Článok 5 ods. 1 nariadenia č. 1782/2003, ktorým sa stanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, v spojení s prílohou IV toho istého nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že stanovuje zásadnú povinnosť pre členské štáty prebrať prostredníctvom vhodných všeobecne záväzných pravidiel všetky normy týkajúce sa dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu uvedené v tejto prílohe s výnimkou osobitne noriem nazvaných „Prípadné normy pre striedanie plodín“ a „Minimálna miera intenzity chovu a/alebo vhodné režimy“. Tento záver sa vzťahuje obdobne, a o to významnejšie, aj na článok 6 ods. 1 nariadenia č. 73/2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, v spojení s prílohou III tohto nariadenia, ktorá v súlade s týmto výkladom stanovuje výslovné rozlišovanie medzi povinnými a nepovinnými normami.

Povinnosť stanovenia prostredníctvom legislatívnej činnosti na strane členských štátov, ako je upravená v článku 5 ods. 1 nariadenia č. 1782/2003, totiž zahŕňa jednak povinnosť rešpektovať všetky normy stanovené v prílohe IV uvedeného nariadenia a jednak úzku previazanosť s istou mierou voľnosti na ich strane pri konkrétnom definovaní týchto požiadaviek na základe uvedených noriem, ktoré spočívajú na všeobecných pojmoch a označeniach, ktorých konkrétne prebratie si nevyhnutne vyžaduje istú mieru voľnej úvahy. Zo znenia článku 5 nariadenia č. 1782/2003 však nevyplýva, že by členské štáty boli oprávnené prípadne vôbec neprebrať niektoré z noriem týkajúcich sa dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu. Vzhľadom na neurčitosť článku 5 ods. 1 tohto nariadenia, pokiaľ ide o záväznú povahu uvedených noriem, je však potrebné zaoberať sa znením každej z týchto noriem samostatne, aby bolo možné určiť túto povahu, ako aj rozsah miery voľnej úvahy ponechanej členským štátom pri ich konkrétnom stanovení a preberaní.

Navyše aj za predpokladu, že by podľa dotknutého členského štátu poľnohospodárska pôda alebo dotknuté oblasti už samy osebe mali charakteristiky viac‑menej v súlade s cieľmi nariadenia č. 1782/2003, čím by sa normy týkajúce sa dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu stali bezpredmetnými alebo ich prebratie neproporcionálnym, len táto skutočnosť by ho vzhľadom na zásadu právnej istoty nezbavovala jeho povinnosti prebrať relevantné ustanovenia uvedeného nariadenia prostredníctvom primeranej vnútroštátnej úpravy. Rovnako tak platí, že v rámci výkonu právomoci voľnej úvahy, ktorú mu poskytujú všeobecné a nepresné ustanovenia, ktorými sa vyznačujú uvedené normy, ich členský štát môže upraviť a konkretizovať takým spôsobom, aby boli prispôsobené vnútroštátnemu kontextu. Naopak, nemôže úplne rezignovať na ich prebratie. Účelom prebratia sporných noriem týkajúcich sa dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu prostredníctvom primeranej vnútroštátnej právnej úpravy je umožniť tak kontroly, ako aj sankcie v prípade ich nedodržania. Vzhľadom na zásadnú požiadavku kontroly a sankcií sa dotknutý členský štát nemôže odvolávať na svoju údajnú právomoc voľnej úvahy ani na zásadu proporcionality, aby odôvodnil úplnú absenciu prebratia uvedených noriem, a Komisia je oprávnená trvať na takomto prebratí, aj keby to bolo len na účely vytvorenia úplného a účinného systému kontrol a sankcií.

(pozri body 43, 44, 62, 65, 66)