12

V už citovanom rozsudku Komisia/Portugalsko Súdny dvor vyhovel žalobe Komisie v tej časti, ktorá sa týkala tovarov, ale zamietla ju v časti týkajúcej sa poplatkov. Tento rozsudok bol odôvodnený takto: „22 Komisia vytýka Portugalskej republike porušenie článku 12 ods. 3 a článku 28 ods. 2 šiestej smernice tým, že podriaďuje poplatky spojené s prejazdom cez spoplatnený most ponad rieku Tejo v Lisabone 5 %-nej zníženej sadzbe DPH namiesto bežnej daňovej sadzbe, ktorá v Portugalsku predstavuje 17 %. 23 Treba však konštatovať, že Komisia nepredložila Súdnemu dvoru údaje, ktoré by mu dovolili potvrdiť existenciu údajného nesplnenia povinnosti. Treba preto zdôrazniť, že nie je stanovené, že predmetné poskytovanie služieb podliehalo DPH. 24 V tomto smere treba pripomenúť, že podľa článku 2 bod 1 šiestej smernice podlieha DPH len poskytovanie služieb vykonávané osobou podliehajúcou dani, konajúcou ako taká. 25 Podľa článku 4 ods. 5 tej istej smernice orgány riadiace sa verejným právom nie sú považované za osoby podliehajúce dani za činnosti alebo plnenia, ktoré uskutočnili ako orgán verejnej moci, aj keď za protihodnotu. Ako to už Súdny dvor niekoľkokrát pripomenul, analýza tohto textu vo svetle cieľov, ktoré táto smernica sleduje, dokazuje, že kumulatívne musia byť splnené dve podmienky na to, aby sa uplatnilo pravidlo nezdaňovania, t. j. výkon činnosti verejným orgánom a výkon dosiahnutých činností ako orgán verejnej moci (pozri najmä rozsudky z 12. septembra 2000, Komisia/Grécko, C-260/98 [Zb. s. I-6537], bod 34; Komisia/Francúzsko, C-276/97 [Zb. s. I-6251], bod 39; Komisia/Írsko, C-358/97 [Zb. s. I-6301], bod 37; Komisia/Spojené kráľovstvo, C-359/97 [Zb. s. I-6355], bod 49, a Komisia/Holandsko, C-408/97 [Zb. s. I-6417], bod 34,…). 26 Komisia však, ako to na pojednávaní upresnila aj portugalská vláda, nenamieta skutočnosť, že spoplatnený most ponad rieku Tejo v Lisabone sprístupňuje užívateľom orgán riadiaci sa verejným právom, konajúc ako orgán verejnej moci. 27 Je preto namieste konštatovať, že ak sú v tomto prípade splnené podmienky stanovené v článku 4 ods. 5 prvom pododseku šiestej smernice, poskytovanie služieb orgánom riadiacim sa verejným právom nie je zdaniteľné. Komisia sa v tomto prípade nesprávne domnieva, že toto ustanovenie dáva jedine možnosť odchýliť sa od všeobecnej zásady uvedenej v článku 2 bode 1 šiestej smernice. Zo znenia článku 4 ods. 5. šiestej smernice jasne vyplýva, že členské štáty nemôžu považovať orgány riadiace sa verejným právom za osoby podliehajúce dani pre činnosť vykonanú ako orgán verejnej moci, keďže v tomto prípade táto činnosť nie je uvedená v prílohe D šiestej smernice a nespĺňa podmienky uvedené v článku 4 ods. 5 druhého pododseku. Nemôžu preto na základe článku 2 bodu 1 šiestej smernice zdaňovať plnenia vykonané týmito orgánmi (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. októbra 1989, Comune di Carpaneto Piacentino a i., 231/87 a 129/88, Zb. s. 3233, bod 33). 28 Ak nezdanenie predmetných činností DPH vedie k závažnému narušeniu hospodárskej súťaže podľa článku 4 ods. 5 druhého pododseku šiestej smernice, využívanie uvedeného mosta za poplatok by bolo istotne zdaniteľné na základe tohto istého ustanovenia. Je potrebné však konštatovať, že Komisia v žiadnom štádiu konania pred podaním žaloby nenamietala existenciu takýchto narušení. 29 Portugalská republika tým, že zaviedla alebo ponechala v účinnosti zníženú sadzbu DPH za poplatky spojené s prejazdom mosta ponad rieku Tejo, neporušila teda článok 12 ods. 3 a článok 28 ods. 2 šiestej smernice, ako to naopak tvrdí Komisia. V rámci tohto sporu nie je potrebné odpovedať na otázku, či tento členský štát porušil ostatné ustanovenia tej istej smernice. Keďže Komisia neuviedla počas konania pred podaním žaloby žiadny žalobný dôvod založený na porušení iných ustanovení, ako je článok 12 ods. 3 a článok 28 ods. 2 šiestej smernice, toto porušenie preto nie je predmetom sporu. 30 Žalobu Komisie treba preto zamietnuť v tej časti, ktorá sa týka poplatkov spojených s prejazdom mosta ponad rieku Tejo v Lisabone.“