v ktorých môže dôjsť k odsúdeniu, sú povaha a rozsah navrhovanej sankcie prirodzene chránené profesijným tajomstvom dovtedy, kým sankcia nebola definitívne schválená a vyhlásená. Táto zásada vyplýva najmä z potreby rešpektovať dobrú povesť a vážnosť dotknutej osoby dovtedy, kým nebola odsúdená. Povinnosť Komisie nezverejniť v tlači informácie o presnej zamýšľanej sankcii sa okrem toho nezhoduje iba s jej povinnosťou zachovávať profesijné tajomstvo, ale aj s jej povinnosťou správneho úradného postupu.

Aj keby boli služby Komisie zodpovedné za zverejnenie presných detailov týkajúcich sa pokuty za porušenie pravidiel hospodárskej súťaže v médiách pred jej prijatím, táto nezrovnalosť môže mať za následok zrušenie dotknutého rozhodnutia iba vtedy, ak sa preukáže, že uvedené rozhodnutie by nebolo prijaté alebo by malo iný obsah, ak by k tejto nezrovnalosti nedošlo. Je na dotknutej osobe, aby predložila aspoň nepriame dôkazy na podporu takéhoto záveru. Toto kritérium nespôsobuje, že nezrovnalosti tohto druhu zostávajú prakticky nepotrestané. Bez ohľadu na možnosť dosiahnuť zrušenie dotknutého rozhodnutia v prípade, keď sa nezrovnalosť, ku ktorej došlo, odrazila na jeho obsahu, sa totiž dotknutá osoba môže dovolávať zodpovednosti predmetnej inštitúcie za škodu, o ktorej sa domnieva, že ju utrpela z dôvodu tejto nezrovnalosti.

(pozri body 604, 606, 607)

ROZSUDOK SÚDU PRVÉHO STUPŇA (štvrtá komora)

z 15. marca 2006 ( )

„Hospodárska súťaž – Kartely v sektore vitamínových výrobkov – Právo na obhajobu – Usmernenia k metóde stanovovania výšky pokút – Stanovenie východiskovej sumy pokuty – Odstrašujúci účinok – Priťažujúce okolnosti – Úloha vodcu alebo podnecovateľa – Spolupráca počas správneho konania – Profesijné tajomstvo a zásada správneho úradného postupu“

Vo veci T‑15/02,

BASF AG, so sídlom v Ludwigshafene (Nemecko), v zastúpení: N. Levy, J. Temple‑Lang, solicitors, R. O’ Donoghue, barrister, a C. Feddersen, advokát,

žalobkyňa,

proti

Komisii Európskych spoločenstiev, v zastúpení: R. Wainwright a L. Pignataro‑Nolin, splnomocnení zástupcovia, s adresou na doručovanie v Luxemburgu,

žalovanej,

ktorej predmetom je návrh na zrušenie alebo zníženie pokút uložených žalobkyni článkom 3 písm. b) rozhodnutia Komisie 2003/2/ES z 21. novembra 2001 týkajúceho sa konania o uplatnení článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/E‑1/37.512 – Vitamíny) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 6, 2003, s. 1),

SÚD PRVÉHO STUPŇA

EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV (štvrtá komora),

v zložení: predseda komory H. Legal, sudcovia P. Mengozzi a I. Wiszniewska‑Białecka,

tajomník: I. Natsinas, referent,

so zreteľom na písomnú časť konania a po pojednávaní z 12. januára 2005,

vyhlásil tento

Rozsudok

Okolnosti predchádzajúce sporu

1 V rozhodnutí 2003/2/ES z 21. novembra 2001 týkajúcom sa konania o uplatnení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/E 1/37.512 − Vitamíny) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 6, 2003, s. 1, ďalej len „Rozhodnutie“) Komisia v článku 1 konštatovala, že viaceré podniky porušili článok 81 ods. 1 ES a článok 53 ods. 1 Dohody o Európskom hospodárskom priestore (EHP) tým, že boli účastníkmi série rozličných kartelov, ktoré ovplyvnili dvanásť rôznych trhov s vitamínovými výrobkami, konkrétne s vitamínmi A, E, B 1, B 2, B 5, B 6, kyselinou listovou, vitamínmi C, D 3, H, betakaroténom a karotenoidmi. Najmä z odôvodnenia č. 2 Rozhodnutia vyplýva, že v rámci týchto kartelov sa dotknuté podniky dohodli na cenách rôznych výrobkov, rozdelili si predajné kvóty, spoločne sa dohodli a zvyšovali ceny, uverejňovali oznamy o cenách v súlade so svojimi dohodami, predávali výrobky za dohodnuté ceny, zaviedli mechanizmus dohľadu a kontroly dodržiavania dohôd a boli účastníkmi systému pravidelných stretnutí s cieľom vykonať svoje plány.

2 Medzi týmito podnikmi sa nachádza okrem iného podnik BASF AG (ďalej len „BASF“ alebo „žalobkyňa“), ktorý bol podľa Rozhodnutia zodpovedný za porušenia na trhoch Spoločenstiev a EHP s vitamínmi A, E, B 1, B 2, B 5, C, D 3 a H, betakaroténom a karotenoidmi [článok 1 ods. 1 písm. b) Rozhodnutia].

3 V článku 2 Rozhodnutia je nariadené podnikom zodpovedným za konštatované porušenia ich okamžite skončiť, ak tak ešte neurobili, a zdržať sa v budúcnosti aktov alebo správania, ktoré sú konštatovaným porušením, ako aj akýchkoľvek opatrení, ktorých cieľ alebo účinok by bol rovnaký alebo rovnocenný.

4 Hoci Komisia uložila pokuty za konštatované porušenia na trhoch s vitamínmi A, E, B 2, B 5, C, D 3, betakaroténom a karotenoidmi v celkovej výške 855,23 milióna eur, neuložila pokuty za porušenia konštatované na trhoch s vitamínmi B 1, B 6, H a kyselinou listovou (článok 3 Rozhodnutia).

5 Z odôvodnení č. 645 až 649 Rozhodnutia totiž vyplýva, že konštatované porušenia na týchto posledných uvedených trhoch skončili viac ako päť rokov predtým, ako Komisia začala svoje vyšetrovanie a že preto sa na tieto porušenia vzťahoval článok 1 nariadenia Rady (EHS) č. 2988/74 z 26. novembra 1974 o premlčacej lehote v stíhaní a pri výkone rozhodnutia v oblasti právnej úpravy dopravy a hospodárskej súťaže Európskeho hospodárskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 319, s. 1; Mim. vyd. 07/001, s. 61).

6 Teda najmä podniku BASF neboli uložené pokuty za jeho účasť na porušeniach týkajúcich sa vitamínov B 1 a H.

7 Naopak za jeho účasť na porušeniach týkajúcich sa vitamínov A, E, B 2, B 5, C a D 3, betakaroténu a karotenoidov mu bola uložená pokuta za každé porušenie [článok 3 písm. b) Rozhodnutia].

8 Komisia stanovila výšku týchto pokút podľa svojich Usmernení k metóde stanovovania pokút uložených podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a článku 65 ods. 5 Zmluvy o ESUO (Ú. v. ES C 9, 1998, s. 3; Mim. vyd. 08/001, s. 171, ďalej len „usmernenia“) a svojho oznámenia o neuložení alebo znížení pokút v prípadoch kartelov [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES C 207, 1996, s. 4, ďalej len „oznámenie o spolupráci“).

9 V odôvodneniach č. 657 a 658 Rozhodnutia uviedla Komisia všeobecné kritériá, na základe ktorých pristúpila k určeniu výšky pokút. Upresnila, že má povinnosť zohľadniť všetky okolnosti prípadu a predovšetkým závažnosť a trvanie porušenia – čo sú dve kritériá výslovne uvedené v článku 15 ods. 2 nariadenia Rady č. 17 prvého nariadenia implementujúceho články [81] a [82] zmluvy (Ú. v. ES 1962, 13, s. 204; Mim. vyd. 08/001, s. 3) –, posúdiť prípad od prípadu úlohu zohrávanú každým podnikom zúčastneným na porušeniach, zobrať pri stanovovaní výšky ukladanej pokuty do úvahy najmä prípadné priťažujúce alebo poľahčujúce okolnosti, a v prípade potreby uplatniť oznámenie o spolupráci.

10 Pokiaľ ide o závažnosť porušení, Komisia sa s prihliadnutím na povahu skúmaných porušení, ich vplyv na rozličné trhy dotknutých vitamínových výrobkov a skutočnosť, že každé z nich sa vzťahovalo na celý spoločný trh a po jeho vytvorení na celý EHP domnievala, že podniky, ktorým bolo Rozhodnutie určené, sa dopustili veľmi závažných porušení článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP, z ktorých každé podlieha pokute najmenej 20 miliónov eur (odôvodnenia č. 662 až 674 Rozhodnutia).

11 Na účely určenia východiskovej sumy pokút Komisia po upresnení, že zohľadňuje veľkosť rozličných trhov dotknutých vitamínových výrobkov pripomenula, že „v kategórii veľmi závažných porušení stanovené rozpätie pokút umožňuje diferencované zaobchádzanie s podnikmi s cieľom zohľadniť ich efektívnu ekonomickú kapacitu spôsobiť značnú škodu hospodárskej súťaži a stanoviť výšku pokuty na úrovni, ktorá jej zabezpečí dostatočne odstrašujúci charakter“ [neoficiálny preklad]. Poznamenala, že „takýto postup je potrebný predovšetkým vtedy, keď tak, ako v tomto prípade, existuje značný rozdiel vo veľkosti medzi podnikmi zúčastnenými na porušení“ [neoficiálny preklad]. Následne uviedla, že „za okolností tohto prípadu, ktorý sa týka niekoľkých podnikov, je nevyhnutné pri určení základnej čiastky pokút zohľadniť špecifickú váhu každého z nich, a teda skutočný vplyv jeho nedovoleného správania na hospodársku súťaž“ [neoficiálny preklad] (odôvodnenia č. 675, 678 a 679 Rozhodnutia).

12 Komisia sa domnievala, že na tento účel môže dotknuté podniky rozdeliť do rozličných kategórií „podľa relatívneho významu každého z nich na rozličných trhoch s dotknutými vitamínovými výrobkami“ [neoficiálny preklad], pričom dodala, že „zaradenie podniku do určitej kategórie možno v prípade potreby upraviť, aby bola zohľadnená najmä potreba zabezpečiť odstrašujúci účinok“ [neoficiálny preklad]. Pri porovnaní relatívneho významu rozličných podnikov na každom z trhov s dotknutými vitamínovými výrobkami považovala Komisia za vhodné oprieť sa o obrat spojený s dotknutým výrobkom na svetovej úrovni. Komisia totiž poznamenala, že „všetky kartely boli svojou povahou celosvetové a ich cieľom bolo najmä rozdeliť trhy na svetovej úrovni, a teda zabrániť plnému pôsobeniu konkurenčných síl v EHP“ [neoficiálny preklad] a že „svetový obrat daného člena určitého kartelu umožňuje tiež získať predstavu o tom, ako prispel k efektívnosti tohto kartelu ako celku, alebo naopak o nestabilite, ktorá by kartel postihla, ak by sa na ňom nebol zúčastnil“ [neoficiálny preklad]. Komisia rovnako uviedla, že na určenie týchto obratov použila „posledný úplný kalendárny rok porušovania“ [neoficiálny preklad] (odôvodnenia č. 680 a 681 Rozhodnutia).

13 Z odôvodnení č. 695 a 696 Rozhodnutia však napriek tomu vyplýva, že Komisia sa s prihliadnutím na vlastnosti trhov s betakaroténom a karotenoidmi domnievala, že v prípade porušení týkajúcich sa týchto výrobkov nie je vhodné uplatniť metódu rozdelenia podnikov do kategórií, takže dvom podnikom, ktorých sa tieto porušenia týkali, a to podniku F. Hoffmann‑La Roche AG (ďalej len „Roche“) a podniku BASF, stanovila rovnaké východiskové sumy pokút.

14 Takýmto spôsobom Komisia stanovila žalobkyni tieto východiskové sumy dosahujúce celkom 128,5 milióna eur: 18 miliónov eur za vitamín A; 35 miliónov eur za vitamín E; 10 miliónov eur za vitamín B 2; 14 miliónov eur za vitamín B 5; 7,5 milióna eur za vitamín C; 4 milióny eur za vitamín D 3; 20 miliónov eur za betakarotén, a napokon 20 miliónov eur za karotenoidy (odôvodnenia č. 683 až 696 Rozhodnutia).

15 Na zabezpečenie dostatočne odstrašujúceho charakteru pokút Komisia zvýšila východiskové sumy pokút vypočítané pre podniky BASF, Roche a Aventis SA o 100 %, aby zohľadnila veľkosť a celkové zdroje týchto podnikov (odôvodnenia č. 697 až 699 Rozhodnutia).

16 Následne Komisia každému podniku zvýšila východiskové sumy pokút, prípadne upravené uplatnením koeficientu 100 % uvedeného v predchádzajúcom bode, v závislosti od trvania jeho účasti na každom porušení. Základné čiastky pokút uložených žalobkyni, ktorých úhrnná výška dosahuje 438,75 milióna eur, tak boli stanovené na: 68,4 milióna eur za vitamín A; 133 miliónov eur za vitamín E; 28 miliónov eur za vitamín B 2; 50,4 milióna eur za vitamín B 5; 21,75 milióna eur za vitamín C; 11,2 milióna eur za vitamín D 3; 64 miliónov eur za betakarotén, a napokon 62 miliónov eur za karotenoidy (odôvodnenia č. 701 až 711 Rozhodnutia).

17 V prípade podnikov Roche a BASF bola zistená priťažujúca okolnosť založená na úlohe vodcu a podnecovateľa, ktorú spoločne zohrávali v rozličných karteloch. Základné čiastky ich pokút boli v dôsledku toho zvýšené o 50 % v prípade podniku Roche a o 35 % v prípade podniku BASF (odôvodnenia č. 712 až 718 Rozhodnutia). To zvýšilo pokuty vypočítané pre podnik BASF na celkovú sumu takmer 592,32 milióna eur.

18 Napokon, pokiaľ ide o uplatnenie oznámenia o spolupráci, Komisia najskôr priznala imunitu podľa bodu B tohto oznámenia podniku Aventis v prípade porušení týkajúcich sa vitamínov A a E. V tomto ohľade Komisia najmä zdôraznila, že Aventis bol na základe svojich vyhlásení z 19. a 25. mája 1999 prvým podnikom, ktorý poskytol rozhodujúce dôkazy na preukázanie týchto porušení v súlade s podmienkou stanovenou v bode B písm. b) oznámenia o spolupráci (odôvodnenia č. 741 a 742 Rozhodnutia).

19 Komisia okrem toho dospela k záveru, že podniky Roche a BASF boli na základe dokumentov, ktoré odovzdali jej službám medzi 2. júnom a 30. júlom 1999, prvými podnikmi, ktoré jej oznámili rozhodujúce dôkazy na preukázanie tajných dohôd na trhoch s vitamínmi B 2, B 5, C a D 3, s betakaroténom a karotenoidmi. Napriek tomu, keďže podniky Roche a BASF zohrávali iniciatívnu alebo rozhodujúcu úlohu v protiprávnych činnostiach týkajúcich sa vitamínov A, E, B 2, B 5, C a D 3, betakaroténu a karotenoidov, nespĺňali podľa Komisie podmienku stanovenú v bode B písm. e) oznámenia o spolupráci. Ani jednému z týchto dvoch podnikov teda nebolo priznané zníženie pokút na základe bodov B alebo C tohto oznámenia (odôvodnenia č. 743 až 745 Rozhodnutia).

20 Každému z nich však bolo priznané zníženie pokút v súlade s bodom D oznámenia o spolupráci. Komisia predovšetkým zdôraznila, že keďže podniky Roche a BASF poskytli presné dôkazné prostriedky o organizačnej štruktúre tajných dohôd na trhoch s vitamínmi A, E, B 2, B 5, C a D 3, s betakaroténom a s karotenoidmi, rozhodujúcim spôsobom prispeli k preukázaniu alebo potvrdeniu niektorých podstatných aspektov týchto porušení. Komisia tak dospela k záveru, že podniky Roche a BASF splnili podmienky stanovené v bode D ods. 2 prvej zarážke oznámenia o spolupráci a priznala im v prípade každého z týchto porušení 50 % zníženie pokuty, ktorá by im bola uložená v prípade, ak by s Komisiou nespolupracovali (odôvodnenia č. 747, 748, 760 a 761 Rozhodnutia).

21 Pokuty uložené podniku BASF tak boli napokon stanovené takto: 46,17 milióna eur za vitamín A; 89,78 milióna eur za vitamín E; 18,9 milióna eur za vitamín B 2; 34,02 milióna eur za vitamín B 5; 14,68 milióna eur za vitamín C; 7,56 milióna eur za vitamín D 3; 43,2 milióna eur za betakarotén, a napokon 41,85 milióna eur za karotenoidy [článok 3 písm. b) Rozhodnutia]. Celková výška týchto pokút (ďalej len „celková pokuta“) dosahuje sumu 296,16 milióna eur.

Konanie a návrhy účastníkov konania

22 Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 31. januára 2002 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

23 Spoločnosť Aventis návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 24. júna 2002 podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do tohto konania na podporu návrhov žalovanej. Tento návrh bol po vypočutí účastníkov konania zamietnutý uznesením Súdu prvého stupňa (štvrtej komory) z 25. februára 2003 (Zb. s. II‑213), čím sa skončila písomná časť konania.

24 Na základe správy sudcu spravodajcu rozhodol Súd prvého stupňa (štvrtá komora) o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania stanovených v článku 64 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa vyzval účastníkov konania, aby odpovedali na písomné otázky a žalovanú, aby predložila určité listiny. Účastníci konania vyhoveli tejto výzve v stanovenej lehote.

25 Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky položené Súdom prvého stupňa boli vypočuté na pojednávaní, ktoré sa konalo 12. januára 2005. Pri tejto príležitosti Súd prvého stupňa vyzval žalovanú, aby predložila list, ktorý jej odovzdal podnik Roche v rámci jeho spolupráce počas správneho vyšetrovania a prerušil ústnu časť konania.

26 Žalovaná vyhovela tejto výzve v stanovenej lehote a 18. januára 2005 predložila požadovaný list, ako aj ďalšie listy, ktoré jej podnik Roche odovzdal v rámci jeho spolupráce počas správneho konania. Dňa 8. februára 2005 podala žalobkyňa na žiadosť Súdu prvého stupňa pripomienky k listinám predloženým žalovanou.

27 Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zrušil alebo podstatne znížil celkovú pokutu uloženú článkom 3 písm. b) Rozhodnutia,

– zaviazal žalovanú na náhradu trov konania a ostatných výdavkov týkajúcich sa tejto veci, ktoré vynaložila žalobkyňa.

28 Žalovaná navrhuje, aby Súd prvého stupňa:

– zamietol žalobu,

– zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

O návrhoch na zrušenie a zníženie celkovej pokuty

29 Žalobkyňa plne a bez výhrady uznáva svoju účasť na porušeniach týkajúcich sa vitamínov A, E, B 2, B 5, C a D 3, betakaroténu a karotenoidov, ako aj závažnosť týchto porušení. Zdôrazňuje však, že Rozhodnutie nemá obdobu, pokiaľ ide o prísnosť uložených pokút, a že predstavuje veľmi radikálnu zmenu represívnej politiky Komisie.

30 Na podporu svojho návrhu na zrušenie alebo podstatné zníženie celkovej pokuty uplatňuje žalobkyňa osem dôvodov. Prvé dva žalobné dôvody sú založené na porušení práva na obhajobu v rôznych ohľadoch; tretí žalobný dôvod je založený na porušení zásad proporcionality a rovnosti zaobchádzania pri stanovení východiskovej sumy niektorých pokút uložených žalobkyni; štvrtý žalobný dôvod sa týka zvýšenia východiskových súm pokút uložených žalobkyni na účely odstrašenia; piaty žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení pri pripísaní úlohy vodcu a podnecovateľa žalobkyni v siedmich porušeniach; šiesty a siedmy žalobný dôvod sa týkajú posúdenia spolupráce žalobkyne v správnom konaní; ôsmy žalobný dôvod je založený na porušení profesijného tajomstva a zásady správneho úradného postupu.

A – O prvom a druhom žalobnom dôvode založených na porušeniach práva na obhajobu

1. Tvrdenia účastníkov konania

a) O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení práva na obhajobu z dôvodu, že posúdenie Komisie týkajúce sa existencie viacerých odlišných kartelov nebolo oznámené vopred

31 Žalobkyňa tvrdí, že posúdenie Komisie vedúce k uloženiu niekoľkých samostatných pokút, podľa ktorého existoval odlišný kartel pre každý vitamín, jej pred prijatím Rozhodnutia nikdy nebolo predložené. Neoznámenie tohto posúdenia vopred podstatným spôsobom poškodilo výkon jej práva na obhajobu, pokiaľ ide o výšku všetkých uložených pokút.

32 Pripomína, že je ustálenou zásadou, že rozhodnutie Komisie sa nemôže zakladať na právnych alebo skutkových posúdeniach, ktoré sa podstatne líšia od posúdení obsiahnutých v oznámení o výhradách. Komisia teda porušila túto zásadu, keď v Rozhodnutí po prvýkrát uviedla nové rozhodujúce posúdenie týkajúce sa právnej kvalifikácie protiprávnych dohovorov. Podľa žalobkyne totiž oznámenie o výhradách jasne uvádzalo najmä v bodoch 206, 210 a 212, že existoval jediný celkový kartel tvorený tajnými dohovormi týkajúcimi sa rozličných vitamínov, zatiaľ čo v odôvodnení č. 584 Rozhodnutia sa po prvýkrát uvádza, že dohovory týkajúce sa každého vitamínu predstavovali odlišné porušenia súťažného práva Spoločenstva.

33 Východisková suma prípadnej pokuty ukladanej žalobkyni, ktorá mohla byť stanovená, teda nebola 20 miliónov eur, čo je suma navrhovaná ako východiskový bod za jediné porušenie podľa usmernení, ale 160 miliónov eur za osem samostatných porušení. Za týchto okolností posúdenie, podľa ktorého existovalo jedno porušenie pre každý vitamín, ktorého sa týkali dohovory, viedlo Komisiu k tomu, že žalobkyni stanovila východiskovú sumu pokuty najmenej osemkrát vyššiu, ako je výška, ktorú bolo možné predvídať. Žalobkyňa sa domnieva, že mala mať právo vyjadriť svoj názor k tomuto posúdeniu a ku zisteniam, ktoré sa na ňom zakladajú, pokiaľ ide o stanovenie pokuty.

34 Žalovaná vyvracia tieto tvrdenia ako nedôvodné. Podľa jej názoru Rozhodnutie tým, že verne prevzalo štruktúru a právne posúdenie oznámenia o výhradách, nijako nezmenilo úvahu, ktorá bola základom tohto oznámenia. Tvrdí predovšetkým, že tak štruktúra, ako aj početné časti oznámenia o výhradách jasne preukazujú, že Komisia nepovažovala súbor dohôd týkajúcich sa rozličných trhov s vitamínovými výrobkami za jediné a to isté pokračujúce porušenie, ale za viacero samostatných porušení. Rovnako to preukazuje aj odpoveď žalobkyne na oznámenie o výhradách, keďže žalobkyňa sa v predposlednom odseku na strane 5 odvolala na niekoľko „porušení“, a nie na jediné porušenie.

35 Vo svojej replike žalobkyňa poznamenáva, že časť oznámenia o výhradách opisujúca protiprávne dohovory sa volala „kartel“, zatiaľ čo zodpovedajúca časť Rozhodnutia uvádza „kartely“. Dodáva, že oznámenie o výhradách obsahovalo početné náznaky, že Komisia sa zaoberala jediným kartelom. V každom prípade, bez ohľadu na štruktúru a konkrétne časti oznámenia o výhradách, je jediným relevantným bodom právny záver obsiahnutý v tomto oznámení, podľa ktorého na účely výpočtu pokút existoval jediný kartel.

36 Pokiaľ ide o časť odpovede na oznámenie o výhradách citovanú žalovanou, žalobkyňa tvrdí, že sa v nej nezaoberala problémom, či protiprávne dohovory predstavovali jedno alebo viac porušení, ale jednoducho odkazovala na poľahčujúce okolnosti týkajúce sa úlohy BASF v karteli.

b) O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení práva na obhajobu z dôvodu, že oznámenie o výhradách nedostatočne vysvetlilo skutočnosti, ktoré Komisia zamýšľala zohľadniť pri výpočte pokút

37 Žalobkyňa tvrdí, že vysvetlenie skutočností relevantných pre výpočet pokút, ktoré jej boli uložené, bolo v oznámení o výhradách neprimerané a že neumožňovalo jej riadne vykonať jej právo na obhajobu vo vzťahu k výške týchto pokút.

38 Žalobkyňa poznamenáva, že oznámenie o výhradách je všeobecné a nejasné vo svojich vysvetleniach skutočností, na ktorých chcela Komisia založiť výpočet pokuty. Po všeobecnej úvodnej časti venuje oznámenie o výhradách iba tri odôvodnenia z celkového počtu približne 230 odôvodnení tomu, aby šablónovito a veľmi všeobecne vysvetlilo, ako má Komisia v úmysle zohľadniť závažnosť, odstrašenie, trvanie a všetky priťažujúce a poľahčujúce okolnosti pri stanovení výšky pokút. Takáto úroveň vysvetlenia zamýšľaných pokút je nezlučiteľná s právom na obhajobu z troch hlavných dôvodov.

39 Po prvé, keď podnik plne spolupracuje s Komisiou a nepopiera skutkový stav ako žalobkyňa v tomto prípade, hlavným, ba dokonca jediným cieľom oznámenia o výhradách je umožniť tomuto podniku poznať tak jasne, ako je to len možné, základ, na ktorom mu Komisia zamýšľa uložiť pokutu.

40 Po druhé, pokuty uložené Rozhodnutím sú najvyššie, aké boli kedy uložené v konaní týkajúcom sa súťažného práva Spoločenstva, a odrážajú radikálnu a bezprecedentnú zmenu politiky Komisie v oblasti pokút. Ako príklad žalobkyňa uvádza, že pokuty uložené podnikom, ktorým je Rozhodnutie určené, pred uplatnením oznámenia o spolupráci dosahujú vo svojom súhrne sumu takmer 1 800 miliónov eur, čo je suma viac ako šesťkrát vyššia ako najvyššia celková suma dosiahnutá kedykoľvek predtým v jednej veci, a to suma 273 miliónov eur v rozhodnutí Komisie 1999/243/ES zo 16. septembra 1998 týkajúcom sa konania o uplatnení článkov 85 a 86 Zmluvy ES (Vec IV/35.134 – Trans-Atlantic Conference Agreement) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 95, 1999, s. 1). Dodáva, že celková pokuta, ktorá jej bola stanovená pred uplatnením oznámenia o spolupráci – takmer 600 miliónov eur (pozri bod 17 vyššie) – je približne šesťkrát vyššia ako najvyššia individuálna pokuta, ktorú Komisia uložila kedykoľvek predtým, a to pokuta vo výške 102 miliónov eur uložená podniku Volkswagen AG v rozhodnutí Komisie 98/273/ES z 28. januára 1998 týkajúcom sa konania o uplatnení článku 85 Zmluvy ES (IV/35.733 – VW) [neoficiálny preklad] (Ú. v. ES L 124, s. 60). Rozsah povinnosti odôvodnenia a práva byť vypočutý k základným skutočnostiam, na ktorých inštitúcia zamýšľa založiť určenie výšky pokuty, mal byť teda primeraný výške tejto sumy.

41 Po tretie, skutočnosti, ktoré neboli v oznámení o výhradách primerane vysvetlené, sú mimoriadne významné, pretože ich účinkom bolo podstatné zvýšenie celkovej pokuty uloženej žalobkyni. To platí najmä o 100 % zvýšení na účely odstrašenia, ktoré viedlo Komisiu k zvýšeniu celkovej pokuty vypočítanej v závislosti od závažnosti zo 128,5 milióna na 257 miliónov eur (pozri body 14 a 15 vyššie), ako aj o posúdení, podľa ktorého bola žalobkyňa jedným z vodcov kartelu a ktoré viedlo Komisiu k zvýšeniu základnej čiastky celkovej pokuty o 35 %, t. j. o viac ako 153 miliónov eur, a k zamietnutiu väčšieho zníženia pokuty podľa oznámenia o spolupráci (pozri body 17 a 19 vyššie). Žalobkyňa predovšetkým zdôrazňuje, že oznámenie o výhradách sa vôbec nezmieňovalo o úmysle Komisie uložiť podniku BASF tak výrazné zvýšenie pokuty na účely odstrašenia a že pripísanie úlohy vodcu podniku BASF je nezlučiteľné s oznámením o výhradách.

42 Žalovaná napáda dôvodnosť týchto výhrad žalobkyne.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

43 Svojím prvým a druhým žalobným dôvodom, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, chce žalobkyňa v podstate dosiahnuť úplné zrušenie článku 3 písm. b) Rozhodnutia a teda pokút, ktoré jej boli týmto článkom uložené.

44 Je namieste pripomenúť, že dodržanie práva na obhajobu v každom konaní, ktoré môže viesť k uloženiu sankcií, najmä pokút alebo penále, predstavuje základnú zásadu práva Spoločenstva, ktorá musí byť dodržaná aj v prípade, keď ide o správne konanie (rozsudky Súdneho dvora z 13. februára 1979, Hoffmann‑La Roche/Komisia, 85/76, Zb. s. 461, bod 9, a z 2. októbra 2003, ARBED/Komisia, C‑176/99 P, Zb. s. I‑10687, bod 19).

45 Na základe tejto zásady článok 19 ods. 1 nariadenia č. 17 a články 2 a 3 nariadenia Komisie (ES) č. 2842/98 z 22. decembra 1998 o vypočutí strán v určitých konaniach podľa článkov [81] a [82] zmluvy o ES (Ú. v. ES L 354, s. 18; Mim. vyd. 07/004, s. 204) – čo sú ustanovenia uplatniteľné v tomto prípade ratione temporis – ukladajú Komisii povinnosť, aby oznámila výhrady, ktoré vznáša proti dotknutým podnikom a združeniam a vo svojich rozhodnutiach prihliadala iba na výhrady, ku ktorým sa tieto podniky a združenia mohli vyjadriť.

46 Podľa judikatúry musí oznámenie o výhradách obsahovať zhrnutie výhrad formulované dostatočne jasne, aj keď stručne, aby umožňovalo dotknutým osobám skutočne zistiť, aké správanie im Komisia vytýka. Iba pod touto podmienkou môže totiž oznámenie o výhradách plniť funkciu, ktorá mu je zverená nariadeniami Spoločenstva, a ktorá spočíva v tom, že poskytuje podnikom všetky údaje nevyhnutné na to, aby sa mohli účinne brániť skôr, ako Komisia prijme konečné rozhodnutie (rozsudok Súdneho dvora z 31. marca 1993, Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 a C‑125/85 až C‑129/85, Zb. s. I‑1307, bod 42, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 14. mája 1998, Mo och Domsjö/Komisia, T‑352/94, Zb. s. II‑1989, bod 63, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Súdneho dvora zo 16. novembra 2000, Mo och Domsjö/Komisia, C‑283/98 P, Zb. s. I‑9855).

47 Táto požiadavka je dodržaná vtedy, keď rozhodnutie nepripisuje dotknutým osobám iné porušenia, ako sú tie uvedené v zhrnutí výhrad, a prihliada iba na skutočnosti, ku ktorým sa dotknuté osoby mohli vyjadriť (rozsudok Súdneho dvora z 15. júla 1970, ACF Chemiefarma/Komisia, 41/69, Zb. s. 661, bod 94, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 30. septembra 2003, Atlantic Container Line a i./Komisia, T‑191/98, T‑212/98 až T‑214/98, Zb. s. II‑3275, bod 138).

48 Pokiaľ ide o výkon práva na obhajobu vo vzťahu k uloženiu pokút, z ustálenej judikatúry vyplýva, že ak Komisia výslovne uvedie v oznámení o výhradách, že bude skúmať, či je potrebné uložiť dotknutým podnikom pokuty a ak označí hlavné skutkové a právne okolnosti spôsobilé viesť k pokute, ako napríklad závažnosť a trvanie predpokladaného porušenia a skutočnosť, že bolo spáchané „úmyselne alebo z nedbanlivosti“, splní svoju povinnosť rešpektovať právo podnikov byť vypočutý. Takýmto konaním im poskytuje údaje potrebné na ich obhajobu nie iba proti konštatovaniu porušenia, ale tiež proti uloženiu pokuty (rozsudok Súdneho dvora zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia, 100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 21, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. marca 2002, Lögstör Rör/Komisia, T‑16/99, Zb. s. II‑1633, bod 193, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Súdneho dvora z 28. júna 2005, Dansk Rørindustri a i./Komisia, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P, C‑208/02 P a C‑213/02 P, Zb. s. I‑5425, najmä bod 428).

49 Z toho vyplýva, že pokiaľ ide o určenie výšky pokút, právo dotknutých podnikov na obhajobu je pred Komisiou zaručené prostredníctvom možnosti uplatniť pripomienky k trvaniu, závažnosti a protisúťažnému charakteru vytýkaných skutočností (rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. októbra 1994, Tetra Pak/Komisia, T‑83/91, Zb. s. II‑755, bod 235, a Lögstör Rör/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 194).

50 V tomto prípade však Komisia v bode 229 písm. b) oznámenia o výhradách jasne uviedla svoj úmysel uložiť pokuty podnikom, ktorým bol tento akt určený.

51 Komisia v bode 227 oznámenia o výhradách rovnako uviedla, že článok 81 ods. 1 ES a článok 53 ods. 1 Dohody o EHP boli porušené úmyselne.

52 Pokiaľ ide o závažnosť vytýkaných skutočností, Komisia po tom, čo v bode 226 oznámenia o výhradách pripomenula, že zohľadní vlastnú povahu porušenia, jeho konkrétny dosah na trh a veľkosť dotknutého zemepisného trhu – čo sú faktory relevantné na účely posúdenia závažnosti porušenia v súlade s bodom 1 A prvým odsekom usmernení – v bode 227 upresnila, že rozdelenie trhov a stanovenie cien spoločnou dohodou predstavujú svojou povahou najzávažnejšie porušenie článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP; že dotknuté podniky si boli plne vedomé protiprávnosti svojho správania; že sa zosúladili na vytvorení tajného a inštitucionalizovaného systému, ktorého cieľom bolo obmedzenie hospodárskej súťaže v dôležitom priemyselnom odvetví; že tajné dohovory zasiahli celý priemysel s vitamínmi, že boli v dotknutých podnikoch zosnované, riadené a podporované na veľmi vysokej úrovni, že fungovali výlučne na prospech dotknutých podnikov a na škodu ich zákazníkov a v konečnom dôsledku širokej verejnosti a že zahŕňali celý spoločný trh a po vytvorení EHP všetky zmluvné štáty Dohody o EHP.

53 V bode 226 oznámenia o výhradách Komisia rovnako vyjadrila svoj úmysel stanoviť pokuty na úrovni postačujúcej na zabezpečenie ich odstrašujúcej povahy.

54 Komisia ďalej v bode 228 dodala, že pri určení pokuty, ktorá má byť uložená každému podniku, zohľadní úlohu, ktorú každý z nich zohrával v tajných dohovoroch, jeho význam v priemysle s vitamínmi, vplyv jeho protiprávneho správania na hospodársku súťaž a každú ďalšiu priťažujúcu alebo poľahčujúcu okolnosť. Komisia výslovne pripomenula úlohu vodcu, ktorú v tajných dohovoroch zohrávala najmä žalobkyňa.

55 Rovnako v bode 228 Komisia poukázala aj na potrebu zohľadniť dobu trvania individuálnej účasti každého podniku na týchto dohovoroch, ktorá bola presne uvedená v bode 220 pre každý vitamín a pre každého účastníka.

56 Zdá sa teda, že Komisia vo svojom oznámení o výhradách uviedla skutkové a právne okolnosti, na ktorých založila výpočet výšky pokút ukladaných žalobkyni, takže v tomto ohľade bolo právo žalobkyne byť vypočutá na prvý pohľad riadne dodržané.

57 Je však namieste preskúmať, v akom rozsahu sú konkrétne tvrdenia, ktoré žalobkyňa uplatňuje v rámci svojho prvého a druhého žalobného dôvodu, spôsobilé vyvrátiť tento záver.

58 To nie je prípad tvrdenia založeného na osobitnom cieli, ktorý plní oznámenie o výhradách v prípade, keď je adresované podniku, ktorý plne spolupracoval s Komisiou a nepoprel skutkový stav (pozri bod 39 vyššie). Ako to správne uviedla žalovaná, funkcia oznámenia o výhradách sa nemení podľa osobitnej situácie podniku, ktorému je určené. Akýkoľvek by bol stupeň spolupráce tohto podniku, touto funkciou zostáva poskytnúť podnikom a združeniam podnikov všetky údaje nevyhnutné na to, aby sa mohli účinne brániť skôr, ako Komisia prijme konečné rozhodnutie (rozsudky Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, už citovaný v bode 46 vyššie, bod 42, a zo 16. novembra 2000, Mo och Domsjö/Komisia, už citovaný v bode 46 vyššie, bod 63). Z tohto pohľadu skutočnosť, že žalobkyňa spolupracovala s Komisiou, uznala, že sa dopustila protiprávnych skutkov, a tieto skutky opísala, neznamená, že nemá právo a záujem dostať od Komisie akt presne uvádzajúci všetky výhrady, ktoré má Komisia proti nej, vrátane tých, ktoré sa môžu zakladať na vyhláseniach alebo dôkazoch poskytnutých inými zúčastnenými podnikmi. Tvrdenie žalobkyne je okrem toho vnútorne protirečivé, keďže sa výslovne zakladá na okolnosti, a to nepopretí skutkového stavu žalobkyňou, ktorá logicky predpokladá predchádzajúce zaslanie oznámenia o výhradách obsahujúceho obvinenia Komisie a skutkový stav, na ktorom sa tieto obvinenia zakladajú, teda oznámenia, ktorého povahu a funkciu preto nemôže nijako ovplyvniť takáto neskoršia okolnosť.

59 Ani ďalšie tvrdenie uplatnené stále v rámci druhého žalobného dôvodu, založené na radikálnej a bezprecedentnej zmene, ktorú predstavuje Rozhodnutie v politike Komisie v oblasti pokút (pozri bod 40 vyššie), nemôže uspieť. Bez toho, aby bolo potrebné skúmať, či a v akom rozsahu pokuty uložené v Rozhodnutí skutočne znamenajú s prihliadnutím na ich vysokú výšku novú etapu v tejto politike, je dôležité pripomenúť, že podľa judikatúry Komisia nie je povinná v oznámení o výhradách avizovať možnosť prípadnej zmeny svojej politiky, pokiaľ ide o všeobecnú úroveň pokút, čo je možnosť, ktorá závisí od všeobecných úvah politiky hospodárskej súťaže bez priameho vzťahu k osobitným okolnostiam konkrétnej veci (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 22, a rozsudok Lögstör Rör/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 203). Komisia totiž nemá povinnosť varovať podniky tým, že ich upozorní na svoj úmysel zvýšiť všeobecnú úroveň pokút (rozsudky Súdu prvého stupňa z 10. marca 1992, Solvay/Komisia, T‑12/89, Zb. s. II‑907, bod 311, a Lögstör Rör/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 203).

60 Rovnako je nedôvodné tvrdenie, ktoré je zvlášť nejasne a stále v rámci druhého žalobného dôvodu založené na tom, že oznámenie o výhradách neobsahuje primerané vysvetlenie dvoch skutočností, podľa žalobkyne „mimoriadne významných“, uvedených v Rozhodnutí v rámci výpočtu výšky pokút, a to na jednej strane 100 % zvýšenia na účely odstrašenia a na druhej strane pripísania úlohy vodcu žalobkyni (pozri bod 41 vyššie).

61 Pokiaľ ide o druhú z týchto skutočností, zdá sa, že žalobkyňa v skutočnosti netvrdí, že oznámenie o výhradách neobsahuje dostatočné vysvetlenia, ale tvrdí nesúlad medzi oznámením o výhradách a Rozhodnutím v tom, že táto skutočnosť uvedená v Rozhodnutí sa nenachádza v oznámení o výhradách. V tomto ohľade je však potrebné uviesť, ako to bolo pripomenuté v bode 54 vyššie, že oznámenie o výhradách v bode 228 výslovne pripomenulo úlohu vodcu, ktorú zohrávala žalobkyňa, takže žalobkyňou tvrdený nesúlad neexistuje.

62 Pokiaľ ide o prvú skutočnosť uvedenú v bode 60 vyššie, nebolo povinnosťou Komisie, aby žalobkyni v oznámení o výhradách oznámila rozsah prípadného zvýšenia pokuty vykonaného na zabezpečenie jej odstrašujúceho účinku. Pokiaľ totiž Komisia uviedla skutkové a právne okolnosti, na ktorých založí výpočet výšky pokút, nie je povinná upresniť spôsob, akým každú z týchto okolností použije pri určení výšky pokuty. Poskytnutie údajov týkajúcich sa výšky zamýšľaných pokút v čase, keď podnikom nebolo ešte umožnené, aby uplatnili svoje pripomienky k výhradám, ktoré voči nim boli vznesené, by znamenalo neprimerané prejudikovanie rozhodnutia Komisie (rozsudky Súdneho dvora Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 21, a z 9. novembra 1983, Michelin/Komisia, 322/81, Zb. s. 3461, bod 19; rozsudok Lögstör Rör/Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 200).

63 Ďalej je namieste preskúmať tvrdenia žalobkyne rozvinuté v rámci jej prvého žalobného dôvodu a ich vplyv na predbežný záver vyslovený v bode 56 vyššie.

64 Týmto žalobným dôvodom žalobkyňa vytýka Komisii, že jej neumožnila predložiť pripomienky k ďalšej špecifickej skutočnosti, ktorá mala podľa jej názoru značný a penalizačný vplyv pri výpočte výšky pokuty vykonanom v Rozhodnutí, a to k posúdeniu Komisie, podľa ktorého vytýkané správanie zakladalo niekoľko odlišných porušení, a nie jediné porušenie.

65 V tomto ohľade je potrebné na úvod relativizovať závažnosť ujmy, ktorú toto posúdenie Komisie mohlo spôsobiť žalobkyni.

66 Žalobkyňa vychádza z myšlienky, že ak by Komisia v tomto prípade dospela k záveru o existencii jediného porušenia, uložila by jej iba jedinú pokutu, ktorej východisková suma by bola v súlade s usmerneniami 20 miliónov eur, zatiaľ čo východisková suma ôsmich pokút v skutočnosti uložených žalobkyni je v súhrne osemkrát vyššia ako východisková suma predpokladaná pre jedinú pokutu.

67 Táto myšlienka však vychádza z nesprávneho chápania usmernení. V súlade s bodom 1 A druhou zarážkou usmernení sú totiž „pravdepodobné pokuty“ za „veľmi závažné priestupky [porušenia – neoficiálny preklad]“, akými sú „horizontálne obmedzenia, ako sú cenové kartely a kvóty podielu na trhu“, „nad 20 miliónov [eur]“. Z tejto časti usmernení teda nijako nevyplýva, že sa východisková suma pokuty ukladanej podniku za porušenie takejto povahy v zásade obmedzuje na 20 miliónov eur.

68 Je namieste zdôrazniť, že Komisia v odôvodnení č. 675 Rozhodnutia upresnila, že pri určení východiskovej sumy pokút zohľadnila veľkosť rozličných trhov s dotknutými vitamínovými výrobkami. Aj keby teda Komisia vo svojom Rozhodnutí dospela k záveru o existencii jediného celkového porušenia zahŕňajúceho rozličné trhy s dotknutými vitamínovými výrobkami, mohla by v súlade s kritériom uvedeným v odôvodnení č. 675 Rozhodnutia zohľadniť pri určovaní východiskovej sumy jedinej ukladanej pokuty celkovú hodnotu týchto trhov. Východisková suma by tak bola stanovená na úrovni vysoko presahujúcej hranicu 20 miliónov eur, ktorá predstavujú orientačnú minimálnu hranicu pokuty za veľmi závažné porušenie.

69 S prihliadnutím na to, že suma 20 miliónov eur, ktorú orientačne stanovujú usmernenia za veľmi závažné porušenia, má povahu „dolnej hranice“, a nie „hornej hranice“, nič nenasvedčuje tomu, že ak by Komisia vo svojom Rozhodnutí dospela k záveru o existencii jediného porušenia, nevyhnutne by musela pre jedinú pokutu ukladanú žalobkyni stanoviť nižšiu východiskovú sumu, ako je súčet východiskových súm skutočne stanovených pre osem pokút uložených žalobkyni.

70 Kvalifikovať určité protiprávne konania ako jedno a to isté porušenie alebo niekoľko odlišných porušení sa v zásade iste nezaobíde bez následkov na sankciu, ktorú možno uložiť, pretože zistenie niekoľkých odlišných porušení môže viesť k uloženiu niekoľkých odlišných pokút, každej v hraniciach stanovených článkom 15 ods. 2 nariadenia č. 17 (rozsudok Súdu prvého stupňa z 15. júna 2005, Tokai Carbon a i./Komisia, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 a T‑91/03, Zb. s. II‑10*, bod 118), a teda pri dodržaní hornej hranice 10 % obratu dosiahnutého v obchodnom roku predchádzajúcom prijatiu rozhodnutia.

71 Je však potrebné uviesť, že v tomto prípade skutočnosť, že Komisia kvalifikovala zistené skutky ako niekoľko odlišných porušení, nehrala z pohľadu uplatnenia tejto hornej hranice žiadnu úlohu. Súčet pokút uložených žalobkyni, dokonca aj pred uplatnením oznámenia o spolupráci (592,32 milióna eur), totiž zostáva značne pod hranicou 10 %, ktorá sa vzťahuje na celkový obrat (rozsudok Musique diffusion française a i./Komisia, už citovaný v bode 48 vyššie, bod 119), keďže žalobkyňa dosiahla v roku predchádzajúcom prijatiu Rozhodnutia, teda v roku 2000, celkový obrat vo výške 35 946 miliónov eur (pozri prvú tabuľku odôvodnenia č. 123 Rozhodnutia).

72 Je potrebné dodať, že ak by Komisia v tomto prípade dospela k záveru o existencii jediného porušenia zahŕňajúceho všetky vitamínové výrobky uvedené v Rozhodnutí, mohla by pravdepodobne zohľadniť na účely výpočtu pokuty ukladanej žalobkyni aj jej tajné konania týkajúce sa vitamínov B 1 a H, od sankcionovania ktorých však v Rozhodnutí upustila, keďže sa domnievala, že išlo o odlišné porušenia, v prípade ktorých sa jej právo uložiť sankciu premlčalo v súlade s nariadením č. 2988/74.

73 Predchádzajúce úvahy, ktorých cieľom je zobraziť argumentáciu žalobkyne z komplexnejšieho a objektívnejšieho pohľadu, však nepostačujú, na to, aby bolo možné vylúčiť, že posúdenie Komisie, podľa ktorého došlo v tomto prípade k niekoľkým samostatným porušeniam, mohlo mať nejaký vplyv na výšku pokút uložených žalobkyni. Je teda potrebné preskúmať, či bola žalobkyni daná možnosť vyjadriť v odpovedi na oznámenie o výhradách svoj názor k otázke, či skutky, ktoré jej boli vytýkané v oznámení o výhradách, zakladali jediné porušenie alebo niekoľko porušení.

74 Je iste potrebné uznať, že hoci Komisia v oznámení o výhradách správne identifikovala a podrobne opísala skutky vytýkané podnikom, ktoré boli jeho príjemcami, a uviedla ustanovenia (článok 81 ES a článok 53 Dohody o EHP), o ktorých sa domnievala, že boli týmito skutkami porušené, nezaujala jasné stanovisko k uvedenej otázke.

75 Na jednej strane má totiž žalobkyňa pravdu, keď zdôrazňuje určité skutočnosti v oznámení o výhradách, ktoré môžu naznačovať, že Komisia považovala dotknuté protisúťažné konania za jediné porušenie.

76 Najprv treba poukázať na bod 206 tretí odsek oznámenia o výhradách, kde Komisia poznamenala toto:

„Bez ohľadu na počet výrobcov, obmeny pri účasti na stretnutiach a rozdielnosť ich sortimentov výrobkov, predstavoval súbor tajných dohovorov, prakticky i vo svojom účinku, celkovo koordinovaný mechanizmus na kontrolu svetového trhu naprieč celým sortimentom vitamínových výrobkov s [podnikom Roche] v centre siete dohôd a dohovorov.“

(„Notwithstanding the number of producers, the variation in the participation in the meetings and the diversity of their product ranges, the complex of collusive arrangements, in practice and in effect, constituted an overall coordinated scheme to control the world market across the whole range of vitamin products with [Roche] at the centre of the network of agreements and arrangements.“)

77 Je dôležité uviesť najmä bod 212 druhý odsek oznámenia o výhradách, kde Komisia okrem iného uviedla:

„S prihliadnutím na kontinuitu a podobnosť metódy sa Komisia domnieva, že súbor dohôd zahŕňajúcich rozličné vitamíny je vhodné prejednať v jednom a tom istom konaní. Komisia ho bude považovať za jediný celkový vitamínový kartel, v ktorom podniky [Roche], BASF a Rhône‑Poulenc tvoria hlavnú ‚masu‘ a ostatní výrobcovia pristupujú ku kartelu alebo sú jeho súčasťou pre konkrétne vitamíny, ktoré vyrábajú.“

(„Given the continuity and similarity of method, the Commission considers it appropriate to treat in one and the same procedure the complex of agreements covering the different vitamins. The Commission will consider this as one single overarching vitamin cartel with [Roche], BASF and Rhône-Poulenc forming the main ‚mass‘ and the other producers adhering to, and forming a subset of, the cartel for the particular vitamins which they produce.“)

78 V bode 225 treťom a štvrtom odseku oznámenia o výhradách Komisia zdôraznila, že nie je možné s určitosťou povedať, že „porušenie“ úplne skončilo a že je nevyhnutné vyžadovať od podnikov, ktorým je toto oznámenie určené, aby „porušenie“ ukončili.

79 Na druhej strane aj žalovaná správne zdôrazňuje iné skutočnosti v oznámení o výhradách, ktoré môžu naopak dosvedčovať, že zamýšľala konštatovať existenciu viacerých porušení.

80 V tomto ohľade je potrebné uviesť, že v bode 212 treťom odseku oznámenia o výhradách Komisia, citujúc znenie rozsudku Súdneho dvora zo 16. decembra 1975, Suiker Unie a i./Komisia (40/73 až 48/73, 50/73, 54/73 až 56/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Zb. s. 1663, bod 111), poznamenala najmä toto:

„Nič nebráni Komisii, aby v jednom rozhodnutí rozhodla o niekoľkých porušeniach, aj keď sa niektoré z týchto porušení netýkajú niektorých podnikov, ktorým je rozhodnutie určené, pod podmienkou, že rozhodnutie umožňuje každému adresátovi získať jasný obraz o výhradách vznesených voči nemu… Len čo sa uvažuje o pokute, Komisia plne zohľadní úlohu, ktorú zohrával každý účastník, a veľkosť trhu s konkrétne dotknutým vitamínom.“

(„There is no reason at all why the Commission should not make a single decision covering several infringements, even if some of the undertakings to which it is addressed are unconnected with some of these infringements, provided that the decision permits each addressee to obtain a clear picture of the complaints made against it… When and if any penalty is to be assessed, the Commission will take full account of the part played by each of the participants and the size of the market for the particular vitamin concerned.“)

81 Bod 212 prvý odsek oznámenia o výhradách znie:

„Komisia sa domnieva, že súbor porušení v tomto prípade má všetky znaky riadnej dohody v zmysle článku 81 [ES].“

(„The Commision considers that the complex of infringements in this case present all the characteristics of a full agreement in the sense of Article 81.“)

82 Bod 225 tretí odsek oznámenia o výhradách uvádza:

„V prípade väčšiny výrobkov pokračovali porušenia dlho po začatí vyšetrovania.“

(„The infringements continued for most products long after the start of the investigations.“)

83 V bode 226 štvrtom odseku oznámenia o výhradách Komisia upresnila, že pokiaľ ide o uplatnenie oznámenia o spolupráci, zohľadní každú spoluprácu poskytnutú výrobcami „vo vzťahu ku každému výrobku zvlášť“ (in relation to each product separately).

84 Účastníci tohto konania uvádzajú niekoľko ďalších textových prvkov z oznámenia o výhradách, ktoré v ich očiach potvrdzujú ich vlastný výklad tohto aktu, pokiaľ ide o to, či došlo k jedinému alebo niekoľkým odlišným porušeniam. Tieto prvky, predstavované najmä používaním výrazov ako „dohovor“, „dohoda“ alebo „kartel“ skloňovaných v jednotnom alebo množnom čísle, sa javia ako menej významné.

85 Na jednej strane tak žalovaná zdôrazňuje najmä to, že výrazy „súbor dohôd“ (complex of agreements), „súbor dohôd a dohovorov“ (complex of agreements and arrangements), „kartelové dohody“ (cartel agreements), „tajné dohody“ (collusive agreements), použité v oznámení o výhradách naznačujú, že Komisia sa skutočne domnievala, že v tomto prípade došlo k niekoľkým samostatným porušeniam.

86 Tieto výrazy, ako aj výraz „tajné dohovory“ (collusive arrangements), ktorý sa rovnako nachádza v oznámení o výhradách, však nemožno vykladať tak, že nevyhnutne znamenajú presnú právnu kvalifikáciu v zmysle niekoľkých porušení. Z judikatúry totiž vyplýva, že správania, ktoré majú ten istý protisúťažný cieľ a z ktorých každé posudzované samostatne možno subsumovať pod pojem „dohoda“, „zosúladený postup“ alebo „rozhodnutie združenia podnikov“ v zmysle článku 81 ods. 1 ES, môžu predstavovať rozličné prejavy jediného porušenia tohto článku (rozsudok Súdneho dvora z 8. júla 1999, Komisia/Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Zb. s. I‑4125, bod 113).

87 Žalobkyňa sa na druhej strane opiera o početné časti oznámenia o výhradách, v ktorých Komisia použila výraz „kartel“ bez toho, aby poukázala na ten alebo onen konkrétny vitamín, najmä keď inštitúcia v bode 195 tohto oznámenia na potvrdenie svojej právomoci v tomto prípade uviedla, že „kartel mal podstatný účinok na obchod medzi členskými štátmi ES a na hospodársku súťaž na spoločnom trhu“ (the cartel had an appreciable effect on trade between EC Member States and competition in the Common Market).

88 Po prvé, používanie výrazu „kartel“ nevyhnutne neznamená, že sa má na mysli existencia jedinej kartelovej dohody v zmysle článku 81 ES. Tento výraz môže totiž označovať horizontálnu kartelovú dohodu, ale možno ho tiež použiť všeobecnejšie na opis štruktúry, organizácie zodpovednej za správanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže. Nemožno teda vylúčiť, že v oznámení o výhradách bol výraz „kartel“ použitý na označenie celej organizácie vytvorenej výrobcami vitamínov bez toho, aby sa prejudikovala možnosť záveru o existencii viacerých kartelových dohôd, a teda viacerých porušení. Po druhé, určité tvrdenia v oznámení o výhradách vo vzťahu ku „kartelu“, ako napríklad tvrdenie o jeho účinkoch na obchod medzi členskými štátmi, uvedené v bode 195, alebo tvrdenie o jeho povahe úmyselného porušenia článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP, uvedené v bode 227, možno vykladať aj tak, že mali v skutočnosti opísať spoločné znaky všetkých kartelových dohôd uvedených v oznámení o výhradách s cieľom vyhnúť sa zbytočnému opakovaniu týchto znakov v prípade každej kartelovej dohody.

89 Štruktúra oznámenia o výhradách, na ktorú sa odvoláva žalovaná, je usporiadaná tak, že v hlave C s názvom „kartel“ poskytuje konkrétny a podrobný opis tajných dohôd týkajúcich sa každého vitamínu samostatne s výnimkou vitamínov A a E, inak považovaných za patriace k odlišným trhom, ktoré sú posudzované spoločne. S touto drobnou výnimkou Komisia v každej časti hlavy C preskúmala jeden vitamínový výrobok, jeho vlastnosti, výrobcov a príslušný trh (považovaný za odlišný trh), vznik, trvanie, základný mechanizmus, stretnutia a fungovanie kartelu týkajúceho sa dotknutého vitamínu, ako aj jeho účastníkov. Bez ohľadu na jej názov v jednotnom čísle (the cartel) teda hlava C oznámenia o výhradách umožňuje uvažovať o niekoľkých odlišných karteloch.

90 Zohľadnenie oznámenia o výhradách ako celku tak naznačuje, že Komisia prejavila v tomto akte zjavné pochybnosti týkajúce sa presnej právnej kvalifikácie vytýkaných skutkov v tom zmysle, či išlo o jedno alebo viaceré porušenia, hoci jednoznačne uviedla ich rozpor s článkom 81 ods. 1 ES a článkom 53 ods. 1 Dohody o EHP. Z oznámenia o výhradách teda nebolo možné jasne vyvodiť, či Komisia zamýšľala dospieť k záveru o existencii jedného alebo viacerých porušení.

91 Toto zistenie však napriek tomu neznamená, že za týchto okolností Komisia tým, že v Rozhodnutí dospela k záveru o existencii odlišného porušenia pre každý z dotknutých vitamínov, porušila právo žalobkyne na obhajobu.

92 Je pravda, že vo svojom rozsudku z 3. júla 1991, AKZO/Komisia (C‑62/86, Zb. s. I‑3359, bod 29), na ktorý sa žalobkyňa odvoláva, Súdny dvor uviedol, že „oznámenie o výhradách musí jasne uvádzať skutočnosti, z ktorých Komisia vychádza, ako aj ich kvalifikáciu“.

93 Napriek tomu je užitočné pripomenúť aj to, že podľa judikatúry rozhodnutie konštatujúce porušenie nemusí byť nevyhnutne vernou kópiou oznámenia o výhradách. Komisia musí byť totiž schopná zohľadniť v uvedenom rozhodnutí odpovede dotknutých podnikov na oznámenie o výhradách. V tomto ohľade musí mať možnosť nielen prijať alebo odmietnuť tvrdenia dotknutých podnikov, ale tiež pristúpiť k svojej vlastnej analýze skutočností uvedených podnikmi, buď aby upustila od výhrad, ktoré sa ukážu nedôvodné, alebo aby skutkovo, ako aj právne, upravila alebo doplnila svoju argumentáciu na podporu výhrad, na ktorých trvá (rozsudky Súdneho dvora ACF Chemiefarma/Komisia, už citovaný v bode 47 vyššie, body 91 a 92; Suiker Unie a i./Komisia, už citovaný v bode 80 vyššie, body 437 a 438, a z 29. októbra 1980, Van Landewyck a i./Komisia, 209/78 až 215/78 a 218/78, Zb. s. 3125, bod 68).

94 Predovšetkým je namieste zohľadniť, že posúdenie skutkového stavu je súčasťou samotného aktu rozhodovania a že právo byť vypočutý sa vzťahuje na všetky skutkové alebo právne okolnosti, ktoré tvoria základ rozhodovania, ale nie na konečné stanovisko, ktoré správny orgán zamýšľa zaujať (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 21. januára 1999, Neue Maxhütte Stahlwerke a Lech‑Stahlwerke/Komisia, T‑129/95, T‑2/96 a T‑97/96, Zb. s. II‑17, bod 231, a z 3. decembra 2003, Audi/ÚHVT, T‑16/02, Zb. s. II‑5167, bod 75).

95 Na jednej strane je teda právo na obhajobu porušené nesúladom medzi oznámením o výhradách a konečným rozhodnutím len vtedy, ak výhrada uvedená v konečnom rozhodnutí nebola v oznámení o výhradách vysvetlená spôsobom postačujúcim na to, aby sa jeho adresáti mohli brániť. Na druhej strane právna kvalifikácia skutkového stavu v oznámení o výhradách už pojmovo môže byť iba predbežná a neskoršie rozhodnutie Komisie nemožno zrušiť len preto, že definitívne závery založené na tomto skutkovom stave celkom nezodpovedajú tejto predbežnej kvalifikácii. Komisia totiž musí vypočuť adresátov oznámenia o výhradách a v prípade potreby zohľadniť ich pripomienky k vzneseným výhradám tým, že upraví svoju analýzu, práve z dôvodu rešpektovania ich práva na obhajobu (rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, Mannesmannröhren‑Werke/Komisia, T‑44/00, Zb. s. II‑2223, body 98 až 100).

96 V tomto prípade je namieste dospieť k záveru, že Komisia v Rozhodnutí iba upravila a právne precizovala argumentáciu, na ktorej založila vznesené výhrady, a teda že nebránila žalobkyni vyjadriť jej stanovisko k týmto výhradám skôr, ako bolo Rozhodnutie prijaté (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. marca 1992, Hüls/Komisia, T‑9/89, Zb. s. II‑499, body 59 až 65). Žalobkyňa si totiž po prečítaní oznámenia o výhradách mala uvedomiť, že Komisia nevylúčila záver o existencii niekoľkých odlišných porušení. Komisia sa iste mohla vyhnúť poľutovaniahodným nejasnostiam a rozporom, ktorými sa vyznačuje právne posúdenie obsiahnuté v oznámení o výhradách, pokiaľ ide o otázku, či išlo o jedno alebo niekoľko porušení, ak by jasnejšie formulovala alternatívu, ktorá sa ukazovala v tomto ohľade, a rozhodnutie o ktorej si vyhradila na svoje konečné rozhodnutie. Táto nejasnosť a rozpor však nebránili žalobkyni vyjadriť jej stanovisko k tejto otázke v jej odpovedi na oznámenie o výhradách.

97 Ako žalovaná správne zdôraznila, z tejto odpovede napokon vyplýva, že samotná žalobkyňa si bola prinajmenšom vedomá skutočnosti, že správne konanie sa mohlo týkať niekoľkých porušení. Na strane 5 tejto odpovede, na konci opisu opatrení, ktoré prijala, aby predišla budúcim porušeniam práva hospodárskej súťaže, totiž žalobkyňa poznamenala, že „okamžite ukončila porušenia, ktoré sú predmetom tohto konania“ (immediately brought to an end the infringements which are subject of this proceedings). Skutočnosť, na ktorú sa odvoláva žalobkyňa, že táto pripomienka bola formulovaná v kontexte úvah, ktoré mali presvedčiť Komisiu, aby v prospech žalobkyne uznala poľahčujúce okolnosti, nevylučuje, že z nej možno vyvodiť, že žalobkyňa si v tomto štádiu správneho konania bola vedomá toho, že na jeho konci môže byť uznaná za vinnú z niekoľkých porušení.

98 Žalovaná okrem toho správne pripomína skutočnosť, že podnik Roche, ktorému bolo určené to isté oznámenie o výhradách, na rozdiel od žalobkyne vo svojej odpovedi na toto oznámenie vyslovil pripomienky, pokiaľ ide o otázku, či došlo k jednému alebo niekoľkým porušeniam. V tomto ohľade nezáleží na tom, že Roche chcel upresniť, že podľa jeho názoru mala Komisia dospieť k záveru o existencii niekoľkých samostatných porušení. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nemožno z tohto smerovania pripomienok podniku Roche vyvodiť, že tento podnik pochopil oznámenie o výhradách v tom zmysle, že jeho adresátom bol vytýkaný jediný celkový kartel. V každom prípade nie je potrebné skúmať, ako mohol podnik Roche vykladať oznámenie o výhradách, keďže dôležitý je objektívny obsah tohto oznámenia. V tomto ohľade teda žalobkyňa nesprávne tvrdí, že oznámenie o výhradách jej vytýkalo účasť na jedinom celkovom karteli. Oznámenie o výhradách obsahovalo popri skutočnostiach uberajúcich sa týmto smerom početné skutočnosti uberajúce sa smerom, ku ktorému sa napokon Komisia priklonila vo svojom Rozhodnutí.

99 Za týchto okolností sa žalobkyňa mohla rovnako ako podnik Roche pokúsiť nasmerovať želaným smerom právnu analýzu Komisie, ktorá ešte v otázke, či vytýkané správanie zakladalo jediné alebo niekoľko porušení, zjavne nebola definitívna. Nejednoznačnosti obsiahnuté v oznámení o výhradách jej v tom nijako nebránili. Skutočnosť, že žalobkyňa neuviedla vo svojej odpovedi na oznámenie o výhradách tvrdenia týkajúce sa tejto otázky, bola teda úplne jej voľbou.

100 Prijatím jasného a úplného konečného stanoviska k právnej kvalifikácii vytýkaných protiprávnych skutkov, ktoré žalobkyni pripísalo toľko porušení článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP, koľko vitamínov bolo dotknutých týmito skutkami, teda Komisia neporušila právo žalobkyne byť vypočutá.

101 Z uvedeného vyplýva, že prvý a druhý žalobný dôvod treba zamietnuť.

102 Napokon, pokiaľ žalobkyňa na pojednávaní na záver svojho vysvetlenia tvrdení na podporu prvého žalobného dôvodu vo svojej záverečnej poznámke naznačila, že otázka nastolená týmto žalobným dôvodom nie je iba procesnou otázkou, a poznamenala, že usmernenia nestanovujú, že by Komisia mohla v prípade kartelu zahŕňajúceho niekoľko výrobkov vynásobiť pokuty počtom týchto výrobkov, je potrebné uviesť, že za predpokladu, že touto poznámkou bolo Komisii vytknuté, že tým, že vo svojom Rozhodnutí dospela k záveru o existencii takého počtu porušení, koľko bolo dotknutých vitamínových výrobkov a uložila tak žalobkyni rovnaký počet pokút, porušila aj usmernenia, táto výhrada očividne prekračuje rozsah tohto žalobného dôvodu a predstavuje nový žalobný dôvod, ktorý je neprípustný v zmysle článku 48 ods. 2 rokovacieho poriadku, keďže sa nezakladá na žiadnej právnej alebo skutkovej okolnosti, ktorá sa objavila počas konania pred podaním žaloby.

B – O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení zásad proporcionality a rovnosti zaobchádzania pri stanovení východiskovej sumy niektorých pokút uložených žalobkyni

1. Tvrdenia účastníkov konania

103 Žalobkyňa napáda východiskové sumy pokút, ktoré jej Komisia stanovila na základe závažnosti porušení, pretože sú arbitrárne, neproporcionálne a v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania.

104 Žalobkyňa pripomína, že v odôvodneniach č. 680 a 681 Rozhodnutia sa jasne uvádza, že pri výpočte východiskovej sumy pokút bol zohľadnený relatívny význam každého podniku na každom z relevantných výrobkových trhov a presnejšie jeho svetový obrat týkajúci sa každého vitamínu. Komisia sa však neriadila týmto kritériom a pri výpočte východiskových súm pokút postupovala nekoherentne v dvoch hlavných ohľadoch.

105 Po prvé, východiskové sumy niektorých pokút uložených žalobkyni sú neproporcionálne vo vzťahu k tým, ktoré boli stanovené ostatným účastníkom tých istých kartelov. Žalobkyňa tak zdôrazňuje, že v prípade porušení týkajúcich sa vitamínov B 5, C a E, betakaroténu a karotenoidov je východisková suma pokuty uloženej žalobkyni, vyjadrená ako percento svetového obratu podniku týkajúceho sa dotknutého vitamínu, oveľa vyššia ako suma stanovená pre podnik Roche napriek tomu, že podiel podniku Roche na trhu bol v každom prípade oveľa vyšší ako podiel žalobkyne a že dokonca podľa Komisie bola úloha podniku Roche ako vodcu kartelov veľmi odlišná od úlohy žalobkyne.

106 Po druhé, východiskové sumy niektorých pokút uložených žalobkyni sa pre rozličné porušenia neproporcionálne líšia, hoci podiely žalobkyne na trhoch s rozličnými dotknutými vitamínmi boli veľmi podobné. Žalobkyňa tak poznamenáva, že v prípade vitamínov A a B 2 bola zaradená do druhej kategórie (za podnik Roche), pretože jej podiely na trhu predstavovali 32 % v prípade vitamínu A a 29 % v prípade vitamínu B 2, zatiaľ čo v prípade vitamínu E bola zaradená do prvej kategórie (spolu s podnikom Roche), aj keď jej podiel na trhu (29 %) bol rovnaký alebo nižší ako jej podiel na trhu s vitamínmi A a B 2, a napriek podobnostiam v štruktúre týchto troch trhov. Žalobkyňa dospieva k záveru, že mala byť zaradená do druhej kategórie v prípade všetkých týchto porušení a že toto nerovné zaobchádzanie, ktoré Komisia nijako nevysvetlila, je neodôvodnené.

107 Žalovaná odpovedá, že východiskové sumy pokút uložených žalobkyni sa nachádzajú v rozpätí, v rámci ktorého je oprávnená ukladať pokuty na základe svojej diskrečnej právomoci, a že sú objektívne odôvodnené.

108 Pri stanovení kategórií pre každé porušenie žalovaná namiesto toho, aby vychádzala z aritmetických vzorcov, posúdila poradie veľkosti, aby tak rovnomerne rozvrhla pokuty. Predovšetkým, ako to vyplýva z odôvodnení č. 685, 689 a 691 Rozhodnutia, podniky boli zaradené do druhej kategórie za podnik Roche vtedy, keď ich podiely na trhu boli oveľa menšie ako podiely podniku Roche, čo bol prípad žalobkyne v súvislosti s porušeniami týkajúcimi sa vitamínov B 5 a C.

109 V prípade porušení týkajúcich sa betakaroténu a karotenoidov však bolo s prihliadnutím na vlastnosti týchto dvoch trhov, ktoré boli v podstate v rukách podnikov BASF a Roche, rozhodnuté, že tieto dva podniky mali rovnakú špecifickú váhu vo fungovaní kartelu a že odchýlka v podieloch na týchto trhoch nepredstavovala relevantný ukazovateľ úlohy zohrávanej každým podnikom v porušení, ani ich celkovej veľkosti. Z tohto dôvodu nebola pre tieto porušenia vytvorená žiadna samostatná kategória a východisková suma pokút bola stanovená iba s ohľadom na veľkosť trhu.

110 Pri plnení opatrení na zabezpečenie priebehu konania nariadených Súdom prvého stupňa poskytla žalovaná určité upresnenia týkajúce sa metódy, ktorú použila pri určení východiskových súm pokút uložených Rozhodnutím.

111 Žalovaná predovšetkým uviedla, že na to, aby v závislosti od veľkosti každého trhu s vitamínovým výrobkom upravila východiskovú sumu zodpovedajúcu závažnosti každého porušenia ako takého (ďalej len „všeobecná východisková suma“), použila údaje o veľkosti trhu na úrovni EHP za posledný úplný rok porušovania. Tieto údaje Komisia ďalej špecifikovala pre každý dotknutý vitamínový výrobok a upresnila, že tam, kde vykonala rozdelenie do kategórií, zostali všeobecné východiskové sumy priradené k prvej kategórii každého porušenia.

112 V tej istej súvislosti žalovaná uviedla, ako stanovila presnú východiskovú sumu, ktorú uplatnila na podniky zaradené do druhej kategórie v prípade každého porušenia, pri ktorom rozdelila členov kartelu do kategórií na základe bodu 1 A štvrtého a šiesteho odseku usmernení. V tomto ohľade vysvetlila, že východiskovú sumu pre druhú kategóriu vypočítala podľa pomeru medzi priemerom svetových obratov spojených s výrobkom (ďalej aj „relevantné obraty“), ktoré dosiahli podniky zaradené do tejto kategórie, a priemerom relevantných obratov podnikov zaradených do prvej kategórie, po zaokrúhlení. Údaje použité na tento účel boli údaje z posledného úplného kalendárneho roka porušovania, ktoré sú uvedené mimo zátvoriek v prvom stĺpci tabuliek týkajúcich sa rozličných trhov s vitamínovými výrobkami v odôvodnení č. 123 Rozhodnutia.

113 Napríklad pokiaľ ide o porušenie týkajúce sa vitamínu A, všeobecná východisková suma, stanovená na 30 miliónov eur v závislosti od veľkosti európskeho trhu s týmto vitamínom v roku 1998, bola uložená podniku Roche, zaradenému do prvej kategórie, a v prípade podnikov BASF a Aventis zaradených do druhej kategórie bola upravená na 18 miliónov eur, čo predstavuje 60 % z 30 miliónov eur, z dôvodu, že priemer relevantných obratov týchto dvoch podnikov predstavoval 60,64 % relevantného obratu podniku Roche.

114 So zreteľom na tieto vysvetlenia, ktoré žalobkyňa považuje za podstatné a ľutuje, že nie sú uvedené v Rozhodnutí a že ich od Komisie nedostala včas napriek viacerým žiadostiam v tomto zmysle pred podaním prejednávanej žaloby, žalobkyňa na pojednávaní vyslovila dodatočné výhrady proti východiskovým sumám, ktoré boli pre ňu stanovené v Rozhodnutí.

115 Po prvé, žalobkyňa najprv zdôraznila, že niektoré z údajov týkajúce sa tak veľkosti európskych trhov s vitamínovými výrobkami, ako aj všeobecných východiskových súm, ktoré Komisia poskytla v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania, nezodpovedajú údajom uvedeným v Rozhodnutí a potom poznamenala, že pri úprave všeobecných východiskových súm v závislosti od veľkosti európskych trhov s dotknutým výrobkom Komisia stanovila pre oveľa menšie trhy sumu, ktorá – vyjadrená ako percento veľkosti trhu – je oveľa vyššia ako suma stanovená pre väčšie trhy. Žalobkyňa tak vytkla Komisii, že neuviedla žiadnu skutočnosť, ktorá by to odôvodňovala.

116 Po druhé, žalobkyňa tvrdila, že metóda Komisie spočívajúca vo vytvorení kategórií a vo výpočte východiskovej sumy pre druhú kategóriu v závislosti od pomeru medzi priemerom relevantných obratov podnikov zaradených do tejto kategórie a priemerom relevantných obratov podnikov zaradených do prvej kategórie spôsobila skreslenie. Táto metóda viedla k tomu, že žalobkyni boli za porušenia týkajúce sa vitamínov B 5, C a E uložené oveľa vyššie východiskové sumy ako tie, ku ktorým by bolo možné dospieť podľa „klasickej, jednoduchej a racionálnejšej“ metódy spočívajúcej vo vypočítaní týchto súm priamo ako percento východiskovej sumy stanovenej podnikateľovi s vedúcim postavením na základe pomeru medzi relevantným obratom žalobkyne a relevantným obratom tohto podnikateľa. Podľa žalobkyne je táto metóda vytvorenia kategórií a priemerov nezlučiteľná s usmerneniami, ktoré nikde nespomínajú tieto priemery, ktoré okrem toho nevyjadrujú špecifickú váhu a v dôsledku toho skutočný vplyv správania každého podniku, ktorý bol účastníkom kartelu.

117 Žalovaná na pojednávaní odpovedala na tieto dodatočné výhrady najmä tvrdením, že Rozhodnutie právne dostatočným spôsobom vysvetľuje, ako boli vypočítané východiskové sumy pokút, že všeobecná východisková suma nebola spojená s podnikateľom s vedúcim postavením, ale s prvou kategóriou, a teda so všetkými podnikmi zaradenými do tejto kategórie, a že hoci boli možné aj iné prístupy, prístup uplatnený v tomto prípade je racionálny a koherentný.

2. Posúdenie Súdom prvého stupňa

a) Úvodné poznámky

118 Na úvod je namieste uviesť, že z odôvodnení č. 655 až 775 Rozhodnutia vyplýva, že pokuty uložené Komisiou za zistené porušenia článku 81 ods. 1 ES a článku 53 ods. 1 Dohody o EHP boli uložené podľa článku 15 ods. 2 nariadenia č. 17 a že Komisia – aj keď Rozhodnutie výslovne neodkazuje na usmernenia – určila výšku pokút na základe metódy definovanej usmerneniami.

119 Aj keď Komisia disponuje pri stanovení výšky každej pokuty voľnou úvahou bez toho, aby bola povinná použiť presný matematický vzorec (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 6. apríla 1995, Martinelli/Komisia, T‑150/89, Zb. s. II‑1165, bod 59), nemôže sa odchýliť od pravidiel, ktoré si sama stanovila (pozri analogicky rozsudok Súdu prvého stupňa zo 17. decembra 1991, Hercules Chemicals/Komisia, T‑7/89, Zb. s. II‑1711, bod 53, potvrdený v odvolacom konaní rozsudkom Súdneho dvora z 8. júla 1999, Hercules Chemicals/Komisia, C‑51/92 P, Zb. s. I‑4235). Keďže usmernenia predstavujú nástroj, ktorý má pri rešpektovaní právnych pravidiel vyššej právnej sily špecifikovať kritériá, ktoré Komisia zamýšľa uplatňovať pri výkone svojej voľnej úvahy pri stanovovaní pokút, musí Komisia pri stanovení výšky pokút naozaj zohľadniť znenie usmernení, osobitne tie časti, ktoré sú v nich upravené záväzne (rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2004, JFE Engineering a i./Komisia, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 a T‑78/00, Zb. s. II‑2501, bod 537).

120 Podľa metódy definovanej v usmerneniach vychádza Komisia pri výpočte pokút ukladaných dotknutým podnikom zo sumy určenej v závislosti od závažnosti porušenia. Pri posúdení závažnosti porušenia sa musí brať do úvahy samotná povaha porušenia, jeho skutočný dosah na trh tam, kde je ho možné merať, a veľkosť relevantného zemepisného trhu (bod 1 A prvý odsek). V tomto rámci sú porušenia roztriedené do troch kategórií, konkrétne na „mierne priestupky [porušenia – neoficiálny preklad]“, pre ktoré sa predpokladá výška pokút medzi 1 000 a 1 miliónom eur, „závažné priestupky [porušenia – neoficiálny preklad]“, pre ktoré sa predpokladaná výška pokút pohybuje medzi 1 miliónom a 20 miliónmi eur, a „veľmi závažné priestupky [porušenia – neoficiálny preklad]“, za ktoré predpokladaná výška pokút presahuje 20 miliónov eur (bod 1 A druhý odsek prvá a tretia zarážka). V rámci každej z týchto kategórií umožňuje rozpätie stanovených sankcií podľa usmernení uplatnenie diferencovaného prístupu k podnikom podľa povahy nimi spáchaných porušení (bod 1 A tretí odsek). Okrem iného je podľa usmernení potrebné zobrať do úvahy efektívnu ekonomickú kapacitu pôvodcov porušení spôsobiť značnú škodu iným subjektom, najmä spotrebiteľom, a stanoviť výšku pokuty na takej úrovni, ktorá zabezpečí, aby mala dostatočne odstrašujúci účinok (bod 1 A štvrtý odsek).

121 Podľa usmernení možno v rámci každej z troch takto definovaných kategórií porušení v niektorých prípadoch zvážiť stanovenú výšku pokút, aby tak bola zohľadnená špecifická váha, a teda aj skutočný dosah protiprávneho správania každého podniku na hospodársku súťaž, najmä ak existuje značný rozdiel vo veľkosti medzi podnikmi, ktoré sa dopustili porušenia rovnakej povahy, a v dôsledku toho upraviť východiskový bo