ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
77.

Nevidím dôvod, prečo by osoba, ktorá nevykonáva zárobkovú činnosť, ktorej situácia patrí do pôsobnosti článku 18 ES, mohla využiť toto právo pobytu a zdržiavania sa na území členských štátov, zatiaľ čo pracovník, na základe svojho postavenia, by takéto právo nemal. Ako som ukázal, všetky práva vyplývajúce z článku 18 ES majú svoje osobitnejšie vyjadrenie v článkoch 39 ES a 43 ES.
31.

Talianska vláda tvrdí, že výsledkom uplatnenia prístupu Komisie by paradoxne bolo zabránenie používaniu vedľajších potravinových výrobkov pri výrobe krmiva, keďže podľa talianskej právnej úpravy by tieto nemohli byť dopravené na miesta určené na výrobu krmiva práve z dôvodu, že by boli prepravené vo vozidle s povolením pre odpad. Výklad Komisie by tak spôsobil nárast vzniku a zneškodňovania odpadu tým, že by bránil jeho opätovnému použitiu ako krmivo.
43.

Vo svetle týchto faktorov sa nedá vo všeobecnosti a a priori predpokladať — aj keď to môže byť pravda v určitých prípadoch —, že v prípadoch, na ktoré sa vzťahuje výnimka upravená v zákone č. 93 a v zákone č. 443, zemina a horniny pochádzajúce z vykopávok ako vedľajší produkt predstavujú z dôvodu zamýšľaného opätovného použitia výhodu alebo hospodársku hodnotu pre držiteľa namiesto ťarchy, ktorej by sa chcel zbaviť. Vo svetle spornej právnej úpravy a vysvetlení podaných talianskou vládou totiž neexistuje žiadny pádny dôvod pre predpokladanie toho, že výhoda pre držiteľa spravidla prekračuje to, že môže odstrániť predmetnú zeminu a horniny, to znamená, že sa ich môže zbaviť. Preto sa v týchto prípadoch činnosti opätovného použitia v skutočnosti musia považovať za činnosti zneškodnenia alebo zhodnotenia v zmysle smernice.
Podľa nemeckej vlády, ak by bolo potrebné rozšíriť uplatnenie prechodných ustanovení SGB V na psychoterapeutov, ktorí vykonávali svoju činnosť v rámci zmluvnej starostlivosti v iných členských štátoch, vyplývalo by z toho, že tieto osoby sú zvýhodnené v porovnaní so psychoterapeutmi usadenými v Nemecku. Podľa tejto vlády by totiž psychoterapeut, ktorý niekoľko rokov vykonával svoju činnosť v Essene v nemeckom systéme zmluvnej starostlivosti a presťahoval sa do Mníchova, kde v priebehu referenčného obdobia uvedeného v § 95 ods. 10 bode 3 a § 95 ods. 11 bode 3 SGB V pracoval len dva mesiace, by nemohol mať naďalej prospech z tohto systému, ak boli prekročené kvóty, zatiaľ čo psychoterapeut, ktorý vykonával svoju činnosť v meste iného členského štátu v zmluvnom systéme tohto členského štátu a za tých istých podmienok sa presťahoval do Mníchova, by mohol v tomto meste naďalej poskytovať zmluvnú starostlivosť napriek tomu, že kvóty boli prekročené.
8.

Články 8 a 9 sa týkajú kontrolného systému. Článok 9 najmä stanovuje, že: „1. Členské štáty ustanovia kontrolný systém, ktorý bude uplatňovať jeden alebo viaceré kontrolné úrady a/alebo schválené súkromné orgány… … 3. Kontrolný systém zahŕňa aspoň uplatňovanie predbežných a kontrolných opatrení, ktoré sú uvedené v prílohe III. 4. Pre uplatňovanie kontrolného systému súkromnými orgánmi ustanovia členské štáty úrad zodpovedný za schválenie a kontrolu takýchto orgánov [dohľad nad činnosťou týchto orgánov — neoficiálny preklad]. 5. Pri schvaľovaní súkromného kontrolného orgánu sa zohľadnia tieto kritériá: a) dodržanie štandardného postupu kontroly, ktorý obsahuje podrobný opis kontrolných opatrení a predbežných opatrení, ktoré orgán prijme, aby ich uvalil na prevádzkovateľov, ktorí podliehajú jeho kontrole; b) sankcie, ktoré orgán plánuje uvaliť v prípade, keď sa zistia nezrovnalosti a/alebo protiprávne konanie; c) dostupnosť primeraného zabezpečenia vo forme kvalifikovaného personálu, administratívnych a technických prostriedkov, kontrolné skúsenosti a spoľahlivosť; d) objektivita kontrolného orgánu voči prevádzkovateľom, ktorí podliehajú jeho kontrole. 6. Po schválení kontrolného orgánu príslušný orgán: a) zabezpečí, aby kontroly vykonávané kontrolným orgánom boli objektívne; b) overí efektívnosť jeho kontroly; c) poskytne právomoc na prípady akéhokoľvek porušenia a na uvalené pokuty [zoberie na vedomie nezrovnalosti a/alebo protiprávne konania a uložené pokuty — neoficiálny preklad]; d) odoberie schválenie kontrolného orgánu v prípade, že nespĺňa požiadavky uvedené v písmenách a) a b) alebo kritériá uvedené v odseku 5, alebo požiadavky ustanovené v odsekoch 7, 8 a 9 a 11. … 7. Kontrolný úrad a schválené kontrolné orgány uvedené v odseku 1: a) zabezpečia, že aspoň kontrolné opatrenia a prechodné [predbežné — neoficiálny preklad] opatrenia uvedené v prílohe III sa uplatnia pri kontrole podnikateľských subjektov, ktoré podliehajú ich kontrole; … 8. Schválené kontrolné orgány: a) poskytnú príslušnému orgánu s cieľom kontroly prístup do svojich kancelárií a zariadení spolu s každou informáciou a pomocou, ktorú príslušný orgán považuje za potrebnú pre výkon svojich povinností podľa tohto nariadenia; b) zašlú príslušnému orgánu členského štátu každý rok do 31. januára zoznam prevádzkovateľov, ktorí podliehali ich kontrole 31. decembra predchádzajúceho roku, a doručia danému orgánu stručnú výročnú správu. 9. Kontrolný úrad a kontrolné orgány uvedené v odseku 1: a) zabezpečia, aby v prípade, keď sa zistí nezrovnalosť týkajúca sa vykonávania článkov 5, 6 a 7 alebo opatrení uvedených v prílohe III, boli údaje uvedené v článku 2, ktoré sa týkajú ekologických výrobných metód, odstránené…; b) v prípade, keď sa jasne preukáže nezrovnalosť alebo pretrvávajúca nezrovnalosť, zabránia príslušnému prevádzkovateľovi obchodovanie s výrobkami, ktoré uvádzajú údaje týkajúce sa ekologickej výrobnej metódy, na obdobie dohodnuté s príslušným orgánom členského štátu. … 11. Od 1. januára 1998 a bez toho, aby boli dotknuté odseky 5 a 6, musia schválené kontrolné subjekty splniť požiadavky ustanovené v podmienkach normy EN 45011. ( 6 ) …“
54.

Aj keby rozhodnutie Komisie porušilo práva Sniace napriek nedostatku jeho individualizácie, nepostačovalo by to na odôvodnenie prípustnosti jeho žaloby na súd Spoločenstva. ( 29 ) Naopak, prináleží členským štátom, aby pre také prípady určili systém súdnych opravných prostriedkov a postupov, ktoré majú zabezpečiť dodržiavanie práva na účinnú súdnu ochranu. ( 30 ) V tejto súvislosti sú vnútroštátne súdy v súlade so zásadou lojálnej spolupráce upravenej v článku 10 ES povinné, pokiaľ je to možné, vykladať a uplatňovať vnútroštátne procesné právne predpisy, ktoré upravujú podanie opravných prostriedkov spôsobom, ktorý zabezpečí potrebnú ochranu. ( 31 )
22.

Rada dodáva, že článok 9 ods. 3 smernice, ktorý predstavuje výnimku zo všeobecného pravidla stanoveného článkom 8 tejto smernice, sa má vykladať reštriktívne. Ak by normotvorca Spoločenstva chcel vylúčiť z pôsobnosti uvedeného článku 8 uvedenej smernice akúkoľvek prepravu minerálnych olejov uskutočnenú jednotlivcom, bol by to výslovne stanovil. V takom prípade by znenie článku 9 ods. 3 smernice neobsahovalo druhú vetu a znelo by takto: „Členské štáty môžu takisto stanoviť, že povinnosť zaplatiť spotrebnú daň vznikne v členskom štáte uvedenia do voľného daňového obehu pri nadobudnutí minerálnych olejov, ktoré už boli uvedené do daňového voľného obehu v inom členskom štáte, ak sú tieto tovary prepravované jednotlivcami.“
30.

Prirodzený význam pojmu „uviesť do prevádzky“ hovorí proti názoru, podľa ktorého treba doň zahrnúť všetky typy používania. Široký rozsah používania stroja totiž z časového hľadiska nastáva po jednoduchom uvedení do prevádzky a treba ho od neho rozlišovať. Konkrétne, podľa obvyklého významu sa právna úprava týkajúca sa uvádzania do prevádzky vzťahuje na pravidlá, ktoré sa viažu na stroj pred jeho uvedením do prevádzky, čiže na jeho vlastnosti, zatiaľ čo pravidlá vzťahujúce sa na používanie sa týkajú využitia stroja už uvedeného do prevádzky, teda podmienok jeho používania. Uvedenie do prevádzky a pravidlá týkajúce sa používania majú tak jasne odlišný rozsah právnej úpravy. Skutočnosť, že zákonodarca Spoločenstva sa obmedzil na použitie osobitného pojmu uvedenia do prevádzky v článku 4 ods. 1, bráni výkladu, ktorý by zahŕňal do zákazu vnútroštátne obmedzenia používania.
13.

The Wellcome Foundation Ltd (ďalej len „Wellcome“) je majiteľom ochrannej známky ZOVIRAX, ( 8 ) ktorá je zapísaná do registra ochranných známok v Rakúsku pre farmaceutické výrobky a je uvádzaná na trh v rámci EHP samotnou spoločnosťou Wellcome alebo s jej súhlasom. Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (ďalej len „Paranova“) doviezla značkové výrobky ZOVIRAX z Grécka, kde sú uvádzané na trh v baleniach s obsahom 70 tabliet. Vzhľadom na požiadavku Rakúska, aby sa predávali v baleniach s obsahom 60 tabliet, Paranova prebalila výrobky do balení s hmotnosťou 400 mg po 60 tabletách. Nové balenie sa odlišuje od pôvodného výrobku aj v tom, že nápis „Prebalené a dovezené spoločnosťou Paranova“ je na prednej časti obalu vytlačený tučným písmom a veľkými písmenami; výrobca je uvedený na bokoch a na zadnej časti obalu bežným písmom; a na hranách obalu je modrý pás, ktorý Paranova pravidelne používa na farmaceutických výrobkoch, ktoré uvádza na trh.
79.

Okrem toho je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor vo svojom rozsudku Peros ( 24 ) usúdil, že TEE nemôže požadovať od držiteľa zahraničného diplomu nostrifikáciu príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, a to na základe článku 3 prvého odseku písm. a) smernice 89/48. Ak by bola TEE považovaná za odbornú organizáciu, tieto povinnosti by vyplývali z článku 7 ods. 3 druhého pododseku tejto smernice.
47.

Problémom, ktorému odvolateľ čelí, je to, že všetky jeho finančné záujmy v Spoločenstve boli počas niekoľkých rokov zmrazené, bez časového obmedzenia a za podmienok, keď sa zdá, že nemá žiadne vhodné prostriedky, aby spochybnil tvrdenie, že je vinný z protiprávnej činnosti. Dovolával sa práva na ochranu vlastníckeho práva, práva byť vypočutý a práva na účinné súdne preskúmanie. V kontexte tejto veci sú tieto práva úzko prepojené. Je jasné, že časovo neobmedzené zmrazenie aktív jednotlivca predstavuje ďalekosiahly zásah do pokojného užívania majetku. Dôsledky pre dotknutú osobu sú potenciálne zničujúce dokonca aj vtedy, keď je postarané o jej základné potreby a výdavky. To, samozrejme, vysvetľuje, prečo má opatrenie taký silný donucujúci účinok a prečo by mohli byť „rozumné sankcie“ tohto druhu považované za vhodné, alebo dokonca nevyhnutné prostriedky na predchádzanie teroristickým činom. Podčiarkujú však tiež potrebu procesných záruk, ktoré od orgánov vyžadujú, aby také právne akty zdôvodnili a aby preukázali ich primeranosť nie iba v abstraktnej rovine, ale za konkrétnych okolností danej veci. Komisia správne poukazuje na to, že predchádzanie medzinárodnému terorizmu môže odôvodniť obmedzenia práva vlastniť majetok. To však ipso facto nezbavuje orgány povinnosti preukázať, že uvedené obmedzenia sú vo vzťahu k dotknutej osobe odôvodnené. Procesné záruky sú nevyhnutné presne na to, aby zabezpečili, že je to vskutku tak. Pri neexistencii uvedených záruk porušuje zmrazenie aktív jednotlivca na neobmedzené časové obdobie právo vlastniť majetok.
105.

V tejto veci prijali žalobcovia rozhodnutie, úplne rozumne v danom čase a kontexte, vstúpiť ako vedľajší účastníci do konania iniciovaného DAI proti Assedile a AIMA v septembri 1984 na Tribunale civile di Roma. Doba trvania uvedeného konania nebola a nemohla byť pod kontrolou žalobcov. Uvedený súd odmietol podať Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania. Ak by tak urobil, záležitosť by sa stala v uvedenej fáze jasnou. V kontexte takého prejudiciálneho konania by Súdny dvor nevyhnutne preskúmal štruktúru nariadenia č. 2499/82. Pritom by identifikoval medzeru v uvedenom nariadení (ako to Súd prvého stupňa následne urobil), konkrétne, že ak si členský štát vybral jednu z dvoch dostupných možností pre nasmerovanie pomoci, prostriedky určené pre výrobcov ako konečných príjemcov budú za takých okolností, ako sú okolnosti tejto veci, vrátené Spoločenstvu, a nie vyplatené výrobcom.
46.

Súdny dvor práve v súvislosti s monopolmi služieb, akými sú tie, o ktorých konštatoval, že vyplývajú z geografickej výlučnosti poskytnutej SUI schválenou sporným vnútroštátnym režimom, upresnil, že hoci nespadajú do rámca pôsobnosti článku 37 ES, ktorý sa týka obchodu s tovarom, sú v rozpore so zásadou voľného pohybu tovaru podľa článku 30 ES, keď majú nepriamy vplyv na uvedený obchod a diskriminujú dovážané výrobky v prospech výrobkov vnútroštátneho pôvodu. ( 34 ) Súdny dvor najmä v rozsudku Société coopérative d’amélioration de l’élevage et d’insémination artificielle du Béarn uviedol, že okolnosti, ktoré zdôraznil vnútroštátny súd, a tie, ktoré vyplynuli v priebehu konania pred Súdnym dvorom, nestačili na to, aby sa mohlo tvrdiť, že taký právny predpis, akým je predpis, ktorý vo Francúzsku upravoval umelé oplodnenie hovädzieho dobytka, ktorý priznával územný monopol v prospech SUI, ustanovoval v nepriamej forme taký monopol, ktorý by bránil voľnému pohybu tovaru, keďže každý súkromný chovateľ mohol slobodne požiadať SUI, od ktorej závisel, aby mu poskytla inseminačný materiál z produkčnej stanice podľa vlastného výberu vo Francúzsku alebo v zahraničí. ( 35 )
209.

V každom prípade však mám dojem, že takéto tvrdenie nezohľadňuje okolnosť, že na účely toho, aby takéto nástroje mohli patriť do rozvojovej spolupráce a pomoci, musia mať za cieľ práve rozvoj. Inými slovami samotná skutočnosť použitia takéhoto finančného nástroja automaticky neznamená, že táto pomoc patrí do právomoci Spoločenstva v oblasti rozvojovej spolupráce, pretože navyše musí byť ešte kvalifikovaná ako „rozvojová pomoc“. Okrem toho zo žiadneho ustanovenia Zmluvy EÚ nevyplýva zákaz použitia finančného nástroja alebo technickej pomoci v rámci hlavy V uvedenej Zmluvy. To napokon uznala samotná Komisia a z rozhodovacej praxe Európskej únie vyplýva v tejto súvislosti mnoho príkladov. ( 93 )
67.

Generálny advokát Vilaça vo svojich návrhoch ( 34 ), s ktorými Súdny dvor v podstate súhlasil, uviedol, že ak by sa zjednotila sadzba DPH na 25 %, a to zvýšením sadzby, ktorá sa uplatňuje na pivo o 6 %, cenový rozdiel medzi obidvoma výrobkami by sa znížil o 1,5 BFR (z 95,25 na 93,75 BFR), zatiaľ čo ak by sa sadzba zjednotila na 19 %, a to znížením sadzby, ktorá sa uplatňuje na víno, toto zníženie by predstavovalo 6 BFR (z 95,25 na 89,25 BFR). Ani v jednom prípade nedošlo k výraznejšej zmene cenového vzťahu medzi vínom a pivom (- 1,5 % v prípade zjednotenia sadzby na 25 % a - 6,3 % v prípade zjednotenia sadzby na 19 %). V prvom prípade, ktorý bolo potrebné považovať za nepravdepodobnejší, a to vzhľadom na vyhlásenia belgickej vlády v priebehu konania, by sa cena za liter piva zvýšila o 5 %, zatiaľ čo v druhom prípade by sa cena za liter vína znížila o 4,8 %. ( 35 )
31.

Na druhom mieste, pokiaľ ide o tvrdenie talianskej vlády, že skutočnosti uvedené Komisiou boli nejasné a nepresné, podľa môjho názoru bolo vo veci v konaní pred podaním žaloby zjavné, prečo sa Komisia domnievala, že Talianska republika nekonala v súlade so smernicami o verejnom obstarávaní na dodanie tovaru. V bode 14 odôvodneného stanoviska a v bode 25 výzvy totiž Komisia jednoznačne uviedla, že nebola schopná získať žiadne informácie, ktoré by potvrdili, že talianska vláda pri dodávkach helikoptér konala v súlade s postupmi verejného obstarávania na úrovni Spoločenstva, najmä so smernicou 93/36, a predtým tiež so smernicami 77/62, 80/767 a 88/295. Tvrdenia boli dostatočne jasné, aby sa talianska vláda mohla proti nim brániť.
34.

Nemecká vláda uvádza, že hoci z hľadiska priemerného spotrebiteľa zriaďovanie prípojky a zásobovanie vodou slúžia tomu istému hospodárskemu cieľu, nepostačuje to samo osebe na to, aby sa považovali za jedno plnenie. Na to, aby išlo o jedno plnenie, musia byť rôzne prvky tak úzko spojené, aby boli nerozlíšiteľné. Nie je to tak však v tomto konaní. Nemecká vláda tiež poznamenáva, že prípojka pre domácnosť môže byť zriadená bez akejkoľvek povinnosti používať ju a odoberať vodu.
70.

V rozsudku z 19. februára 2002, Arduino ( 37 ), sa Súdny dvor zaoberal aktom členského štátu, ktorým bol na základe návrhu vypracovaného advokátskou komorou schválený sadzobník minimálnych a maximálnych odmien členov komory. Potom ako konštatoval, že toto vnútroštátne opatrenie môže ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi v zmysle článku 81 ES ( 38 ), rozhodol, že uvedené opatrenie nepatrí do pôsobnosti tohto ustanovenia v spojení s článkom 10 ES. Súdny dvor sa domnieval, že na jednej strane sa nezdá, že by dotknutý členský štát preniesol zodpovednosť za prijatie rozhodnutí zasahujúcich do oblasti hospodárstva na súkromné subjekty, v dôsledku čoho by bolo jeho vnútroštátne opatrenie zbavené štátneho charakteru alebo na strane druhej, že by nariadil alebo zvýhodnil uzatvorenie dohôd obmedzujúcich súťaž v rozpore s článkom 81 ES alebo že by posilnil účinky takýchto dohôd. ( 39 )
24.

V druhom rade, vzhľadom na ciele politiky a princípy regulácie týkajúce sa národných regulačných orgánov stanovené v článku 8 ods. 2 rámcovej smernice, cieľ podporovať „súťaž pri poskytovaní elektronických komunikačných sietí, elektronických komunikačných služieb a pridružených zariadení a služieb“ ( 13 ), uložený regulačným orgánom, je evidentne odlišný. ( 14 ) Ako to správne zdôraznila dánska vláda vo svojich pripomienkach, doslovný výklad článku 4 ods. 1 smernice v tom zmysle, že nepriznáva právo podať opravný prostriedok iným osobám ako tým, ktorým je rozhodnutie určené, by len ťažko bol zlučiteľný s takým cieľom podpory hospodárskej súťaže. Dôsledkom takého výkladu by bolo, že iba hospodárske subjekty, ktoré majú významný vplyv, by a priori boli považované za „dotknuté“ strany. Ostatné konkurenčné subjekty, hoci ich práva vyplývajúce zo špecifických povinností, ktoré boli týmto podnikom s významným vplyvom na trhu uložené, zmenené alebo zrušené, boli dotknuté rozhodnutím národného regulačného orgánu, by na rozdiel od tohto podniku neboli oprávnené podať proti takému rozhodnutiu opravný prostriedok.
62.

V prvom rade sa pripájam k tvrdeniu Komisie a upozorňujem na to, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 881/2002 uvedený vo formulácii prejudiciálnych otázok sa nezdá byť relevantný na rozhodnutie veci prejednávanej pred vnútroštátnym súdom. V skutočnosti mi nie je jasné, akým spôsobom — v každom prípade vnútroštátny súd to dostatočne neobjasnil — by zákaz uvedený v tomto ustanovení, t. j. „vedomá a zámerná účasť na činnostiach, ktorých cieľom alebo výsledkom je priame alebo nepriame obchádzanie článku [2]“, mohol byť uplatniteľný v tomto prípade. Vzhľadom na to, že predmetom tohto zákazu sú úkony spojené s „obchádzaním“ obmedzení stanovených v článku 2, zo spisu nevyplýva, ako by v tomto prípade mohli akty uvedené v prejudiciálnych otázkach, t. j. dohoda o prevode vlastníckeho práva a zápis tohto práva do katastra nehnuteľností (alebo s ním súvisiaci návrh podaný príslušnému úradu) predstavovať takúto činnosť.
33.

Naproti tomu odporcovia a nemecká vláda sa domnievajú, že uvedená smernica nevykonala úplnú harmonizáciu postupov vydávania povolení. Tvrdia najmä to, že proces harmonizácie v oblasti humánnych liekov je postupný. Homeopatické lieky a tradičné rastlinné lieky síce už boli zahrnuté do pôsobnosti právnej úpravy Spoločenstva, to však neplatí v prípade antropozofických liekov. Členské štáty si tak ponechávajú voľnosť, pokiaľ ide o ustanovenie alebo zachovanie osobitných postupov vydávania povolení na určité lieky, a to súbežne s postupmi použiteľnými na základe smernice 2001/83, pokiaľ táto smernica neustanoví osobitné a zodpovedajúce postupy pre antropozofické lieky.
2.

Môže zamestnávateľ svoje konanie opísané v prvej otázke, ktoré prípadne predstavuje nepriamu diskrimináciu, so zreteľom na uvedenú smernicu dostatočne odôvodniť tým, že zmena vyučovacieho plánu učiteľov a kontinuita vyučovania by viedli k bežným problémom, avšak neviedli by k vážnym narušeniam, alebo tým, že zamestnávateľ by podľa vnútroštátnych predpisov musel odškodniť za straty na mzde zastupujúceho učiteľa, ktorý bol zamestnaný ako náhrada za učiteľa na rodičovskej dovolenke na výchovu dieťaťa, tieto straty na mzde by mu vznikli, ak by učiteľ čerpajúci rodičovskú dovolenku na výchovu dieťaťa nastúpil počas tejto dovolenky do zamestnania?
106.

Vzhľadom na to, že som dospela k záveru, že odvolanie by malo byť zamietnuté, zastávam názor, že Ponte Finanziaria by mala byť zaviazaná na náhradu trov konania vrátane trov konania F.M.G. Textiles, ktorej prihláška ochrannej známky bola oddialená a ktorej správanie počas konania nijakým spôsobom neodôvodnilo to, že by mala znášať vlastné trovy konania.
6.

Článok 5 smernice má nadpis „Práva z ochrannej známky“. Stanovuje toto: „1. Zapísaná ochranná známka dáva svojmu majiteľovi výlučné práva. Majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby v obchodnom styku používali: a) akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou pre tovary alebo služby, ktoré sú zhodné s tými, pre ktoré je ochranná známka zapísaná; b) akékoľvek označenia, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej natoľko podobné, a zároveň sú si natoľko podobné príslušné tovary alebo služby, že existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie medzi označením a ochrannou známkou. 2. Každý členský štát môže tiež stanoviť, že majiteľ bude mať právo zabrániť všetkým tretím stranám, ktoré nemajú jeho súhlas, aby používali v obchodnom styku akékoľvek označenie, ktoré je zhodné s ochrannou známkou alebo je jej podobné, pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné tým, pre ktoré je ochranná známka zapísaná, ak má táto ochranná známka v členskom štáte dobré meno a ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu znamenalo, že by nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky škodilo. 3. V rámci odsekov 1 a 2 možno okrem iného zakázať toto: a) umiestňovať označenie na tovary alebo na ich obal; b) ponúkať tovary alebo ich uvádzať na trh, alebo na tieto účely skladovať pod týmto označením, alebo ponúkať alebo poskytovať takto označené služby; c) dovážať alebo vyvážať takto označený tovar; d) používať toto označenie v obchodnej korešpondencii a v reklame. 4. Ak podľa práva členského štátu nemohlo byť používanie označenia za podmienok uvedených v odsekoch 1 písm. b) alebo 2, zakázané pred dňom, kedy ustanovenia, ktoré musia byť v súlade s touto smernicou, nadobudli v príslušnom členskom štáte platnosť, nemožno na základe práv z ochrannej známky zabrániť v pokračujúcom používaní tohto označenia. 5. Odseky 1 až 4 neovplyvnia tie ustanovenia členského štátu, ktoré sa týkajú ochrany proti používaniu označenia, inak, než na účely rozlíšenia tovarov alebo služieb, ak by používanie označenia bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky škodilo.“
29.

Tento záver nie je v rozpore, ako tvrdili luxemburská a holandská vláda, ani so skutočnosťou, že pri výpočte sadzby podľa článku 157b LIR luxemburská legislatíva nezohľadňuje prípadné kladné príjmy z prenájmu nehnuteľností nerezidentov. Zvýhodnenie, ktoré by mali prípadne za podobného predpokladu nerezidenti v porovnaní so zdaňovanými rezidentmi, neumožňuje kompenzovať nevýhodu, ktorú tí znášajú v prípade, ako je v prejednávanej veci, v ktorom ani štát, kde majú trvalé bydlisko — pretože tam nemajú zdaniteľné príjmy —, ani štát, kde sú zamestnaní, nezohľadňujú straty z príjmu z prenájmu nehnuteľností nachádzajúcich sa v zahraničí. Konštatovať totiž, že pokiaľ nie je nevýhoda systematická, nie je spôsobilá viesť ku diskriminácii, by sa rovnalo konštatovaniu, že daňový režim, ktorý sa iba niekedy prejavuje znevýhodňujúco voči zdaňovaným nerezidentom, je zlučiteľný so zásadou voľného pohybu pracovníkov, vychádzajúc z toho, že toto znevýhodnenie je nepodstatné, keďže je príležitostné. To by znamenalo povoliť menšie diskriminácie, čím by všeobecný zákaz stanovený v článku 39 ES stratil význam. ( 12 )