SK Úradný vestník Európskej únie L 102/67

Právny účinok podľa medzinárodného práva verejného majú iba pôvodné texty EHK OSN. Status tohto predpisu a dátum nadobudnutia jeho platnosti je potrebné overiť v poslednom znení dokumentu EHK OSN o statuse TRANS/WP.29/343, ktorý je k dispozícii na internetovej stránke:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Predpis Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) č. 118 – Jednotné technické predpisy o horľavosti a/alebo schopnosti odpudzovať palivo alebo mazivo materiálov používaných v konštrukcii určitých kategórií motorových vozidiel [2015/622]

Obsahuje celý platný text vrátane:

doplnku 1 k sérii zmien 02 – dátum nadobudnutia platnosti: 3. november 2013.

OBSAH

PREDPIS

1. Rozsah pôsobnosti

2. Vymedzenie pojmov: Všeobecné informácie

3. Žiadosť o typové schválenie

4. Typové schválenie

5. Časť I: Schválenie typu vozidla z hľadiska horľavosti komponentov používaných v interiéri, priestore motora a akomkoľvek samostatnom vykurovacom priestore a/alebo schopnosť izolačných materiálov používaných v priestore motora a v akomkoľvek samostatnom vykurovanom priestore odpudzovať palivo alebo mazivo

6. Časť II: Typové schválenie komponentu z hľadiska jeho horľavosti a/alebo jeho schopnosti odpudzovať palivo alebo mazivo

7. Zmena typu a rozšírenie typového schválenia

8. Zhoda výroby

9. Sankcie za nezhodu výroby

10. Definitívne zastavenie výroby

11. Názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie schvaľovacích skúšok a názvy a adresy schvaľovacích úradov

12. Prechodné ustanovenia

PRÍLOHY

1 Informačný dokument pre vozidlo

2 Informačný dokument pre komponent

3 Oznámenie o typovom schválení typu vozidla

4 Oznámenie o typovom schválení typu komponentu

5 Usporiadanie značiek typového schválenia

6 Skúška na stanovenie horizontálnej rýchlosti horenia materiálov

7 Skúška na stanovenie taviteľnosti materiálov

8 Skúška na stanovenie vertikálnej rýchlosti horenia materiálov

9 Skúška na stanovenie schopnosti materiálov odpudzovať palivo alebo mazivo

1. ROZSAH PÔSOBNOSTI

1.1. Tento predpis sa vzťahuje na horľavosť (zápalnosť, rýchlosť horenia a taviteľnosť) a na schopnosť materiálov, ktoré sa používajú vo vozidlách kategórie M3, tried II a III (1) odpudzovať palivo alebo mazivo.

Typové schválenia sa udeľujú podľa:

1.2. Časti I – Typové schválenie typu vozidla s ohľadom na horľavosť a/alebo schopnosť komponentov, ktoré sa používajú v interiéri, motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore, odpudzovať palivo alebo mazivo.

1.3. Časti II – Typové schválenie typu vozidla s ohľadom na horľavosť a/alebo schopnosť komponentov, ktoré sú namontované v interiéri, motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore, odpudzovať palivo alebo mazivo.

2. VYMEDZENIE POJMOV: VŠEOBECNÉ INFORMÁCIE

2.1. „Výrobca“ je osoba alebo subjekt, ktorý je zodpovedný voči schvaľovaciemu úradu za všetky aspekty procesu typového schvaľovania a za zabezpečenie zhody výroby. Nie je nevyhnutné, aby osoba alebo subjekt boli priamo zapojené do všetkých etáp výroby vozidla alebo komponentu, ktorý je predmetom procesu typového schvaľovania.

2.2. „Interiér“ je akýkoľvek priestor určený pre cestujúcich, vodičov a/alebo posádku ohraničený dovnútra otočenou plochou, resp. plochami: a) stropu; b) podlahy; c) predných, zadných a bočných stien; d) dverí; e) vonkajšieho zasklenia.

2.3. „Motorový priestor“ je priestor, v ktorom je namontovaný motor a v ktorom môže byť namontované spaľovacie vykurovacie zariadenie.

2.4. „Oddelený vykurovací priestor“ je priestor na umiestnenie spaľovacieho vykurovacieho zariadenia mimo interiéru a motorového priestoru.

2.5. „Výrobné materiály“ sú výrobky vo forme metrážnych materiálov (napr. kotúč s poťahovým materiálom) alebo prefabrikovaných komponentov, dodané výrobcovi na montáž do typu vozidla typovo schváleného podľa tohto predpisu alebo do dielne na používanie pri údržbe a opravách vozidla.

2.6. „Sedadlo“ je konštrukcia, ktorá môže, ale nemusí byť integrálnou súčasťou konštrukcie vozidla, vrátane čalúnenia a je určená na sedenie pre jednu dospelú osobu. Pojem zahŕňa jednotlivé sedadlo, ako aj časť lavicového sedadla určeného na sedenie pre jednu dospelú osobu.

2.7. „Skupina sedadiel“ je buď sedadlo lavicového typu alebo sedadlá, ktoré sú samostatné, ale umiestnené vedľa seba, (t. j. tak, že najprednejšie kotvové úchytky jedného sedadla sú v jednej priamke s najzadnejšími kotvovými úchytkami alebo pred nimi a v jednej priamke s najprednejšími kotvovými úchytkami iného sedadla alebo za nimi) a sú určené na sedenie pre jednu alebo viacero dospelých osôb.

2.8. „Lavicové sedadlo“ je konštrukcia s čalúnením určená na sedenie pre viac ako jednu dospelú osobu.

2.9. „Materiál namontovaný vo vertikálnej polohe“ sú materiály namontované v interiéri, v motorovom priestore a samostatnom vykurovacom priestore vozidla tak, aby jeho sklon presahoval 15 percent z horizontály vtedy, keď má vozidlo svoju pohotovostnú hmotnosť a stojí na hladkom a vodorovnom povrchu.

3. ŽIADOSŤ O TYPOVÉ SCHVÁLENIE

3.1. Žiadosť o typové schválenie typu vozidla alebo komponentu s ohľadom na tento predpis musí predložiť výrobca.

3.2. Musí k nej byť priložený informačný dokument zodpovedajúci vzoru uvedenému v prílohe 1 alebo v prílohe 2.

3.3. Technickej službe zodpovednej za vykonávanie schvaľovacích skúšok sa predloží:

3.3.1. V prípade schválenia vozidla: vozidlo reprezentujúce typ schvaľovaného vozidla.

3.3.2. V prípade komponentov, ktoré už boli typovo schválené: sa k žiadosti o typové schválenie vozidiel musí priložiť zoznam schvaľovacích čísiel a označenie typov podľa výrobcu daných častí.

3.3.3. V prípade komponentov bez typového schválenia: 3.3.3.1. vzorky, ktorých počet je uvedený v prílohách 6 až 9, komponentov používaných vo vozidlách, ktoré predstavujú schvaľovaný typ; 3.3.3.2. okrem toho sa musí technickej službe predložiť jedna vzorka na budúce referenčné účely; 3.3.3.3. pri zariadeniach ako sedadlá, závesy, deliace priečky atď. sa predložia vzorky predpísané v bode 3.3.3.1, plus jedno úplné zariadenie, ako sa uvádza vyššie. 3.3.3.4. Vzorky musia byť jasne a nezmazateľne označené obchodným menom alebo obchodnou značkou žiadateľa a označením typu.

4. TYPOVÉ SCHVÁLENIE

4.1. Ak typ predložený na schválenie spĺňa požiadavky príslušnej časti, resp. častí tohto predpisu, tomuto typu sa udelí typové schválenie.

4.2. Každému schválenému typu sa pridelí schvaľovacie číslo. Prvé dve číslice (v súčasnosti 02 zodpovedajúce sérii zmien a doplnení 02) označujú sériu zmien zahŕňajúcu posledné hlavné technické zmeny tohto predpisu v čase vydania typového schválenia. Tá istá zmluvná strana nesmie prideliť to isté číslo inému typu vozidla alebo komponentu, ako je vymedzené v tomto predpise.

4.3. Správa o schválení typu alebo o jeho rozšírení podľa tohto predpisu sa musí zaslať zmluvným stranám dohody uplatňujúcim tento predpis prostredníctvom formulárov, ktorých vzory sú uvedené v prílohe 3, resp. prílohe 4 k tomuto predpisu.

4.4. Na každé vozidlo, ktoré zodpovedá typu vozidla schválenému podľa tohto predpisu, sa na viditeľnom a ľahko prístupnom mieste špecifikovanom v schvaľovacom formulári pripevní medzinárodná značka typového schválenia, ktorá sa skladá z:

4.4.1. z kruhu okolo písmena „E“, za ktorým nasleduje rozlišovacie číslo štátu, ktorý typové schválenie udelil (2);

4.4.2. čísla tohto predpisu, po ktorom nasleduje písmeno „R“, číslica „I“ označujúce časť I tohto predpisu, pomlčka a schvaľovacie číslo vpravo od kruhu predpísaného v bode 4.4.1;

4.4.3. Ak je vozidlo zhodné s typom vozidla typovo schváleným podľa jedného alebo viacerých iných predpisov pripojených k Dohode v štáte, ktorý udelil typové schválenie podľa tohto predpisu, nemusí sa opakovať symbol predpísaný v bode 4.4.1; v takom prípade sa predpis, na základe ktorého bolo udelené typové schválenie v štáte, ktorý ho udelil podľa tohto predpisu, musí umiestniť do vertikálnych stĺpcov vpravo od symbolu predpísaného v bode 4.4.1.

4.4.4. Značka typového schválenia musí byť jasne čitateľná a nezmazateľná.

4.4.5. Značka typového schválenia musí byť umiestnená v blízkosti štítku výrobcu, na ktorom sú uvedené údaje o vozidle, alebo na ňom.

4.5. Výrobné materiály sa nemusia samostatne označiť. Balenie, s ktorým sa dodávajú, sa však musí jasne označiť uvedenou značkou typového schválenia, ktorá pozostáva:

4.5.1. z písmena „E“ v kruhu, za ktorým nasleduje rozlišovacie číslo štátu, ktorý typové schválenie udelil (2);

4.5.2. z čísla tohto predpisu, po ktorom nasleduje písmeno „R“, číslica „II“ ktorá odkazuje na časť II tohto predpisu, pomlčka a schvaľovacie číslo vpravo od kruhu predpísaného v bode 4.4.1;

4.5.3. v blízkosti kruhu: 4.5.3.1. symboly označujúce smer, ktorým tieto materiály môžu byť namontované: pre horizontálny smer (pozri bod 6.2.1); pre vertikálny smer (pozri body 6.2.3 a 6.2.4); pre horizontálny a vertikálny smer (pozri body 6.2.1, 6.2.3 a 6.2.4). 4.5.3.2. symbol „V“ označujúci, že materiál spĺňa požiadavky uvedené v bode 6.2.2.

4.5.4. Značka typového schválenia musí byť jasne čitateľná a nezmazateľná.

4.6. Komponenty môžu byť označené značkou typového schválenia, predpísanou v bode 4.5.

4.6.1. Ak sú označené, označenie úplných komponentov, ako sú sedadlá, deliace priečky, batožinové police, atď., musí obsahovať symbol „CD“ označujúci, že komponent bol schválený ako úplné zariadenie.

4.7. Príloha 5 k tomuto predpisu uvádza vzory usporiadania značiek typového schválenia.

5. ČASŤ I: SCHVÁLENIE TYPU VOZIDLA Z HĽADISKA HORĽAVOSTI KOMPONENTOV POUŽÍVANÝCH V INTERIÉRI, PRIESTORE MOTORA A AKOMKOĽVEK SAMOSTATNOM VYKUROVACOM PRIESTORE A/ALEBO SCHOPNOSŤ IZOLAČNÝCH MATERIÁLOV POUŽÍVANÝCH V PRIESTORE MOTORA A V AKOMKOĽVEK SAMOSTATNOM VYKUROVANOM PRIESTORE ODPUDZOVAŤ PALIVO ALEBO MAZIVO

5.1. Vymedzenie pojmov

Na účely časti I tohto predpisu:

5.1.1. „Typ vozidla“ sú vozidlá, ktoré sa neodlišujú v takých základných aspektoch ako označenie typu výrobcu.

5.2. Špecifikácie

5.2.1. Materiály vnútri interiéru a nie viac ako 13 mm mimo neho, materiály motorového priestoru a materiály akéhokoľvek oddeleného vykurovacieho priestoru, ktoré sa používajú vo vozidle typu, ktorý sa má schváliť, musia spĺňať požiadavky časti II tohto predpisu.

5.2.2. Materiály a/alebo vybavenie používané v interiéri, motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore a/alebo v zariadeniach schválených ako komponenty, musia byť namontované tak, aby sa minimalizovalo riziko vzniku a šírenia požiaru.

5.2.3. Takéto materiály a/alebo vybavenie môžu byť namontované len podľa svojho určeného účelu použitia a skúšky, resp. skúšok, ktoré podstúpili (pozri body 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5, 6.2.6 a 6.2.7) najmä z hľadiska svojej horľavosti a taviteľnosti (horizontálny/vertikálny smer) a/alebo ich schopnosti odpudzovať palivo alebo mazivo.

5.2.4. Žiadne lepidlá používané na pripevnenie materiálov interiéru k opornej konštrukcii nesmú, pokiaľ je to možné, zvyšovať horľavosť materiálu.

6. ČASŤ II: TYPOVÉ SCHVÁLENIE KOMPONENTU Z HĽADISKA JEHO HORĽAVOSTI A/ALEBO JEHO SCHOPNOSTI ODPUDZOVAŤ PALIVO ALEBO MAZIVO

6.1. Vymedzenie pojmov

Na účely časti II tohto predpisu:

6.1.1. „Typ komponentu“ sú komponenty, ktoré sa nelíšia v takých základných aspektoch ako: 6.1.1.1. typové označenie výrobcu; 6.1.1.2. plánované používanie (čalúnenie sedadla, obloženie strechy, izolácia atď.); 6.1.1.3. základný materiál, resp. materiály (t. j. vlna, plast, guma, zmiešané materiály); 6.1.1.4. počet vrstiev v prípade vrstvených materiálov a 6.1.1.5. iné vlastnosti, pokiaľ majú merateľný vplyv na správanie predpísané v tomto predpise.

6.1.2. „Rýchlosť horenia“ je podiel zhorenej vzdialenosti meranej podľa prílohy 6 a/alebo prílohy 8 k tomuto predpisu a času potrebného na zhorenie tejto vzdialenosti. Je vyjadrená v milimetroch za minútu.

6.1.3. „Vrstvený materiál“ je materiál zložený z niekoľkých vrstiev podobných alebo rôznych materiálov, ktorých plochy sú pevne spojené lepením, tmelením, plátovaním, zvarom atď. Keď sú rôzne materiály spojené spolu prerušovane (napr. zošitím, vysokofrekvenčným zvarom, nitovaním), nepovažujú sa za vrstvené materiály.

6.1.4. „Exponovaná strana“ je strana materiálu, ktorá je povrchom obrátená do priestoru pre cestujúcich, motorového priestoru a akéhokoľvek oddeleného vykurovacieho priestoru po montáži materiálu vo vozidle.

6.1.5. „Čalúnenie“ je kombinácia čalúnenia interiéru a povrchovej úpravy materiálu, ktoré spolu tvoria pružiacu výplň rámu sedadla.

6.1.6. „Obloženie, resp. obloženia interiéru“ je materiál, resp. materiály, ktoré (spolu) tvoria povrchovú úpravu a podklad strechy, steny alebo podlahy.

6.1.7. „Izolačný materiál, resp. materiály“ sú materiály používané na zníženie prenosu tepla vedením, vyžarovaním alebo prúdením a na zvukovú izoláciu v motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore.

6.1.8. „Schopnosť odpudzovať palivo alebo mazivo“ je schopnosť materiálov odpudzovať palivo alebo mazivo pri meraní podľa prílohy 9 k tomuto predpisu.

6.2. Špecifikácie

6.2.1. Tieto materiály sa podrobia skúške opísanej v prílohe 6 k tomuto predpisu:

a) materiál, resp. materiály a vrstvený materiál, resp. materiály namontované v horizontálnej polohe v interiéri, a

b) izolačný materiál, resp. materiály namontované v horizontálnej polohe v motorovom priestore a akomkoľvek samostatnom vykurovacom priestore.

Výsledky skúšky sa považujú za uspokojivé vtedy, keď pri najhoršom výsledku skúšky nie je horizontálna rýchlosť horenia vyššia než 100 mm/min., alebo keď plameň zhasne predtým, než dosiahne posledný merací bod.

Materiály, ktoré spĺňajú požiadavky bodu 6.2.3, sa považujú za materiály, ktoré spĺňajú požiadavky uvedené v tomto bode.

6.2.2. Tieto materiály sa podrobia skúške opísanej v prílohe 7 k tomuto predpisu:

a) materiál, resp. materiály a vrstvený materiál, resp. materiály namontované viac než 500 mm nad čalúnením sedadla a v streche vozidla;

b) izolačný materiál, resp. materiály namontované v motorovom priestore a akomkoľvek samostatnom vykurovacom priestore.

Výsledky skúšky sa považujú za uspokojivé vtedy, keď pri najhoršom výsledku skúšky sa nevytvorí žiadna kvapka, ktorá by zapálila vatu.

6.2.3. Tieto materiály sa podrobia skúške opísanej v prílohe 8 k tomuto predpisu:

a) materiál, resp. materiály a kompozitný materiál, resp. materiály namontované vo vertikálnej polohe v interiéri;

b) izolačný materiál, resp. materiály namontované vo vertikálnej polohe v motorovom priestore a akomkoľvek samostatnom vykurovacom priestore.

Výsledky skúšky sa považujú za uspokojivé vtedy, keď pri najhoršom výsledku skúšky nie je vertikálna rýchlosť horenia vyššia než 100 mm/min., alebo keď plameň zhasne pred zničením jedného z prvých značkovacích vlákien.

6.2.4. Ak pri skúške podľa normy ISO 5658-2 (3) materiály dosahujú priemernú hodnotu CFE (kritický tepelný tok pri zhasnutí) minimálne 20 kW/m2, považujú sa za materiály spĺňajúce požiadavky bodov 6.2.2 a 6.2.3 za predpokladu, že pri zohľadnení najhorších výsledkov skúšok nie sú pozorované žiadne horiace kvapky.

6.2.5. Všetky izolačné materiály namontované v motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore sa musia podrobiť skúškam opísaným v prílohe 9 k tomuto predpisu.

Výsledok skúšky sa považuje za uspokojivý, ak pri zohľadnení najhorších výsledkov skúšky, zvýšenie hmotnosti skúšobnej vzorky nepresiahne 1 g.

Zapustenia potrebné z technických dôvodov ako sú napr. rúrky alebo konštrukčné prvky, ktoré musia prechádzať materiálom sú povolené, pokiaľ sa zachová ochrana (napr. tesniaci prostriedok, páska…).

6.2.6. Elektrické káble sa musia podrobiť skúške odolnosti voči šíreniu požiaru opísanej v norme ISO 6722:2006, bod 12.

Výsledok skúšky sa považuje za uspokojivý, ak pri zohľadnení najhoršieho výsledku skúšky, akýkoľvek spaľujúci plameň na izolačnom materiáli zhasne do 70 s a minimálne 50 mm izolácie na vrchu skúšobnej vzorky ostane nespálenej.

6.2.7. Materiály, ktoré sa nemusia podrobiť skúškam opísaným v prílohách 6 až 8 sú:

6.2.7.1. časti vyrobené z kovu alebo skla;

6.2.7.2. každý jednotlivý doplnok sedadla z nekovového materiálu s hmotnosťou menšou ako 200 g. Ak celková hmotnosť týchto doplnkov z nekovového materiálu presahuje 400 g na sedadlo, potom sa musí skúšať každý materiál;

6.2.7.3. prvky, ktorých plocha povrchu alebo objem nepresahuje: 6.2.7.3.1. 100 cm2 alebo 40 cm3 pri prvkoch, ktoré sú pripojené k jednotlivému miestu na sedenie; 6.2.7.3.2. 300 cm2 alebo 120 cm3 na rad sedadiel a maximálne na dĺžkový meter vnútorného priestoru interiéru pre tie prvky, ktoré sú rozložené vo vozidle a ktoré nie sú pripojené k jednotlivému miestu na sedenie;

6.2.7.4. prvky, pri ktorých nie je možné vybrať vzorku v predpísaných rozmeroch ako je stanovené v bode 3.1 prílohy 6 a v bode 3 prílohy 7.

7. ZMENA TYPU A ROZŠÍRENIE TYPOVÉHO SCHVÁLENIA

7.1. Každá zmena typu vozidla alebo komponentu s ohľadom na tento predpis sa musí oznámiť schvaľovaciemu úradu, ktorý tomuto typu vozidla alebo komponentu udelil schválenie. Úrad môže potom buď:

7.1.1. uznať, že vykonané zmeny pravdepodobne nebudú mať výrazný nepriaznivý účinok a že vozidlá alebo komponenty ešte rozhodne spĺňajú požiadavky, alebo

7.1.2. požadovať ďalší skúšobný protokol od technickej služby zodpovednej za vykonávanie skúšok.

7.2. Správa o potvrdení typového schválenia s uvedením zmien alebo správa o jeho odmietnutí sa musí oznámiť zmluvným stranám dohody uplatňujúcim tento predpis postupom uvedeným v bode 4.3.

7.3. Príslušný schvaľovací úrad vydávajúci rozšírenie typového schválenia musí označiť každý formulár oznámenia vypracovaný pre takéto rozšírenie sériovým číslom a informovať o tom ostatné zmluvné strany dohody z roku 1958, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára oznámenia podľa vzoru v prílohách 3 alebo 4 k tomuto predpisu.

8. ZHODA VÝROBY

Postupy na zabezpečenie zhody výroby musia byť v súlade s postupmi stanovenými v doplnku 2 (E/EHK/324-E/EHK/TRANS/505/Rev.2) k dohode, pričom musia byť splnené tieto požiadavky:

8.1. Vozidlá/komponenty typovo schválené podľa tohto predpisu musia byť vyrobené tak, aby sa zhodovali so schváleným typom tým, že spĺňajú požiadavky stanovené v príslušnej časti, resp. častiach tohto predpisu.

8.2. Schvaľovací úrad, ktorý typové schválenie udelil, môže kedykoľvek overiť postupy kontroly zhody uplatňované v každom výrobnom závode. Zvyčajná periodicita týchto inšpekcií je raz za dva roky.

9. SANKCIE ZA NEZHODU VÝROBY

9.1. Typové schválenie udelené typu vozidla/komponentu podľa tohto predpisu možno odňať v prípade, ak nie sú splnené uvedené požiadavky.

9.2. Ak zmluvná strana dohody uplatňujúca tento predpis odníme typové schválenie, ktoré predtým udelila, bezodkladne o tom informuje ostatné zmluvné strany, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára oznámenia podľa vzoru v prílohe 3 alebo prílohe 4 k tomuto predpisu.

10. DEFINITÍVNE ZASTAVENIE VÝROBY

Ak držiteľ typového schválenia úplne zastaví výrobu typu schváleného podľa tohto predpisu, informuje o tejto skutočnosti schvaľovací úrad, ktorý typové schválenie udelil. Po prijatí príslušného oznámenia tento úrad o uvedenej skutočnosti informuje ostatné strany dohody z roku 1958, ktoré uplatňujú tento predpis, prostredníctvom formulára oznámenia podľa vzoru v prílohe 3 alebo prílohe 4 k tomuto predpisu.

11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH SLUŽIEB ZODPOVEDNÝCH ZA VYKONÁVANIE SCHVAĽOVACÍCH SKÚŠOK A NÁZVY A ADRESY SCHVAĽOVACÍCH ÚRADOV

Strany dohody z roku 1958 uplatňujúce tento predpis oznamujú sekretariátu Organizácie spojených národov názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie schvaľovacích skúšok a názvy a adresy schvaľovacích úradov, ktoré udeľujú schválenie a ktorým sa posielajú formuláre potvrdzujúce vydanie typového schválenia vydaného v iných krajinách alebo jeho rozšírenie, zamietnutie prípadne odňatie.

12. PRECHODNÉ USTANOVENIA

12.1. Od oficiálneho dátumu nadobudnutia účinnosti série zmien 01, nesmie žiadna zmluvná strana uplatňujúca tento predpis odmietnuť udeliť typové schválenie podľa tohto predpisu v znení série zmien 01.

12.2. Po 24 mesiacoch od oficiálneho dátumu nadobudnutia účinnosti série zmien 01, zmluvné strany uplatňujúce tento predpis udelia typové schválenie EHK len vtedy, keď typ vozidla alebo komponentu, ktorý sa má schváliť, spĺňa požiadavky tohto predpisu v znení série zmien 01.

12.3. Po 60 mesiacoch od oficiálneho dátumu nadobudnutia platnosti série zmien 01, zmluvné strany uplatňujúce tento predpis môžu odmietnuť prvú národnú alebo regionálnu registráciu (prvé uvedenie do prevádzky) vozidla, ktoré nespĺňa požiadavky tohto predpisu v znení série zmien 01.

12.4. Dokonca aj po dátume nadobudnutia platnosti série zmien 01 tohto predpisu, typové schválenia komponentov podľa predchádzajúcich sérií zmien predpisu ostávajú platné a zmluvné strany uplatňujúce tento predpis ich musia naďalej uznávať.

12.5. Zmluvné strany uplatňujúce tento predpis nesmú odmietnuť udeliť rozšírenie typového schválenia podľa série zmien 00 tohto predpisu.

12.6. Od oficiálneho dátumu nadobudnutia účinnosti série zmien 02, nesmie žiadna zmluvná strana uplatňujúca tento predpis odmietnuť udeliť typové schválenie podľa tohto predpisu v znení série zmien 02.

12.7. Po 48 mesiacoch od oficiálneho dátumu nadobudnutia účinnosti série zmien 02, zmluvné strany uplatňujúce tento predpis udelia typové schválenie EHK len vtedy, keď typ komponentu, ktorý sa má schváliť, spĺňa požiadavky tohto predpisu v znení série zmien 02.

12.8. Po 60 mesiacoch od oficiálneho dátumu nadobudnutia účinnosti série zmien 02, zmluvné strany uplatňujúce tento predpis udelia typové schválenie EHK len vtedy, keď typ komponentu, ktorý sa má schváliť, spĺňa požiadavky tohto predpisu v znení série zmien 02.

12.9. Po 96 mesiacoch od oficiálneho dátumu nadobudnutia platnosti série zmien 02, zmluvné strany uplatňujúce tento predpis môžu odmietnuť prvú národnú alebo regionálnu registráciu (prvé uvedenie do prevádzky) vozidla, ktoré nespĺňa požiadavky tohto predpisu v znení série zmien 02.

12.10. Dokonca aj po dátume nadobudnutia platnosti série zmien 02, typové schválenia komponentov podľa predchádzajúcich sérií zmien predpisu ostávajú platné a zmluvné strany uplatňujúce tento predpis ich musia naďalej uznávať.

(1) Podľa definície v Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, bod 2.

(2) Rozlišovacie čísla zmluvných strán dohody z roku 1958 sú uvedené v prílohe 3 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E. 3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.

(3) ISO 5658-2: 2006 Reakcia na skúšky horenia – šírenie plameňov – Časť 2: Postranné šírenie na stavebných a dopravných produktoch vo zvislej zostave.

PRÍLOHA 1 INFORMAČNÝ DOKUMENT PRE VOZIDLO V súlade s bodom 3.2 tohto predpisu, ktorý sa vzťahuje na typové schválenie vozidla s ohľadom na horľavosť komponentov používaných v interiéri, motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore a/alebo schopnosť izolačných materiálov, ktoré sa používajú v motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore, odpudzovať palivo alebo mazivo. 1. Všeobecne 1.1. Značka (obchodný názov výrobcu): … 1.2. Typ a všeobecné obchodné označenie, resp. označenia: … 1.3. Spôsob označenia typu, ak je uvedený na vozidle: … 1.4. Umiestnenie takého označenia: … 1.5. Kategória vozidla (1): … 1.6. Názov a adresa výrobcu: … 1.7. Adresa, resp. adresy montážnych závodov: … 2. Všeobecné konštrukčné charakteristiky vozidla 2.1. Fotografie a/alebo výkresy reprezentatívneho vozidla: 3. Karoséria Vnútorné vybavenie a/alebo izolačné materiály 3.1. Sedadlá 3.1.1. Počet: … 3.2. Materiál, resp. materiály používané v interiéri, pričom pre každý materiál sa uvedie: 3.2.1. Číslo typového schválenia komponentu (ak existuje): … 3.2.2. Značka: … 3.2.3. Označenie typu: … 3.2.4. Skúška podľa bodu 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 (2): … 3.2.5. V prípade neschválených materiálov 3.2.5.1. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 3.2.5.2. Vrstvený/jednozložkový (2) materiál, počet vrstiev (2): … 3.2.5.3. Typ ochrannej vrstvy (2): … 3.2.5.4. Maximálna/minimálna hrúbka mm 3.3. Materiály použité na izoláciu motorového priestoru a/alebo oddeleného vykurovacieho priestoru, pričom pre každý materiál sa uvedie: 3.3.1. Číslo typového schválenia komponentu (ak existuje): … 3.3.2. Značka: … 3.3.3. Označenie typu: … 3.3.4. Skúška podľa bodu 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 (2): … 3.3.5. V prípade neschválených materiálov 3.3.5.1. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 3.3.5.2. Vrstvený/jednozložkový (2) materiál, počet vrstiev (2): … 3.3.5.3. Typ ochrannej vrstvy (2): … 3.3.5.4. Maximálna/minimálna hrúbka … mm 3.4. Elektrické káble, pričom pre každý typ sa uvedie: 3.4.1. Číslo typového schválenia komponentu, resp. čísla typových schválení (ak existujú): … 3.4.2. Značka: … 3.4.3. Označenie typu: … 3.4.4. V prípade neschválených materiálov 3.4.4.1. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 3.4.4.2. Vrstvený/jednozložkový (2) materiál, počet vrstiev (2): … 3.4.4.3. Typ ochrannej vrstvy (2): … 3.4.4.4. Maximálna/minimálna hrúbka … mm (1) V zmysle definície v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.2). (2) Nehodiace sa prečiarknite.

PRÍLOHA 2 INFORMAČNÝ DOKUMENT PRE KOMPONENT V súlade s bodom 3.2 tohto predpisu, ktorý sa vzťahuje na typové schválenie komponentu používaného v interiéri, motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom vykurovacom priestore, z hľadiska horľavosti a/alebo schopnosti izolačných materiálov, ktoré sa používajú v motorovom priestore a akomkoľvek oddelenom v vykurovacom priestore, odpudzovať palivo alebo mazivo. 1. Všeobecne 1.1. Značka (obchodný názov výrobcu): … 1.2. Typ a všeobecný obchodný opis, resp. opisy: … 1.3. Názov a adresa výrobcu: … 1.4. V prípade komponentov a samostatných technických jednotiek miesto a spôsob pripevnenia značky typového schválenia: … 1.5. Adresa, resp. adresy montážnych závodov: … 2. Materiály použité v interiéri 2.1. Materiál, resp. materiály určené na horizontálnu/vertikálnu/horizontálnu a vertikálnu montáž (1) Materiál určený na montáž viac než 500 mm nad sedacou častou sedadla a/alebo v streche vozidla: áno/neuplatňuje sa (1) 2.2. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 2.3. Vrstvený/jednozložkový (1) materiál, počet vrstiev (1): … 2.4. Typ ochrannej vrstvy (1): … 2.5. Maximálna/minimálna hrúbka … mm 2.6. Číslo typového schválenia (ak existuje): … 3. Izolačné materiály 3.1. Materiál, resp. materiály určené na horizontálnu/vertikálnu/horizontálnu a vertikálnu montáž (1) 3.2. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 3.3. Vrstvený/jednozložkový (1) materiál, počet vrstiev (1): … 3.4. Typ ochrannej vrstvy (1): … 3.5. Maximálna/minimálna hrúbka … mm 3.6. Číslo typového schválenia (ak existuje): … 4. Elektrické káble 4.1. Materiál, resp. materiály používané na: … 4.2. Základný materiál, resp. materiály/označenie:. …/… … 4.3. Vrstvený/jednozložkový (1) materiál, počet vrstiev (1): … 4.4. Typ ochrannej vrstvy (1): … 4.5. Maximálna/minimálna hrúbka … mm 4.6. Číslo typového schválenia (ak existuje): … (1) Nehodiace sa prečiarknite.

PRÍLOHA 3 Text obrazu OZNÁMENIE [Maximálny formát: A4 (210 × 297 mm)] (1) Vydal: Názov schvaľovacieho úradu týkajúce sa (2): udelenia typového schválenia rozšírenia typového schválenia zamietnutia typového schválenia odňatia typového schválenia definitívneho zastavenia výroby typu vozidla podľa predpisu č. 118 Typové schválenie č. Rozšírenie č. Dôvody rozšírenia: Časť I Všeobecne 1.1. Značka (obchodný názov výrobcu): 1.2. Typ: 1.3. Spôsob označenia typu, ak je uvedený na vozidle/komponente/samostatnej technickej jednotke (2) (b): 1.3.1. Umiestnenie takého označenia: 1.4. Kategória vozidla (c): 1.5. Názov a adresa výrobcu: 1.6. Umiestnenie značky typového schválenia: 1.7. Adresa, resp. adresy montážnych závodov: Časť II 1. Doplňujúce informácie (v prípade potreby): 2. Technická služba zodpovedná za vykonanie skúšok: 3. Dátum skúšobného protokolu: 4. Číslo skúšobného protokolu: 5. Poznámky (ak sú): 6. Miesto: 7. Dátum: 8. Podpis: 9. Prikladá sa číslo informačného zväzku uchovávaného schvaľovacím úradom, ktorý je možné na požiadanie získať. (1) Rozlišovacie číslo štátu, ktorý udelil/rozšíril/zamietol/odňal typové schválenie. (2) Nehodiace sa prečiarknite (v prípadoch, keď sa uplatňuje viac ako jeden bod, nie je potrebné prečiarknuť nič). (b) Pokiaľ prostriedky označenia typu obsahujú znaky, ktoré nie sú dôležité pre opis typu vozidla, komponentu alebo samostatnej technickej jednotky, ktorých sa týka tento informačný dokument, také znaky sú v dokumentácii znázornené symbolom „?“ (napr. ABC??123??). (c) Podľa definície v prílohe 7 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (dokument TANS/WP.29/78/Rev.2, para. 2).

PRÍLOHA 4 Text obrazu OZNÁMENIE [Maximálny formát: A4 (210 × 297 mm)] (1) Vydal: Názov schvaľovacieho úradu týkajúce sa (2): udelenia typového schválenia rozšírenia typového schválenia zamietnutia typového schválenia odňatia typového schválenia definitívneho zastavenia výroby typu komponentu podľa predpisu č. 118 Typové schválenie č. Rozšírenie č. Dôvody rozšírenia: Časť I Všeobecne 1.1. Značka (obchodný názov výrobcu): 1.2. Typ: 1.3. Spôsob označenia typu, ak je uvedený na zariadení (b): 1.3.1. Umiestnenie takého označenia: 1.4. Názov a adresa výrobcu: 1.5. Umiestnenie značky typového schválenia: 1.6. Adresa, resp. adresy montážnych závodov: Časť II 1. Doplňujúce informácie (v prípade potreby): pozri doplnok 1 2. Technická služba zodpovedná za vykonanie skúšok: 3. Dátum skúšobného protokolu: 4. Číslo skúšobného protokolu: 5. Poznámky (ak sú): 6. Miesto: 7. Dátum: 8. Podpis: 9. Prikladá sa číslo informačného zväzku uchovávaného schvaľovacím úradom, ktorý je možné na požiadanie získať. (1) Rozlišovacie číslo štátu, ktorý udelil/rozšíril/zamietol/odňal typové schválenie. (2) Nehodiace sa prečiarknite (v prípadoch, keď sa uplatňuje viac ako jeden bod, nie je potrebné prečiarknuť nič). (b) Ak spôsob označenia typu obsahuje znaky, ktoré nie sú dôležité pre opis typu vozidla, komponentu alebo samostatnej technickej jednotky, ktorých sa týka tento informačný dokument, také znaky sú v dokumentácii znázornené symbolom „?“ (napr. ABC??123??). Doplnok 1 Doplnok k formuláru oznámenia o typovom schválení č. … týkajúci sa typového schválenia typu komponentu podľa predpisu č. 118 1. Doplňujúce informácie 1.1. Materiály použité v interiéri 1.1.1. Smer, resp. smery, ktorými tieto materiály môžu byť namontované: horizontálny/vertikálny/horizontálny a vertikálny (1). 1.1.2. Spĺňajú požiadavky uvedené v bode 6.6.2: áno/neuplatňuje sa (1) 1.1.3. Splnenie požiadaviek bolo overené pre komponenty schválené ako kompletné zariadenie: áno/nie (1) 1.1.4. Akékoľvek obmedzenia pri používaní a montážne požiadavky:. 1.2. Izolačné materiály 1.2.1. Smer, resp. smery, ktorými tieto materiály môžu byť namontované: horizontálny/vertikálny/horizontálny a vertikálny (1). 1.2.2. Splnenie požiadaviek bolo overené pre komponenty schválené ako kompletné zariadenie: áno/nie (1) 1.2.3. Akékoľvek obmedzenia pri používaní a montážne požiadavky: 1.3. Elektrické káble 1.3.1. Akékoľvek obmedzenia pri používaní a montážne požiadavky: … 2. Poznámky: … (1) Nehodiace sa prečiarknite.

PRÍLOHA 5 USPORIADANIE ZNAČIEK TYPOVÉHO SCHVÁLENIA Príklad 1 (pozri časť I tohto predpisu) Uvedená značka typového schválenia pripevnená na vozidlo udáva, že príslušný typ bol typovo schválený v Holandsku (E4) podľa časti I predpisu č. 118 pod schvaľovacím číslom č. 021234. Prvé dve číslice (02) schvaľovacieho čísla udávajú, že typové schválenie bolo udelené podľa požiadaviek série zmien 02 predpisu č. 118. Príklad 2 (pozri časť II tohto predpisu) Uvedená značka typového schválenia pripevnená na vozidlo udáva, že príslušný typ bol typovo schválený v Holandsku (E4) podľa časti II predpisu č. 118 pod schvaľovacím číslom 021234. Prvé dve číslice (02) schvaľovacieho čísla udávajú, že typové schválenie bolo udelené podľa požiadaviek série zmien 02 predpisu č. 118. Doplňujúci symbol označuje smer, ktorým môžu byť tieto komponenty namontované: Symbol označuje, že materiál spĺňa požiadavky uvedené v bode 6.2.2. Symbol označuje typové schválenie úplného zariadenia, ako sú sedadlá, deliace priečky atď. Doplňujúce symboly sa použijú len v prípade potreby.

PRÍLOHA 6 SKÚŠKA NA STANOVENIE HORIZONTÁLNEJ RÝCHLOSTI HORENIA MATERIÁLOV 1. ODBER VZORIEK A PRINCÍP 1.1. V prípade izotropného materiálu musí skúšku podstúpiť päť vzoriek alebo desať vzoriek v prípade neizotropného materiálu (päť pre každý smer). 1.2. Vzorky sa odoberú zo skúšaného materiálu. V prípade materiálov, ktoré majú rôzne rýchlosti horenia v rôznych smeroch materiálu, sa musí skúšať každý smer. Vzorky sa umiestnia do skúšobného zariadenia tak, aby sa merala najvyššia rýchlosť horenia. Keď sa materiál dodáva v šírkach, vyreže sa z celkovej šírky kus v dĺžke najmenej 500 mm. Z tohto kusa sa odoberú vzorky vo vzdialenosti najmenej 100 mm od okraja materiálu a rovnako vzdialené od seba. Vzorky z hotových výrobkov, ak to ich tvar dovolí, sa odoberajú rovnakým spôsobom. Ak je hrúbka výrobku väčšia než 13 mm, musí sa zmenšiť na 13 mm mechanickým opracovaním na strane, ktorá nie je obrátená do konkrétneho priestoru (interiéru, motorového priestoru alebo oddeleného vykurovacieho priestoru). Ak to nie je možné, skúška sa po dohode s technickou službou vykoná s pôvodnou hrúbkou materiálu, ktorá sa uvedie v skúšobnom protokole. Vrstvené materiály (pozri bod 6.1.3) sa skúšajú tak, akoby mali jednotnú štruktúru. V prípade materiálov vyrobených z vrstiev ukladaných na seba s rôznym zložením, ktoré však nie sú vrstvenými materiálmi, sa všetky vrstvy materiálu zahrnuté v hĺbke do 13 mm od povrchu obráteného do konkrétneho priestoru skúšajú jednotlivo. 1.3. Vzorka je uchytená v horizontálnej polohe v držiaku tvaru U a je vystavená pôsobeniu stanoveného plameňa 15 sekúnd v spaľovacej komore, pričom plameň pôsobí na voľný koniec vzorky. Skúška určí, či a kedy plameň zhasne, alebo čas, za ktorý plameň prejde meranú vzdialenosť. 2. PRÍSTROJ 2.1. Spaľovacia komora (obrázok 1) podľa možnosti vyrobená z nehrdzavejúcej ocele s rozmermi uvedenými na obrázku 2. Na prednej časti komory je ohňovzdorné pozorovacie okienko, ktoré môže pokrývať prednú časť a môže byť konštruované ako prístupový panel. Dno komory má vetracie otvory a pozdĺž obvodu stropu vetracie štrbiny. Spaľovacia komora je umiestnená na štyroch nožičkách vysokých 10 mm. Komora môže mať otvor na jednom konci na vloženie držiaka vzorky obsahujúceho vzorku; na opačnej strane sa nachádza otvor pre prívod plynu. Roztavený materiál sa zachytáva do misky (pozri obrázok 3), ktorá je umiestnená na dne komory medzi vetracími otvormi bez toho, aby zakrývala plochu ktoréhokoľvek vetracieho otvoru. Obrázok 1 Príklad spaľovacej komory s držiakom vzorky a odkvapkávacou miskou Obrázok 2 Príklad spaľovacej komory (rozmery v milimetroch) Text obrazu plynový horák vetrací otvor vzorka Obrázok 3 Typická odkvapkávacia miska (rozmery v milimetroch) 2.2. Držiak vzorky pozostávajúci z dvoch kovových platní v tvare U alebo rámov v tvare U z antikorozívneho materiálu. Rozmery sú uvedené na obrázku 4. Spodná doska je vybavená kolíkmi, na hornej doske sú otvory pre tieto kolíky, aby sa zabezpečilo pevné držanie vzorky. Kolíky tiež slúžia ako meracie body začiatku a konca zhorenej vzdialenosti. Podopretie sa zabezpečí ohňovzdornými drôtmi s priemerom 0,25 mm, s rozostupom 25 mm nad spodnou časťou rámu tvaru U (pozri obrázok 5). Rovina spodnej strany vzoriek má byť 178 mm nad základnou doskou. Vzdialenosť predného okraja držiaka vzorky od konca komory musí byť 22 mm; vzdialenosť pozdĺžnych strán držiaka vzorky od bočných strán komory musí byť 50 mm (vo všetkých prípadoch ide o vnútorné rozmery) (pozri obrázok 1 a 2). Obrázok 4 Príklad držiaka vzorky (rozmery v milimetroch) Text obrazu krycia doska vzorka Obrázok 5 Príklad spodnej časti konštrukcie U-rámu určeného na drôtovú podperu (rozmery v milimetroch) Text obrazu vonkajšia strana rámu (podľa vzorky) drážky 2 × 2 dĺžka drážky 0,5 × 0,5 2.3. Plynový horák Ako malý zapaľovací zdroj sa použije Bunsenov kahan s vnútorným priemerom 9,5 ± 0,5 mm. Je umiestnený v skúšobnej komore tak, že stred jeho dýzy je 19 mm pod stredom spodnej hrany otvoreného konca vzorky (pozri obrázok 2). 2.4. Skúšobný plyn Plyn privádzaný do horáka má mať výhrevnosť približne 38 MJ/m3 (napríklad zemný plyn). 2.5. Kovový hrebeň minimálne 110 mm dlhý so siedmimi alebo ôsmimi hladkými zubami zaoblenými na 25 mm. 2.6. Stopky s presnosťou na 0,5 sekundy. 2.7. Digestor. Spaľovacia komora môže byť umiestnená v digestore za predpokladu, že vnútorný objem je aspoň 20-krát, avšak nie viac než 110-krát väčší, než objem spaľovacej komory, a za predpokladu, že žiadny jednotlivý rozmer digestoru týkajúci sa výšky, šírky alebo dĺžky, nie je 2,5-krát väčší než ktorýkoľvek z ostatných dvoch rozmerov. Pred skúškou sa odmeria vertikálna rýchlosť vzduchu, ktorý prúdi digestorom, vo vzdialenosti 100 mm pred a za konečným miestom, kde bude spaľovacia komora umiestnená. Rýchlosť vzduchu má byť medzi 0,10 m/s a 0,30 m/s, aby operátor nebol obťažovaný splodinami horenia. Možno použiť digestor s prirodzenou ventiláciou a primeranou rýchlosťou vzduchu. 3. VZORKY 3.1. Tvar a rozmery 3.1.1. Tvar a rozmery vzoriek sú uvedené na obrázku 6. Hrúbka vzorky zodpovedá hrúbke skúšaného výrobku. Hrúbka nesmie byť väčšia ako 13 mm. Ak to odber vzorky dovolí, musí mať vzorka konštantný prierez po celej dĺžke. Obrázok 6 Vzorka (rozmery v milimetroch) 3.1.2. Ak tvar a rozmery výrobku nedovolia odber vzorky danej veľkosti, majú sa dodržať tieto minimálne rozmery: a) pre vzorky, ktoré majú šírku od 3 mm do 60 mm, má byť dĺžka vzorky 356 mm. V tomto prípade je materiál skúšaný v šírke výrobku; b) v prípade vzoriek so šírkou 60 až 100 mm musí ich dĺžka byť aspoň 138 mm. V takomto prípade potenciálna vzdialenosť horenia zodpovedá dĺžke vzorky, pričom s meraním sa začína v prvom bode merania. 3.2. Kondicionovanie Vzorky sa kondicionujú aspoň 24 hodín, ale nie viac ako 7 dní pri teplote 23 °C ± 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 % ± 5 % a udržiavajú sa v týchto podmienkach až do času bezprostredne pred skúškou. 4. POSTUP 4.1. Vzorky s vlasovými alebo chumáčovými povrchmi sa umiestnia na rovnú plochu a dvakrát sa prečešú proti vlasu kovovým hrebeňom (bod 2.5). 4.2. Vzorka sa umiestni do držiaka vzorky (bod 2.2) tak, že exponovaná strana bude smerovať dole k plameňu. 4.3. Plynový plameň sa nastaví na výšku 38 mm použitím značky v komore, pričom prívod vzduchu do horáka je uzavretý. Pred začiatkom prvej skúšky sa plameň na účely stabilizácie nechá horieť aspoň 1 minútu. 4.4. Držiak vzorky sa zasunie do spaľovacej komory tak, aby bol koniec vzorky vystavený plameňu a po 15 sekundách sa prívod plynu uzavrie. 4.5. Meranie času horenia sa začína v okamihu, keď plameň prejde cez prvý merací bod. Pozoruje sa šírenie plameňa na strane, ktorá horí rýchlejšie ako druhá strana (horná alebo spodná strana). 4.6. Meranie času horenia sa skončí, keď plameň dosiahne posledný merací bod alebo keď plameň zhasne pred dosiahnutím posledného meracieho bodu. Ak plameň nedosiahne posledný merací bod, odmeria sa zhorená vzdialenosť do bodu, v ktorom plameň zhasol. Zhorená vzdialenosť je tá časť vzorky, ktorá je horením poškodená na povrchu alebo vnútri. 4.7. Pokiaľ vzorka nezačne horieť alebo nepokračuje v horení po vypnutí horáku, alebo keď plameň zhasne pred dosiahnutím prvého meracieho bodu tak, že čas horenia nebol meraný, uvedie sa v skúšobnom protokole, že rýchlosť horenia je 0 mm/min. 4.8. Ak prebieha séria skúšok alebo opakovaných skúšok, je potrebné zabezpečiť, aby teplota spaľovacej komory a držiaka vzorky pred začiatkom ďalšej skúšky nebola vyššia ako 30 °C. 5. VÝPOČET Rýchlosť horenia B (1), v milimetroch za minútu, sa vypočíta podľa vzorca: B = 60 s/t kde s = zhorená vzdialenosť v milimetroch; t = čas potrebný na zhorenie vzdialenosti s v sekundách. (1) Rýchlosť horenia (B) pre každú vzorku sa vypočíta len v prípade, keď plameň dosiahne posledný merací bod alebo koniec vzorky.

PRÍLOHA 7 SKÚŠKA NA STANOVENIE TAVITEĽNOSTI MATERIÁLOV 1. ODBER VZORIEK A PRINCÍP 1.1. Štyri vzorky pre obidve strany (ak nie sú obidve identické) musia podstúpiť skúšku. 1.2. Vzorka je umiestnená v horizontálnej polohe a je vystavená pôsobeniu elektrického výhrevného telesa. Pod vzorkou je umiestnená nádoba na zachytávanie kvapiek vzorky. Do tejto nádoby sa vloží vata, aby sa overilo, či nejaká kvapka nehorí. 2. PRÍSTROJ Prístroj sa skladá z (obrázok 1): a) elektrického výhrevného telesa; b) podpery vzorky s roštom; c) nádoby (na padajúce kvapky); d) stojana (na prístroj). 2.1. Zdrojom tepla je elektrické výhrevné teleso s užitočným výkonom 500 W. Vyžarujúci povrch musí byť vyrobený z transparentnej kremennej platne s priemerom 100 ± 5 mm. Vyžarované teplo z prístroja, merané na povrchu, ktorý je situovaný rovnobežne s povrchom výhrevného telesa vo vzdialenosti 30 mm, má byť 3 W/cm2. 2.2. Kalibrácia Na kalibráciu výhrevného telesa sa použije prístroj na meranie toku tepla (rádiometer) typu Gardon (fóliový) s konštrukčným rozsahom maximálne 10 W/cm2. Terč prijímajúci žiarenie, pokiaľ možno prúdenie tepla v malom rozsahu, má byť plochý, kruhový s priemerom maximálne 10 mm a má byť pokrytý trvanlivým matným tmavým povrchom. Terč má byť umiestnený vo vodou chladenom telese, ktorého predná strana je z vysokolesknúceho kovu, plochá a zhodná s rovinou terča a kruhová s priemerom okolo 25 mm. Vyžarovanie nesmie prechádzať žiadnym oknom predtým, než dosiahne terč. Prístroj má byť masívny, ľahko zostaviteľný a použiteľný, necitlivý na prúdenie vzduchu a stabilný pri kalibrácii. Prístroj má mať presnosť ± 3 % a opakovateľnosť v rámci 0,5 %. Kalibrácia prístroja na meranie toku tepla sa kontroluje vždy pri prekalibrovaní výhrevného telesa porovnaním s prístrojom, ktorý slúži ako referenčná norma a nepoužíva sa na iné účely. Prístroj slúžiaci ako referenčná norma sa úplne kalibruje v ročných intervaloch v súlade s vnútroštátnou normou. 2.2.1. Kontrola kalibrácie Ožarovanie produkované príkonom, ktorý, ako sa pri počiatočnej kalibrácii ukázalo, zodpovedá ožarovaniu 3 W/cm2, sa pravidelne kontroluje (aspoň raz za každých 50 prevádzkových hodín) a prístroj sa prekalibruje, ak taká kontrola zistí odchýlku väčšiu než 0,06 W/cm2. 2.2.2. Postup kalibrácie Prístroj sa umiestni v prostredí, kde nie je väčšie prúdenie vzduchu (maximálne 0,2 m/s). Rádiometer sa umiestni v prístroji v mieste vzorky tak, že terč rádiometra je v strede plochy výhrevného telesa. Zapne sa prívod elektrickej energie a nastaví sa príkon regulátora vyžadovaný na ožarovanie stredu plochy výhrevného telesa na 3 W/cm2. Po nastavení jednotky výkonu na hodnotu 3 W/cm2 nasleduje päť minút bez ďalšieho nastavovania potrebného na zabezpečenie rovnováhy. 2.3. Podperou pre vzorky má byť kovový krúžok (obrázok 1). Na vrchu tejto podpery sa umiestni rošt vyrobený z nehrdzavejúceho oceľového drôtu, s týmito rozmermi: a) vnútorný priemer: 118 mm; b) rozmer štvorcových otvorov: 2,10 mm; c) priemer oceľového drôtu: 0,70 mm. 2.4. Nádoba sa skladá z valcovej rúry s vnútorným priemerom 118 mm a hĺbkou 12 mm. Nádoba sa naplní vatou. 2.5. Vertikálny stĺpik podopiera predmety uvedené v bodoch 2.1, 2.3 a 2.4. Výhrevné teleso sa umiestni na vrchol stojana tak, že vyžarujúca plocha je horizontálna a vyžarovanie smeruje dolu. Stĺpik sa vybaví pákou/pedálom, aby sa mohol stojan výhrevného telesa pomaly dvíhať. Súčasne sa stĺpik vybaví aj úchytkou, aby sa výhrevné teleso mohlo premiestniť späť do svojej normálnej polohy. Vo svojej normálnej polohe sa musia osi výhrevného telesa, podpery pre vzorky a nádoby zhodovať. 3. VZORKY Veľkosť skúšobnej vzorky: 70 mm × 70 mm. Vzorky z hotových výrobkov, ak to ich tvar dovolí, sa odoberajú rovnakým spôsobom. Ak je hrúbka výrobku väčšia než 13 mm, musí sa zmenšiť na 13 mm mechanickým opracovaním na strane, ktorá nie je obrátená do konkrétneho priestoru (interiéru, motorového priestoru alebo oddeleného vykurovacieho priestoru). Ak to nie je možné, skúška sa po dohode s technickou službou vykoná s pôvodnou šírkou materiálu, ktorá sa uvedie v skúšobnom protokole. Vrstvené materiály (pozri bod 6.1.3 predpisu) sa skúšajú tak, akoby mali jednotnú štruktúru. V prípade materiálov vyrobených z poskladaných vrstiev rôzneho zloženia, ktoré však nie sú vrstvenými materiálmi, sa všetky vrstvy materiálu zahrnuté v hĺbke do 13 mm od povrchu obráteného do konkrétneho priestoru (interiér, motorový priestor alebo oddelený vykurovací priestor) skúšajú jednotlivo. Celková hmotnosť skúšanej vzorky má byť aspoň 2 g. Ak je hmotnosť jednej vzorky menšia, pridá sa potrebné množstvo vzoriek. Ak sa jednotlivé strany materiálu líšia, musia sa skúšať obidve, čo znamená, že sa skúša osem vzoriek. Vzorky a vata sa kondicionujú aspoň 24 hodín pri teplote 23 oC ± 2 oC a relatívnej vlhkosti 50 % ± 5 % a udržiavajú sa v týchto podmienkach až do času bezprostredne pred skúškou. 4. POSTUP Vzorka sa umiestni na podperu a táto sa umiestni tak, že vzdialenosť povrchu výhrevného telesa a vrchnej strany vzorky je 30 mm. Nádoba vrátane vaty sa umiestni pod rošt podpery vo vzdialenosti 300 mm. Vedľa sa položí výhrevné teleso tak, aby vyžarovanie nemohlo pôsobiť na vzorku a zapne sa. Keď vyžaruje plnou kapacitou, umiestni sa nad vzorku a začne sa odpočítavať čas. Ak sa materiál taví alebo deformuje, zmení sa výška výhrevného telesa tak, aby sa udržala vzdialenosť 30 mm. Ak sa materiál vznieti, výhrevné teleso sa po troch sekundách odloží. Výhrevné teleso sa vráti späť do pôvodnej polohy, keď plameň zhasol, a rovnaký postup sa opakuje toľkokrát, koľko je potrebné počas prvých piatich minút skúšky. Po prvých piatich minútach skúšky: i) ak vzorka zhasla (či už sa zapálila počas prvých piatich minút skúšky alebo nie), nechá sa výhrevné teleso na mieste dokonca aj vtedy, ak sa vzorka znovu zapáli; ii) ak materiál horí, predtým než sa vráti výhrevné teleso na svoje miesto, počká sa kým materiál zhasne. V obidvoch prípadoch musí skúška pokračovať ďalších päť minút. 5. VÝSLEDKY V skúšobnom protokole sa musia zaznamenať pozorované javy, ako je: i) prípadné padanie kvapiek, či už horiacich alebo nehoriacich; ii) prípadné zapálenie vaty. Obrázok 1 (rozmery v milimetroch) Text obrazu pohyblivý kovový krúžok pevný kovový krúžok 1 = výhrevné teleso 2 = vzorka 3 = rošt (na podporu vzorky) 4 = vata 5 = nádoba detail kovových krúžkov pre podperu vzorky rošt

PRÍLOHA 8 SKÚŠKA NA STANOVENIE VERTIKÁLNEJ RÝCHLOSTI HORENIA MATERIÁLOV 1. ODBER VZORIEK A PRINCÍP 1.1. Tri vzorky musia podstúpiť skúšku v prípade izotropného materiálu alebo šesť vzoriek v prípade neizotropného materiálu. 1.2. Táto skúška spočíva vo vystavení vzoriek držaných vo vertikálnej polohe, pôsobeniu plameňa a v stanovení šírenia plameňa na skúšanom materiáli. 2. PRÍSTROJ Prístroj pozostáva z: a) z držiaka vzorky; b) z horáka; c) z ventilačného systému slúžiaceho na odstránenie plynu a produktov spaľovania; d) zo šablóny; e) zo značkovacích vlákien z bielej mercerizovanej bavlny s maximálnou lineárnou hustotou 50 tex. 2.1. Držiak vzorky sa skladá z pravouhlého rámu vysokého 560 mm, ktorý má dve pevne pripojené rovnobežné tyčky s rozstupom 150 mm a na nich sú kolíky potrebné na inštalovanie skúšanej vzorky, ktorá je umiestnená v rovine vzdialenej aspoň 20 mm od rámu. Montážne kolíky nesmú mať väčší priemer než 2 mm a majú byť aspoň 27 mm dlhé. Kolíky sa umiestnia na rovnobežné tyčky, tak ako je znázornené na obrázku 1. Rám sa namontuje na vhodný stojan tak, aby si tyčky počas skúšky udržali vertikálnu orientáciu (na účely umiestnenia vzorky na kolíky v rovine vzdialenej od rámu sa môžu v blízkosti kolíkov umiestniť rozperné čapy s priemerom 2mm). 2.2. Horák je opísaný na obrázku 3. Plyn privádzaný do horáka môže byť buď obchodný propán alebo obchodný bután. Horák sa umiestni pred vzorku, ale pod ňou tak, že leží v rovine prechádzajúcej vertikálnou osou vzorky kolmou na jej stranu (pozri obrázok 2), a pozdĺžna os je odklonená v uhle 30° od vertikály smerom k dolnému okraju vzorky. Vzdialenosť medzi hrotom horáka a dolným okrajom vzorky musí byť 20 mm. 2.3. Skúšobný prístroj sa môže umiestniť do digestora za predpokladu, že vnútorný objem je aspoň 20 krát, ale nie viac ako 110 krát väčší ako objem skúšobného prístroja, a za predpokladu, že: žiadny jednotlivý rozmer digestoru týkajúci sa výšky, šírky alebo dĺžky nie je 2,5 krát väčší než ktorýkoľvek z ostatných dvoch rozmerov. Pred skúškou sa odmeria vertikálna rýchlosť vzduchu, ktorý prúdi digestorom, vo vzdialenosti 100 mm pred a za konečným miestom, kde bude spaľovacia komora umiestnená. Rýchlosť vzduchu má byť medzi 0,10 m/s a 0,30 m/s, aby obsluhujúca osoba nebola obťažovaná splodinami horenia. Možno použiť digestor s prirodzenou ventiláciou a primeranou rýchlosťou vzduchu. 2.4. Použije sa plochá tuhá šablóna vyrobená z vhodného materiálu, s rozmermi zodpovedajúcimi rozmerom vzorky. V šablóne musia byť vyvŕtané otvory s priemerom približne 2 mm tak, že vzdialenosť medzi stredmi otvorov zodpovedá vzdialenosti medzi kolíkmi na ráme (pozri obrázok 1). Otvory sa umiestnia v rovnakej vzdialenosti okolo vertikálnych osí šablóny. 3. VZORKY 3.1. Rozmery vzorky sú: 560 × 170 mm. Ak rozmery materiálu nedovoľujú odobratie vzorky daných rozmerov, skúška sa po dohode s technickou službou vykoná s namontovanou veľkosťou materiálu, ktorá sa uvedie v skúšobnom protokole. 3.2. Ak je hrúbka vzorky väčšia než 13 mm, musí sa zmenšiť na 13 mm mechanickým opracovaním na strane, ktorá nie je obrátená do konkrétneho priestoru (interiéru, motorového priestoru alebo oddeleného vykurovacieho priestoru). Ak to nie je možné, skúška sa po dohode s technickou službou vykoná s pôvodnou hrúbkou materiálu, ktorá sa uvedie v skúšobnom protokole. Vrstvené materiály (pozri bod 6.1.3.) sa skúšajú tak, akoby mali jednotnú štruktúru. V prípade materiálov vyrobených z poskladaných vrstiev rôzneho zloženia, ktoré však nie sú vrstvenými materiálmi, sa všetky vrstvy materiálu zahrnuté v hĺbke do 13 mm od povrchu obráteného do konkrétneho priestoru, skúšajú jednotlivo. 3.3. Vzorky sa kondicionujú aspoň 24 hodín pri teplote 23 °C + 2 °C a relatívnej vlhkosti 50 ± 5 percent a udržiavajú sa v týchto podmienkach až do doby bezprostredne pred skúškou. 4. POSTUP 4.1. Skúška sa vykoná v prostredí s teplotou medzi 10 °C a 30 °C a s relatívnou vlhkosťou medzi 15 % a 80 %. 4.2. Horák sa predhrieva 2 minúty. Výška plameňa sa nastaví na 40 ± 2 mm, meraná ako vzdialenosť hrotu horáka a špičky žltej časti plameňa, keď je horák orientovaný vertikálne a plameň je pozorovaný v tlmenom svetle. 4.3. Vzorka sa umiestni (po tom, ako bola zistená poloha zadných značkovacích vlákien) na kolíky skúšobného rámu, pričom je potrebné sa ubezpečiť, že kolíky prechádzajú cez body odmerané šablónou a že vzorka je aspoň vo vzdialenosti 20 mm od rámu. Rám sa pripevní na stojan tak, že vzorka je vo vertikálnej polohe. 4.4. Značkovacie vlákna sa pripevnia horizontálne na prednej časti vzorky tak, ako je znázornené na obrázku 1. V každej polohe sa slučka vlákna inštaluje tak, že dva segmenty sú vzdialené 1 mm a 5 mm od roviny prednej a zadnej časti vzorky. Každá slučka sa pripevní k vhodnému zariadeniu na meranie času. Stanoví sa dostatočné napätie na to, aby sa vlákno udržalo vo svojej polohe vzhľadom k vzorke. 4.5. Plameň pôsobí na vzorku 5 sekúnd. Zapálenie nastalo vtedy, ak horenie vzorky pokračuje 5 sekúnd po odstránení zapaľovacieho plameňa. Ak zapálenie nenastane, pôsobí plameň 15 sekúnd na ďalšiu kondicionovanú vzorku. 4.6. Ak ktorýkoľvek výsledok ktorejkoľvek sady troch vzoriek presiahne minimálny výsledok o 50 %, skúša sa ďalšia sada troch vzoriek v tom istom smere alebo na tej istej strane. Ak jedna z dvoch vzoriek v ktorejkoľvek sade troch vzoriek nezhorí k vrchnému značkovaciemu vláknu, skúša sa ďalšia sada troch vzoriek v tom istom smere alebo na tej istej strane. 4.7. Merajú sa tieto časy v sekundách: a) od začiatku použitia zapaľovacieho plameňa do oddelenia jedného z prvých značkovacích vlákien (t1); b) od začiatku použitia zapaľovacieho plameňa do oddelenia jedného z druhých značkovacích vlákien (t2); c) od začiatku použitia zapaľovacieho plameňa do oddelenia jedného z tretích značkovacích vlákien (t3); 4.8. Ak sa vzorka nezapáli alebo po zhasnutí horáka nehorí ďalej, alebo ak plameň zhasne pred zničením jedného z prvých značkovacích vlákien, takže sa nemeria žiadny čas horenia, považuje sa rýchlosť horenia za 0 mm/min. 4.9. Ak sa vzorka zapáli a plamene horiacej vzorky dosiahnu výšku tretích značkovacích vlákien bez toho, aby zničili prvé a druhé značkovacie vlákna (napr. z dôvodu vlastností materiálu tenkej vzorky materiálu), považuje sa rýchlosť horenia za viac ako 100 mm/min. 5. VÝSLEDKY Pozorované javy sa písomne zaznamenajú v skúšobnom protokole vrátane: a) dôb trvania spaľovania: t1, t2 a t3 v sekundách a b) zodpovedajúce zhorené vzdialenosti: d1, d2 a d3 v mm. Rýchlosť horenia V1 a rýchlosti V2 a V3, ak sú aplikovateľné, sa vypočítajú (pre každú vzorku vtedy, ak plameň dosiahne aspoň prvé značkovacie vlákna) takto: Vi = 60 di/ti (mm/min) Berie sa do úvahy najvyššia z rýchlostí horenia V1, V2 a V3. Obrázok 1 Držiak vzorky (rozmery v milimetroch) Text obrazu Ø 2 rozperné čapy (voliteľné) prvé značkovacie vlákno druhé značkovacie vlákno tretie značkovacie vlákno vzorka výrobku montážne kolíky horák Obrázok 2 Poloha zapaľovacieho horáka (rozmery v milimetroch) Text obrazu 20 min. rozperné čapy (voliteľné) rám kolíky vznietenie okraja vzorka horák horák Obrázok 3 Plynový horák (rozmery v milimetroch) Text obrazu lícované počas montáže výpustný otvor zóna zmiešavania plynu (*) priemer rozostupovej kružnice 4,4 mm (a) zostava plynového horáka škrtiaca trúbka stabilizátor plameňa trubica horáka plynová tryska vzduchová komora difúzna zóna (d) trubica horáka (c) stabilizátor plameňa (b) plynová tryska drážka