ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10.

Článok 9 ods. 1 prílohy IX k služobnému poriadku, ktorý sa týka disciplinárneho konania, stanovuje, že ustanovujúci orgán môže uložiť jeden z týchto postihov: písomné napomenutie, pokarhanie, odklad postupu do vyššieho platového stupňa na obdobie jedného až 23 mesiacov, zaradenie do nižšieho platového stupňa; dočasné zaradenie do nižšej platovej triedy na obdobie 15 dní až jedného roka; zaradenie do nižšej platovej triedy v rámci rovnakej funkčnej skupiny; zaradenie do nižšej funkčnej skupiny vrátane zníženia platovej triedy alebo bez neho; odvolanie z funkcie, a v prípade potreby dočasné zníženie dôchodku alebo zrážanie, počas určeného obdobia, určitej sumy z podpory v invalidite, avšak účinky tohto opatrenia sa nesmú vzťahovať na závislé osoby.
25.

Vnútroštátny súd uvádza, že predmetom sporu medzi účastníkmi konania je to, či so zreteľom na rozsudok z 3. marca 1994, Tolsma ( 4 ), dochádza ku vzájomnej výmene plnení. Vzhľadom na judikatúru Súdneho dvora, ktorá sa zaoberala pojmom „poskytovanie služieb“, vyjadruje pochybnosti o výklade článku 2 ods. 1 písm. c) smernice o DPH, ktorý má odôvodňovať záver, že dotknuté kontrolné poplatky predstavujú protihodnotu za službu.
22.

Biofa v rámci žaloby na nekalosúťažné konanie, ktorú podala na Landgericht Köln (Krajinský súd Kolín, Nemecko), v podstate poukázala na to, že predmetný výrobok by sa nemal uvádzať na trh, a preto by sa od jeho uvádzania na trh malo upustiť. Presnejšie tvrdila, že Sikma tým, že uviedla tento výrobok na trh, uviedla na trh biocídny výrobok, lebo kremelina pôsobí spôsobom, ktorý nie je len fyzikálnym alebo mechanickým pôsobením, čiže výrobok s obsahom tejto účinnej látky sa má kvalifikovať ako „biocídny výrobok“ v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 528/2012. Vzhľadom na to sa Biofa domnieva, že keďže Sikma nezískava kremelinu od spoločnosti Biofa, hoci táto je výhradným dodávateľom tejto účinnej látky – a z tohto dôvodu bola zaradená do zoznamu, ktorý sa nachádza v článku 95 ods. 1 uvedeného nariadenia –, je uvádzanie predmetného výrobku na trh spoločnosťou Sikma obchodnou praktikou, ktorá porušuje okrem iného ustanovenia článku 95 ods. 2 uvedeného nariadenia, a preto od nej treba upustiť. ( 13 )
88.

Takéto vylúčenie by totiž mohlo zbaviť príslušný orgán štátu pôvodu možnosti sankcionovať vlastníka vozidla, ak je toto vozidlo registrované v inom členskom štáte. To by viedlo k porušeniu rovnosti zaobchádzania, ale najmä by to malo za následok zbavenie príslušného orgánu štátu pôvodu možnosti stíhať a sankcionovať vodičov vozidiel registrovaných v inom členskom štáte, ktorí sa dopustili dopravného priestupku na území štátu pôvodu, hoci títo vodiči môžu predstavovať riziko pre ostatných účastníkov cestnej premávky v Únii.
44.

Preto skutočnosť, že E nepriznal pracovňu v predbežnom daňovom hlásení sama osebe nebráni právu na odpočítanie dane na vstupe. Okrem toho v judikatúre Súdneho dvora nie je možné nájsť nič, čo by podporovalo požiadavku podľa nemeckého práva, aby žiadateľ v pozícii E alebo Z predložil aktívne vyhlásenie o existencii rozhodnutia o priradení pri nadobudnutí, a to aj v prípade, že žiada o odpočítanie dane na vstupe po daňovom hlásení k DPH za obdobie, v ktorom došlo k nadobudnutiu majetku. Vzhľadom na rozsudok vo veci Gmina Ryjewo sa vyžadujú skutočnosti objektívne preukazujúce existenciu rozhodnutia o priradení k majetku podniku, keďže takéto rozhodnutie je potrebné na určenie toho, či je odpočítateľná DPH z majetku používaného na zmiešané účely. ( 42 ) Žiadosť o odpočítanie v daňovom hlásení k DPH za obdobie, v ktorom došlo k nadobudnutiu, môže preukázať existenciu rozhodnutia o priradení, ( 43 ) podľa judikatúry Súdneho dvora to však nie je absolútne povinné. Vnútroštátnemu súdu prináleží, aby určil, či plány na skutočné využívanie pracovne vo veci E a faktúra z 11. septembra 2014 za dodanie a montáž systému fotovoltickej energie vo veci Z predstavujú skutočnosti postačujúce na objektívne preukázanie existencie rozhodnutia o priradení v spojení so všetkými ostatnými relevantnými skutočnosťami, ktoré mu boli predložené.
45.

Pripúšťam však, že iné úvahy podnecujú k tomu, aby sa, ako to tvrdí nemecká vláda a Komisia, ukladanie elektriny na účely uplatnenia smernice 2003/96 považovalo skôr za fázu distribúcie tejto energie než za jej výrobu. To však vylučuje tvrdenie vnútroštátneho súdu, ktoré obhajuje aj XY, podľa ktorého XY spotrebováva elektrinu pre potreby svojej vlastnej činnosti. To by totiž znamenalo, že táto spoločnosť zároveň spotrebováva aj ukladá elektrinu, čo je nemožné, rovnako ako nemožno zjesť koláč a súčasne mať daný koláč. To by tiež znamenalo, že elektrina dodaná zákazníkom spoločnosti XY by mala byť zdanená, to znamená, že by podliehala dvojitému zdaneniu: jednak v okamih jej odobratia zo siete a jednak v okamih jej dodávky koncovým odberateľom. Vnútroštátny súd sa správne domnieva, že takémuto dvojitému zdaneniu treba zabrániť. Prostriedkom na dosiahnutie tohto cieľa však nie je nezdaniť, v rozpore s článkom 21 ods. 5 prvým pododsekom smernice 2003/96, dodávku elektriny spoločnosťou XY jej zákazníkom, ale správne zdaniť elektrinu, ktorú táto spoločnosť odoberá z distribučnej siete.
V ten istý deň OLAF uverejnil aj tlačové komuniké, v ktorom sám informoval o začatí vnútroštátneho trestného konania proti odvolateľovi. OLAF pritom navrhovateľa označil jeho menom a poukázal na význam jeho predbežných vyšetrovaní pre začatie trestného konania vnútroštátnymi orgánmi:

„The Romanian National anticorruption Directorate (DNA) has accused Liviu Dragnea, the leader of the Romanian Social Democrat Party (PSD), of fraud with European Union (UE) funds, of CREATING and criminal group, and of misusing his position for personal gain. …

The distribution of the European Anti‑Fraud Office (OLAF) to this outcome has been emphasised by the DNA. The DNA has explained that their case comes as a result of two prešetrovanie conducted by the OLAF into projects financed by the European Regional Development Fund for road construtruction in Romania, which were concluesded in May and septembre 2016.

…“ ( 5 )
73.

Ako však tvrdí Ferrari, ak by mal Súdny dvor v prejednávanej veci rozhodnúť, že zverejnenie fotografie znázorňujúcej výrobok ako celok jeho pôvodcom nepredstavuje sprístupnenie dizajnu časti tohto výrobku, aj keď špecializované kruhy mohli vedieť o tejto fotografii a keď je tento dizajn na nej jasne identifikovateľný, malo by to za následok, že tretia osoba by mohla neskôr sama požadovať jeho ochranu ako dizajnu Spoločenstva. Pôvodné zverejnenie by sa totiž vzhľadom na tento výklad nepovažovalo za skoršie sprístupnenie „ničiace“ novosť v zmysle článku 7 ods. 1 nariadenia č. 6/2002, ktoré by bránilo takejto požiadavke. Takýto výklad by nepodporoval inováciu v oblasti dizajnov, ako sa uvádza v odôvodnení 7 tohto nariadenia, ale kopírovanie existujúcich dizajnov. ( 23 )
57.

V uvedenom rozsudku tak Súdny dvor nerozhodoval o predbežnej povahe napadnutého aktu, ale o tom, že odvolateľka nebola schopná identifikovať vykonávacie rozhodnutie Komisie, ktoré so zreteľom na uskutočnené konanie predstavovalo konečný akt, a to aj s prihliadnutím na to, že sporný e‑mail obsahoval informácie o prípustných opravných prostriedkoch a že tieto opravné prostriedky boli podané bez vedomosti o vykonávacom rozhodnutí. ( 38 ) V tomto zmysle si tento rozsudok zaslúži osobitnú pozornosť, pretože ilustruje procesné dôsledky, ktoré treba vyvodiť zo znenia a kontextu aktov v prípade neistoty o ich povahe a význame, pokiaľ ide o ich právne účinky. ( 39 ) Subsidiárne preto navrhujem Súdnemu dvoru, aby zohľadnil analogické odôvodnenie.
64.

V uvedenom rozsudku tak Súdny dvor nerozhodoval o predbežnej povahe napadnutého aktu, ale o tom, že odvolateľka nebola schopná identifikovať vykonávacie rozhodnutie Komisie, ktoré so zreteľom na uskutočnené konanie predstavovalo konečný akt, a to aj s prihliadnutím na to, že sporný e‑mail obsahoval informácie o prípustných opravných prostriedkoch a že tieto opravné prostriedky boli podané bez vedomosti o vykonávacom rozhodnutí. ( 37 ) V tomto zmysle si tento rozsudok zaslúži osobitnú pozornosť, pretože ilustruje procesné dôsledky, ktoré treba vyvodiť zo znenia a kontextu aktov v prípade neistoty o ich povahe a význame, pokiaľ ide o ich právne účinky. ( 38 ) Subsidiárne preto navrhujem Súdnemu dvoru, aby zohľadnil analogické odôvodnenie.
51.

Po štvrté výklad článku 8 ods. 3 prvej vety smernice 2014/40 navrhnutý v bode 47 vyššie je v súlade s medzinárodným právom. Mal by som spomenúť, že Európska únia a jej členské štáty sú zmluvnými stranami Rámcového dohovoru Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku podpísaného v Ženeve 21. mája 2003 (ďalej len „FCTC“), ktorého ustanovenia sú pre ne záväzné. ( 21 ) Článok 11 ods. 1 FCTC uvádza, že každá strana tohto dohovoru „prijme a bude… uplatňovať účinné opatrenia na zabezpečenie toho, aby:… b) každé jednotkové balenie tabakových výrobkov a každý vonkajší obal a označenie takýchto výrobkov malo zdravotné varovanie, ktoré popisuje škodlivé účinky používania tabaku…“. Tiež by som mal spomenúť, že strany FCTC prijali súbor usmernení na vykonávanie tohto dohovoru, ktoré napriek tomu, že nie sú záväzné, majú mať rozhodujúci vplyv na obsah pravidiel prijatých Európskou úniou v posudzovanej oblasti. ( 22 ) V odseku 10 usmernení na vykonávanie článku 11 Rámcového dohovoru Svetovej zdravotníckej organizácie o kontrole tabaku (ďalej len „usmernenia na vykonávanie článku 11 FCTC“) sa uvádza, že „strany by mali zabezpečiť, aby zdravotným varovaniam… nebránili iné požadované označenia na obaloch a štítkoch alebo obchodné vložky a informácie“ alebo „iné označenia, ako sú kolky a označenia podľa požiadaviek článku 15 Dohovoru“. Podľa bodu 10 usmernení na vykonávanie článku 11 FCTC sú jedinými prvkami, ktoré by nemali brániť zdravotným varovaniam (i) „ďalšie požadované balenie a označenie štítkom“ ( 23 ) vrátane označení požadovaných v článku 15 FCTC, ( 24 ) a (ii) „obchodné vložky a informácie“ ( 25 ). Je zrejmé, že výdajný automat nepatrí do žiadnej z týchto kategórií. Rovnako odsek 54 týchto usmernení stanovuje, že „zmluvné strany by mali zabezpečiť, aby lepiace štítky, nálepky, puzdrá, obaly, rukávy, obaly a reklamné vložky a materiály výrobcov tabakových výrobkov nezakrývali, nezničili alebo neoslabili zdravotné varovania“. Ani jeden z týchto výrazov nemôže byť použitý na označenie automatu. Všetky predmety, ktoré by podľa odsekov 10 a 54 usmernení na vykonávanie článku 11 FCTC nemali brániť zdravotným varovaniam, sú predmety, ktoré môžu byť umiestnené alebo pripevnené na jednotkovom balení alebo na vonkajšej strane tohto balenia.
100.

Len subsidiárne (teda v prípade, ak sú uvedené možnosti vyčerpané alebo vylúčené) a výnimočne, ak by to bolo nevyhnutné na zabránenie odopretiu spravodlivosti, by bolo podľa môjho názoru prijateľné priznať právomoc súdom so sídlom v ktoromkoľvek z členských štátov, v ktorých má jeden z manželov pobyt, ak žiadny z týchto pobytov nemožno uznať za obvyklý pobyt v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 2201/2003.
3.

Supreme Court of the United Kingdom (Najvyšší súd Spojeného kráľovstva) preto pochybuje o súlade zamietnutia odpočítania dane finančnou správou s právom Únie. Inak to naopak vidí Komisia, ktorá uvádza: „The simple answer to the issues raised in the present case is that since Zipvit has paid no VAT, it is not entitled to deduct input VAT. Sometimes simple answers are correct. The Commission submits that on the basis of the following considerations, this is one of those times“.
28.

Po prvé by bolo možné tvrdiť, že skutočnosť, že je odmena rovnaká ako nemocenské dávky, nebude tohto pracovníka odradzovať od čerpania dovolenky za kalendárny rok, pretože aj v prípade, že by v tom čase dovolenku za kalendárny rok nečerpal, vyššiu odmenu by nedostal. Ak by totiž pracovník chcel zabrániť takémuto zníženiu svojej odmeny, stačilo by, aby počkal a svoju dovolenku za kalendárny rok čerpal až potom, čo by bol opäť plne schopný vykonávať požadovanú prácu. Pracovník by neriskoval stratu nároku na platenú dovolenku za kalendárny rok, keby platenú dovolenku za kalendárny rok odložil, keďže judikatúra Súdneho dvora chráni pracovníka pred tým, aby jeho nárok na platenú dovolenku za kalendárny rok zanikol na konci referenčného obdobia alebo obdobia na prenesenie stanoveného vnútroštátnym právom. ( 28 )
6.

Podľa odôvodnení 4, 31 a 47 smernice 2007/64: „(4) Je preto dôležité, aby sa na úrovni Spoločenstva vytvoril moderný a súdržný právny rámec pre platobné služby bez ohľadu na to, či sú tieto služby kompatibilné so systémom vychádzajúcim z iniciatívy finančného sektora pre jednotnú oblasť platieb v eurách, pričom tento právny rámec musí byť neutrálny, pokiaľ ide o zabezpečenie rovnakých podmienok pre všetky platobné systémy, aby sa zachovala možnosť voľby spotrebiteľa, čo by v porovnaní so súčasnými vnútroštátnymi systémami znamenalo podstatný krok vpred, pokiaľ ide o náklady spotrebiteľov, bezpečnosť a účinnosť. … (31) S cieľom znížiť riziko a dôsledky neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií by mal užívateľ platobných služieb čo najskôr informovať poskytovateľa platobných služieb o každom spore, ktorý sa týka údajne neautorizovaných alebo nesprávne vykonaných platobných transakcií za predpokladu, že poskytovateľ platobných služieb splnil svoje informačné povinnosti podľa tejto smernice. Ak užívateľ platobných služieb dodrží lehotu pre toto oznámenie, mal by byť schopný uplatniť tieto nároky v rámci premlčacích dôb stanovených podľa vnútroštátneho práva. Táto smernica by nemala mať vplyv na iné nároky medzi užívateľmi platobných služieb a poskytovateľmi platobných služieb. … (47) Poskytovateľ platobných služieb platiteľa by mal prijať zodpovednosť za správne vykonanie platby vrátane najmä plnej sumy platobnej transakcie a lehotu jej vykonania a plnú zodpovednosť za každé pochybenie iných strán v platobnom reťazci až po účet príjemcu. V dôsledku uvedenej zodpovednosti by mal poskytovateľ platobných služieb platiteľa v prípade, že sa plná suma nepripíše na účet poskytovateľa platobných služieb príjemcu, platobnú transakciu opraviť alebo bez zbytočného odkladu refundovať príslušnú sumu tejto transakcie platiteľovi bez toho, aby boli dotknuté prípadné ďalšie nároky v súlade s vnútroštátnym právom. Táto smernica by sa mala týkať iba zmluvných povinností a záväzkov medzi užívateľom platobných služieb a jeho poskytovateľom platobných služieb. …“
46.

Navyše, ako to správne tvrdí nemecká vláda, iný výklad tohto ustanovenia by znamenal, že strany transakcie by si mohli slobodne určiť okamih vzniku daňovej povinnosti tým, že by upravili lehotu na zaplatenie ceny za dodanie tovaru alebo poskytnutie služieb. Súdny dvor však už mal príležitosť potvrdiť, že normotvorca Únie chcel čo najväčšmi harmonizovať deň vzniku daňovej povinnosti vo všetkých členských štátoch, aby sa zabezpečil jednotný výber DPH. ( 13 ) Cieľ zabezpečiť jednotný výber tejto dane sa týka nielen všetkých členských štátov, ale aj všetkých transakcií tej istej povahy, bez ohľadu na ich rozdiely, ktoré sú druhoradé, ako napríklad podmienky zaplatenia odmeny. Toto riešenie si vyžadujú zásady rovnosti zaobchádzania a nenarušenej hospodárskej súťaže.
55.

Súdny dvor ďalej uviedol, že cieľ by nemohol byť dosiahnutý, ak by sa bod 31 prílohy I smernice 2005/29 vykladal jednak tak, že zahŕňa prvok schopný uviesť do omylu, ktorý je odlišný od okolností opísaných v druhej časti tohto ustanovenia, a jednak tak, že obchodníkom umožňuje od spotrebiteľa vyžadovať, aby si spôsobil „zanedbateľné náklady“ s ohľadom na hodnotu ceny. ( 28 ) Súdny dvor tiež sformuloval zistenia, na ktoré P&C Düsseldorf odkazuje a podľa ktorých by si odlišný výklad vyžadoval ťažké posudzovanie, ktoré by sa muselo vykonať v každom jednotlivom prípade, čomu sa práve snaží zabrániť uvedením danej praktiky v tejto prílohe I.
11.

Článok 3 rozhodnutia 2011/278 stanovoval: „Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov: b) ‚podzariadenie spojené s referenčným produktom‘ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie súvisiace s výrobou produktu, pre ktorý je v prílohe I stanovený referenčný produkt; c) ‚podzariadenie spojené s referenčným štandardom tepla‘ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie, ktoré nepatria do rámca podzariadenia spojeného s referenčným produktom a súvisia s produkciou alebo dovozom zo zariadenia alebo z iného subjektu patriaceho do rámca systému Únie, alebo oboma, merateľného tepla: – ktoré sa spotrebuje v rámci hraníc zariadenia na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, alebo – ktoré sa vyvezie do zariadenia alebo iného subjektu, ktorý nepatrí do rámca systému Únie okrem vývozu na výrobu elektrickej energie; d) ‚podzariadenie spojené s referenčným štandardom paliva‘ sú vstupy, výstupy a zodpovedajúce emisie, ktoré nepatria do rámca podzariadenia spojeného s referenčným produktom a súvisia s produkciou nemerateľného tepla spaľovaním paliva spotrebovaného na výrobu produktov, na produkciu mechanickej energie inej ako používanej na výrobu elektrickej energie, na vykurovanie alebo chladenie, s výnimkou spotreby na výrobu elektrickej energie, vrátane bezpečnostného spaľovania; e) ‚merateľné teplo‘ je čistý tok tepla prepravovaný cez identifikovateľné potrubie alebo rúry s použitím média na prenos tepla, akým je najmä para, horúci vzduch, voda, olej, tekuté kovy a soli, pre ktoré je alebo by mohol byť nainštalovaný merač tepla; … g) ‚nemerateľné teplo‘ je všetko iné teplo ako merateľné teplo; h) ‚podzariadenie spojené s emisiami z procesov‘ sú emisie skleníkových plynov uvedené v prílohe I k smernici (2003/87/ES), iné ako oxid uhličitý, ku ktorým dochádza mimo systémových hraníc referenčného produktu uvedeného v prílohe I, alebo emisie oxidu uhličitého, ku ktorým dochádza mimo systémových hraníc referenčného produktu uvedeného v prílohe I v dôsledku ktorejkoľvek z nasledujúcich činností a emisií, ktoré vyplývajú zo spaľovania neúplne oxidovaného uhlíka vyprodukovaného ako dôsledok nasledovných činností na účel výroby merateľného tepla, nemerateľného tepla alebo technicky využiteľnej elektrickej energie za predpokladu, že sa odrátajú emisie, ktoré by nastali zo spálenia množstva zemného plynu rovnajúceho sa energetickému obsahu spáleného neúplne oxidovaného uhlíka: i) chemická alebo elektrolytická redukcia zlúčenín kovu v rudách, koncentrátoch a druhotných materiáloch; ii) odstraňovanie nečistôt z kovov a zlúčenín kovu; iii) rozklad uhličitanov, okrem uhličitanov pri praní dymových plynov; iv) chemická syntéza, pri ktorej je v reakcii prítomný materiál obsahujúci uhlík, na iný hlavný účel ako na výrobu tepla; v) použitie prídavných látok alebo surovín obsahujúcich uhlík na iný hlavný účel ako na výrobu tepla; vi) chemická alebo elektrolytická redukcia metaloidných oxidov alebo nekovových oxidov, ako oxidy kremíka a fosfáty; …“
28.

V tejto súvislosti sa pýta na kritérium poslania správy uvedené v tomto ustanovení. Reklama v e‑mailovej schránke totiž nie je prenášaná od jedného užívateľa služby elektronickej pošty druhému užívateľovi, ale je zobrazená reklamnými servermi po otvorení e‑mailového účtu v schránke doručených správ určenej na tento účel, a to náhodne vybranému užívateľovi. Pri uplatnení kritérií tradičnej pošty by teda nemuselo ísť o „poslanie“ správy, na základe čoho by reklama zobrazená v tejto schránke nemohla byť kvalifikovaná ako elektronická pošta. Vnútroštátny súd sa však pýta, či by cieľ ochrany súkromia užívateľa stanovený v odôvodnení 40 a sledovaný článkom 13 ods. 1 smernice 2002/58 nemohol svedčiť v prospech funkčného, a nie technického prístupu k definícii „poslania“. Tento cieľ by mohol odôvodniť výklad pojmu„poslanie“, ktorý sa nezakladá na tradičných formách elektronickej komunikácie, to znamená v zmysle zaslania správy jedným užívateľom druhému vopred určenému užívateľovi, ale funkčným spôsobom v zmysle šírenia správ.
132.

V prípade, ak by to nemecké vnútroštátne právo dovoľovalo, bolo by ešte potrebné overiť, či je dočasné pozastavenie účinku neuplatnenia vyplývajúceho z prednosti odôvodnené naliehavým dôvodom súvisiacim s ochranou životného prostredia a či sú splnené ostatné podmienky stanovené v rozsudku Inter‑Environnement Wallonie Terre wallonne. ( 84 )
36.

Mnohé produkty životného poistenia alebo zmluvy o životnom poistení sú vytvorené a predávané spotrebiteľom len ako osobný finančný investičný nástroj, prípadne ako nástroj pozostávajúci z viacerých podobných prvkov. Často sú promované ako spôsob sporenia na dôchodok. Práve to je prípad poistenia spojeného s podielovým fondom. Pri takýchto poistných zmluvách sa zaplatené poistné investuje do „podielových jednotiek“ podielového fondu. Hodnota týchto podielových jednotiek potom závisí od aktív nachádzajúcich sa v základe fondu. Ak hodnota takýchto podkladových aktív kolíše, bude sa to vzťahovať aj na hodnotu podielových jednotiek, do ktorých bolo investované poistné poistníka. Poistné zmluvy spojené s podielovými fondmi často obsahujú „záruku výplaty“, a to práve v snahe poskytnúť spotrebiteľom pocit bezpečnosti vzhľadom na vyššie uvedené kolísanie hodnoty. Uvedená záruka v zásade stanovuje minimálnu úroveň hodnoty zmluvy pri uplynutí doby poistenia, teda v čase skončenia platnosti zmluvy, a to bez ohľadu na trhovú hodnotu podkladových aktív.
84.

Ako podľa môjho názoru správne uviedla Komisia, prejednávaná vec sa líši od prípadu, ktorého sa týkal rozsudok TSN ( 19 ), keďže vo veci TSN bolo možné rozlíšiť medzi nárokmi na dovolenku za kalendárny rok vyplývajúcimi z uplatnenia článku 7 smernice (tak, ako sa prebral do príslušného vnútroštátneho práva) a dodatočnými nárokmi priznanými podnikovou kolektívnou zmluvou, takže bolo možné jednoznačne určiť, ktoré pravidlo vyplýva z uplatnenia práva Únie a ktoré patrí do vnútroštátneho práva. Takéto rozlíšenie nie je v prejednávanej veci možné, a to vzhľadom na to, že hoci sa v § 140 ods. 1 Zákonníka práce stanovuje priaznivejší režim v porovnaní s maximálnou dĺžkou podľa článku 8 smernice, uvedené ustanovenie zavádza minimálnu požiadavku stanovenú v smernici, pričom nie je možné určiť, čo presne vyplýva z minimálnych požiadaviek smernice a čo ide nad ich rámec.
7.

Odôvodnenie 45 GDPR znie: „Ak sa spracúvanie vykonáva v súlade so zákonnými povinnosťami, ktoré má prevádzkovateľ, alebo ak je spracúvanie potrebné na splnenie úlohy realizovanej vo verejnom záujme alebo z úradnej moci, základ pre spracúvanie by mal existovať v práve Únie alebo v práve členského štátu. Týmto nariadením sa nevyžaduje, aby pre každé jednotlivé spracúvanie existoval osobitný právny predpis. Za dostatočný možno považovať právny predpis, ktorý je základom pre viaceré spracovateľské operácie založené na zákonnej povinnosti, ktorá sa vzťahuje na prevádzkovateľa, alebo ak je spracúvanie nevyhnutné na splnenie úlohy realizovanej vo verejnom záujme alebo pri výkone verejnej moci. Na základe práva Únie alebo práva členského štátu by sa tiež malo rozhodovať o účele spracúvania. Okrem toho by toto právo mohlo spresniť všeobecné podmienky tohto nariadenia, ktoré sa týkajú zákonnosti spracúvania osobných údajov, stanoviť špecifikácie na určenie prevádzkovateľa, typu osobných údajov, ktoré podliehajú spracúvaniu, príslušných dotknutých osôb, subjektov, ktorým môžu byť osobné údaje poskytnuté, obmedzenia účelu, doby uchovávania a iných opatrení s cieľom zabezpečiť zákonné a spravodlivé spracúvanie. V práve Únie alebo v práve členského štátu by malo byť takisto stanovené, či by prevádzkovateľom vykonávajúcim úlohu vo verejnom záujme alebo pri výkone verejnej moci mal byť orgán verejnej moci alebo iná fyzická alebo právnická osoba, ktorá sa spravuje verejným alebo súkromným právom, ako napríklad profesijné združenie, ak je to z dôvodu verejného záujmu opodstatnené, a to aj na účely v oblasti zdravia, ako je verejné zdravie a sociálna ochrana a správa služieb zdravotnej starostlivosti.“