ROZSUDOK SÚDNEHO DVORA (šiesta komora)

z 13. júla 2017 ( *1 )

„Odvolanie – Nariadenie (ES) č. 1907/2006 (nariadenie REACH) – Článok 58 ods. 2 – Autorizácia – Látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy – Výnimka – Nariadenie, ktorým sa mení príloha XIV nariadenia (ES) č. 1907/2006 – Zahrnutie oxidu chrómového do zoznamu látok podliehajúcich autorizácii“

Vo veci C‑651/15 P,

ktorej predmetom je odvolanie podľa článku 56 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, podané 4. decembra 2015,

Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom‑VI‑Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a i., v zastúpení: C. Mereu, avocat, a J. Beck, solicitor,

žalobcovia,

ďalší účastníci konania:

Európska komisia, v zastúpení: K. Mifsud‑Bonnici a K. Talabér‑Ritz, splnomocnení zástupcovia,

žalovaná v prvostupňovom konaní,

ktorú v konaní podporuje:

Francúzska republika, v zastúpení: D. Colas a J. Traband, splnomocnení zástupcovia,

vedľajší účastník konania v odvolacom konaní,

Európska chemická agentúra (ECHA), v zastúpení: W. Broere a M. Heikkilä, splnomocnení zástupcovia,

Assogalvanica a i., v zastúpení: C. Mereu, avocat, a J. Beck, solicitor,

vedľajší účastníci konania v prvostupňovom konaní,

SÚDNY DVOR (šiesta komora)

v zložení: predseda šiestej komory E. Regan, sudcovia C. G. Fernlund (spravodajca) a S. Rodin,

generálna advokátka: E. Sharpston,

tajomník: A. Calot Escobar,

so zreteľom na písomnú časť konania,

so zreteľom na rozhodnutie prijaté po vypočutí generálneho advokáta, že vec bude prejednaná bez jeho návrhov,

vyhlásil tento

Rozsudok

1 Svojím odvolaním Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom‑VI‑verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a ďalších 185 žalobcov, ktorých mená sa uvádzajú v prílohe I tohto rozsudku (ďalej spolu „VECCO a i.“), žiadajú o zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 25. septembra 2015 VECCO a i./Komisia, (T‑360/13, ďalej len „napadnutý rozsudok“, EU:T:2015:695), ktorým Všeobecný súd zamietol ich žalobu smerujúcu k čiastočnému zrušeniu nariadenia Komisie (EÚ) č. 348/2013 zo 17. apríla 2013, ktorým sa mení a dopĺňa príloha XIV k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) (Ú. v. EÚ L 108, 2013, s. 1).

Právny rámec

2 Článok 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemických látok (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Ú. v. EÚ L 396, 2006, s. 1), zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 zo 16. decembra 2008 (Ú. v. EÚ L 353, 2008, s. 1) (ďalej len „nariadenie REACH“), s názvom „Cieľ a rozsah pôsobnosti“ vo svojom odseku 1 uvádza: „Účelom tohto nariadenia je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí a životného prostredia, vrátane podpory rozvoja alternatívnych metód posúdenia nebezpečnosti látok ako aj voľný pohyb látok na vnútornom trhu, a zároveň zlepšovať konkurencieschopnosť a inovácie.“

3 Podľa článku 55 nariadenia REACH: „Cieľom tejto hlavy je zabezpečiť dobré fungovanie vnútorného trhu a zároveň zaistiť, aby boli riziká vyplývajúce z látok vzbudzujúcich veľké obavy riadne kontrolované a aby boli tieto látky postupne nahradené vhodnými alternatívnymi látkami alebo technológiami, ak sú ekonomicky a technicky uskutočniteľné. S týmto cieľom výrobcovia, dovozcovia a následní užívatelia žiadajúci o autorizáciu analyzujú dostupnosť alternatív a posudzujú ich riziká a technickú a ekonomickú uskutočniteľnosť náhrady.“

4 Článok 57 nariadenia REACH stanovuje kritériá na zahrnutie látok do prílohy XIV tohto nariadenia.

5 Článok 58 nariadenia REACH stanovuje: „1. Kedykoľvek sa prijme rozhodnutie o zahrnutí látok uvedených v článku 57 do prílohy XIV, toto rozhodnutie sa prijíma v súlade s postupom uvedeným v článku 133 ods. 4 Pri každej látke uvádza: a) identifikáciu látky, ako sa uvádza v oddiele 2 prílohy VI; b) vnútorné vlastnosti látky uvedené v článku 57; … d) podľa potreby obdobia preskúmania pre určité použitia; e) prípadné použitia alebo kategórie použitia vyňaté z požiadavky autorizácie a prípadné podmienky takéhoto vyňatia. 2. Použitia alebo kategórie použitia môžu byť vyňaté z požiadavky na autorizáciu za predpokladu, že na základe existujúcich osobitných právnych predpisov Spoločenstva ukladajúcich minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia pre používanie látky, je riziko riadne kontrolované. Pri stanovovaní takýchto výnimiek sa zohľadňuje najmä úmernosť rizika pre zdravie ľudí a životné prostredie vo vzťahu k povahe látky, ako napr. keď je riziko menené fyzikálnou formou. …“

6 Články 60 až 64 nariadenia REACH sa týkajú postupu udeľovania autorizácií.

Okolnosti predchádzajúce sporu

7 Z bodov 1 až 9 napadnutého rozsudku vyplýva, že nariadením č. 348/2013 bol do prílohy XIV nariadenia REACH zahrnutý oxid chrómový bez toho, aby bola udelená akákoľvek výnimka podľa článku 58 ods. 2 uvedeného nariadenia na určité použitia alebo kategórie použitia tejto látky.

Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok

8 Dňa 8. júla 2013 VECCO a i. podali žalobu smerujúcu k zrušeniu nariadenia č. 348/2013. Všeobecný súd v napadnutom rozsudku zamietol túto žalobu a zaviazal VECCO a i. na náhradu trov konania.

Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom

9 VECCO a i. žiadajú, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok a rozhodol o ich odvolaní vo veci, alebo aby vrátil vec na konanie pred Všeobecným súdom a aby ten rozhodol vo veci.

10 Európska komisia navrhuje, aby Súdny dvor odvolanie zamietol a zaviazal VECCO a i. na náhradu trov konania.

11 Francúzska republika, ktorá podporuje Komisiu, a Európska chemická agentúra (ECHA), ktorá v prvostupňovom konaní podporovala návrhy Komisie, navrhujú, aby Súdny dvor zamietol odvolanie.

O odvolaní

12 VECCO a i. uvádzajú tri odvolacie dôvody. Prvý a druhý odvolací dôvod sú založené na porušení článku 58 ods. 2 nariadenia REACH. Tretí odvolací dôvod je založený na nesprávnom posúdení. Druhý a tretí odvolací dôvod sa uvádzajú subsidiárne, pre prípad, že by sa prvému odvolaciemu dôvodu vyhovelo.

O prvom odvolacom dôvode založenom na porušení článku 58 ods. 2 nariadenia REACH

Argumentácia účastníkov konania

13 Prvý odvolací dôvod smeruje proti bodom 28 až 53 napadnutého rozsudku, ktorým Všeobecný súd rozhodol, že ani smernica Rady 98/24/ES zo 7. apríla 1998 o ochrane zdravia a bezpečnosti pracovníkov pred rizikami súvisiacimi s chemickými faktormi pri práci (štrnásta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 131, 1998, s. 11; Mim. vyd. 05/003, s. 279), ani smernica 2004/37/ES Európskeho parlamentu a Rady z 29. apríla 2004 o ochrane pracovníkov pred rizikami z vystavenia účinkom karcinogénov alebo mutagénov pri práci (šiesta samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice Rady 89/391/EHS) (Ú. v. EÚ L 158, 2004, s. 50; Mim. vyd. 05/005, s. 35) nepredstavujú „osobitné právne predpisy Spoločenstva“, ktoré stanovujú „minimálne požiadavky“ v zmysle článku 58 ods. 2 nariadenia REACH. VECCO a i. vytýkajú Všeobecnému súdu, že podal nesprávny výklad tohto ustanovenia.

14 Všeobecný súd sa v bodoch 40 až 44 a 50 až 53 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď obmedzil rozsah výnimky uvedenej v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH len na mechanizmy sekundárneho práva, ktoré sa týkajú určitých a výslovne vymenovaných látok.

15 Podľa VECCO a i. výnimka stanovená v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH sa uplatňuje nie na látky, ale na ich použitia alebo používanie. Nie je teda potrebné, aby predmetné látky boli osobitne uvedené v predmetnej právnej úprave. VECCO a i. v tejto súvislosti zdôrazňuje, že ECHA v dokumente nazvanom „Príprava tretieho projektu odporúčaní látok, ktoré by sa mali zahrnúť do prílohy XIV – Všeobecný prístup“, uznala, že použitia, ktoré patria pod výnimku, najmä klasifikácie nebezpečnosti látky (karcinogén, mutagén alebo toxicita pre reprodukciu). V rozpore s tým, čo Všeobecný súd uviedol v bode 41 napadnutého rozsudku, tento výklad nemôže vážne ohroziť účel a fungovanie nariadenia REACH.

16 VECCO a i. uvádzajú, že účel článku 58 ods. 2 nariadenia REACH ukladá preskúmať najprv, či právna úprava Únie postačuje na zabezpečenie riadnej kontroly rizík. Tri kritériá stanovené týmto ustanovením týkajúce sa existencie „osobitných právnych predpisov Spoločenstva“, ktoré stanovujú „minimálne požiadavky“ vedúce k tomu, že „riziká budú riadne kontrolované“, sa teda musia posúdiť spoločne vo svetle tohto účelu a nie izolovane, ako to urobil Všeobecný súd.

17 Podľa VECCO a i. správny výklad článku 58 ods. 2 nariadenia REACH mal Všeobecný súd viesť po prvé k tomu, aby preskúmal, či sú smernice 98/24 a 2004/37 „osobitné“ pre predmetné používanie oxidu chrómového v priemysle povrchových úprav a galvanizácie, po druhé, ak je to tak, určiť, či táto existujúca právna úprava ukladá „minimálne požiadavky“ a po tretie overiť, či sú tieto minimálne požiadavky postačujúce na kontrolu vznikajúcich rizík.

18 Pokiaľ ide o prvé kritérium stanovené v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH týkajúce sa existencie „osobitných“ právnych predpisov Únie, VECCO a i. zastávajú názor, že toto kritérium je splnené, pretože použitia alebo kategórie použitia, pre ktoré sa žiadala výnimka, a to procesy povrchovej úpravy a galvanizácie s použitím oxidu chrómového, patria medzi použitia, ktorých sa týka smernica 98/24, a z dôvodu klasifikácie tejto látky ako karcinogénu, smernica 2004/37.

19 Pokiaľ ide o druhé kritérium uvedené v predmetnej smernici, VECCO a i. zastávajú názor, že Všeobecný súd správne vymenoval v bodoch 37 a 43 napadnutého rozsudku „minimálne požiadavky“ stanovené smernicami 98/24 a 2004/37. Opomenul však posúdiť, či tieto požiadavky konkrétne umožňujú dosiahnuť riadnu kontrolu rizík pre pracovníkov priemyslu povrchových úprav a galvanizácie.

20 Všeobecný súd v bode 40 napadnutého rozsudku nesprávne konštatoval, že smernica 98/24 sa obmedzuje na stanovenie všeobecného rámca definujúceho povinnosti uložené zamestnávateľom, ktorí vystavujú svojich zamestnancov chemickým rizikám. Všeobecný súd okrem toho v bode 44 napadnutého rozsudku konštatoval, že keďže smernica 98/24 nestanovuje maximálnu hodnotu v oblasti vystavenia predmetnej látke pri práci, nemôže sa považovať za obsahujúcu „minimálne požiadavky“ v zmysle článku 58 ods. 2 nariadenia REACH.

21 VECCO a i. zastávajú názor, že stanovenie maximálnych hodnôt v oblasti vystavenia pri práci nie je jedinou, ani najlepšou metódou kontroly chemických rizík. Absencia takých maximálnych hodnôt, pokiaľ ide o oxid chrómový, nepostačuje na to, aby sa konštatovalo, že smernice neukladajú „minimálne požiadavky“ v zmysle článku 58 ods. 2 nariadenia REACH.

22 Pokiaľ ide o kritérium týkajúce sa riadnej kontroly rizík, VECCO a i. kritizujú bod 64 napadnutého rozsudku, ktorým Všeobecný súd konštatoval, že by bolo nemožné overiť, či toto kritérium bolo splnené z dôvodu absencie osobitných právnych predpisov Spoločenstva ukladajúcich minimálne požiadavky. Tento „povrchný“ výklad z právneho hľadiska porušuje celkový cieľ, ktorý sleduje článok 58 ods. 2 nariadenia REACH, a v skutočnosti všetky dôkazy predložené pri rokovaniach smerujúce k preukázaniu, že riziká vznikajúce pre pracovníkov priemyslu povrchových úprav a galvanizácie spojené s používaním oxidu chrómového, sú právnymi predpismi Únie riadne kontrolované.

23 Komisia odmieta výklad, ktorý ponúkajú VECCO a i., podľa ktorého sa článok 58 ods. 2 nariadenia REACH uplatňuje na použitia, a nie na látky. Táto inštitúcia sa stotožňuje s odôvodnením, v ktorom Všeobecný súd konštatoval, že nebolo potrebné skúmať použitia, na ktoré sa vzťahujú smernice 98/24 a 2004/37, pretože tieto smernice nie sú pre oxid chrómový osobitnými.

24 ECHA sa pripája k argumentácii Komisie. Normotvorca nestanovil automatickú výnimku z mechanizmu autorizácie pre všetky použitia, na ktoré sa vzťahujú smernice 98/24 a 2004/37.

25 Rovnako je to u Francúzskej republiky, ktorá zastáva názor, že smernice 98/24 a 2004/37 nepredstavujú existujúce osobitné právne predpisy Spoločenstva ukladajúce minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia v prípade používania látky v zmysle článku 58 ods. 2 nariadenia REACH.

Posúdenie Súdnym dvorom

26 S cieľom odpovedať na tento prvý odvolací dôvod treba pripomenúť kontext, v akom sa uplatňuje režim oslobodenia uvedený v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH.

27 V tejto súvislosti z článku 1 ods. 1 nariadenia REACH vyplýva, že jeho účelom je zabezpečiť vysokú úroveň ochrany zdravia ľudí a životného prostredia vrátane podpory rozvoja alternatívnych metód posúdenia nebezpečnosti látok, ako aj voľný pohyb látok na vnútornom trhu, a zároveň zlepšovať konkurencieschopnosť a inovácie. Na tento účel toto nariadenie zavádza integrovaný systém kontroly chemických látok zahŕňajúci ich registráciu, hodnotenie, ako aj povoľovanie a prípadné obmedzenia ich použitia (pozri najmä rozsudok z 15. marca 2017, Polynt/ECHA, C‑323/15 P, EU:C:2017:207, bod 20).

28 Ako sa zdôrazňuje v odôvodneniach 69 a 70 nariadenia REACH, toto nariadenie venuje látkam nazývaným „látky, ktoré vzbudzujú veľmi veľké obavy“, mimoriadnu pozornosť. Tieto látky podliehajú postupu autorizácie uvedenému v hlave VII tohto nariadenia. Z článku 55 uvedeného nariadenia vyplýva, že cieľom tohto postupu autorizácie je „zabezpečiť dobré fungovanie vnútorného trhu a zároveň zaistiť, aby boli riziká vyplývajúce z látok vzbudzujúcich veľké obavy riadne kontrolované a aby boli tieto látky postupne nahradené vhodnými alternatívnymi látkami alebo technológiami, ak sú ekonomicky a technicky uskutočniteľné“ (pozri najmä rozsudok z 15. marca 2017, Polynt/ECHA, C‑323/15 P, EU:C:2017:207, bod 21).

29 Prvým krokom tohto postupu autorizácie je identifikácia látok vzbudzujúcich veľmi veľké obavy na základe kritérií stanovených v článku 57 nariadenia REACH. Druhým krokom je zahrnutie týchto látok do zoznamu látok podliehajúcich autorizácii, ktorý tvorí prílohu XIV tohto nariadenia, a tretí a posledný krok sa týka postupu, ktorý prípadne vedie k udeleniu autorizácie na látku vzbudzujúcu veľmi veľké obavy (pozri najmä rozsudok z 15. marca 2017, Polynt/ECHA, C‑323/15 P, EU:C:2017:207, bod 22).

30 Na účely zabezpečenia koherencie medzi režimom autorizácie uvedeným v hlave VII nariadenia REACH a ďalšími ustanoveniami právnych predpisov alebo nariadení Únie určených na ochranu zdravia ľudí alebo životného prostredia pred rizikami vznikajúcimi z používania chemických látok, článok 58 ods. 2 tohto nariadenia umožňuje vyňať určité použitia alebo kategórie použitia z požiadavky na autorizáciu, „za predpokladu, že na základe existujúcich osobitných právnych predpisov Spoločenstva ukladajúcich minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia pre používanie látky, je riziko riadne kontrolované.“

31 Z tohto ustanovenia jasne vyplýva, že určité použitia alebo kategórie použitia látky vzbudzujúcej veľmi veľké obavy môžu byť vyňaté z povinnosti autorizácie, ak sú splnené dve podmienky. Tieto podmienky spočívajú na jednej strane v prítomnosti „existujúcich osobitných právnych predpisov Spoločenstva ukladajúcich minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia pre používanie látky“ a na druhej strane v tom, že vzhľadom na tieto právne predpisy „je riziko riadne kontrolované“. Z jasného znenia tohto ustanovenia tiež vyplýva, že tieto podmienky sú kumulatívne, takže ako to Všeobecný súd v podstate konštatoval v bodoch 32 a 64 napadnutého rozsudku, stačí, aby nebola splnená iba jediná z týchto podmienok, aby sa vyňatie muselo odmietnuť.

32 Okrem toho reštriktívny výklad tohto ustanovenia je namieste z dôvodu, že má povahu výnimky.

33 Pokiaľ ide o otázku, či sa na smernice 98/24 a 2004/37 vzťahuje prvá z týchto podmienok, treba určiť, či tieto smernice možno považovať za osobitné právne predpisy ukladajúce minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia pre používanie látky.

34 Podľa ustálenej judikatúry sa určenie významu a rozsahu výrazu „osobitné právne predpisy“, pre ktorý nariadenie REACH neobsahuje definíciu, musí vykonať podľa jeho obvyklého významu v bežnom jazyku pri súčasnom zohľadnení súvislostí, v ktorých sa používa, ako aj účelu sledovaného právnou úpravou, v ktorej sa nachádza (pozri analogicky rozsudok z 24. júna 2015, Hotel Sava Rogaška, C‑207/14, EU:C:2015:414, bod 25 a citovaná judikatúra).

35 Obvyklý význam prívlastku „osobitný“ v bežnom jazyku odkazuje na to, čo je zvláštne pre určitý prípad, čo mu je vlastné a čo ho odlišuje od iných prípadov a môže tak byť protikladom tomu, čo je všeobecné. V súlade s týmto obvyklým významom sa výraz „osobitné právne predpisy“ použitý v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH musí vykladať v tom zmysle, že sa týka každej smernice alebo každého nariadenia stanovujúceho pravidlá špecifické pre posudzovanú látku. Tento výraz treba chápať ako opak právnych predpisov upravujúcich skupinu látok alebo použitia, resp. kategóriu použitia, definovaných všeobecne a abstraktne.

36 VECCO a i. však zastávajú názor, že vyňatie uvedené v článku 58 ods. 2 nariadenia REACH je adresované použitiam alebo kategóriám použitia, a nie látkam. V dôsledku toho na účel určiť, či je toto vyňatie uplatniteľné, netreba overiť, či je predmetná látka výslovne uvedená v predmetnej právnej úprave, ale skôr overiť, či táto právna úprava umožňuje v praxi kontrolovať riziká spojené s posudzovanými použitiami alebo kategóriami použitia tejto látky. Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď konštatoval, že smernice 98/24 a 2004/37 nepredstavujú osobitné právne predpisy ukladajúce minimálne požiadavky z dôvodu, že tieto smernice neuvádzajú výslovne oxid chrómový.

37 V tejto súvislosti, hoci je pravda, že prvá veta článku 58 ods. 2 nariadenia REACH odkazuje nie na pojem látka, ale len na pojem použitie alebo kategória použitia, skutočnosťou zostáva, že mechanizmus vyňatia predpokladá neoddeliteľné spojenie medzi látkou a jej použitiami alebo kategóriami použitia.

38 Nariadenie REACH má za cieľ, ako vyplýva z jeho názvu a jeho všeobecnej štruktúry, upravovať látky. Režim autorizácie upravený v hlave VII tohto nariadenia je konkrétne adresovaný látkam, ktoré sa z dôvodu ich vnútorných vlastností považujú za látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy a ktoré sa z tohto dôvodu musia nahradiť.

39 Ako vyplýva z článku 55 uvedeného nariadenia, tieto látky môžu byť uvedené na trh iba na základe autorizácie, ktorá má zabezpečiť, že riziká, ktoré vyplývajú z ich používania, boli riadne kontrolované. To je dôvod, pre ktorý udeleniu autorizácie podľa článku 60 toho istého nariadenia predchádza hodnotenie rizík za podmienok stanovených článkom 64 tohto nariadenia.

40 Okrem toho rozhodnutie o zahrnutí látky uvedenej do prílohy XIV nariadenia REACH musí v súlade s článkom 58 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia označovať najmä prípadné použitia alebo kategórie použitia vyňaté z požiadavky autorizácie a prípadné podmienky takéhoto vyňatia.

41 Navyše, ako to Všeobecný súd v podstate poznamenal v bodoch 41 a 44 napadnutého rozsudku, výklad článku 58 ods. 2 nariadenia REACH, ktorý zastáva VECCO a i., by viedol k tomu, že by sa pripustilo, že akákoľvek karcinogénna látka kategórie I alebo II by musela byť nevyhnutne vyňatá z povinnosti autorizácie pre jej použitia v profesionálnych kruhoch z dôvodu, že smernica 2004/37 upravuje tento typ použitia pre všetky karcinogénne látky. Taký výklad je nezlučiteľný so znením, ako aj s účelom režimu autorizácie stanoveným v hlave VII nariadenia REACH, pokiaľ ide o látky vzbudzujúce veľmi veľké obavy, ako sú karcinogénne látky kategórie I alebo II.

42 Preto v danom prípade, keď Všeobecný súd dôvodne konštatoval, že smernice 98/24 a 2004/37 neobsahujú žiadne ustanovenie špecifické pre oxid chrómový ukladajúce minimálne požiadavky týkajúce sa ochrany zdravia ľudí alebo životného prostredia v prípade používania tejto látky bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, z dôvodov uvedených v bodoch 37 až 45 napadnutého rozsudku, rozhodol, že tieto smernice nepredstavujú „osobitné právne predpisy“ v zmysle článku 58 ods. 2 nariadenia REACH. Všeobecný súd teda mohol dôvodne v bode 63 napadnutého rozsudku prijať záver, že prvá z dvoch podmienok, ktoré si vyžaduje toto ustanovenie, nebola splnená a tým odôvodniť v bode 66 napadnutého rozsudku zamietnutie žalobného dôvodu založeného na porušení článku 58 ods. 2 nariadenia REACH.

43 Z uvedeného vyplýva, že prvý odvolací dôvod musí byť z tohto jediného dôvodu zamietnutý ako nedôvodný.

44 Druhý a tretí odvolací dôvod boli uvádzané subsidiárne, pre prípad, že by sa prvému odvolaciemu dôvodu vyhovelo. Keďže prvý odvolací dôvod bol zamietnutý, treba zamietnuť druhý a tretí odvolací dôvod ako irelevantné.

O trovách

45 Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne aj o trovách konania. Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na základe článku 184 ods. 1 toho istého rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.

46 Článok 140 ods. 1 rokovacieho poriadku, ktorý je tiež uplatniteľný na konanie o odvolaní podľa článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku, stanovuje, že členské štáty a inštitúcie, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, znášajú vlastné trovy konania.

47 Podľa článku 184 ods. 4 toho istého rokovacieho poriadku môže Súdny dvor nariadiť, že vedľajší účastník prvostupňového konania, ktorý sa zúčastnil na písomnej alebo ústnej časti konania pred Súdnym dvorom, znáša svoje vlastné trovy konania.

48 Keďže VECCO a i. nemali úspech vo svojich dôvodoch a Komisia navrhla zaviazať ich na náhradu trov konania, je opodstatnené uložiť im povinnosť znášať nielen vlastné trovy konania, ale nahradiť aj trovy konania, ktoré vznikli Komisii.

49 Francúzska republika ako vedľajší účastník odvolacieho konania znáša svoje trovy konania.

50 ECHA ako vedľajší účastník prvostupňového konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol a vyhlásil:

1. Odvolanie sa zamieta.

2. Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom‑VI‑Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) a ostatné odvolateľky, ktorých názvy sú uvedené v prílohe I tohto rozsudku, znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania Európskej komisie.

3. Francúzska republika a Európska chemická agentúra (ECHA) znášajú svoje vlastné trovy konania.

Podpisy

PRÍLOHA I

Zoznam odvolateliek

Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom‑VI‑Verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), so sídlom v Memmingene (Nemecko),

Adolf Krämer GmbH & Co. KG, so sídlom v Ulme (Nemecko),

AgO Argentum GmbH Oberflächenveredelung, so sídlom v Norimbergu (Nemecko),

Alfred Kruse GmbH Metallveredelungen, so sídlom v Langenfelde (Nemecko),

AL‑Oberflächenveredelungsgesellschaft mbH, so sídlom vo Wuppertale (Nemecko),

Anke GmbH & Co. KG Oberflächentechnik, so sídlom v Essene (Nemecko),

ATC Armoloy Technology Coatings GmbH & Co. KG, so sídlom v Mosbachu (Nemecko),

August Schröder GmbH & Co. KG Oberflächenveredelung, so sídlom v Hemer (Nemecko),

August Sure KG, so sídlom v Lüdenscheide (Nemecko),

Baaske Oberflächenveredelung GmbH, so sídlom vo Wuppertale,

Hartchrom‑Beck GmbH, so sídlom v Güglingene (Nemecko),

Bredt GmbH, so sídlom v Meschede (Nemecko),

Breidert Galvanic GmbH, so sídlom v Darmstadte (Nemecko),

Chrom‑Müller Metallveredelung GmbH, so sídlom v Oberndorf am Neckar (Nemecko),

Chrom‑Schmitt GmbH & Co. KG, so sídlom v Baden‑Badene (Nemecko),

C. Hübner GmbH, so sídlom v Marktoberdorf (Nemecko),

C.W. Albert GmbH & Co. KG, so sídlom v Hemer‑Bredenbruch (Nemecko),

Detlef Bingen GmbH, so sídlom v Langenfelde,

Dittes Oberflächentechnik GmbH, so sídlom v Keltern (Nemecko),

Duralloy Süd GmbH, so sídlom vo Villingen‑Schwenningene (Nemecko),

Durochrom‑Bogatzki, so sídlom v Oberndorf am Neckar,

Metallveredelung Emil Weiß GmbH & Co. KG, so sídlom v Mitwitz (Nemecko),

Ewald Siodla Metallveredelungsgesellschaft mbH, so sídlom vo Witten (Nemecko),

Flügel CSS GmbH & Co. KG, so sídlom v Solingene (Nemecko),

Fritz Zehnle Galvanische Anstalt, Inh. Gerd Joos eK, so sídlom v Tribergu (Nemecko),

Galvanoform Gesellschaft für Galvanoplastik mbH, so sídlom v Lahr (Nemecko),

Galvano Herbert Geske eK, so sídlom v Solingene,

Galvanotechnik Friedrich Holst GmbH, so sídlom v Hamburgu (Nemecko),

Galvano Weis, Weis GmbH & Co., Galvanische Werkstätte KG, so sídlom v Emmeringu (Nemecko),

gebr. böge Metallveredelungs GmbH, so sídlom v Hamburgu,

Hans Giesbert GmbH & Co. KG, so sídlom v Mömbrise (Nemecko),

Groz‑Beckert KG, so sídlom v Albstadte (Nemecko),

GTW GmbH, so sídlom vo Werl (Nemecko),

GWC Coating GmbH, so sídlom vo Villingen‑Schwenningene,

Hartchrom Beuthel GmbH, so sídlom vo Schwelm (Nemecko),

Hartchrom Erb GmbH, so sídlom vo Weiterstadte (Nemecko),

Hartchrom GmbH, so sídlom v Karlsruhe (Nemecko),

Hartchrom GmbH Werner Kreuz, so sídlom v Blumbergu (Nemecko),

Hartchrom Schoch GmbH, so sídlom v Sternenfels (Nemecko),

Hartchrom Teikuro Automotive GmbH, so sídlom v Sternenfels,

Heine Optotechnik GmbH & Co. KG, so sídlom v Herrschingu (Nemecko),

Heinrich Schnarr GmbH Metallveredlungswerk, so sídlom v Mainaschaff (Nemecko),

Heinrich Schulte Söhne GmbH & Co. KG, so sídlom v Arnsbergu (Nemecko),

Heinz Daurer und Söhne GmbH & Co. KG Metall‑Veredelung‑Lampertheim, so sídlom v Lampertheime (Nemecko),

Helmut Gossmann Metallveredelungs‑GmbH, so sídlom v Goldbachu (Nemecko),

Henry Gevekoth GmbH, so sídlom v Hamburgu,

Heyer GmbH Oberflächentechnik, so sídlom v Lübecku (Nemecko),

HFJ Galvano Kiel GmbH, so sídlom v Kieli (Nemecko),

Hueck Engraving GmbH & Co. KG, so sídlom vo Viersen (Nemecko),

Imhof Hartchrom GmbH, so sídlom v Karlstadte (Nemecko),

Johannes Jander GmbH & Co. KG Metalloberflächenveredelung, so sídlom v Iserlohn (Nemecko),

Johann Maffei GmbH & Co. KG, so sídlom v Iserlohn‑Simmern (Nemecko),

Kesseböhmer Beschlagsysteme GmbH & Co. KG, so sídlom v Bad Essene (Nemecko),

Knipex‑Werk C. Gustav Putsch KG, so sídlom vo Wuppertale,

Kreft & Röhrig GmbH, so sídlom v Troisdorf‑Friedrich‑Wilhelms Hütte (Nemecko),

Kriebel Metallveredelung GmbH, so sídlom v Kirschfurte (Nemecko),

LKS Kronenberger GmbH Metallveredlungswerk, so sídlom v Seligenstadte (Nemecko),

Kunststofftechnik Bernt GmbH, so sídlom v Kaufbeuren (Nemecko),

L B – Oberflächentechnik GmbH, so sídlom vo Wuppertale,

Linder Metallveredelungsgesellschaft mbH, so sídlom v Albstadte (Nemecko),

Metallisierwerk Peter Schreiber GmbH, so sídlom v Düsseldorfe (Nemecko),

Montanhydraulik GmbH, so sídlom v Holzwickede (Nemecko),

Morex SpA, so sídlom v Crespano del Grappa (Taliansko),

Motoren‑Sauer Instandsetzungs‑GmbH, so sídlom v Hösbachu (Nemecko),

MSC/Copperflow Ltd, so sídlom v Bolton, Greater Manchester (Spojené kráľovstvo),

Neumeister Hydraulik GmbH, so sídlom v Neuenstadt am Kocher (Nemecko),

Nießer Metallveredelung GmbH, so sídlom v Röthenbach an der Pegnitz (Nemecko),

Norddeutsche Hartchrom GmbH & Co. KG, so sídlom v Ganderkesee (Nemecko),

Oberflächenzentrum Elz GmbH, so sídlom v Limburgu (Nemecko),

OK Oberflächenveredelung GmbH & Co. KG, so sídlom v Sundern (Nemecko),

OTH Oberflächentechnik Hagen GmbH & Co. KG, so sídlom v Hagen (Nemecko),

OT Oberflächentechnik GmbH & Co. KG, so sídlom vo Schwerin (Nemecko),

Präzisionsgalvanik GmbH Wolfen, so sídlom v Bitterfeld‑Wolfen (Nemecko),

Rahrbach GmbH, so sídlom v Heiligenhaus (Nemecko),

Rudolf Clauss GmbH & Co. KG Metallveredlung, so sídlom v Mülheim an der Ruhr (Nemecko),

Rudolf Jatzke Galvanik‑Hartchrom Günter Holthöfer GmbH & Co. KG, so sídlom v Bielefelde (Nemecko),

Schaeffler Technologies AG & Co. KG, so sídlom v Herzogenaurach (Nemecko),

Scherer GmbH, so sídlom v Haslach im Kinzigtal (Nemecko),

Schmitz Hydraulikzylinder GmbH, so sídlom v Büttelborne (Nemecko),

Schnarr Metallveredlung GmbH, so sídlom v Waiblingene (Nemecko),

Schornberg Galvanik GmbH, so sídlom v Lippstadte (Nemecko),

Robert Schrubstock GmbH & Co. KG, so sídlom vo Velberte (Nemecko),

Schulte Hartchrom GmbH, so sídlom v Arnsbergu,

Schwing GmbH, so sídlom v Sankt Stefan im Lavanttal (Rakúsko),

Silit‑Werke GmbH & Co. KG, so sídlom v Riedlingene (Nemecko),

Steinbach & Vollmann GmbH & Co. KG, so sídlom v Heiligenhause,

Strötzel Oberflächentechnik GmbH & Co. KG, so sídlom v Hildesheim (Nemecko),

Süss Oberflächentechnik GmbH, so sídlom v Wetzlar (Nemecko),

Thoma Metallveredelung GmbH, so sídlom v Heimertingene (Nemecko),

Viemetall Viersener Metallveredlung Pottel GmbH & Co. KG, so sídlom vo Viersene (Nemecko),

Walzen‑Service‑Center GmbH, so sídlom v Oberhausene (Nemecko),

Wavec GmbH, so sídlom v Eisenhüttenstadte (Nemecko),

Wilhelm Bauer GmbH & Co. KG, so sídlom v Hanoveri (Nemecko),

Willy Remscheid Galvanische Anstalt GmbH, so sídlom v Solingene,

Willy Remscheid Kunststofftechnik GmbH, so sídlom vo Velbert,

Wiotec, Inhaber Udo Wilmes eK, so sídlom v Ense (Nemecko),

Wissing Hartchrom GmbH, so sídlom v Lohmar (Nemecko),

alfi GmbH Isoliergefäße, Metall‑ und Haushaltswaren, so sídlom vo Wertheime (Nemecko),

BIA Kunststoff‑ und Galvanotechnik GmbH & Co. KG, so sídlom v Solingene,

Siegfried Boner eK, so sídlom vo Villingen‑Schwenningene,

Bruchmühlbacher Galvanotechnik (BG) GmbH, so sídlom v Bruchmühlbach‑Miesau (Nemecko),

C + C Krug GmbH, so sídlom vo Velbert,

Collini GmbH, so sídlom v Aperg (Nemecko),

Collini Gesellschaft mbH, so sídlom v Hohenems (Rakúsko),

Collini GmbH, so sídlom v Marchtrenk (Rakúsko),

ColliniWien GmbH, so sídlom vo Viedni (Rakúsko),

Federal‑Mogul TP Europe GmbH & Co KG, so sídlom v Burscheid (Nemecko),

Fischer GmbH & Co. surface technologies KG, so sídlom v Katzenelnbogen (Nemecko),

Friederici Oberflächenveredlung GmbH, so sídlom v Iserlohn,

Galvano Wittenstein GmbH, so sídlom v Solingene,

Gedore‑Werkzeugfabrik GmbH & Co. KG, so sídlom v Remscheid (Nemecko),

Gerhardi Kunststofftechnik GmbH, so sídlom v Lüdenscheid,

Gosma – Werkzeugfabrik und Metallveredelung Weber GmbH, so sídlom v Gosheim (Nemecko),

Hartchrom‑Meuter Ernst Meuter GmbH & Co. KG, so sídlom v Solingene,

Hartchrom Spezialbeschichtung Winter GmbH, so sídlom v Treuen (Nemecko),

Hasler AG, Aluminiumveredlung, so sídlom v Turgi (Švajčiarsko),

Hartchrom Haslinger Oberflächentechnik GmbH, so sídlom v Linzi (Rakúsko),

Hentschel Harteloxal GmbH & Co. KG, so sídlom v Schorndorfe (Nemecko),

Kammin Metallveredelung KG, so sídlom v Friesenheime (Nemecko),

Karl‑Heinz Bauer GmbH Galvanische Anstalt, so sídlom v Ispringene (Nemecko),

Maschinenfabrik KBA‑Mödling AG, so sídlom v Maria Enzersdorf (Rakúsko),

Albert Kißling Galvanische Werke GmbH, so sídlom v Neusäß (Nemecko),

KME Allemagne GmbH & Co. KG, so sídlom v Osnabrücku (Nemecko),

Lahner KG, so sídlom v Brunn am Gebirge (Rakúsko),

Liebherr‑Aerospace Lindenberg GmbH, so sídlom v Lindenbergu (Nemecko),

MTU Aero Engines AG, so sídlom v Mníchove (Nemecko),

MTU Maintenance Hannover GmbH, so sídlom v Langenhagene (Nemecko),

Münze Österreich AG, so sídlom vo Viedni,

Nehlsen‑BWB Flugzeug‑Galvanik Dresden GmbH & Co. KG, so sídlom v Drážďanoch (Nemecko),

Orbis Will GmbH + Co. KG, so sídlom v Ahaus (Nemecko),

Riag Oberflächentechnik AG, so sídlom vo Wängi (Švajčiarsko),

Franz Rieger Metallveredlung, so sídlom v Steinheim am Albuch (Nemecko),

Saxonia Galvanik GmbH, so sídlom v Halsbrücke (Nemecko),

Schweizer Galvanotechnic GmbH & Co. KG, so sídlom v Heilbronne (Nemecko),

G. Schwepper Beschlag GmbH & Co, so sídlom v Heiligenhause,

R. Spitzke Oberflächen‑ und Galvanotechnik GmbH & Co. KG, so sídlom v Barsbüttel (Nemecko),

Stahl Judenburg GmbH, so sídlom v Judenburgu (Rakúsko),

VTK Veredelungstechnik Krieglach GmbH, so sídlom v Krieglachu (Rakúsko),

STI Surface Technologies International Holding AG, so sídlom v Steinachu (Švajčiarsko),

Witech GmbH, so sídlom v Remscheide,

Kurt Zecher GmbH, so sídlom v Paderborne (Nemecko),

De Martin AG, Metallveredelung, so sídlom vo Wängi,

Hattler & Sohn GmbH, so sídlom vo Villingen‑Schwenningene,

Alfacrom 2000 Srl, so sídlom vo Fiume Veneto (Taliansko),

F.LLI Angelini Sud Srl, so sídlom v Arzano (Taliansko),

Bertola Srl, so sídlom v Marene (Taliansko),

Bugli Srl, so sídlom v Scandicci (Taliansko),

Burello Srl, so sídlom v Pavia di Udine (Taliansko),

Galvanica CMB Di Bittante Franco EC Snc, so sídlom v Scorzé (Taliansko),

Casprini Gruppo Industriale SpA, so sídlom v Cavrilia (Taliansko),

CFG Rettifiche Srl, so sídlom v Argenta (Taliansko),

CIL – Cromatura e Rettifica Srl, so sídlom v Esine (Taliansko),

Cromatura Dura Srl, so sídlom v Lozza (Taliansko),

Cromital Srl, so sídlom v Parme (Taliansko),

Cromoflesch Di Bolletta Giuseppe & C. Snc, so sídlom v Salzano (Taliansko),

Cromogalante Srl, so sídlom v Padove (Taliansko),

Cromotrevigiana Srl, so sídlom v Ponzano Veneto (Taliansko),

Elezinco Srl, so sídlom v Castelfidardo (Taliansko),

Galvanica Nobili Srl, so sídlom v Marano sul Panaro (Taliansko),

Galvanotecnica Vignati Srl, so sídlom v Canegrate (Taliansko),

Galvitek Srl, so sídlom vo Verone (Taliansko),

Gilardoni Vittorio Srl, so sídlom v Mandello del Lario (Taliansko),

Industria Galvanica Dalla Torre Ermanno e Figli Srl, so sídlom vo Villorba (Taliansko),

La Galvanica Trentina Srl, so sídlom v Rovereto (Taliansko),

Nicros Srl, so sídlom v Conegliano (Taliansko),

OCM Di Liboà Mauro & C. Snc, so sídlom v Mondovì (Taliansko),

Rubinetterie Zazzeri SpA, so sídlom v Incisa Valdarno (Taliansko),

Silga SpA, so sídlom v Castelfidarno (Taliansko),

Surcromo Di Suttora Marco, so sídlom v Pieve Emanuele (Taliansko),

Tobaldini SpA, so sídlom v Altavilla Vicentina (Taliansko),

Tre Albi SNC Di Trentin Silvano Bittante Mario & Albanese Giancarlo, so sídlom vo Vedelago (Taliansko),

Adolf Boos GmbH & Co. KG, so sídlom v Iserlohn,

Henkel Beiz‑ und Elektropoliertechnik GmbH & Co. KG, so sídlom vo Waidhofen an der Thaya (Rakúsko),

Saueressig GmbH & Co. KG, so sídlom vo Vredene (Nemecko),

Saueressig Polska sp. z o.o., so sídlom v Tarnowo Podgórne (Poľsko),

Wetzel GmbH, so sídlom v Grenzach‑Wyhlen (Nemecko),Wetzel sp. z o.o., so sídlom v Duchnówe (Poľsko),

Apex Cylinders Ltd, so sídlom v Bristole (Spojené kráľovstvo),

Federal‑Mogul Burscheid GmbH, so sídlom v Burscheide,

Federal‑Mogul Friedberg GmbH, so sídlom v Friedbergu (Nemecko),

Federal‑Mogul Vermögensverwaltungs‑GmbH, so sídlom v Burscheide,

Federal‑Mogul Operations France SAS, so sídlom v Saint‑Jean‑de‑la‑Ruelle (Francúzsko),

Dietmar Schrick GmbH, so sídlom v Solingene,

Cromatura Dalla Torre Sergio Snc Di Dalla Torre Sergio EC, so sídlom v Breda di Tiave (Taliansko),

Hartchromwerk Brunner AG, so sídlom v Sankt Gallen (Švajčiarsko),

Schulz Hartchrom GmbH, so sídlom v Hamburgu.

PRÍLOHA II

Zoznam vedľajších účastníkov konania v prvostupňovom konaní

Európska chemická agentúra (ECHA)

Assogalvanica, so sídlom v Padove (Taliansko),

Ecometal, so sídlom v Trevise (Taliansko),

Comité européen pour le traitement de surface (CETS), so sídlom v Louvain (Belgicko),

Österreichische Gesellschaft für Oberflächentechnik (AOT), so sídlom vo Viedni,

Surface Engineering Association (SEA), so sídlom v Birminghame (Spojené kráľovstvo),

Zentralverband Oberflächentechnik eV (ZVO), so sídlom v Hildene (Nemecko),

Eco Chim Galvanotecnica di Antoniazzi G. & C. Snc, so sídlom v Codognè (Taliansko),

Heiche Oberflächentechnik GmbH, so sídlom v Schwaigerne (Nemecko),

Schwäbische Härtetechnik Ulm GmbH & Co. KG, so sídlom v Ulme (Nemecko),

Trattamento superfici metalliche Srl (TSM), so sídlom v Schiu (Taliansko),

Aros Hydraulik GmbH, so sídlom v Memmingene,

Berndorf Band GmbH, so sídlom v Berndorfe (Rakúsko),

Eberhard Derichs Maschinen und Apparatebau GmbH, so sídlom v Krefelde (Nemecko),

Friedrich Fausel Metalldrückerei, so sídlom v Herrlingene (Nemecko),

Goldhofer AG, so sídlom v Memmingene,

Heidelberger Druckmaschinen AG, so sídlom v Heidelbergu (Nemecko),

Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co. KG, so sídlom v Ronsbergu (Nemecko),

ITW Automotive Products GmbH, so sídlom v Hodenhagene (Nemecko),

Josef Van Baal GmbH, so sídlom v Krefelde,

Kleinvoigtsberger Elektrobauelemente GmbH, so sídlom v Großschirme (Nemecko),

Kniggendorf & Kögler GmbH, so sídlom v Laatzene (Nemecko),

Liebherr‑Components Kirchdorf GmbH, so sídlom v Kirchdorfe (Nemecko),

Max Hilscher GmbH, so sídlom v Dornstadte (Nemecko),

Mora Metrology GmbH, so sídlom v Aschaffenburgu (Nemecko),

Norsystec – Nohra‑System‑Technik GmbH, so sídlom v Nohre (Nemecko),

Otto Littmann Maschinenfabrik – Präzisionsmechanik GmbH, so sídlom v Hamburgu,

Provertha Connectors Cables & Solutions GmbH, so sídlom v Pforzheime (Nemecko),

Roland Merz, bydliskom v Ober‑Ramstadte (Nemecko),

Schwing‑Stetter Baumaschinen GmbH, so sídlom vo Viedni,

SML Maschinengesellschaft mbH, so sídlom v Lenzingu (Rakúsko),

ThyssenKrupp Steel Europe AG, so sídlom v Duisburgu (Nemecko),

Windmöller & Hölscher KG, so sídlom v Lengerichu (Nemecko).

( *1 ) Jazyk konania: angličtina.