Vec T‑345/12

Akzo Nobel NV a i.

proti

Európskej komisii

„Hospodárska súťaž — Správne konanie — Európsky trh s peroxidom vodíka a perboritanom — Uverejnenie rozhodnutia, ktorým sa konštatuje porušenie článku 81 ES — Odmietnutie žiadosti o dôverné zaobchádzanie s informáciami poskytnutými Komisii na základe oznámenia o spolupráci vydaného Komisiou — Povinnosť odôvodnenia — Dôvernosť — Profesijné tajomstvo — Legitímna dôvera“

Abstrakt – Rozsudok Všeobecného súdu (tretia komora) z 28. januára 2015

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 30 – 44)

Pozri text rozhodnutia. (pozri bod 60)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 61, 65)

Pozri text rozhodnutia. (pozri body 67 – 69)

Na to, aby informácie svojou povahou patrili do sféry profesijného tajomstva, a teda boli chránené pred sprístupnením verejnosti, musí existovať možnosť, že sprístupnenie týchto informácií spôsobí vážnu ujmu osobe, ktorá ich poskytla, alebo tretím osobám. Pokiaľ ide o informácie pozostávajúce z opisu skutočností tvoriacich porušenie článku 81 ES, sprístupnenie takýchto informácií môže spôsobiť vážnu ujmu podniku, ktorý sa zúčastnil na tomto porušení, pokiaľ by tieto informácie mohli uľahčiť fyzickým osobám alebo právnickým osobám, ktoré sa považujú za poškodené porušením, preukázanie súkromnoprávnej zodpovednosti podniku. (pozri body 73, 74, 77)

Na to, aby informácie svojou povahou patrili do sféry profesijného tajomstva, a teda boli chránené pred sprístupnením verejnosti, si musia záujmy, ktoré by mohli byť poškodené sprístupnením takých informácií, objektívne zasluhovať ochranu. Táto podmienka znamená, že posúdenie dôvernej povahy informácie vyžaduje vyváženie medzi legitímnymi záujmami, ktoré bránia jej sprístupneniu, a všeobecným záujmom, ktorý vyžaduje, aby inštitúcie pri výkone svojich činností čo možno najviac rešpektovali zásadu otvorenosti. V tejto súvislosti si záujem podniku, ktorému Komisia uložila pokutu za porušenie práva hospodárskej súťaže, na tom, aby podrobnosti o protiprávnom správaní, ktoré je mu vytýkané, neboli sprístupnené verejnosti, v zásade nezasluhuje žiadnu osobitnú ochranu vzhľadom na záujem verejnosti čo najlepšie poznať dôvody každého konania Komisie, záujem hospodárskych subjektov vedieť, v dôsledku akého správania môžu byť vystavené sankciám, a záujem osôb poškodených porušením poznať jeho podrobnosti, aby sa prípadne mohli domáhať svojich práv voči sankcionovaným podnikom, a so zreteľom na možnosť uvedeného podniku podrobiť také rozhodnutie súdnemu preskúmaniu. (pozri body 79, 80)

Účinnosť programov zhovievavosti môže byť ovplyvnená predložením dokumentov týkajúcich sa konania o zhovievavosti osobám, ktoré chcú podať žalobu o náhradu škody, aj v prípade, že vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže alebo Komisia priznajú žiadateľovi o zhovievavosť úplné alebo čiastočné oslobodenie od pokuty, ktorú mohli uložiť. Osoba zapojená do porušenia práva hospodárskej súťaže by totiž v prípade takého predloženia mohla byť odradená od využitia možnosti, ktorú ponúkajú také programy zhovievavosti, najmä vzhľadom na skutočnosť, že dokumenty predložené Komisii alebo vyhlásenia vykonané pred ňou môžu mať samoobviňujúci charakter. Právo na náhradu škody spôsobenej zmluvou alebo správaním, ktoré môžu obmedziť alebo narušiť hospodársku súťaž, však môže podstatne prispieť k zachovaniu efektívnej hospodárskej súťaže v Únii, čím prispieva k dosiahnutiu cieľa verejného záujmu. Práve na základe týchto zásad Súdny dvor v prejudiciálnom konaní v rámci sporov týkajúcich sa žiadostí podnikov, ktoré sa považovali za poškodené porušeniami práva hospodárskej súťaže, o prístup k vyšetrovacím spisom, ktoré mali vnútroštátne orgány hospodárskej súťaže, vyzval vnútroštátne súdy, ktoré o týchto sporoch rozhodovali, aby zvážili záujmy odôvodňujúce poskytnutie informácií, ktoré dobrovoľne poskytli žiadatelia o zhovievavosť, a ich ochranu. Vo veci, ktorá sa netýka spochybnenia zamietnutia prístupu k dokumentom z konania v oblasti hospodárskej súťaže, ale uverejnenia, ktoré Komisia zamýšľa pri určitých informáciách uvedených v dokumentoch alebo vyhláseniach, ktoré jej dobrovoľne poskytol podnik zapojený do porušenia práva hospodárskej súťaže s cieľom mať prospech z programu zhovievavosti, a v ktorej sa tvrdilo, že uverejnenie informácií dobrovoľne poskytnutých počas vyšetrovania v nádeji dosiahnutia prospechu z programu zhovievavosti by narušilo účel vyšetrovania Komisie, z tohto posledného uvedeného tvrdenia nevyplýva existencia právnej normy, ktorú by Komisia porušila len preto, že zamýšľané uverejnenie informácií poskytnutých v rámci zhovievavosti by mohlo mať vplyv na vykonávanie uvedeného programu pri budúcich vyšetrovaniach. Navyše toto konkrétne tvrdenie predpokladá záujem verejnosti čo najlepšie poznať dôvody každého konania Komisie, záujem hospodárskych subjektov na informovaní o správaní, v ktorého dôsledku môžu byť vystavené sankciám, a napokon záujem Komisie zachovať potrebný účinok svojho programu zhovievavosti. Tieto osobitné záujmy pritom nie sú záujmami dotknutého podniku, takže iba Komisii prináleží, aby zvážila efektívnosť programu zhovievavosti na jednej strane a záujem verejnosti a hospodárskych subjektov na informovaní o obsahu jej rozhodnutia a na konaní s cieľom chrániť svoje práva na druhej strane. Tento záver nemožno spochybniť tvrdením, podľa ktorého informácie, pri ktorých podnik požadoval dôverné zaobchádzanie, v podstate nie sú nevyhnutné na pochopenie výrokovej časti rozhodnutia Komisie konštatujúceho porušenie práva hospodárskej súťaže Únie, a teda sa na ne nevzťahuje povinnosť uverejnenia, ktorú má Komisia podľa článku 30 ods. 2 nariadenia č. 1/2003. Účelom tohto ustanovenia totiž nie je obmedziť voľnosť Komisie dobrovoľne uverejniť úplnejšiu verziu svojho rozhodnutia, než je potrebné minimum, a zahrnúť do nej aj informácie, ktorých uverejnenie sa nevyžaduje, pokiaľ nie je sprístupnenie týchto informácií nezlučiteľné s ochranou profesijného tajomstva. (pozri body 83 – 85, 87 – 90)

Komisia sa prijatím pravidiel postupu, aké sú obsiahnuté v oznámeniach o oslobodení od pokút a znížení pokút v prípadoch kartelov, a zverejnením, že ich v budúcnosti bude uplatňovať na príslušné prípady, sama obmedzuje pri vykonávaní svojej voľnej úvahy a nemôže sa od týchto pravidiel bez odôvodnenia odchýliť bez toho, aby bola prípadne sankcionovaná z dôvodu porušenia všeobecných právnych zásad, akými sú zásada rovnosti zaobchádzania alebo zásada ochrany legitímnej dôvery. Z týchto oznámení však nevyplýva Komisii zákaz uverejniť za akýchkoľvek okolností informácie, ktoré sa nachádzajú v žiadostiach o zhovievavosť alebo vo vyhláseniach uskutočnených v rámci programu zhovievavosti. Rôzne záväzky nachádzajúce sa v uvedených oznámeniach sa totiž týkajú iba sprístupnenia dokumentov, ktoré jej dobrovoľne predložili podniky, ktoré chceli mať prospech z programu zhovievavosti, a vyhlásení, ktoré tieto podniky uskutočnili z rovnakého dôvodu. (pozri body 104, 106, 108)