ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Je v súlade s ustanovením článku 4 Smernice Európskeho parlamentu a Rady č. 2012/13/EÚ (1) z 22. mája 2012 o práve na informácie v trestnom konaní (ďalej aj ako „Smernica č. 2012/13/EÚ“), článkom 8 ods. 2 Smernice č. 2012/13/EÚ, s právom na osobnú slobodu a bezpečnosť podľa článku 6 Charty základných práv Európskej únie, s právom na obhajobu podľa článku 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie a s právom na spravodlivý proces podľa článku 47 Charty základných práv Európskej únie, taký postup vnútroštátnych orgánov, ktorý zadržanej osobe počas doby zadržania, nesprístupní v písomnej forme všetky (t. j. kompletné) informácie v zmysle ustanovení čl. 4 ods. 2 Smernice 2012/13/EÚ (a to najmä právo na prístup k spisu) a ani neumožní namietať neposkytnutie všetkých informácií v zmysle čl. 8 ods. 2 Smernice 2012/13/EÚ? V prípade zápornej odpovede na túto otázku, má vplyv toto porušenie práva Európskej únie na zákonnosť obmedzenia osobnej slobody vzatím zadržanej osoby do väzby ako i jej ďalšie trvania v ktoromkoľvek štádiu trestného konania, zohľadňujúc pritom článok 6 Charty základných práv Európskej únie ako i článok 5 ods. 1 písm. c) Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd a článok 5 ods. 4 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd? Má vplyv na odpoveď na predchádzajúce otázky tá okolnosť, že zadržaná osoba je obvinená zo závažného trestného činu, za ktorý vnútroštátna úprava ukladá uložiť trest odňatia slobody na minimálnej spodnej sadzbe 15 rokov?
1.

Členské štáty mali podľa článku 42 ods. 2 smernica 20104/17/EÚ povinnosť prijať vnútroštátne opatrenia potrebné na prebratie tejto smernice do vnútroštátneho práva najneskôr do 21. marca 2016. Vzhľadom na to, že Španielske kráľovstvo neoznámilo prebratie smernice, Komisia sa rozhodla predložiť vec Súdnemu dvoru.
2.

Ak je odpoveď na prvú otázku pod písmenom a) alebo b) kladná, platí uvedené aj v prípade, že a) osobám s priznaným postavením utečenca sa v členskom štáte, v ktorom im toto postavenie bolo priznané (v tomto prípade v Bulharsku), nezabezpečujú žiadne existenčné potreby, resp. sa im v porovnaní s inými členskými štátmi zabezpečujú len v značne obmedzenom rozsahu, ale nezaobchádza sa s nimi v tomto smere inak než so štátnymi príslušníkmi tohto členského štátu, b) sa síce osobám s priznaným postavením utečenca zabezpečujú existenčné potreby z formálneho hľadiska rovnocenným spôsobom ako vlastným štátnym príslušníkom, ale fakticky majú ťažší prístup k dávkam, ktoré sú s tým spojené, a chýba garancia skutočného rovnakého zaobchádzania ako so štátnymi príslušníkmi prostredníctvom primerane rozsiahleho programu začlenenia do spoločnosti prispôsobeného osobitným potrebám dotknutej skupiny osôb?
SK Úradný vestník Európskej únie C 402/15

Odvolanie podané 18. septembra 2017: BPC Lux 2 Sàrl a iní proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 19. júla 2017 vo veci T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl a iní/Európska komisia

(Vec C-544/17 P)

(2017/C 402/17)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľky: BPC Lux 2 Sàrl a iní (v zastúpení: K. Bacon QC, B. Woogar, barristers, J. Webber, M. Steenson, solicitors)

Ďalší účastník konania: Európska komisia, Portugalská republika

Návrhy odvolateliek

Odvolateľky navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil uznesenie Všeobecného súdu,

— vrátil vec Všeobecnému súdu na ďalšie konanie vo veci samej a

— uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania žalobkýň

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

Tento návrh predstavuje odvolanie proti uzneseniu Všeobecného súdu z 19. júla 2017 vo veci T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl/Európska komisia, EU:T:2017:560 (ďalej len „uznesenie napadnuté odvolaním“), ktorým Všeobecný súd zamietol ako neprípustnú žalobu odvolateliek o neplatnosť rozhodnutia Komisie K(2014) 5682 o štátnej pomoci SA.39250 Reštrukturalizácia Banco Espírito Santo (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“).

V uznesení napadnutom odvolaním Všeobecný súd bez návrhu rozhodol, že odvolateľky nemajú právny záujem na vyhlásení neplatnosti, a ich žaloba je preto neprípustná. Odvolateľky teraz podali odvolanie na Súdny dvor na základe jedného odvolacieho dôvodu spočívajúceho v tom, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne skreslil dôkazy, ktoré sa mu predložili.

Odvolateľky konkrétne zastávajú názor, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď rozhodol, že zrušenie napadnutého rozhodnutia by nemalo nijaký vplyv na vnútroštátne konanie, pretože sa týka záležitostí vnútroštátneho práva, zatiaľ čo predmetné konanie sa týka otázok práva EÚ. Ako sa ďalej uvádza, odvolateľky predložili dôkazy od svojho portugalského právneho zástupcu, ktoré Komisia ani Portugalská republika nespochybnili, o tom, že zrušenie napadnutého rozhodnutia by podstatne zvýšilo pravdepodobnosť úspechu ich vnútroštátnej žaloby o súdne preskúmanie, ktorá by ich oprávňovala buď na zrušenie rozhodnutia o reštrukturalizácii BES alebo na náhradu škody. Tým, že Všeobecný súd dospel k opačnému rozhodnutiu, a odoprel portugalským súdom možnosť preskúmať vec, neoprávnene nahradil posúdenie výkladu vnútroštátneho práva portugalskými súdmi vlastným posúdením, a zjavne skreslil dôkazy, ktoré sa mu predložili.
1.

Odporuje rozhodnutie Európskej centrálnej banky (EÚ) 2015/774 zo 4. marca 2015 o programe nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu (ECB/2015/10) (1) v znení rozhodnutia Európskej centrálnej banky (EÚ) 2015/2101 z 5. novembra 2015, ktorým sa mení rozhodnutie (EÚ) 2015/774 o programe nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu (ECB/2015/33) (2), rozhodnutia Európskej centrálnej banky (EÚ) 2016/702 z 18. apríla 2016, ktorým sa mení rozhodnutie (EÚ) 2015/774 o programe nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu (ECB/2016/8) (3), ako aj rozhodnutia Európskej centrálnej banky (EÚ) 2016/1041 z 22. júna 2016 o akceptovateľnosti obchodovateľných dlhových nástrojov, ktoré vydala alebo za ktoré v plnom rozsahu ručí Helénska republika a o zrušení rozhodnutia (EÚ) 2015/300 (ECB/2016/18) (4), respektíve spôsob jeho vykonávania, článku 123 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie? Odporuje toto rozhodnutie predovšetkým článku 123 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ak v rámci programu nákupu aktív verejného sektora na sekundárnom trhu (PSPP), a) dochádza k oznamovaniu podrobností o nákupoch spôsobom, na základe ktorého na trhoch vzniká de facto istota, že Eurosystém nakúpi časť dlhopisov vydaných členskými štátmi? b) sa ani dodatočne neposkytnú podrobné informácie o dodržaní minimálnych dôb od vydania dlhového cenného papiera na primárnom trhu do jeho nákupu na sekundárnom trhu, a teda v tomto rozsahu nemožno vykonať súdnu kontrolu? c) nedochádza k ďalšiemu predaju nakúpených dlhopisov, ale tieto dlhopisy zostávajú v držbe až do okamihu ich splatnosti, a teda sú stiahnuté z trhu? d) Eurosystém nakupuje nominálne obchodovateľné dlhové cenné papiere s negatívnym výnosom do splatnosti?
1.

a. Má sa článok 9 ods. 2 písm. c) prvá zarážka šiestej smernice (1), resp. článok 52 písm. a) smernice o DPH (2) (v znení platnom do 1. januára 2010) vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje aj na odplatné sprístupňovanie interaktívnych erotických živých predstavení cez webkameru? b. V prípade kladnej odpovede na otázku 1.a, treba potom formuláciu „miesto, kde sa tieto služby fyzicky realizujú/vykonávajú“ v článku 9 ods. 2 písm. c) šiestej smernice, resp. na začiatku článku 52 smernice o DPH vykladať tak, že rozhodujúce je miesto, kde modelky vystupujú pred webkamerou, alebo v tom zmysle, že rozhoduje miesto, na ktorom si návštevníci pozerajú zábery, alebo prichádza do úvahy ešte iné miesto?
—

BUAK v súvislosti so sledovaním a presadzovaním svojich nárokov na také príplatky prináležia na základe zákonného nariadenia ďalekosiahlejšie právomoci ako súkromnej osobe tým, že — zamestnávatelia sú povinní podávať BUAK hlásenia, a to mimoriadne, ako aj pravidelné mesačné, pričom použijú komunikačné kanály, ktoré BUAK vytvoril, poskytovať súčinnosť pri kontrolných opatreniach BUAK a strpieť ich, umožniť nahliadnutie do mzdových, obchodných a ostatných podkladov a poskytovať BUAK informácie, inak im bude uložená osobitná peňažné pokuta a — BUAK je v prípade porušenia oznamovacej povinnosti zo strany zamestnávateľa oprávnený vypočítať na základe vlastného zisťovania príplatky, ktoré zamestnávatelia dlhujú, pričom v tomto prípade existuje nárok BUAK na príplatky bez ohľadu na skutočné pomery pri vyslaní, resp. zamestnaní vo výške, ktorú vypočítal BUAK?
1.

Je opatrenie spočívajúce v stanovení maximálnej ceny fľaše so skvapalneným plynom ako opatrenie na ochranu sociálne slabých odberateľov, vzhľadom na judikatúru obsiahnutú v rozsudku Federutility [Súdneho dvora EÚ z 20. apríla 2010 (C-265/08)], zlučiteľné s touto judikatúrou alebo je v súlade so zásadou proporcionality, ak nastane niektorá z týchto okolností alebo súčasne viaceré z nich: — toto opatrenie sa prijme so všeobecnou platnosťou pre všetkých spotrebiteľov a na neurčitú dobu, „kým sa podmienky konkurencie a hospodárskej súťaže na tomto trhu nebudú považovať za dostatočné“, — toto opatrenie platí už viac ako [1]8 rokov, — toto opatrenie môže pomôcť zachovať situáciu, v ktorej existuje nízka konkurencia, keďže bráni vstupu nových dodávateľov na trh?
2.

Pokiaľ je potrebné zohľadniť také obmedzenie, aké je uvedené v otázke 1, má sa brať do úvahy, či v dotknutej veci skutočne existuje v štáte dcérskej spoločnosti iný subjekt, ktorý by straty mohol odpočítať, ak by to bolo povolené?
3.

V prípade kladnej odpovede na druhú otázku, predstavuje odlišný postup pri nástupe riadnych sudcov do stálej služby v porovnaní s výberovým konaním na základe právnych predpisov o nástupe dočasných sudcov objektívny dôvod v zmysle doložky 4 bodu 1 alebo 4 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, vykonanej smernicou 1999/70, pokiaľ ide o opodstatnenosť neuplatnenia – v rámci vnútroštátnej judikatúry, t. j. rozsudku Corte di Cassazione a Sezioni unite (Plénum Kasačného súdu, Taliansko) č. 13721/2017 a stanoviska Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko) č. 464/2017 z 8. apríla 2017 – rovnakých pracovných podmienok, vzťahujúcich sa na porovnateľných riadnych sudcov v stálej službe, aj na zmierovacích sudcov, ako aj opodstatnenosť neuplatnenia preventívnych a sankčných opatrení proti zneužívaniu zmlúv na dobu určitú, v zmysle doložky 5 rámcovej dohody o práci na dobu určitú, vykonanej smernicou 1999/70 a vnútroštátnymi vykonávacími predpismi, vzhľadom na skutočnosť, že v talianskom práve neexistuje žiadne ustanovenie ani ústavné pravidlo, ktoré by mohli odôvodniť jednak diskrimináciu týkajúcu sa pracovných podmienok, jednak úplný zákaz zmeniť dočasnú službu zmierovacích sudcov na stály služobný pomer, a to aj s ohľadom na predchádzajúcu vnútroštátnu právnu úpravu (zákon č. 217/1974), v ktorej už bolo stanovené zrovnoprávnenie pracovných podmienok a premena služobného pomeru čestných sudcov na služobný pomer na dobu neurčitú (konkrétne zástupcov čestných sudcov)?
1

Aké je správne kritérium na určenie, či nárok, ktorý si zamestnávateľ uplatňuje voči zamestnancovi alebo bývalému zamestnancovi (ďalej len „zamestnanec“), predstavuje „[vec] individuálnych pracovných zmlúv“ v zmysle hlavy II oddielu 5 (články 18 – 21) Lugánskeho dohovoru? 1. Postačuje na to, aby nárok, ktorý si zamestnávateľ uplatňuje voči zamestnancovi, patril do pôsobnosti článkov 18 – 21, skutočnosť, že vytýkané správanie by zamestnávateľ mohol označiť aj za porušenie individuálnej pracovnej zmluvy zamestnanca – hoci nárok, ktorý si zamestnávateľ skutočne uplatňuje, nie je založený na porušení zmluvy, nevytýka porušenie zmluvy ani sa naň neodvoláva, ale je založený (napríklad) na niektorom z jednotlivých základov uvedených v bodoch 26 a 27 opisu skutkových okolností a sporných otázok? 2. Je subsidiárne správnym kritériom to, že nárok, ktorý si zamestnávateľ uplatňuje voči zamestnancovi, patrí do pôsobnosti článkov 18 – 21, len ak je povinnosť, na ktorej je nárok skutočne založený, zakotvená v pracovnej zmluve? Ak je toto kritérium správne, znamená to, že nárok, ktorý je založený len na porušení povinnosti nezávislej od pracovnej zmluvy (a prípadne nejde o povinnosť, s ktorou zamestnanec „slobodne súhlasil“), nepatrí do pôsobnosti oddielu 5? 3. Ak nie je správne ani jedno z vyššie uvedených kritérií, aké kritérium je správne?
2.

Bránia právne predpisy Európskej únie v oblasti zadávania verejných zákaziek na práce, verejných zákaziek na dodávku tovaru a verejných zákaziek na služby, najmä články 1 a 2 smernice 2004/18/ES a články 49, 56, 105 a nasl. Zmluvy o EÚ vnútroštátnej právnej úprave, ktorá tým, že zrovnoprávňuje súkromné „klasifikované“ nemocnice s verejnými nemocnicami prostredníctvom ich začlenenia do vnútroštátneho systému plánovania verejného zdravotníctva, riadeného osobitnými dohodami odlišnými od bežných akreditačných vzťahov s inými súkromnými subjektmi zapojenými do systému poskytovania zdravotnej starostlivosti, a to pri nesplnení podmienok na uznanie orgánu zriadeného podľa verejného práva a predpokladov pre priame zadanie podľa modelu zadávania zákaziek „in house providing“, vylučuje tieto nemocnice z rozsahu pôsobnosti vnútroštátnych právnych predpisov a právnych predpisov Únie v oblasti verejných zákaziek, vrátane prípadov, v ktorých sú uvedené subjekty poverené prípravou a bezodplatným dodávaním produktov potrebných na poskytovanie zdravotnej starostlivosti zariadeniam verejného zdravotníctva a súčasne získavajú verejné finančné prostriedky na realizáciu týchto dodávok?
SK Úradný vestník Európskej únie C 13/5

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poľsko) 26. septembra 2017 – Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach/Szef Krajowej Administracji Skarbowej

(Vec C-566/17)

(2018/C 013/05)

Jazyk konania: poľština

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

Žalovaný: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

Prejudiciálna otázka

Bráni článok 168 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (1) a zásada neutrality DPH vnútroštátnej praxi, podľa ktorej sa priznáva právo na neobmedzené odpočítanie dane zaplatenej na vstupe v súvislosti s nadobudnutím tovarov a službami, ktoré sa používajú jednak na účely transakcií zdaniteľnej osoby, ktoré patria do pôsobnosti DPH (zdaniteľné a oslobodené transakcie) a jednak na účely transakcií, ktoré nepatria do pôsobnosti DPH, a to s ohľadom na tú skutočnosť, že vnútroštátny zákon neupravuje nijaké metódy a kritériá na rozdelenie súm dane zaplatenej na vstupe na vyššie uvedené druhy transakcií?

(1) Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1.
SK Úradný vestník Európskej únie C 13/5

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Finanzgericht Baden-Württemberg (Nemecko) 4. októbra 2017 – Martin Wächtler/Finanzamt Konstanz

(Vec C-581/17)

(2018/C 013/06)

Jazyk konania: nemčina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

Finanzgericht Baden-Württemberg

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobca: Martin Wächtler

Žalovaný: Finanzamt Konstanz

Prejudiciálna otázka

Majú sa ustanovenia dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na strane druhej o voľnom pohybe osôb z 21. júna 1999 (1), ktorá nadobudla účinnosť 1. júna 2002, najmä jej preambula, ako aj články 1, 2, 4, 6, 7, 16 a 21 a príloha I článok 9 vykladať v tom zmysle, že bránia právnej úprave členského štátu, ktorá stanovuje, že s cieľom zabrániť opomenutiu akéhokoľvek daňového základu sa zdania latentné, ešte nerealizované kapitálové zisky vyplývajúce z práv spoločnosti (bez odkladu), ak štátny príslušník členského štátu, ktorý v tomto štáte pôvodne podliehal neobmedzenej daňovej povinnosti, nepremiestni svoje bydlisko z tohto štátu do iného členského štátu Európskej únie alebo do štátu, ktorý je stranou dohody o Európskom hospodárskom priestore, ale do Švajčiarska?

(1) Ú. v. ES L 114, 2002, s. 6.
6.

Ak sa na základe vnútroštátneho práva musí pripustiť obnova konania v záujme obnovenia ústavnosti podľa nového rozhodnutia Ústavného súdu, nemala by sa v súlade so zásadou ekvivalencie a zásadou stanovenou v rozsudku Transportes Urbanos pripustiť obnova konania v prípade, ak z dôvodu ustanovení vnútroštátneho práva týkajúcich sa procesných lehôt v konaní vo veci samej nebolo možné vziať do úvahy rozsudok Súdneho dvora Európskej únie?
2.

V prípade kladnej odpovede na prvú prejudiciálnu otázku, má sa článok 3 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES z 19. mája 1998 o konečnom zúčtovaní v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov, zmenenej smernicou 2009/44/ES, ktorá stanovuje, že „prevodné príkazy a vysporiadanie sú právne vynútiteľné a záväzné pre tretie strany aj v prípade konkurzného konania voči účastníkovi pod podmienkou, že prevodné príkazy vstúpili do systému pred okamihom začatia takéhoto konkurzného konania, ako je vymedzené v článku 6 ods. 1. To platí aj v prípade konkurzného konania voči účastníkovi (v príslušnom alebo interoperabilnom systéme) alebo voči systémovému prevádzkovateľovi interoperabilného systému, ktorý nie je účastníkom“, vykladať v tom zmysle, že taký príkaz, o aký ide vo veci samej, by sa mohol považovať za príkaz, ktorý „vstúpil do systému“ a ktorý sa mal vykonať?
—

zrušiť uznesenie Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komerebanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA C & R Invest, Figon Co Limited, G.C.K J Holding Netherlands B.V. a Rikam Holding S.A. – SPF/Európska centrálna banka v rozsahu, v akom zamietlo námietku neprípustnosti žaloby podanej akcionármi spoločnosti Trasta Komercbanka AS,
SK Úradný vestník Európskej únie C 42/5

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal High Court (Írsko) 27. novembra 2017 – M. A., S.A., A. Z./The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Ireland

(Vec C-661/17)

(2018/C 042/09)

Jazyk konania: angličtina

Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania

High Court (Írsko)

Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom

Žalobcovia: M. A., S.A., A. Z.

Žalovaní: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Attorney General, Ireland

Prejudiciálne otázky

1. Je vnútroštátny orgán s rozhodovacou právomocou, ktorý rozhoduje o odovzdaní žiadateľa o ochranu podľa nariadenia č. 604/2013 (1) do Spojeného kráľovstva, pri posudzovaní akýchkoľvek otázok, ktoré vznikajú v súvislosti s voľnou úvahou podľa článku 17, a/alebo akýchkoľvek otázok týkajúcich sa ochrany základných práv v Spojenom kráľovstve povinný nezohľadniť okolnosti, ktoré existujú v čase takého posudzovania, súvisiace s navrhovaným vystúpením Spojeného kráľovstva z Únie?

2. Zahŕňa pojem „členský štát, ktorý uskutočňuje proces určovania zodpovedného členského štátu“, ktorý je uvedený v nariadení č. 6[0]4/2013, úlohu členského štátu pri výkone právomoci uznanej alebo priznanej článkom 17 nariadenia?

3. Zahŕňajú právomoci členského štátu [podľa] článku 6 nariadenia č. 604/2013 právomoc uznanú alebo priznanú článkom 17 nariadenia?

4. Vzťahuje sa pojem účinný opravný prostriedok na prvostupňové rozhodnutie podľa článku 17 nariadenia č. 604/2013, takže odvolanie alebo rovnocenný opravný prostriedok proti takému rozhodnutiu musia byť prípustné a/alebo vnútroštátny právny predpis, ktorý upravuje konanie o odvolaní proti prvostupňovému rozhodnutiu podľa tohto nariadenia, sa má vykladať tak, že zahŕňa odvolanie proti rozhodnutiu podľa článku 17?

5. Vyplýva z článku 20 ods. 3 nariadenia č. 604/2013, že v prípade, ak neexistujú nijaké dôkazy na vyvrátenie domnienky, že je v najlepšom záujme dieťaťa považovať jeho postavenie za neoddeliteľné od postavenia jeho rodičov, vnútroštátny orgán s rozhodovacou právomocou nie je povinný posúdiť také najlepšie záujmy oddelene od záujmov rodičov ako samostatnú otázku alebo ako východisko pri rozhodovaní o tom, či má dôjsť k odovzdaniu?

(1) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013 , ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (Ú. v. EÚ L 180, 2013, s. 31).
SK Úradný vestník Európskej únie C 42/2

Odvolanie podané 3. augusta 2017: Morton’s of Chicago Inc. proti rozsudku Všeobecného súdu (šiesta komora) z 15. mája 2017 vo veci T-223/15, Morton’s of Chicago/EUIPO

(Vec C-468/17 P)

(2018/C 042/03)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolateľka: Morton’s of Chicago Inc. (v zastúpení: J. Moss, Barrister, M. Krause, solicitor)

Ďalší účastníci konania: Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo, Mortons the Restaurant Ltd

Uznesením z 13. decembra 2017 Súdny dvor (desiata komora) vyhlásil odvolanie za neprípustné.
SK Úradný vestník Európskej únie C 42/8

Odvolanie podané 28. novembra 2017: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA proti uzneseniu Všeobecného súdu (druhá komora) z 12. septembra 2017 vo veci T-247/16, Trasta Komercbanka AS a iní/Európska centrálna banka

(Vec C-669/17 P)

(2018/C 042/11)

Jazyk konania: angličtina

Účastníci konania

Odvolatelia: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (v zastúpení: O.H. Behrends, L. Feddern, M. Kirchner, Rechtsanwälte)

Ďalší účastník konania: Európska centrálna banka

Návrhy odvolateľov

Odvolatelia navrhujú, aby Súdny dvor:

— zrušil bod 1 výroku uznesenia, to znamená rozhodnutia Všeobecného súdu, podľa ktorého sa konanie o žalobe o neplatnosť podanej spoločnosťou Trasta Komercbanka AS (TKB) zastavuje,

— určil, že žaloba o neplatnosť podaná spoločnosťou TKB nie je bezpredmetná,

— určil, že žaloba o neplatnosť je prípustná,

— vrátil vec Všeobecnému súdu, aby o žalobe o neplatnosť rozhodol, a

— uložil Európskej centrálnej banke (ECB) povinnosť nahradiť trovy konania odvolateliek, vrátane trov odvolacieho konania.

Odvolacie dôvody a hlavné tvrdenia

V rámci svojho prvého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že zodpovednosť za podanie žaloby TKB prináleží likvidátorovi. Odvolatelia tvrdia, že tento záver je v rozpore s článkom 263 ZFEÚ a zárukou účinného prostriedku nápravy, ako aj mnohými ďalšími súvisiacimi zásadami.

V rámci svojho druhého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď dospel k záveru, že žaloba podaná akcionármi nahrádza možnosť akcionárov brániť povolenie TKB prostredníctvom žaloby podanej samotnou TKB.

V rámci svojho tretieho odvolacieho dôvodu odvolatelia namietajú viacero vecných chýb, vrátane neuplatnenia zásady „nemo uditur“ z dôvodu zasahovania ECB do žaloby TKB.

V rámci svojho štvrtého odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd nezohľadnil požiadavky (vrátane formálnych požiadaviek), ktorým podlieha platné zrušenie splnomocnenia udeleného pôvodne TKB.

V rámci svojho piateho odvolacieho dôvodu odvolatelia tvrdia, že Všeobecný súd nesprávne uplatnil článok 51 ods. 1 namiesto článku 131 rokovacieho poriadku a namietajú tiež viacero ďalších procesných vád.
—

V prípade kladnej odpovede na predchádzajúcu otázku: V akej situácii by to mohlo prichádzať do úvahy?
c)

Má sa článok 47 Charty základných práv Európskej únie vykladať v tom zmysle, že právo na účinný prostriedok nápravy zahŕňa aj to, že súd komplexne preskúma, či sú splnené podmienky uplatnenia článku 13 nariadenia (ES) č. 1225/2009 (1)? Vedie článok 47 Charty najmä k tomu, že súd má právomoc v plnom rozsahu posúdiť, či bol skutkový stav zistený úplne a či primerane odôvodňuje príslušné právne následky? Vedie článok 47 Charty aj k tomu, že súd má právomoc v plnom rozsahu posúdiť, či skutočnosť, ktorá údajne nebola zohľadnená pri prijatí rozhodnutia, ale ktorá by pravdepodobne ovplyvnila právne následky spojené so zisteným skutkovým stavom, mala byť zohľadnená?