ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
24

Na druhej strane, čo sa týka osobitných ustanovení smernice 89/48, otázka, či súkromná vzdelávacia inštitúcia, ktorá sa nachádza v členskom štáte, je podľa článku 1 písm. a) druhej zarážky smernice 89/48 „univerzitou alebo vyššou vzdelávacou inštitúciou“ alebo „inou inštitúciou podobnej úrovne vzdelania“, sa má posudzovať len na základe vnútroštátneho práva členského štátu, na ktorého území je vzdelanie zabezpečené. V predmetnej veci by sa teda charakter dotknutých inštitúcií posudzoval len podľa gréckeho práva. V prípade, že by sa vzdelávania poskytované v rámci nostrifikačných dohôd poskytovali v inštitúciách nachádzajúcich sa v Grécku nespĺňajúcich podmienky požadované gréckym právom, diplomy vydané po ukončení týchto vzdelaní by neboli teda diplomami podľa článku 1 písm. a) smernice 89/48. Žiadna povinnosť uznať tieto diplomy by preto nevyplývala zo smernice 89/48.
69

V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že odlišný výklad, podľa ktorého prítomnosť jedného z týchto dvoch prvkov by postačovala na odôvodnenie uplatnenia maximálneho opravného koeficientu, by mohol byť v rozpore so zásadami a s cieľom uvedenými v predchádzajúcom bode tohto rozsudku. Na jednej strane by takýto výklad umožnil Komisii uplatniť najvyšší opravný koeficient na projekty, ktoré by mohli spôsobiť zvýšenie kapacít v sektore, ktorý by mohol byť zasiahnutý absolútnym poklesom dopytu bez toho, aby Komisia zobrala túto skutočnosť do úvahy.
103

Pokiaľ ide v poslednom rade o dôvod týkajúci sa porušenia práva na účinné súdne preskúmanie, Súd prvého stupňa v bodoch 278 až 285 napadnutého rozsudku Kadi, v podstate zhodných s bodmi 333 až 340 napadnutého rozsudku Yusuf a Al Barakaat, rozhodol takto: „278 V prejednávanej veci žalobca mohol podať na Súde prvého stupňa žalobu o neplatnosť podľa článku 230 ES. 279 V rámci konania o tejto žalobe Súd prvého stupňa úplne preskúmal zákonnosť [sporného] nariadenia tak, že preskúmal dodržiavanie pravidiel vzťahujúcich sa na právomoc, ako aj na vonkajšiu zákonnosť inštitúciami Spoločenstva a splnenie podstatných formálnych náležitostí, ktorým podlieha ich činnosť. 280 Súd prvého stupňa preskúmal zákonnosť [sporného] nariadenia tiež so zreteľom na rezolúcie Bezpečnostnej rady, ktoré má toto nariadenie vykonať najmä z hľadiska jeho formálnej a hmotnej primeranosti, z vnútornej koherentnosti a proporcionality nariadenia voči rezolúciám. 281 Súd prvého stupňa pri rozhodovaní na základe tejto kontroly konštatuje, že nie je spochybnené, že žalobca je jednou z fyzických osôb zapísaných 19. októbra 2001 do [úplného] zoznamu výboru pre sankcie. 282 Navyše v rámci konania o tejto žalobe o neplatnosť Súd prvého stupňa uznal svoju právomoc preskúmať zákonnosť [sporného] nariadenia a nepriamo aj zákonnosť sporných rezolúcií Bezpečnostnej rady so zreteľom na normy vyššej právnej sily medzinárodného práva patriace do ius cogens, predovšetkým imperatívne normy vzťahujúce sa na všeobecnú ochranu ľudských práv. 283 Naproti tomu, ako je uvedené v bode 225 vyššie, Súdu prvého stupňa neprináleží nepriamo kontrolovať, či samotné sporné rezolúcie Bezpečnostnej rady sú v súlade so základnými právami chránenými právnym poriadkom Spoločenstva. 284 Súdu prvého stupňa rovnako neprináleží ani preveriť, či nedošlo k omylu v posúdení skutočností a dôkazov, ktoré Bezpečnostná rada pripustila na podporu opatrení, ktoré prijala, a ani s výhradou rámca vymedzeného v bode 282 vyššie nepriamo preskúmať účelnosť a proporcionalitu týchto opatrení. Takéto preskúmanie by sa nemohlo vykonať bez toho, aby sa nedotklo výsad Bezpečnostnej rady podľa kapitoly VII Charty Organizácie Spojených národov v oblasti stanovovania po prvé, čo predstavuje hrozbu pre medzinárodný mier a bezpečnosť, a po druhé, aké opatrenia sú primerané na obranu alebo nápravu. Napokon otázka, či osoba alebo organizácia predstavuje hrozbu pre medzinárodný mier a bezpečnosť, rovnako ako otázka, aké opatrenia majú byť prijaté voči zainteresovaným so zámerom ochromiť túto hrozbu, si vyžadujú politické posúdenie a subjektívne hodnotenie, ktoré patria výlučne do právomoci orgánu, ktorému medzinárodné spoločenstvo zverilo hlavnú zodpovednosť za zachovanie medzinárodného mieru a bezpečnosti. 285 Treba teda konštatovať, že v rozsahu, ktorý je uvedený v bode 284 vyššie, žalobca nemá žiadnu možnosť podať návrh na začatie súdneho konania, keďže Bezpečnostná rada nepovažovala za účelné zriadiť samostatný medzinárodný súdny orgán poverený rozhodovaním o skutkových a právnych okolnostiach konaní začatých proti individuálnym rozhodnutiam prijatým výborom pre sankcie.“
31

Komisia uviedla, že by bola ochotná prijať odôvodnenie poskytnuté Francúzskou republikou na účely odôvodnenia prekážky slobody usadiť sa, ak by sa vnútroštátne opatrenia obmedzili na to, že by súkromným subjektom uložili informačné a kontrolné požiadavky. Takéto opatrenia by mohli byť považované za legitímne, kým poskytnutie sporných výhradných práv je neodôvodnené alebo v každom prípade neprimerané cieľom všeobecného záujmu, na ktoré sa odvoláva.
48

Rada a vláda Spojeného kráľovstva okrem toho zdôrazňujú, že keby sa uznala teória Komisie, SZBP by bola zbavená akéhokoľvek potrebného účinku. Táto vláda dodáva, že ak by na to, aby akcia patrila do právomoci Spoločenstva, stačilo, aby mala dopad na ciele, ktoré sleduje právomoc Spoločenstva, neexistovali by už viac hranice rozsahu právomocí Spoločenstva, čo by bolo v rozpore so zásadou pridelenia právomocí. Holandská vláda sa domnieva, že nie je vhodné, aby sa úloha SZBP, pokiaľ ide o zachovanie mieru a bezpečnosti v rozvojových krajinách, obmedzovala, keďže táto politika umožňuje Rade konať v takýchto krajinách rýchlo a účinne.
Spojené veci C-208/06 a C-209/06

Medion AG

proti

Hauptzollamt Duisburg a Canon Deutschland GmbH proti Hauptzollamt Krefeld

(návrhy na začatie prejudiciálneho konania podané Finanzgericht Düsseldorf)

„Spoločný colný sadzobník — Colné zaradenie — Kombinovaná nomenklatúra — Kamkordéry“

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 27. septembra 2007 I - 7965

Abstrakt rozsudku

Spoločný colný sadzobník – Položky sadzobníka – Kamkordéry s funkciou DV-in, ktorá môže byť aktivovaná po colnom vybavení

Kamkordér môže byť zaradený do podpoložky 85254099 kombinovanej nomenklatúry uvádzanej v prílohe I nariadenia č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, iba ak je funkcia zaznamenávania obrazu a zvuku, pochádzajúcich z iných zdrojov než zabudovanej kamery alebo zabudovaného mikrofónu (funkcia DV-in), ktorá predstavuje základnú charakteristiku kamkordéru patriaceho do tejto podpoložky, aktívna v momente colného vybavenia, alebo hoci výrobca nezamýšľal uviesť tento znak, predmetná funkcia môže byť aktivovaná neskôr po uvedenom momente jednoduchou manipuláciou s prístrojom jeho používateľom, ktorý nedisponuje mimoriadnymi schopnosťami, bez toho, aby bola na kamkordéri vykonaná materiálna zmena. V prípade neskoršej aktivácie je rovnako potrebné, aby po tom, čo už raz bola vykonaná aktivácia, kamkordér fungoval podobne ako kamkordér, ktorého funkcia DV-in je aktívna v momente colného vybavenia, a na druhej strane, aby fungoval autonómne. Vnútroštátnemu súdu prislúcha posúdiť, či sú tieto podmienky splnené. Ak tieto podmienky nie sú splnené, tento kamkordér musí byť zaradený do podpoložky 85254091 kombinovanej nomenklatúry.

(pozri body 35, 44, výrok)
Systém opravných prostriedkov zavedený Zmluvou rozlišuje medzi žalobami podľa článkov 226 ES a 227 ES, ktoré smerujú k určeniu, že členský štát si nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú, a žalobami podľa článkov 230 ES a 232 ES, ktoré smerujú k preskúmaniu zákonnosti aktov alebo opomenutí orgánov Spoločenstva. Tieto opravné prostriedky sledujú rozličné ciele a uplatňujú sa rozličnými spôsobmi. Ak teda neexistuje ustanovenie Zmluvy, ktoré by to výslovne dovoľovalo, členský štát nie je oprávnený odvolávať sa na protiprávnosť rozhodnutia, ktorého je adresátom, ako prostriedok obrany proti žalobe o nesplnenie povinnosti spočívajúce v nevykonaní tohto rozhodnutia. Inak by to mohlo byť iba v prípade, ak by bol dotknutý akt postihnutý osobitne závažnými a zjavnými vadami, čím by mohol byť kvalifikovaný ako ničotný akt. Takýto záver sa ponúka rovnako, pokiaľ ide o žalobu o nesplnenie povinnosti na základe článku 88 ods. 2 druhého pododseku ES.

V rámci žaloby o nesplnenie povinnosti na základe článku 88 ods. 2 druhého pododseku ES, odhliadnuc od predpokladu ničotnosti aktu, členskému štátu nemôže byť dovolené namietať protiprávnosť negatívneho rozhodnutia Komisie, ak o priamej žalobe proti tomuto rozhodnutiu sudca Spoločenstva doteraz nerozhodol.

(pozri body 30 – 32, 37)
Používanie názvu spoločnosti, obchodného mena alebo značky zhodných so skoršou ochrannou známkou treťou osobou, ktorá na to nemá súhlas, predstavuje „používanie pre tovary alebo služby“, ak sa toto používanie uskutočňuje s cieľom odlíšiť uvedené tovary alebo služby.

Podľa znenia článku 6 ods. 1 písm. a) prvej smernice 89/104 o ochranných známkach právo udelené ochrannou známkou neoprávňuje jej majiteľa zakázať tretej osobe používať v obchodnom styku svoje vlastné meno alebo adresu za predpokladu, že ich tretia osoba používajú v súlade s čestným konaním v priemysle alebo obchode. Prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť rešpektovanie tejto podmienky zohľadnením miery, v akej by na jednej strane používanie obchodného mena tretími osobami bolo vnímané uvedenou skupinou verejnosti alebo aspoň podstatnou časťou tejto verejnosti ako označenie spojitosti medzi tovarmi tretích osôb a majiteľom ochrannej známky alebo osobou oprávnenou používať ochrannú známku a na druhej strane so zohľadnením miery, v akej by si tretie osoby mali byť toho vedomé. Faktor, ktorý treba brať do úvahy pri tomto posúdení, predstavuje tiež okolnosť, či ide o ochrannú známku, ktorá má v členskom štáte, kde je ochranná známka zapísaná a kde sa požaduje jej ochrana, určité dobré meno, z ktorého tretie osoby môžu získať prospech pri uvádzaní svojich tovarov alebo svojich služieb na trh.

(pozri body 30, 34, 35 a výrok)
Vec C-310/06

FTS International BV

proti

Belastingdienst – Douane West

(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Gerechtshof te Amsterdam)

„Spoločný colný sadzobník — Kombinovaná nomenklatúra — Zaradenie — Vykostené kusy z hydiny, mrazené a konzervované soľou — Platnosť nariadenia (ES) č. 1223/2002“

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. júla 2007 I - 6751

Abstrakt rozsudku

Spoločný colný sadzobník – Položky sadzobníka

(Nariadenie Rady č. 2658/87, článok 9; nariadenie Komisie č. 1223/2002)

Tým, že Komisia nariadením č. 1223/2002 o zatrieďovaní určitého tovaru do kombinovanej nomenklatúry zaradila mäso z hydiny s hmotnostným obsahom soli od 1,2 % do 1,9 % do podpoložky 02071410, zúžila rozsah položky 0210, do ktorej patrilo, v súlade s doplňujúcou poznámkou 7 ku kapitole 2 triedy I druhej časti kombinovanej nomenklatúry v znení vyplývajúcom z nariadenia č. 1832/2002, ktorým sa mení a dopĺňa príloha I k nariadeniu č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku [neoficiálny preklad], vykostené mrazené kusy mäsa z hydiny nasiaknuté soľou vo všetkých častiach s celkovým hmotnostným obsahom soli minimálne 1,2 %. Komisia tým prekročila právomoci, ktoré jej boli zverené na základe článku 9 nariadenia č. 2658/87. Nariadenie č. 1223/2002 preto treba vyhlásiť za neplatné.

(pozri body 24, 25 a výrok)
Vec C-142/06

Olicom A/S

proti

Skatteministeriet

(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Østre Landsret)

„Spoločný colný sadzobník — Položky sadzobníka — Zaradenie v kombinovanej nomenklatúre — Stroje na automatické spracovanie údajov — Sieťové karty s funkciou ‚modem‘ — Pojem ‚špeciálna funkcia‘“

Návrhy prednesené 6. marca 2007 — generálny advokát J. Mazák I - 6677

Rozsudok Súdneho dvora (tretia komora) z 18. júla 2007 I - 6691

Abstrakt rozsudku

Spoločný colný sadzobník – Položky sadzobníka

Kombinované sieťové karty určené na zasunutie do prenosných počítačov, ktoré vzhľadom na skutočnosť, že majú funkciu „modem“, môžu slúžiť na výmenu údajov cez vonkajšie siete, majú byť po 1. januári 1996 zaradené ako stroje na automatické spracovanie údajov do položky 8471 kombinovanej nomenklatúry, ktorá sa nachádza v prílohe I nariadenia č. 2658/87 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku, zmenenej a doplnenej nariadením č. 3009/95.

Spĺňajú totiž tri podmienky stanovené v poznámke 5 B ku kapitole 84 kombinovanej nomenklatúry, keďže sa používajú výlučne tak, že sú zasunuté do prenosných počítačov, fungujú len vtedy, pokiaľ sú pripojené k tomuto typu počítačov, a sú schopné konvertovať vstupujúce signály na údaje použiteľné strojom na automatické spracovanie informácií a vystupujúce signály na údaje použiteľné vonkajším prostredím, či už sú tieto údaje prenášané v lokálnej sieti („LAN“), alebo vo vonkajšej sieti („WAN“).

Také karty nevykonávajú „špeciálnu funkciu“ v zmysle poznámky 5 E ku kapitole 84 kombinovanej nomenklatúry. „Špeciálna funkcia“ vykonávaná strojom pracujúcim v spojení so strojom na automatické spracovanie údajov musí byť totiž funkciou „inou než spracovávajúcou údaje“. Keďže sú však kombinované karty určené na prenos údajov medzi viacerými počítačmi a na tieto účely dávajú na vstupe vonkajšie signály do podoby zrozumiteľnej pre počítač a na výstupe premieňajú signály spracované počítačom na signály využiteľné vonkajším prostredím bez ohľadu na to, či prijatý alebo vyslaný signál je analógový alebo digitálny, funkcia, ktorú majú, spočíva v spracovávaní údajov.

(pozri body 22, 25, 30, 32 a výrok)
Článok 2 ods. 3 nariadenia č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám spojeným s Usámom bin Ládinom, sieťou Al-Qaida a Talibanom a ruší nariadenie Rady č. 467/2001, ktoré zakazuje vývoz určitého tovaru a služieb do Afganistanu, posilňuje zákaz letov a rozširuje zmrazenie finančných prostriedkov a ďalších finančných zdrojov vo vzťahu k Talibanu v Afganistane, zmeneného a doplneného nariadením č. 561/2003, sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, kde tak kúpna zmluva k nehnuteľnosti, ako aj dohoda o prevode vlastníckeho práva k tomuto majetku boli uzavreté pred dátumom zaradenia nadobúdateľa na zoznam uvedený v prílohe I uvedeného nariadenia č. 881/2002 a kde kúpna cena bola taktiež zaplatená pred týmto dátumom, tieto ustanovenia zakazujú definitívny zápis prevodu vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností, ktorým by bola uvedená zmluva vykonaná po tomto dátume.

Uvedené ustanovenie sa totiž jednak uplatňuje na akékoľvek sprístupnenie ekonomických zdrojov, a teda aj na akt, ktorý vyplýva z plnenia zmluvy obsahujúcej vzájomné práva a povinnosti zmluvných strán a ktorý bol dohodnutý výmenou za vyplatenie ekonomickej protihodnoty.

Okrem toho článok 9 toho istého nariadenia musí byť chápaný v tom zmysle, že opatrenia, ktoré toto nariadenie ukladá, vrátane zmrazenia ekonomických zdrojov taktiež zakazujú uskutočnenie úkonov vykonávajúcich zmluvy uzavreté pred tým, ako toto nariadenie nadobudlo účinnosť.

(pozri body 56, 62, 80 a výrok)
Vec C-240/06

Konanie začaté na návrh

Fortum Project Finance SA

(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Korkein hallinto-oikeus)

„Článok 56 ods. 1 ES — Smernica 69/335/EHS — Článok 12 ods. 1 písm. a) a c) — Výnimka zo zákazu dvojitého zdanenia vkladov — Vklad v podobe akcií spoločnosti usadenej v inom členskom štáte — Výmena akcií — Daň z prevodov majetku“

Návrhy prednesené 5. júla 2007 – generálny advokát Y. Bot I - 9415

Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 25. októbra 2007 I - 9433

Abstrakt rozsudku

Daňové ustanovenia – Harmonizácia právnych predpisov – Nepriame dane z tvorby a zvýšenia základného imania – Daň z vkladu vyrubovaná obchodným spoločnostiam

[Smernica Rady 69/335, článok 12 ods. 1 písm. a) a c)]

Smernica 69/335 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania sa má vykladať tak, že jej článok 12 ods. 1 písm. c) sa neuplatňuje na vyrubenie dane, akou je fínska daň z prevodov majetku, ak sú cenné papiere prevádzané ako vklad do kapitálovej spoločnosti, ktorá za tento prevod ako protiplnenie odovzdáva svoje novoemitované vlastné akcie. Vyrubenie takejto dane je povolené podľa článku 12 ods. 1 písm. a) uvedenej smernice.

Zatiaľ čo písmená a) a b) článku 12 ods. 1 smernice 69/335 sa týkajú špecifických kategórií majetku, a to na jednej strane cenných papierov a na druhej strane nehnuteľností a podnikov, písmeno c) tohto istého článku 12 ods. 1 sa uplatňuje na majetok všeobecne, a to na „aktíva akéhokoľvek druhu“, a okrem toho podriaďuje prevod dani, ak bol prevod týchto aktív „pretransferovaný inak ako akcie podniku“. Za týchto okolností sa podľa zásady potrebného účinku pojem „aktíva akéhokoľvek druhu“, ktorý sa uvádza v článku 12 ods. 1 písm. c) smernice 69/335, môže vzťahovať iba na majetok odlišný od majetku uvádzaného v predmetnom článku 12 ods. 1 písm. a) a b), teda „cenné papiere“ a „nehnuteľný majetok a podniky“. Vykladať článok 12 ods. 1 písm. c) smernice 69/335 ako odkazujúci na „aktíva akéhokoľvek druhu“ vrátane tých, ktorých sa týkajú písmená a) a b) toho istého článku 12 ods. 1, by malo za dôsledok úplné pohltenie obsahu uvedených písmen, v dôsledku čoho by ich existencia nemala žiadny význam ani žiadny účel.

(pozri body 37 – 39, 43 a výrok)
Štátni príslušníci členského štátu, študujúci v inom členskom štáte, majú štatút občanov Únie v zmysle článku 17 ods. 1 ES, a teda sa eventuálne môžu domáhať práv, ktoré patria k tomuto štatútu, vrátane vo vzťahu k ich členskému štátu pôvodu. Medzi situáciami, na ktoré sa vzťahuje uplatnenie práva Spoločenstva, sú aj situácie týkajúce sa výkonu základných slobôd zaručených Zmluvou, najmä tých, ktoré patria do voľného pohybu a pobytu na území členských štátov, ako je to zakotvené v článku 18 ES.

Článkom 17 ES a 18 ES odporuje podmienka, podľa ktorej na získanie pomoci na vzdelávanie poskytovanej na štúdium v inom členskom štáte ako v členskom štáte, ktorého sú študenti, ktorí žiadajú o pomoc na vzdelávanie, štátnymi príslušníkmi, musí byť toto štúdium pokračovaním vzdelávania nadobúdaného počas aspoň jedného roka na území členského štátu pôvodu týchto študentiek.

Dvojnásobná povinnosť nadobúdať vzdelávanie aspoň jeden rok v tomto členskom štáte a pokračovať iba v tom istom vzdelávaní v inom členskom štáte je totiž takej povahy, že z dôvodu osobných nevýhod, dodatočných nákladov a prípadných omeškaní, ktoré zahŕňa, odrádza občanov Únie od toho, aby opustili dotknutý členský štát na účely štúdia v inom členskom štáte a využili takisto ich slobodu voľného pohybu a pobytu v tomto inom členskom štáte, ako je to zakotvené v článku 18 ods. 1 ES.

Takáto podmienka teda nemôže byť považovaná za primeranú cieľom zabezpečiť, aby dotknutí študenti ukončili svoje štúdium v čo najkratšom čase, alebo umožniť vhodný výber štúdia, ktorý sa im ponúka. Starostlivosť zaručiť, že pomoc na vzdelávanie bude priznaná iba tým študentom, ktorí sú schopní dokončiť štúdium, preukázať ich vôľu pokračovať v štúdiu a úspešne a rýchlo ho zavŕšiť, môže tvoriť legitímny cieľ v rámci organizácie takéhoto systému. Skutočnosť uloženia takejto podmienky v rozsahu, v akom môže mať v praxi za následok predĺženie celkovej dĺžky štúdií, sa však zdá rozporuplná s uvedeným cieľom, čiže nevhodná na jeho realizáciu.

Okrem toho môže byť v zásade legitímne, ak členský štát poskytne takúto pomoc na vzdelávanie iba študentom, ktorí preukážu istý stupeň integrácie do spoločnosti v tomto štáte, aby sa vyhol tomu, že poskytovanie pomoci študentom, ktorí si želajú študovať v iných členských štátoch, sa stane nerozumnou záťažou, ktorá by mohla mať následky na celkovú úroveň pomoci poskytovanej týmto štátom. Podmienka prvej fázy štúdia v tomto členskom štáte však nespravodlivo vyzdvihuje skutočnosť, ktorá nie je nevyhnutne ukazovateľom stupňa integrácie do spoločnosti tohto štátu v čase žiadosti o pomoc. Takáto podmienka preto zachádza nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie sledovaného cieľa, a teda nemôže byť považovaná za primeranú.

Nakoniec dotknuté obmedzenie nemožno samo osebe považovať za spôsobilé alebo potrebné na zabezpečenie toho, aby neprišlo ku kumulácii s pomocou rovnakej povahy poskytovanou v inom členskom štáte.

(pozri body 18, 30, 35, 36, 39, 43, 44, 46, 50, 51 a výrok)
Vec C-174/06

Ministero delle Finanze – Ufficio IVA di Milano

proti

CO.GE.P. Srl

(návrh na začatie prejudiciálneho konania podaný Corte suprema di cassazione)

„Šiesta smernica — DPH — Plnenia oslobodené od dane — Prenájom nehnuteľného majetku — Majetok štátu“

Rozsudok Súdneho dvora (druhá komora) z 25. októbra 2007 I - 9361

Abstrakt rozsudku

Daňové ustanovenia – Harmonizácia právnych predpisov – Dane z obratu – Spoločný systém dane z pridanej hodnoty – Oslobodenia upravené v šiestej smernici

[Smernica Rady 77/388, článok 13 B písm. b)]

Článok 13 B písm. b) šiestej smernice 77/388 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu sa má vykladať v tom zmysle, že na právny vzťah, v rámci ktorého je určitej osobe udelené právo na užívanie verejného majetku, a síce prímorskej oblasti vo verejnom vlastníctve, a to aj výlučným spôsobom, na dobu určitú a za protihodnotu, sa vzťahuje pojem „prenájom nehnuteľného majetku“ v zmysle tohto článku. Hlavný znak takého právneho vzťahu, ktorý je pre tento vzťah a prenájom nehnuteľného majetku spoločný, totiž spočíva v prenechaní plochy, a síce časti prímorskej oblasti vo verejnom vlastníctve, do užívania za protihodnotu, pričom druhej zmluvnej strane je zaručené právo túto plochu užívať a akákoľvek ďalšia osoba je z výkonu tohto práva vylúčená. Preto vzhľadom na zásadu neutrality dane z pridanej hodnoty, ako aj na požiadavku jednotného uplatnenia šiestej smernice, a to najmä ustanovení týkajúcich sa oslobodení od dane, je potrebné na tento vzťah hľadieť ako na prenájom nehnuteľného majetku v zmysle článku 13 B písm. b) uvedenej smernice.

(pozri body 34 – 36 a výrok)