ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
56

Slovné spojenie „ktoré nevyžadujú vykonávacie opatrenia“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku tretej časti vety ZFEÚ je potrebné vykladať vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, ktorý spočíva, ako vyplýva z procesu prijímania tohto ustanovenia, v snahe vyhnúť sa tomu, aby bol jednotlivec nútený porušiť právo na to, aby sa mohol obrátiť na súd. Ak má teda regulačný akt priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenia, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, ak by nemala k dispozícii možnosť obrátiť sa na súd Únie s cieľom napadnúť zákonnosť tohto regulačného aktu. V prípade neexistencie vykonávacích opatrení by sa totiž fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, ako poruší jeho ustanovenia, a to tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré môže využiť na vnútroštátnych súdoch (rozsudky z 19. decembra 2013, Telefónica/Komisia, C‑274/12 P, EU:C:2013:852, bod 27, a zo 6. novembra 2018, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisia, Komisia/Scuola Elementare Maria Montessori a Komisia/Ferracci, C‑622/16 P až C‑624/16 P, ďalej len rozsudok Montessori, EU:C:2018:873, bod 58).
241

Toto ustanovenie uvádza demonštratívny výpočet faktorov, ktoré treba zohľadniť pri stanovení existencie hrozby značnej ujmy (pozri analogicky návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Mengozzi v spojených veciach ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a,:/Rada a Rada/Hubei Xinyegang Steel, C‑186/14 P a C‑193/14 P, EU:C:2015:767, bod 44), konkrétne faktorov ako: „a) druh príslušnej subvencie alebo subvencií a ich pravdepodobné obchodné dôsledky; b) tempo rastu subvencovaných dovozov na trh Únie, ktoré poukazuje na pravdepodobnosť značne zvýšených dovozov; c) či existuje dostatočná, voľne disponibilná kapacita vývozcu alebo bezprostredne hroziaci a podstatný nárast takejto kapacity, ktoré naznačujú pravdepodobnosť podstatne narastajúcich subvencovaných vývozov do Únie, pričom sa zohľadní dostupnosť ďalších vývozných trhov, ktoré sú schopné absorbovať ďalšie vývozy; d) či dovoz vstupuje pri cenách, ktoré by vo významnej miere spôsobili zníženie cien alebo by zabránili rastu cien, ku ktorému by inak došlo a ktoré by pravdepodobne zvýšili dopyt po ďalších dovozoch, e) zásoby výrobku, ktorý je predmetom prešetrovaní.“
232

Na úvod treba konštatovať, že pripomienky žalobkýň zohľadňujú údaje predložené Komisiou, ktoré sa týkajú nielen obdobia prešetrovania, ale aj celého „posudzovaného obdobia“, teda obdobia od 1. januára 2015 do konca obdobia prešetrovania (odôvodnenie 13 dočasného nariadenia). Podľa judikatúry je myšlienkou, na ktorej je založené stanovenie „posudzovaného obdobia“, umožniť Komisii preskúmať dlhšie obdobie, než je obdobie, ktorého sa týka prešetrovanie v pravom zmysle, aby mohla založiť svoju analýzu na skutočných alebo potenciálnych trendoch, na identifikáciu ktorých je potrebné dostatočne dlhé časové obdobie (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky zo 7. mája 1991, Nakajima/Rada, C‑69/89, EU:C:1991:186, bod 87, a z 19. mája 2021, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a i./Komisia, T‑254/18, vec v odvolacom konaní, EU:T:2021:278, bod 337).
49

Napriek týmto špecifikám však nemôže byť účastníkovi sporu možnosť podať žalobu založenú na bezdôvodnom obohatení proti Únii odopretá iba z dôvodu, že Zmluva o FEÚ výslovne neupravuje druh žaloby určený pre takéto konanie. Výklad článku 268 ZFEÚ a článku 340 druhého odseku ZFEÚ, ktorý by vylučoval túto možnosť, by viedol k výsledku, ktorý by bol v rozpore so zásadou účinnej súdnej ochrany (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júla 2020, Česká republika/Komisia, C‑575/18 P, EU:C:2020:530, bod 82 a citovanú judikatúru).
96

Napokon príslušný hodnotiaci orgán nepožadoval od žalobcu, aby preukázal výhody ošetrených výrobkov v zmysle Nordic Working Paper. Hoci sa to cituje v prechodných usmerneniach agentúry ECHA o účinnosti dezinfekčných prostriedkov, ktoré sa vzťahujú na posudzovanie príslušných látok, v hodnotiacich správach z júna 2017 ani v stanovisku výboru pre biocídne výrobky agentúry ECHA sa na tento dokument nenachádza žiadny odkaz. Ani z týchto správ a stanovísk nie je zrejmé, že by mal žalobca predložiť výsledky skúšok na finálny výrobok, ako sa uvádza v úryvkoch z Nordic Working Paper citovaných žalobcom v replike na preukázanie účinnosti príslušných látok. Vyplýva z nich iba to, že žalobca nepredložil výsledky skúšok vykonaných za podmienok relevantných z hľadiska nariadenia č. 528/2012, ktoré by mu umožnili preukázať účinnosť ochrany, ktorú reprezentatívny biocídny výrobok zo 100 % zložený z príslušných látok mohol poskytnúť reprezentatívnym materiálom.
52

Podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ možno z titulu výnimky zo zákazu stanoveného v článku 107 ods. 1 ZFEÚ považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom „pomoc“ na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.
1.

Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 17. decembra 2020 (vec R 644/2020‑4) sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka výrobkov patriacich do triedy 9 a služieb patriacich do tried 38 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení.
113

Pokiaľ ide o subsidiárny návrh Rady (pozri bod 50 druhú zarážku vyššie), ktorý v podstate smeruje k zachovaniu účinkov rozhodnutia 2021/394 až do uplynutia lehoty stanovenej na podanie odvolania proti tomuto rozsudku, pokiaľ by sa ním vykonávacie nariadenie 2021/391 zrušilo v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, a v prípade, ak by sa v tejto súvislosti podalo odvolanie, až do rozhodnutia o tomto odvolaní, stačí uviesť, že rozhodnutie 2021/394 bolo účinné len do 6. septembra 2021. V dôsledku toho nemá zrušenie uvedeného rozhodnutia týmto rozsudkom vplyv na obdobie po tomto dátume, takže o otázke zachovania účinkov tohto rozhodnutia nie je potrebné rozhodnúť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. septembra 2020, Arbuzov/Rada, T‑289/19, neuverejnený, EU:T:2020:445, bod 98 a citovanú judikatúru).
27

Po druhé takýto doslovný výklad článku 40 nariadenia 2017/1001 potvrdzuje aj kontext, do ktorého patrí tento článok. V súlade s jeho odsekom 4 sa totiž uvedený článok musí uplatňovať v spojení s článkom 39 ods. 3 rovnakého nariadenia. Z tohto posledného uvedeného ustanovenia v zmysle jeho výkladu v judikatúre však vyplýva, že jediným účinkom uplatnenia seniority zhodnej staršej národnej ochrannej známky je, že majiteľ ochrannej známky Európskej únie, ktorej seniorita bola uznaná, bude môcť v prípade, ak sa vzdá staršej národnej ochrannej známky alebo dovolí, aby zanikla, bude môcť pokračovať v požívaní tých istých práv, aké by mal, ak by táto druhá uvedená ochranná známka bola naďalej zapísaná [rozsudky z 19. januára 2012, justing, T‑103/11, EU:T:2012:19, bod 17, a z 20. februára 2013, Langguth Erben/ÚHVT (MEDINET), T‑378/11, EU:T:2013:83, bod 28].
Je pravda, že z článku na internetovej stránke „actualite.cd“ z 18. decembra 2019 s názvom „[Konžská demokratická republika]: za napadnutie advokáta v Lubumbashi polícia suspendovala generála Ilunga Luyoya“, ktorý Rada poskytla v prílohe k listu z 30. októbra 2020, vyplýva, že žalobca bol osobne zapojený do napadnutia advokáta. Práve v reakcii na tieto činy bol žalobca jednako odvolaný z funkcie v rámci PNC. V tomto článku sa navyše uvádza, že k predmetnému napadnutiu došlo v dôsledku sporu medzi žalobcom a osobou, ktorá okrem iného vykonávala funkciu advokáta, a to z dôvodov súkromnej povahy, a nie osobitne z dôvodu tejto funkcie. Zo spisu Rady navyše nevyplýva a Rada ani netvrdí, že v čase prijatia napadnutých aktov, ku ktorému došlo takmer rok po uvedených činoch, bol žalobca opätovne dosadený do svojej bývalej funkcie v rámci PNC, resp. do akejkoľvek inej funkcie, ktorá by sa spájala s bezpečnostnou situáciou v Konžskej demokratickej republike, a napokon ani to, že by to tak mohlo byť.
230

Navyše, podľa štúdie, ktorú predložil Parlament [SINGANAYAGAM, A., HAKKI, S., DUNNING, J., a i., Community transmission and viral load kinetics of the SARS‑CoV‑2 delta (B.1.617.2) variant in vaccinated and unvaccinated individuals in the UK: a prospective, longitudinal, cohort study“, Lancet Infc. Dis. 2022, 29. október 2021, s. 183 až 195], očkovanie znižuje riziko nákazy variantom Delta vírusu, ktorý bol dominantným variantom v Európe v čase prijatia napadnutého rozhodnutia, znížením pravdepodobnosti očkovanej osoby nakaziť sa po rizikovom kontakte a súčasne znížením nákazlivosti nakazenej očkovanej osoby nielen pokiaľ ide o intenzitu, ale aj dobu trvania nákazlivosti.
42

Z toho vyplýva, že aj keby sa pripustilo, že po uplynutí prechodného obdobia už nemôže nastať konflikt medzi dotknutými ochrannými známkami, nič to nemení na tom, že v prípade prihlášky ochrannej známky by takýto konflikt mohol existovať v období medzi dňom podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie a uplynutím prechodného obdobia, a to v období od 30. júna 2015 (pozri bod 1 vyššie) do 31. decembra 2020 (pozri bod 24 vyššie), teda počas obdobia päť a pol roka. Je pritom ťažké pochopiť, prečo by mala byť žalobkyni odopretá ochrana jej starších nezapísaných ochranných známok používaných v obchodnom styku v Spojenom kráľovstve aj počas tohto obdobia, najmä pokiaľ ide o možné používanie prihlasovanej ochrannej známky, o ktorej sa domnieva, že je v konflikte s prvými uvedenými ochrannými známkami. V dôsledku toho je takisto potrebné uznať, že žalobkyňa má legitímny záujem na úspechu svojej námietky v súvislosti s týmto obdobím.
31

Okrem toho z judikatúry vyplýva, že čím je označenie kratšie, tým viac bude verejnosť schopná ľahko vnímať každý z jeho rôznych prvkov. V prípade krátkych slov je tak bežné, že aj mierne rozdiely môžu vytvoriť odlišný celkový dojem [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. júla 2004, Grupo El Prado Cervera/ÚHVT – Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), T‑117/02, EU:T:2004:208, bod 48, a z 28. septembra 2016, The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, neuverejnený, EU:T:2016:572, bod 28 a citovanú judikatúru].
5

V správe vypracovanej v angličtine je meno žalobcu uvedené v tomto odseku: „Both, Leon Leonard Johan Veen and [A] came into noticed in several Dutch investigations concerning suspicious transactions. In addition, Leon Leonard Johan Veen had been reported also in a Swedish investigation concerning drugs trafficking and a Polish investigation concerning fraud.“ (Obidvaja, Leon Leonard Johan Veen a [A], boli spomenutí v rámci niekoľkých vyšetrovaní v Holandsku, ktoré sa týkali podozrivých transakcií. Okrem toho Leon Leonard Johan Veen bol nahlásený aj v rámci vyšetrovania vo Švédsku týkajúceho sa obchodovania s drogami a vyšetrovania v Poľsku týkajúceho sa podvodu.)
210

Naopak stanovisko žalobkyne neumožňuje takú predvídateľnosť alebo jasnosť. Po prvé sa zdá, že žalobkyňa podmieňuje začatie plynutia lehoty 15 pracovných dní informáciami týkajúcimi sa výlučne existencie koncentrácie. Samotná vedomosť o existencii koncentrácie neumožňuje členskému štátu vykonať predbežné posúdenie podmienok uplatnenia článku 22 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 139/2004. Malo by to za následok, že dotknutý členský štát by musel v prípade, že sa mu nepodarí získať dostatočné informácie na toto posúdenie, preventívne podať žiadosť o postúpenie veci len s cieľom dodržať túto lehotu, pričom by ani nevedel, či sú tieto podmienky splnené (pozri tiež body 199 a 206 vyššie). Po druhé žalobkyňa odkazuje na okamih, keď sa členský štát mohol dozvedieť o koncentrácii, čo v skutočnosti znamená, ako tvrdí Komisia a Francúzska republika, že ak členské štáty nechcú prehliadnuť koncentráciu, ktorá by mohla patriť do pôsobnosti článku 22 nariadenia, musia nepretržite a dôsledne sledovať tlač a verejné oznámenia na celom svete (pozri tiež bod 206 vyššie). V tejto súvislosti by išlo o tlačové správy a mediálne pokrytie, ktorých rozsah, prístupnosť, jazyk, miera podrobnosti alebo iné charakteristiky sa môžu výrazne líšiť (pozri tiež bod 207 vyššie). Výklad obhajovaný žalobkyňou je preto príliš nejednoznačný na to, aby umožnil osobám, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, jasne zistiť, aké sú ich práva a povinnosti. Okrem toho z dôvodu značnej administratívnej záťaže, ktorú predstavuje, a nedostatočnej účinnosti by tento výklad zbavil mechanizmus postúpenia uvedený v článku 22 nariadenia jeho potrebného účinku.
66

V prejednávanej veci však žalobca tvrdí bez toho, aby to EUIPO a vedľajší účastníci konania spochybnili, že staršia československá ochranná známka a meno pána Jana Neheru boli v roku 2013 úplne zabudnuté v príslušnej skupine verejnosti a že on sám venoval veľké úsilie, čas a peniaze na to, aby oživil ochrannú známku Nehera a dal do povedomia históriu pána Jana Neheru a jeho podniku. Z toho vyplýva, že žalobca nielenže vôbec parazitujúcim spôsobom nevyužíval dobré meno staršej československej ochrannej známky a mena pána Jana Neheru, ale vynaložil vlastné obchodné úsilie, aby oživil obraz tejto ochrannej známky a obnovil tak na vlastné náklady uvedené dobré meno. Za týchto okolností samotná skutočnosť, že na účely propagácie napadnutej ochrannej známky odkazoval na historickú povesť pána Jana Neheru a staršej československej ochrannej známky, sa nezdá byť v rozpore s čestnými praktikami v priemysle alebo obchode.
4

Vo svojej žiadosti žalobkyňa uviedla, že uznesenie Parlamentu 2019/2987(RSP) z 19. júna 2020 o obnovení trestného stíhania predsedu vlády Českej republiky v súvislosti so zneužitím finančných prostriedkov EÚ a možnými konfliktmi záujmov (Ú. v. EÚ C 362, 2021, s. 37, ďalej len „uznesenie“) obsahovalo tvrdenie, že A. Babiš po svojom vymenovaní za predsedu vlády Českej republiky stále ovláda skupinu Agrofert. Žalobkyňa, ktorá toto tvrdenie považuje za nesprávne, uviedla, že by ju zaujímalo, aké zdroje a informácie mal Parlament k dispozícii pred prijatím uznesenia, s výnimkou správy o vyšetrovacej misii výboru Parlamentu pre kontrolu rozpočtu (CONT) v Českej republike z 26. až 28. februára 2020 (ďalej len „správa o vyšetrovacej misii“), ktorá obsahuje rovnaké tvrdenie. Požiadala teda o prístup po prvé ku všetkým dokumentom zhromaždeným alebo použitým výborom Parlamentu pre kontrolu rozpočtu ako dôkazy pre tvrdenie, že predseda vlády Českej republiky A. Babiš stále kontroluje skupinu Agrofert, a ďalšie tvrdenia týkajúce sa žalobkyne alebo skupiny Agrofert obsiahnuté v správe o vyšetrovacej misii, po druhé ku všetkým dokumentom, ktoré boli použité pri príprave návrhu uznesenia Parlamentu z 15. júna 2020 o obnovení trestného stíhania predsedu vlády Českej republiky v súvislosti so zneužitím finančných prostriedkov EÚ a možnými konfliktmi záujmov, a po tretie ku všetkým dokumentom, ktoré poskytli alebo si vyžiadali členovia Parlamentu alebo politické skupiny Parlamentu v súvislosti s uznesením alebo návrhom uznesenia.
21

Účastníci konania sa však rozchádzajú v otázke, či zmesi obsahujúce jednak poľnohospodárske výrobky patriace do jedného zo sektorov alebo do jednej z oblastí výroby, ktorých zoznam je uvedený v článku 52 ods. 2 nariadenia č. 1307/2013, akými sú napríklad strukoviny, a jednak poľnohospodárske výrobky, ktoré do týchto sektorov alebo oblastí výroby nepatria, ako sú napríklad trávy, sú oprávnené na viazanú podporu.
37

Portugalská republika sa ďalej domnieva, že skutočnosť, že opatrenie je geograficky obmedzené na ZFM, mu nepriznáva selektívnu povahu. Ak by to bolo inak, RAM a ZFM by sa nachádzali v daňovo nevýhodnej situácii v porovnaní s inými regiónmi Únie, čo by bolo v rozpore so všeobecným cieľom Zmlúv a politík Únie, ktoré smerujú k uprednostneniu najvzdialenejších regiónov. Všeobecný súd sa preto musí vyhnúť uplatneniu kritéria, ktoré by neumožnilo dosiahnuť tento cieľ.
42

Vzhľadom na to, že v rámci žalobného dôvodu založeného na porušení zásady rovnosti zaobchádzania v zásade prináleží žalobcovi, aby v súlade so všeobecnými pravidlami týkajúcimi sa dôkazného bremena a prezumpcie zákonnosti aktov Únie predložil dôkazy o tom, že sa s ním zaobchádzalo rozdielne v porovnaní s inými osobami nachádzajúcimi sa v porovnateľnej situácii (pozri v tomto zmysle rozsudky z 30. mája 2013, Morte Navarro/Parlament, T‑280/09, neuverejnený, EU:T:2013:279, bod 48, a z 10. júna 2020, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Komisia, T‑564/15 RENV, neuverejnený, EU:T:2020:252, bod 97), a vzhľadom na to, že normotvorca Únie disponuje širokou mierou voľnej úvahy, aj dôkazy o tom, že uvedené rozdielne zaobchádzanie je svojvoľné alebo zjavne neprimerané.
2

Žalobca bol prijatý do pracovného pomeru v CdT 1. novembra 1997. Dňa 16. decembra 2004 podpísal zmluvu na dobu neurčitú. Od 23. júla 2019 do 15. novembra 2019 bolo žalobcovi poskytnuté pracovné voľno zo zdravotných dôvodov s nárokom na náhradu mzdy. Jeho neprítomnosť od 18. novembra 2019 do 7. februára 2020 bola zo strany CdT považovaná za neospravedlnenú. Jeho neprítomnosť od 8. februára do 10. apríla 2020 a od 29. apríla do 4. mája 2020 boli zase zo strany CdT uznané za ospravedlnené. Od 5. mája 2020 sa neprítomnosť žalobcu považovala za neospravedlnenú.
99

Z judikatúry Všeobecného súdu vyplýva, že v rámci konania o vyhlásenie neplatnosti majiteľ staršieho práva priemyselného vlastníctva, najmä staršej ochrannej známky, musí preukázať, že môže zakázať používanie spornej ochrannej známky Európskej únie nielen ku dňu podania alebo prednosti tejto ochrannej známky, ale aj ku dňu, ku ktorému rozhoduje EUIPO o návrhu na vyhlásenie neplatnosti [pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. júna 2021, Style & Taste/EUIPO – The Polo/Lauren Company (Vyobrazenie hráča konského póla), T‑169/19, EU:T:2021:318, body 29 a 30]. To isté o to viac platí v rámci námietkového konania [rozsudok zo 14. februára 2019, Beko/EUIPO – Acer (ALTUS), T‑162/18, neuverejnený, EU:T:2019:87, body 41 až 43].
96

Po druhé, ak by sa, ako tvrdí žalobca, mali kritériá stanovené v článku 4 ods. 3 rozhodnutia z 28. marca 2019 uplatňovať úplne autonómne, takéto uplatňovanie by mohlo viesť k situácii, v ktorej by Europol musel predĺžiť zmluvu zamestnancovi, aj keď jeho schopnosti nezodpovedajú požiadavkám, ktoré možno v budúcnosti primerane predvídať na obsadzované pracovné miesto, čo by bolo zjavne v rozpore so záujmami služby a cieľom postupu stanoveného v uvedenom článku.
2.

Citizens’ Committee of the European Citizens’ Initiative „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe“ znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.
27

Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd: – zrušil zoznam úspešných uchádzačov, rozhodnutia prijať do zamestnania uchádzačov zapísaných do tohto zoznamu, rozhodnutie o nezapísaní do zoznamu úspešných uchádzačov, rozhodnutie o preskúmaní, ako aj dodatok k oznámeniu o výberovom konaní a pozvanie na pohovor SCBI z 20. novembra 2020, – subsidiárne na jednej strane zrušil rozhodnutie o nezapísaní do zoznamu úspešných uchádzačov a rozhodnutie o preskúmaní a aby v rozsudku, ktorý má byť vyhlásený, uviedol konkrétne požiadavky, ktoré musí splniť Komisia, aby bol obnovený právny stav existujúci pred protiprávnym konaním výberovej komisie, aby ho mohla Komisia zapísať do zoznamu úspešných uchádzačov ihneď alebo po opätovnom posúdení jeho výkonu, a na druhej strane, aby mohla zrušiť dodatok k oznámeniu o výberovom konaní a pozvánku na pohovor SCBI z 20. novembra 2020, – určil, že Komisia porušila článok 265 ZFEÚ tým, že žalobcovi nezaslala rozhodnutie o jeho administratívnej sťažnosti zo 17. januára 2021, – uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
91

Pokiaľ ide o údajné porušenie zásady rovnosti zaobchádzania, na ktoré sa odvolávajú žalobkyne, treba uviesť, že rozdiel v percentuálnom podiele pokuty na celkovom obrate dotknutých podnikov by nemohol byť sám osebe dostatočným dôvodom na to, aby sa Komisia odchýlila od metódy výpočtu, ktorú sama stanovila. Viedlo by to totiž k zvýhodneniu určitých podnikov, a to na základe kritéria, ktoré nemá žiaden význam, pokiaľ ide o závažnosť a trvanie porušenia. Pokiaľ však ide o určenie výšky pokuty, uplatnenie rôznych metód výpočtu nemôže viesť k diskriminácii medzi podnikmi, ktoré sa zúčastnili na karteli alebo zosúladenom postupe v rozpore s článkom 101 ods. 1 ZFEÚ (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. septembra 2016, Pilkington Group a i./Komisia, C‑101/15 P, EU:C:2016:631, bod 66 a citovanú judikatúru).
48

Všeobecný súd by si totiž nesplnil svoju úlohu súdu posudzujúceho otázky zákonnosti, ak by sa na jednej strane nezaoberal tým, napriek tomu, že to medzi účastníkmi konania v tejto súvislosti nie je sporné, že napadnuté rozhodnutie bolo prijaté na základe normy, a to článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, ktorá by sa v prejednávanej veci mohla ukázať ako neuplatniteľná v prípade, že, čo však odvolací senát neoveril, by označenie, ktorého zápis sa požaduje, nebolo ochrannou známkou v zmysle článku 4 toho istého nariadenia, a ak by na druhej strane on samotný pri rozhodovaní v spore, ktorý mu bol predložený, použil túto normu.
67

Rovnako v dôsledku prijatia tézy, ktorú zastáva EUIPO, by účastníci konania pred odvolacím senátom boli nútení dbať na to, aby odvolací senát dodržiaval svoje procesné povinnosti v zmysle článku 27 ods. 2 delegovaného nariadenia 2018/625, ktoré sú záväznej povahy a podliehajú preskúmaniu ex offo.
28

Parlament síce uznáva, že návrh na náhradu škody by bol prípustný, ak by sa žalobca nedomáhal aj zrušenia napadnutých aktov, napriek tomu tvrdí, že návrhy na náhradu škody by sa mali v prejednávanej veci zamietnuť ako neprípustné v súlade s judikatúrou, podľa ktorej návrhy na náhradu majetkovej alebo nemajetkovej ujmy musia byť zamietnuté, ak úzko súvisia s návrhmi na zrušenie, ktoré samotné boli zamietnuté ako nedôvodné alebo neprípustné.
38

Navyše výklad článku 197 ods. 2 písm. c) nariadenia o rozpočtových pravidlách, ktorý by mal za následok, že subjektom, ktoré nemajú právnu subjektivitu, sa uloží povinnosť predložiť dôkazy, ktoré sú vo všeobecnosti spojené s takouto právnou subjektivitou, by spochybnil potrebný účinok tohto ustanovenia tým, že by vytváral prekážky ich účasti na žiadostiach o grant.
4

Dňa 21. februára 2020 žalobkyňa zaslala Komisii sťažnosť zaevidovanú pod číslom SA.56620, v ktorej tvrdila, že Bulharská republika poskytla výrobcom elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc vo forme preferenčných nákupných cien elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov. Žalobkyňa vo svojej sťažnosti vysvetlila, že pomoc vyplývala zo zmeny zavedenej § 18 Zakon za izmenenie i dopălnenie na Zakona za energetikata (ZID‑ZE) (zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o energii) z 24. júla 2015 (DV č. 56 z 24. júla 2015, ďalej len „pozmeňujúci zákon“), ktorý sa výrazne odchyľuje od opatrenia, ktoré predtým schválila Komisia. Podľa nej zmena zavedená § 18 pozmeňujúceho zákona rozlišuje medzi rovnakými výrobcami, ktorí investovali rovnakú sumu, uviedli svoje zariadenia do prevádzky v rovnakom čase a dostali pomoc v rovnakej výške v závislosti od dátumu podania žiadosti o pomoc. Niektorí výrobcovia tak napríklad dostali výšku pomoci štyrikrát vyššiu ako iní, a to z dôvodu, že o pomoc požiadali v rámci vnútroštátnych schém pomoci alebo schém pomoci Európskej únie po 3. máji 2011, čo je v rozpore so zásadou rovnosti.
27

Výška obratu, ktorý žalobkyňa dosiahla prevádzkovaním obchodu on‑line nemá teda na základe spolkovej schémy náhrady škody za následok to, že by sa stala neoprávnenou na účely štátnej pomoci podľa § 2 ods. 2 uvedenej schémy. Znamená to len to, že podľa § 3 ods. 4 tejto schémy sa nárast príjmov, ktorý žalobkyňa dosiahla v uvedenom on‑line obchode z dôvodu rozhodnutí o uplatnení lockdownu sa musia zohľadniť, aby sa zabránilo nadmernej náhrade škody, ktorú utrpela v dôsledku uvedených rozhodnutí.