ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
73.

Nie je možné vylúčiť, že to môže občas zahŕňať potrebu využiť správne opatrenia. Môžu totiž existovať okolnosti, nech by boli akokoľvek výnimočné, za ktorých by museli orgány verejnej moci zasiahnuť, aby sa zabezpečilo včasné dosiahnutie súladu s pravidlami Únie pre štátnu pomoc. Napríklad, čo sa stane v prípade, ak subjekt, ktorý pomoc poskytol prostredníctvom súkromnoprávnej zmluvy, vstúpi do likvidácie a nemá právneho nástupcu? Znamenalo by to, že niektoré nezlučiteľné pomoci by nemohli byť nikdy vrátené, keďže by už neexistoval subjekt s právom konať pred občianskymi alebo obchodnoprávnymi súdmi, ktoré by mali právomoc rozhodnúť?
48.

Napokon poznamenávam, že Súdny dvor má k dispozícii pomerne málo podrobných informácií o sporných opatreniach, miere voľnej úvahy priznanej daňovým orgánom pri udelení alebo odopretí povolenia podľa § 122 ods. 3 TVL, ako aj o súvisiacich politických úvahách. Je to v priamom protiklade s veľmi podrobným preskúmaním, ktoré by Komisia vykonala, ak by postupovala podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ a článkov 17 až 19 nariadenia č. 659/1999, prípadne s analogickým uplatnením článkov 6, 7 a 9 tohto nariadenia. Ak sa začne takéto konanie, ide o konanie, ktoré v celom rozsahu rešpektuje právo členského štátu vysvetliť a obhájiť svoje opatrenia. Za týchto okolností zastávam názor, že by nebolo vhodné, aby Súdny dvor v prejednávanej veci analyzoval otázku selektívnosti.
„43.

... právna úprava členského štátu, ktorá daňovníkom dane z príjmov s neobmedzenou daňovou povinnosťou v tomto členskom štáte, ktorí investovali do kapitálových spoločností so sídlom v inom členskom štáte, úplne bráni predložiť dôkazy zodpovedajúce iným kritériám, najmä pokiaľ ide o ich predkladanie, ako sú dôkazy stanovené právnymi predpismi prvého uvedeného členského štátu pre vnútroštátne investície, by bola nielen v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných, ale najmä by išla nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie cieľa, ktorým je účinnosť daňových kontrol.
43.

Neplatí to však pre tvrdenia uvedené v prvých troch častiach tohto odvolacieho dôvodu. Na úvod totiž treba konštatovať, že Francúzska republika sa síce odvoláva na nesprávne právne posúdenie, no v skutočnosti jej ide o spochybnenie posúdenia skutkového stavu zo strany Všeobecného súdu a najmä o spochybnenie výkladu skutkových okolností a dokumentov, na základe ktorého Všeobecný súd konštatoval existenciu implicitnej záruky. Keďže tieto tvrdenia sú v skutočnosti zopakovaním výhrad uvedených pred Všeobecným súdom, treba ich považovať za neprípustné. V každom prípade vzhľadom na to, že uvádzané skreslenie nie je preukázané ani zjavné, treba tieto tvrdenia zamietnuť. Pokiaľ ide o nedostatok odôvodnenia uvedený v rámci tretej časti tretieho odvolacieho dôvodu v súvislosti s rozsudkom Société de gestion du port de Campoloro a Société fermière de Campoloro v. Francúzsko vydaným zo strany ESĽP, chcem poukázať na to, že Všeobecný súd sa touto výhradou z právneho hľadiska dostatočne zaoberal v bodoch 96 až 99 napadnutého rozsudku. Napokon pokiaľ ide o štvrtú časť tretieho odvolacieho dôvodu, treba ju zamietnuť ako neúčinnú vzhľadom na to, že smeruje proti nadbytočnému dôvodu.
19.

Návrhom na začatie prejudiciálneho konania sa má vysvetliť, či maďarský regulačný úrad môže vykonávať dohľad nad činnosťou UPC DTH. Na tento účel možno predložené otázky zaradiť do dvoch tematických celkov: Prvá, piata a šiesta otázka vnútroštátneho súdu sa týkajú predovšetkým otázky, či činnosť UPC DTH ako „elektronická komunikačná služba“ spadá do pôsobnosti NPR, to znamená do nového právneho rámca pre elektronickú komunikáciu (o tom v časti A). V prípade druhej, tretej a štvrtej otázky ide naproti tomu o to, či slobodné poskytovanie služieb podľa článku 56 ZFEÚ predstavuje prekážku výkonu dohľadu nad UPC DTH zo strany maďarských orgánov (o tom v časti B).
164.

To však neznamená, že Súdny dvor slepo preberie význam pojmu z jedného kontextu do druhého. ( 117 ) Ak by teda Dohovor rozšíril rozsah práva na verejný prenos spôsobom, že by sa uplatňovalo aj na prenos na iných miestach než tých, ktoré sú prístupné za úhradu vstupného, automaticky by sa tým nezmenil rozsah pojmu „verejný prenos“ v iných častiach práva Únie v oblasti duševného vlastníctva, kde by tento pojem mohol byť prípadne vymedzený prostredníctvom samostatných podmienok.
29.

Situáciu možno jasnejšie ilustrovať na príklade, ktorý na pojednávaní uviedlo Spojené kráľovstvo. Keby fond namiesto investovania iba do cenných papierov alebo iných finančných nástrojov investoval do nehnuteľností s cieľom získať príjem z prenájmu (čo nie je nepravdepodobná hypotéza), potom by jeho činnosť spočívajúca v prenajímaní podliehala DPH, keby si (čo je tiež pravdepodobné) zvolil zdanenie podľa článku 13 C písm. a) šiestej smernice o DPH. ( 15 ) V tomto prípade by akékoľvek služby, ako je audit, poradenstvo, riadenie či správa, ktoré by fond využíval na účely svojej činnosti spočívajúcej v prenájme, priamo súviseli so zdaniteľnou činnosťou, a DPH účtovanú za tieto služby by bolo možné odpočítať od DPH, ktorú by fond musel účtovať za svoje plnenia na výstupe. Nebolo by ju možné odpočítať od dane PPG na výstupe, pretože služby by sa využívali na účely zdaniteľných plnení fondu – a nie PPG – a to aj v prípade, že by za ne PPG zaplatil. Pokiaľ ide o takýto atribučný reťazec, nemyslím si, že situácia by mohla byť iná len preto, že činnosť fondu nepodlieha DPH.
46.

Naopak, francúzska verzia znie „percevoir une contrepartie provenant essentiellement de l’entrée d’autres consommateurs dans le système plutôt que de la vente ou de la consommation de produits“ a španielska „la oportunidad de recibir una compensación derivada fundamentalmente de la entrada de otros consumidores en el plan, y no de la venta o el consumo de productos“. Anglické znenie je s nimi v súlade, lebo hovorí o možnosti „receive compensationi that is derived primarily from the introduction of other consumers into the scheme rather than from the sale or consumption of products“ [„získať kompenzáciu, ktorá vyplýva hlavne zo zapojenia ďalších spotrebiteľov do tejto schémy, a nie z predaja alebo spotreby produktov“]. Tieto znenia budem nazývať verziami „s relatívnou podmienkou“. ( 21 )
38.

Zmysel má aj zredukovanie zoznamu, keď už územie nemôže prispievať k dosiahnutiu cieľov smernice o biotopoch. V tomto prípade neexistuje dôvod, aby územie naďalej podliehalo jej požiadavkám. Nebolo by v súlade s ochranou druhov a biotopov, keď by príslušné orgány naďalej využívali nedostatočné zdroje na správu územia. Mohlo by to viesť aj k nedorozumeniam a omylom o kvalite sústavy Natura 2000, keď by zahŕňala územia, ktoré vôbec neprispievajú k jej cieľom.
84.

Je pravda, ako tvrdí nemecká vláda, že právna úprava platná pre obdobie rokov 2000 – 2006 výslovne splnomocňuje Komisiu „vykonať požadované úpravy financovania“, ak sa potvrdia „závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré by mohli viesť k systémovým nezrovnalosťami“ [článok 39 ods. 2 písm. c) a článok 39 ods. 3 písm. b) nariadenia č. 1260/99]. To však neznamená, že v súlade s predchádzajúcou právnou úpravou by nebolo možné postupovať rovnakým spôsobom, aj keď to vtedy bolo iba na základe splnomocnenia, ktoré sa malo chápať implicitne na základe systému vytvoreného článkami 23 a 24 nariadenia č. 4253/88. ( 22 )
11.

Podľa článku 7 ods. 3 uvedenej smernice: „Nie v rozpore s odsekom 2, kde tovar referovaný v odseku 1 a) je pri vstupe do spoločenstva umiestnený pod jedno z opatrení, referovanom v článku 16 (1) (B) podľa opatrení pre dočasné dovážanie s celkovým vyňatím z dovozného cla alebo pod externé tranzitné opatrenia, pričom miesto dovozu takéhoto tovaru musí byt′ členský štát, v rámci ktorého prestanú platiť tieto opatrenia. [Odchylne od toho, čo stanovuje odsek 2, ak je tovar uvedený v odseku 1 písm. a) po vstupe na územie Spoločenstva umiestnený do jedného z režimov uvedených v článku 16 ods. 1 časti B body a), b), c) a d), do režimu dočasného dovozu s celkovým vyňatím z dovozného cla, alebo do režimu vonkajšieho tranzitu, miestom dovozu je členský štát, na území ktorého tento tovar opustil tieto režimy – neoficiálny preklad]. Podobne, keď tovary uvedené v odseku 1 písm. b) sa pri vstupe do Spoločenstva zaradia do niektorého z režimov uvedených v článku 33a ods. 1 písm. b) alebo c), je miestom dovozu členský štát, na ktorého území prestane tento režim platiť.“
127.

Je pravda, že v tejto súvislosti sa Všeobecný súd v bodoch 95 a 96 napadnutého rozsudku obmedzil na zopakovanie celého odôvodnenia 554 sporného rozhodnutia, a tvrdenie, že tam obsiahnutá úvaha nie je dotknutá zjavne nesprávnym posúdením. ( 116 ) Zo znenia žaloby na prvom stupni však vyplýva, že výhrady vznesené odvolateľkami v hlavnom odvolaní sa týkali hlavne regulačnej povahy hypotézy systému MasterCard fungujúceho so zákazom spoplatnenia ex post, neexistencie analýzy konkurenčného kontextu, ako aj skutočnosti, že Komisia opomenula predložiť dôkaz, že takýto zákaz by mal menej obmedzujúci dosah na hospodársku súťaž ako CMI. Všeobecný súd sa však zaoberal týmito jednotlivými tvrdeniami v bodoch 97 až 99 a 143 napadnutého rozsudku. Naproti tomu, medzi týmito výhradami nie je uvedená výhrada, ktorú odvolateľky v hlavnom odvolaní uplatňujú teraz, založená na údajne nereálnej povahe štandardného pravidla, ktoré by zabránilo vydávajúcim bankám získať náhradu za služby, ktoré ponúkajú prijímajúcim bankám. Ako som už konštatoval v bode 105 vyššie, a ako vyplýva najmä z bodu 19 napadnutého rozsudku a z bodov 146 až 155 sporného rozhodnutia, od tézy, podľa ktorej CMI predstavujú cenu zaplatenú prijímajúcimi bankami vydávajúcim bankám za služby, ktoré im tieto poskytujú, pôvodne uplatnenej odvolateľkami v hlavnom odvolaní v priebehu správneho konania, sa následne upustilo v prospech ich kvalifikácie ako mechanizmu pre vyváženie rozdielov medzi dopytom držiteľov kariet a obchodníkov. Pokiaľ ide o HSBC, táto sa obmedzuje na odkaz na vyhlásenie jedného zo svojich zamestnancov priložené k jej vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania na prvom stupni, v ktorom sa potvrdzuje, že zavedenie pravidla spoplatnenia ex post by pravdepodobne viedlo k upusteniu od mechanizmu stanovovania výmenných poplatkov na dvojstrannej báze. Nevysvetľuje však, prečo by taký výsledok, pokiaľ by nastal, mal na systém MasterCard taký vplyv, že by sa štandardný mechanizmus založený na zákaze spoplatnenia ex post stal nepredstaviteľným, ani z akého dôvodu by skutočnosť, že Všeobecný súd nezohľadnil tento výsledok, aj za predpokladu, že sa tak stalo, mala mať dopad na účinnú povahu jeho súdneho preskúmania.
116.

Aj keď odôvodnenie nemeckej vlády v podstate nadväzuje na úvahy o odlišnosti právneho kontextu, pokiaľ ide o vzťahy v rámci Únie a vzťahy členských štátov s tretími krajinami, pričom touto otázkou som sa už zaoberal v rámci preskúmania odôvodnenia založeného na potrebe zabezpečiť účinnosť daňových kontrol, uvedená vláda sa zo všeobecnejšieho pohľadu domnieva, že pokiaľ ide o pohyb kapitálu do tretích krajín a z tretích krajín, môžu sa dotknuté osoby dovolávať pravidiel vnútorného trhu len ak medzinárodná zmluva garantuje obojstranné otvorenie trhov, pretože obmedzenie daňovej suverenity členského štátu na základe voľného pohybu kapitálu by automaticky viedlo k presunu základu dane do tretích krajín.
37.

Odlišný výklad by podľa môjho názoru značne narúšal právnu istotu a predvídateľnosť riešení použitých v rámci mechanizmu na určenie rozhodného práva pre individuálne pracovné zmluvy v tom zmysle, že podľa povahy sporu a v závislosti od toho, kedy má súd rozhodnúť, právny poriadok označený ako najvýhodnejší nie je nevyhnutne rovnaký. V tejto súvislosti totiž treba mať na zreteli, že pracovná zmluva potenciálne môže mať vzhľadom na miesto jej uzavretia, štátnu príslušnosť alebo bydlisko či sídlo účastníkov zmluvy, ktorí ju uzavreli, alebo aj skutočnosť, že sa má plniť na viacerých miestach, väzbu s viacerými štátmi. ( 22 ) Okrem toho, ak by súd musel vykonať porovnávací prieskum ustanovení na ochranu zamestnanca, bolo by to nielen mimoriadne náročné, ale aj do veľkej miery náhodné. Vzhľadom na abstraktnosť rozhodujúcich kritérií uvedených v článku 6 ods. 2 Rímskeho dohovoru sa zdá zložité vopred určiť, ktorý právny poriadok bude napokon najvýhodnejší.
80.

Pokiaľ ide o to, že o inštitucionálnej zmene rozhodol ústavný orgán, zo spisu prejednávaného pred Súdnym dvorom v prvom rade vyplýva, že úrad bol zriadený organickým zákonom, a to novým zákonom o ochrane údajov, a nie základným zákonom. ( 38 ) Okrem toho, aj keby boli inštitucionálne zmeny zavedené ústavnými zákonmi, nemôžu narušiť potrebný účinok nadradenej povinnosti stanovenej právom Únie, v ktorej ide o zaručenie „úplnej nezávislosti“, lebo prednosť práva Únie platí bez ohľadu na právnu silu predmetnej vnútroštátnej normy. Nemôžu teda odôvodniť predčasné ukončenie funkčného obdobia dozorného orgánu pre ochranu údajov. Ako tvrdí Komisia a EDÚOÚ, keby to tak bolo, určitý orgán, hoci aj na vyššej úrovni, bez ohľadu na to, či by išlo o zákonodarnú alebo ústavnú moc, by bol oprávnený vyvíjať nenáležitý vonkajší vplyv na dozorný orgán pre ochranu údajov samotnou výslovnou alebo implicitnou hrozbou takých zmien a predčasného ukončenia funkcie dozorného orgánu stanovenej v článku 28 ods. 1 smernice, čo by prípadne mohlo viesť k určitej forme „predpokladanej poslušnosti“. ( 39 )
13.

V prejudiciálnom konaní, ktoré viedlo k vydaniu rozsudku Medion, predložil Oberlandesgericht Düsseldorf v zásade Súdnemu dvoru otázku, či sa má článok 5 ods. 1 druhá veta písm. b) smernice 89/104/EHS (ďalej len „smernica“) ( 6 ), ktorý má rovnaký obsah ako článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, vykladať v tom zmysle, že v prípade zhodnosti tovarov alebo služieb môže existovať pravdepodobnosť zámeny medzi skoršou slovnou ochrannou známkou s bežnou rozlišovacou spôsobilosťou a novším zloženým (slovným alebo slovným a obrazovým) označením tretej osoby, v ktorom je pred skoršou ochrannou známkou uvedené obchodné meno tretej osoby, pričom si však skoršia ochranná známka bez toho, aby sama osebe vyvolávala celkový dojem zloženého označenia, zachováva samostatné rozlišovacie postavenie. Vnútroštátny súd tvrdí, že podľa súčasnej judikatúry Bundesgerichtshof vychádzajúcej z teórie nazvanej „Prägetheorie“ (teória vyvolaného dojmu) sa treba pri posudzovaní podobnosti sporného označenia opierať o celkový dojem vyvolaný každým z oboch označení a skúmať, či zhodná časť charakterizuje zložené označenie do tej miery, že ostatné prvky pri vytváraní celkového dojmu ustupujú vo veľkej miere do úzadia. Podľa tejto teórie pravdepodobnosť zámeny nie je možná v prípadoch, ak totožný prvok iba prispieva k celkovému dojmu ochrannej známky, a to aj v prípade, keď by si v zloženom označení udržiaval samostatné rozlišovacie postavenie. Žalobkyňa v pôvodnom konaní, majiteľka skoršej ochrannej známky LIFE zaregistrovanej pre elektronické výrobky na zábavu, žiadala žalobou o zákaz používania ochrannej známky THOMSON LIFE žalovaným – spoločnosťou Thomson, a to vo vzťahu k rovnakým výrobkom. Príslušný súd konštatoval, že v oblasti predmetných výrobkov má slovná prax tendenciu zamerať sa v prvom rade na meno výrobcu, a preto prvok „Thomson“ prispieva podstatným spôsobom k celkovému dojmu vyvolanému označením THOMSON LIFE, a to napriek bežnej rozlišovacej spôsobilosti prvku „life“.
49.

To isté vyplýva aj zo spoločného vyhlásenia Rady a Komisie, ktoré bolo pri schválení článku 1a smernice 71/305 pripojené k zápisnici Rady. V uvedenom vyhlásení sa síce potvrdzuje, že článok 1a by sa mal vzťahovať na „všetky rozličné formy priameho subvencovania“ ( 27 ). Nie je v ňom však nijaký náznak v prospech toho, že do pôsobnosti článku 1a by sa okrem priameho subvencovania mali zahrnúť aj iné výhody, ako napríklad daňové úľavy, alebo že by sa také daňové úľavy považovali za priame subvencovanie, ako v konaní pred Súdnym dvorom tvrdí Komisia.
49.

Generálny advokát Poiares Maduro už vysvetlil, že by neviedlo k akceptovateľným výsledkom, keby sa z existencie stálej prevádzkarne vychádzalo len vtedy, keď je použitý personál zamestnaný u danej zdaniteľnej osoby. ( 22 ) Navádzalo by to dokonca k zneužívaniu, keby zdaniteľná osoba mohla preniesť zdanenie služieb z jedného členského štátu do iného len tým, že by potrebu personálu riešila prostredníctvom rôznych poskytovateľov služieb. Odkaz Súdneho dvora na chýbajúci personál pri konštatovaní existencie stálej prevádzkarne pri lízingu vozidiel ( 23 ) sa teda nemôže zovšeobecňovať.
110.

Druhou možnosťou by bolo využiť článok 352 ods. 1 ZFEÚ ako právny základ pre postup, ktorý by sa mal použiť pri prijímaní rozhodnutia, ktorým sa schvaľuje jednostranne záväzné vyhlásenie, ktorého predmet patrí do (vonkajšej) právomoci EÚ. Ten by potom fungoval ako druh základného postupu pre vonkajšiu činnosť EÚ, pre ktorú zmluvy nestanovujú procesné pravidlá. Nezdá sa, že by znenie článku 352 ods. 1 ZFEÚ ako také túto možnosť vylučovalo. ( 63 ) Môže sa využiť, ak je to nevyhnutné na dosiahnutie niektorého z cieľov uvedených v zmluvách a ak zmluvy neposkytujú pre túto činnosť potrebné právomoci iným spôsobom. Jej úlohou je vyplniť medzeru v situácii, keď osobitné ustanovenia zmluvy explicitné alebo implicitné právomoci konať neudeľujú, avšak takéto právomoci sú nevyhnutné. ( 64 ) Táto možnosť zahŕňa, že sa pripustí, že chýbajúce „potrebné právomoci“ môžu zahŕňať procesné pravidlá na prijatie jednostranne záväzného vyhlásenia. Podľa článku 352 ods. 1 ZFEÚ by vyhlásenie musela prijať jednomyseľne Rada na návrh Komisie, a to po získaní súhlasu Parlamentu. Komisia by tiež musela v súlade s článkom 352 ods. 2 ZFEÚ národné parlamenty upozorniť na návrhy s týmto právnym základom. Prijatie jednostranne záväzného vyhlásenia by teda zahŕňalo použitie postupu, ktorý je v niektorých ohľadoch podstatne prísnejší a ťažkopádnejší, ako je postup stanovený v medzinárodných dohodách uvedených v článku 218 ZFEÚ. Je tu tiež nebezpečenstvo, že každá forma vonkajšej činnosti, pre ktorú neexistujú výslovné procesné pravidlá, by sa potom musela uskutočniť v súlade s týmto postupom.
58.

Výklad, ktorý navrhujem, napokon potvrdzujú ciele smernice 2001/77 vyplývajúce najmä z jej odôvodnení. Cieľom smernice nie je úplná harmonizácia právnych predpisov týkajúcich sa elektrickej energie vyrábanej z obnoviteľných zdrojov energie. Stanovuje iba národné indikatívne ciele spotreby a členské štáty môžu samy rozhodnúť o povahe a obsahu opatrení, ktoré prijmú s cieľom splniť uvedené ciele, v dôsledku čoho majú tieto štáty širokú právomoc voľnej úvahy. Smernica podľa svojich odôvodnení 14 až 16 zavádza prechodný režim, počas ktorého budú môcť členské štáty uplatňovať rozličné mechanizmy podpory vrátane osvedčení o ekologickej elektrickej energii, pre ktoré by bolo „predčasné“ prijať rámec pre celé Spoločenstvo. Keby však boli členské štáty povinné uznávať záruky pôvodu v rámci systémov podpory, znamenalo by to obmedzenie ich voľnej úvahy v tejto oblasti napriek tomu, že to zjavne nebol zámer normotvorcu Únie.
26.

Súdny dvor k tomu konštatoval, že táto výnimka z oslobodenia od dane neplatí vtedy, keď príslušný členský štát nevyužil možnosť podľa článku 5 ods. 3 písm. c) šiestej smernice. ( 12 ) Z toho vyplýva, že práva uvedené vo výnimke v druhej zarážke môžu byť tiež predmetom cenných papierov, ktoré sú oslobodené podľa článku 13 B písm. d) bodu 5 šiestej smernice. Keďže výnimka podľa druhej zarážky neodkazuje len na písmeno c), ale na celý tretí odsek článku 5, museli by všetky práva, ktoré sú tam uvedené, spadať pod pojem cenné papiere. Článok 5 ods. 3 však neobsahuje len v písmene c) opísané príklady práv na účasť na spoločnosti, ktoré zakladajú vlastnícke právo k pozemku. Písmená a) a b) opisujú okrem toho práva k pozemkom, ako aj vecné práva, ktoré ich majiteľovi poskytujú právo na používanie pozemkov bez toho, aby sa tieto práva preniesli až prostredníctvom účasti v spoločnosti.
33.

Komisia sa, naopak, domnieva, že Všeobecný súd konštatoval, že členské štáty musia dbať na to, aby plocha s vegetačným krytom bola udržiavaná v súlade s požiadavkami platnými pre vyňaté plochy, ktoré stanovuje spoločná poľnohospodárska politika, a následne poukázal na to, že z toho pre príslušný členský štát vyplýva aj povinnosť kontrolovať účinné plnenie povinnosti udržiavania. ( 19 ) Práve v zodpovednosti členských štátov je totiž dbať na to, aby boli prostriedky z EPUZF vyplácané len v súlade so stanovenými usmerneniami a s povinnosťami vyplývajúcimi zo Zmluvy.
60.

Okrem toho jednotlivec má nárok na prístup k svojim osobným údajom, lebo má záujem na ochrane svojich základných práv a slobôd, najmä svojho práva na súkromie, keď členské štáty spracovávajú informácie, ktoré sa ho týkajú. ( 41 ) Odmietnutie prístupu k spracovávaným údajom alebo k informáciám o tomto procese by spôsobilo neúčinnosť iných častí smernice 95/46. Napríklad by nemuselo byť možné overiť, či sa osobné údaje spracovávajú len vtedy, ak je to nevyhnutné na splnenie úlohy pri uplatňovaní oficiálneho poverenia zvereného kontrolórovi ( 42 ) alebo na dosiahnutie úpravy alebo vymazania týchto údajov. ( 43 ) Naopak, právna analýza ako taká nespadá do sféry práva jednotlivca na súkromie. Nie je preto dôvod predpokladať, že tento jednotlivec je sám výlučne oprávnený overiť a upraviť ju a požiadať o jej vymazanie alebo zablokovanie. ( 44 ) Je skôr úlohou nezávislého súdneho orgánu preskúmať rozhodnutie, pre ktorá bola táto právna analýza pripravená.
77.

Po druhé treba poukázať na to, že keď Minister for Justice, Equality and Law Reform začína skúmať žiadosť o doplnkovú ochranu, ešte nevydal rozhodnutie o vyhostení dotknutej osoby. Minister for Justice, Equality and Law Reform v súlade s § 3 ods. 3 zákona o prisťahovalectve z roku 1999 len oznámil svoj zámer vydať také rozhodnutie. Toto oznámenie má umožniť vysvetliť dotknutej osobe, že v dôsledku zamietnutia jej žiadosti o priznanie postavenia utečenca táto osoba už nemá právo na pobyt na území štátu, čo je dôsledok, ktorý sa vyskytuje vo všetkých členských štátoch. Má ju tiež informovať o právach, ktoré táto osoba má v tomto štádiu konania. Uvedené oznámenie podľa § 4 ods. 1 nariadenia z roku 2006 najmä informuje dotknutú osobu, že môže požiadať o priznanie postavenia vyplývajúceho z doplnkovej ochrany, ako aj o dočasné povolenie zostať na území štátu. K tomuto oznámeniu je teda pripojená informácia o doplnkovej ochrane, ako aj tlačivo na podanie žiadosti. Žiadateľ je vyzvaný, aby okrem osobných údajov predložil všetky doplňujúce dokumenty a podrobne opísal dôvody, ktoré sa konkrétne týkajú okolností uvedených na podporu jeho žiadosti o doplnkovú ochranu, a najmä špecifikoval závažnú ujmu, ktorá by mu hrozila v prípade návratu do jeho krajiny pôvodu. Vzhľadom na tieto skutočnosti sa teda domnievam, že je ťažké tvrdiť, že Minister for Justice, Equality and Law Reform „je naklonený vyhosteniu“, keďže poskytnutie doplnkovej ochrany umožňuje dotknutej osobe získať povolenie na legálny pobyt na území štátu.
46.

Dodávam, že by bolo absurdné nepovažovať za zamestnankyňu matku, ktorá počas svojej rodičovskej dovolenky preruší svoju zárobkovú činnosť. ( 11 ) Pani Wiering musí na získanie nároku na dávku Elterngeld v Nemecku prerušiť alebo obmedziť svoju zárobkovú činnosť. ( 12 ) Ak by pani Wiering napríklad prerušila svoju zárobkovú činnosť, uplatnil by sa článok 10 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 574/72, lebo by už nebola zamestnankyňou. Z tohto dôvodu by Spolková republika Nemecko stratila svoje postavenie primárne príslušného členského štátu a už by nemusela vyplácať dávku Elterngeld a všetko by sa opäť zmenilo, ak by pani Wiering naďalej pracovala na čiastočný úväzok. ( 13 )
6.

Zákonom č. 537/1993 boli neskôr lieky preklasifikované do týchto kategórií: kategória A, do ktorej patrili základné lieky a lieky na liečenie chronických chorôb, kategória B, ktorá zahŕňala lieky so značným liečebným významom (okrem liekov patriacich do kategórie A), a kategória C, do ktorej patrili lieky nezaradené do kategórie A ani B. Podľa článku 8 ods. 14 zákona č. 537/1993 lieky patriace do kategórií A alebo B plne hradí Servizio Sanitario Nazionale (taliansky národný zdravotnícky systém, ďalej len „SSN“), zatiaľ čo lieky zaradené do kategórie C plne hradí pacient.