31

Vo štvrtom rade Súd pre verejnú službu preskúmal návrhy žalobcov na náhradu škody. V bodoch 106 až 113 napadnutého rozsudku ich zamietol z týchto dôvodov: „106 Konanie pred podaním žaloby v oblasti náhrady škody sa líši podľa toho, či škoda, ktorej náhrada sa požaduje, vyplýva z aktu spôsobujúceho ujmu v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku alebo z konania administratívy, ktoré nemá rozhodovací charakter. V prvom prípade dotknutej osobe prináleží podať na menovací orgán alebo OOUPZ v stanovených lehotách sťažnosť proti dotknutému aktu. Naproti tomu v druhom prípade sa správne konanie musí začať podaním žiadosti v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku, ktorej cieľom je dosiahnutie odškodnenia a prípadne musí pokračovať sťažnosťou proti rozhodnutiu o zamietnutí tejto žiadosti (uznesenie z 25. februára 1992, Marcato/Komisia, T‑64/91, EU:T:1992:22, body 32 a 33; rozsudok zo 6. novembra 1997, Liao/Rada, T‑15/96, EU:T:1997:169, bod 57, a uznesenie z 20. marca 2014, Michel/Komisia, F‑44/13, EU:F:2014:40, bod 43). 107 V tejto súvislosti podľa ustálenej judikatúry právna kvalifikácia písomného podania úradníka ako ‚žiadosti‘ v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku alebo ako ‚sťažnosti‘ v zmysle článku 90 ods. 2 služobného poriadku závisí jedine od posúdenia súdu a nie od vôle účastníkov konania (rozsudky z 30. apríla 1998, Cordiale/Parlament, T‑205/95, EU:T:1998:76, bod 34; z 15. februára 2011, AH/Komisia, F‑76/09, EU:F:2011:12, bod 38, a uznesenie zo 16. decembra 2015, Bärwinkel/Rada, F‑118/14, EU:F:2015:154, bod 61). 108 V prejednávanej veci je nesporné, že v napadnutom rozhodnutí OOUPZ nezaujal stanovisko k peňažným dôsledkom podľa služobného poriadku individuálne voči každému zo žalobcov. Konkrétne, toto rozhodnutie vôbec neuvádza uplatňovanie opravného koeficientu stanoveného pre Maďarsko namiesto toho, ktorý je stanovený pre Spojené kráľovstvo. 109 Zo spisu teda vyplýva, že ako tvrdí EPA, žalobcovia, ktorí už predtým súhlasili s nástupom do práce v Budapešti, až v rámci svojich sťažností formálne požiadali OOUPZ, aby bol ich nástup do práce spojený s opatreniami určenými na primeranú kompenzáciu poklesu čistých príjmov, ktorý v prejednávanej veci vyplýval najmä z uplatnenia opravného koeficientu stanoveného pre Maďarsko. V dôsledku toho Súd pre verejnú službu usudzuje, že tieto požiadavky žalobcov na získanie primeranej finančnej kompenzácie v súvislosti s ich nástupom do práce v Budapešti predstavovali žiadosti v zmysle článku 90 ods. 1 služobného poriadku, ktoré OOUPZ zamietol v rámci rozhodnutí o zamietnutí sťažností. 110 Preto vzhľadom na to, že pred podaním žaloby, na základe ktorej sa začalo toto konanie, žalobcovia nepodali sťažnosť podľa článku 90 ods. 2 služobného poriadku proti odmietnutiu OOUPZ, ako je vyjadrené v rozhodnutiach o zamietnutí sťažností, poskytnúť im primeranú finančnú kompenzáciu, návrhy žalobcov na náhradu škody v súvislosti s ich údajnou majetkovou ujmou sa musia zamietnuť ako neprípustné pre nedodržanie požiadaviek súvisiacich s konaním pred podaním žaloby. 111 V každom prípade aj za predpokladu, že návrhy na náhradu majetkovej ujmy by sa mohli považovať za úzko spojené s návrhmi na zrušenie napadnutého rozhodnutia a rozhodnutí o zamietnutí sťažností, rozhodnutie o týchto návrhoch by muselo byť rovnaké ako rozhodnutie o uvedených návrhoch na zrušenie, a v dôsledku toho by v každom prípade museli byť zamietnuté (rozsudok z 15. decembra 2015, Bonazzi/Komisia, F‑88/15, EU:F:2015:150, bod 105 a citovaná judikatúra). 112 Rovnako, ako bolo pripomenuté v bode 84 tohto rozsudku, v súvislosti so zmenou pridelenia dotknutých úradníkov a zamestnancov na iné pracovisko inštitúcie alebo agentúry, u ktorej nastúpili do práce, obmedzenia osobnej a rodinnej povahy, ktoré môžu vyplývať z výkonu tejto služby, sú vyvážené peňažnými dávkami podľa služobného poriadku, napríklad príspevkom na expatriáciu, príspevkom na usídlenie, dennými diétami, ako aj náhradou výdavkov na sťahovanie do nového miesta pridelenia a náhradou cestovných výdavkov do miesta pôvodu. 113 Pokiaľ ide o požiadavky žalobcov, aby sa na nich po nástupe do práce v Budapešti naďalej uplatňoval opravný koeficient vzťahujúci sa na Spojené kráľovstvo, musia sa zamietnuť, ako sa konštatovalo v bodoch 95 až 98 tohto rozsudku.“