Právny účinok podľa medzinárodného práva verejného majú iba pôvodné texty EHK OSN. Status tohto predpisu a dátum nadobudnutia jeho platnosti je potrebné overiť v poslednom znení dokumentu EHK OSN o statuse TRANS/WP.29/343, ktorý je k dispozícii na internetovej stránke:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Predpis Európskej hospodárskej komisie Organizácie Spojených národov (EHK OSN) č. 96 – Jednotné ustanovenia pre schvaľovanie vznetových motorov montovaných do poľnohospodárskych a lesných traktorov a do necestných pojazdných strojov, pokiaľ ide o emisie znečisťujúcich látok z motora

Zahŕňa všetky platné znenia vrátane:

série zmien 04 – dátum nadobudnutia účinnosti: 13. februára 2014

OBSAH

PRÍLOHY

1. ROZSAH PÔSOBNOSTI

Tento predpis sa vzťahuje na emisie plynných a tuhých znečisťujúcich látok zo vznetových motorov:

2. VYMEDZENIE POJMOV A SKRATKY

2.1 Na účely tohto predpisu:

„rad motorov so systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov“ je zoskupenie motorov výrobcu, ktoré zodpovedá definícii radu motorov, ale ktoré sa ďalej zoskupuje do radu radov motorov využívajúcich podobný systém dodatočnej úpravy výfukových plynov;

„menovité otáčky“ sú maximálne otáčky pri plnom zaťažení, ktoré umožňuje regulátor podľa špecifikácie uvedenej výrobcom, alebo ak takýto regulátor neexistuje, sú to otáčky, pri ktorých motor dosahuje maximálny výkon tak, ako to špecifikuje výrobca;

Obrázok 1

Definície odozvy systému: čas oneskorenia (bod 2.1.17), čas odozvy (bod 2.1.72), čas nábehu (bod 2.1.73) a čas transformácie (bod 2.1.89)

2.2 Symboly a skratky

2.2.1 Symboly

Symboly sú vysvetlené v prílohe 4A bod 1.4 a v prílohe 4B bod 3.2.

2.2.2 Značky a skratky chemických zložiek

Ar: Argón

C1: Uhľovodík vyjadrený ako ekvivalent uhlíka 1

CH4: Metán

C2H6: Etán

C3H8: Propán

CO: Oxid uhoľnatý

CO2: Oxid uhličitý

DOP: Dioktylftalát

H: Atómový vodík

H2: Molekulový vodík

HC: Uhľovodíky

H2O: Voda

He: Hélium

N2: Molekulový dusík

NMHC: Nemetánový uhľovodík

NOx: Oxidy dusíka

NO: Oxid dusnatý

NO2: Oxid dusičitý

O2: Kyslík

PM: Tuhé častice

PTFE: Polytetrafluoretylén

S: Síra

THC: Celkové uhľovodíky

2.2.3 Skratky

ASTM: Americká spoločnosť pre skúšobníctvo a materiály

BMD: Vakový miniriedič (Bag mini-diluter)

BSFC: Spotreba paliva špecifická pre brzdenie

CFV: Venturiho trubica s kritickým prietokom

CI: Kompresné zapaľovanie

CLD: Chemiluminiscenčný detektor

CVS: Systém odberu vzoriek pri konštantnom objeme

DeNOx: Systém dodatočnej úpravy výfukových plynov určený na zníženie emisií NOx

DF: Faktor zhoršenia

ECM: Elektronický riadiaci modul

EFC: Elektronická regulácia prietoku

EGR: Recirkulácia výfukových plynov

FID: Plameňový ionizačný detektor

GC: Plynový chromatograf

HCLD: Ohrievaný chemiluminiscenčný detektor

HFID: Ohrievaný plameňový ionizačný detektor

IBP: Počiatočný bod varu

ISO: Medzinárodná organizácia pre normalizáciu

LPG: Skvapalnený ropný plyn

NDIR: Nedisperzný infračervený (analyzátor)

NDUV: Nedisperzný ultrafialový(analyzátor)

NIST: Americký národný inštitút pre normy a technológie

NMC: Odlučovač nemetánových uhľovodíkov

PDP: Objemové čerpadlo

%FS: Percento plnej stupnice

PFD: Riedenie časti prietoku

PFS: Systém čiastočného prietoku

PTFE: Polytetrafluoretylén (všeobecne známy ako teflón™)

RMC: Odstupňovaný modálny skúšobný cyklus

RMS: Kvadratická stredná hodnota

RTD: Detektor odolný proti teplote

SAE: Spoločnosť automobilových inžinierov

SSV: Podzvuková Venturiho trubica

UCL: Horný limit spoľahlivosti

UFM: Ultrazvukový prietokomer

3. ŽIADOSŤ O TYPOVÉ SCHVÁLENIE

3.1 Žiadosť o typové schválenie motora ako samostatnej technickej jednotky

4. SCHVÁLENIE

5. ŠPECIFIKÁCIE A SKÚŠKY

5.1 Všeobecne

Komponenty, ktoré majú vplyv na emisie plynných a tuhých znečisťujúcich látok, musia byť navrhnuté, skonštruované a zmontované tak, aby motor mohol pri bežnej prevádzke, napriek kmitaniu, ktorému môže byť vystavený, spĺňať ustanovenia tohto predpisu.

5.1.1 Technické opatrenia prijaté výrobcom musia zabezpečiť účinné obmedzovanie uvedených emisií podľa tohto predpisu počas celej bežnej životnosti motora a za bežných podmienok používania. Tieto ustanovenia sa považujú za splnené:

5.1.2 Pri motoroch s výkonnostnými pásmami H a vyššie musí výrobca preukázať životnosť motora a prípadne aj zariadenia na dodatočnú úpravu výfukových plynov v súlade s prílohou 8.

5.1.3 Po určitom čase prevádzky motora je povolená systematická výmena komponentov regulovania emisií. Každé nastavenie, oprava, demontáž, čistenie alebo výmena komponentov alebo systémov motora, ktoré sa vykonávajú periodicky v záujme prevencie funkčnej poruchy motora, sa musia vykonať iba do takej miery, aká je technologicky nevyhnutná na zabezpečenie riadneho fungovania systému regulovania emisií. Takže požiadavky na plánovanú údržbu musia byť zahrnuté v príručke zákazníka a schválené pred udelením schválenia. Pri motoroch s výkonnostnými pásmami L a vyššie musia byť zahrnuté ďalšie informácie podľa požiadaviek uvedených v bode 5.3.3.

5.1.4 Do informačného dokumentu musí byť začlenený zodpovedajúci výťah z príručky so zreteľom na údržbu/výmenu (alebo zariadení) na dodatočnú úpravu výfukových plynov tak, ako sa stanovuje v doplnkoch prílohy 1A k tomuto predpisu.

5.2 Špecifikácie týkajúce sa emisií znečisťujúcich látok

Plynné a tuhé zložky emitované motorom predloženým na schválenie sa merajú metódou opísanou v prílohe 4A pre výkonnostné pásma do P a v prílohe 4B pre výkonnostné pásma Q a R. Na žiadosť výrobcu a so súhlasom orgánu typového schvaľovania sa metódy opísané v prílohe 4B môžu použiť aj pri výkonnostných pásmach do P.

5.2.1 Získané emisie oxidu uhoľnatého, emisie uhľovodíkov, emisie oxidov dusíka a emisie tuhých častíc nesmú prekročiť množstvo uvedené v tabuľke:

Limitné hodnoty pre výkonnostné pásma H až R zahŕňajú faktory zhoršenia vypočítané v súlade s prílohou 8.

5.2.2 Ak v zmysle definície podľa prílohy 1B jeden rad motorov obsadzuje viac ako jedno výkonové pásmo, emisné hodnoty základného motora (typové schválenie) a všetkých typov motora v rámci rovnakého radu (COP) musia spĺňať prísnejšie požiadavky vyššieho výkonového pásma.

5.2.3 Okrem toho sa uplatňujú tieto požiadavky:

5.3 Požiadavky typového schválenia pre výkonnostné pásma L až R

5.3.1 Tento bod sa vzťahuje na typové schvaľovanie elektronicky riadených motorov, ktoré využívajú elektronickú reguláciu na určovanie množstva aj časovania vstrekovaného paliva (ďalej len „motor“). Tento bod sa bez ohľadu na použitú technológiu vzťahuje na tieto motory tak, aby spĺňali limitné emisné hodnoty stanovené v bode 5.2.1 tohto predpisu.

5.3.2 Všeobecné požiadavky

5.3.2.1 Požiadavky na základnú stratégiu regulovania emisií

5.3.2.1.1 Základná stratégia regulovania emisií, aktivovaná v celom prevádzkovom rozsahu otáčok a krútiaceho momentu motora, sa navrhuje tak, aby motor spĺňal ustanovenia tohto predpisu.

5.3.2.1.2 Akákoľvek základná stratégia regulovania emisií, ktorá môže rozlíšiť prevádzku motora v štandardizovanej skúške typového schvaľovania a iných prevádzkových podmienkach a následne znížiť úroveň regulovania emisií, keď nepracuje v podmienkach, ktoré sú podstatnou súčasťou postupu typového schvaľovania, je zakázaná.

5.3.2.2 Požiadavky na doplnkovú stratégiu regulovania emisií

5.3.2.2.1 Doplnkovú stratégiu regulovania emisií môže využívať motor alebo necestný pojazdný stroj, ak doplnková stratégia regulovania emisií, ak je aktivovaná, upravuje základnú stratégiu regulovania emisií v reakcii na osobitnú skupinu podmienok prostredia a/alebo prevádzkových podmienok, ale trvalo neznižuje účinnosť systému regulovania emisií.

5.3.2.2.2 Podmienky regulovania platné pre výkonnostné pásma L až P a výkonnostné pásma Q až R sú takéto:

5.3.2.2.3. Doplnková stratégia regulovania emisií sa môže aktivovať najmä na tieto účely:

5.3.2.2.4 Výrobca preukáže technickej službe v čase skúšky typového schvaľovania, že použitie akejkoľvek doplnkovej emisnej stratégie je v súlade s ustanoveniami bodu 5.3.2.2. Toto preukázanie pozostáva z hodnotenia dokumentácie uvedenej v bode 5.3.2.3.

5.3.2.2.5 Akékoľvek použitie doplnkovej stratégie regulovania emisií, ktorá nie je v súlade s bodom 5.3.2.2, je zakázané.

5.3.2.3 Požiadavky na dokumentáciu

5.3.2.3.1 Výrobca poskytne technickej službe v čase predloženia žiadosti o typové schválenie informačný spis, ktorý zabezpečí prístup ku ktorémukoľvek prvku konštrukcie a stratégie regulovania emisií a k prostriedkom, ktorými doplnková stratégia priamo alebo nepriamo reguluje výstupné premenné. Informačný spis sa predkladá v dvoch častiach:

5.3.2.3.2 Doplňujúci materiál uvedený v písmene b) bodu 5.3.2.3.1 sa považuje za prísne dôverný. Orgánu typového schvaľovania sa predkladá na požiadanie. Orgán typového schvaľovania tento materiál považuje za dôverný.

5.3.3 Požiadavky na opatrenia na reguláciu NOx pre motory s výkonnostnými pásmami L až P

5.3 3.1 Výrobca poskytne informácie, ktoré v plnej miere opisujú funkčné prevádzkové charakteristiky opatrení na regulovanie NOx, pomocou dokumentov uvedených v bode 2 doplnku 1 a v bode 2 doplnku 3 k prílohe 1A.

5.3.3.2 Ak si systém regulovania emisií vyžaduje činidlo, výrobca musí v bode 2.2.1.13 doplnku 1 a v bode 3.2.1.13 doplnku 3 prílohy 1A uviesť charakteristiky tohto činidla vrátane typu činidla, informácií o koncentrácii, keď je činidlo v roztoku, prevádzkových teplotných podmienok a odkazu na medzinárodné normy, pokiaľ ide o jeho zloženie a kvalitu.

5.3.3.3 Stratégia regulovania emisií motora musí byť funkčná vo všetkých podmienkach vonkajšieho prostredia, ktoré sa pravidelne vyskytujú na území zmluvných strán, najmä pri nízkych teplotách okolia.

5.3.3.4 Výrobca preukáže, že emisie amoniaku počas príslušného skúšobného cyklu emisií v postupe typového schvaľovania, keď sa používa činidlo, neprekračujú priemernú hodnotu 25 ppm.

5.3.3.5 Ak sa na necestný pojazdný stroj inštalujú alebo pripoja samostatné nádrže s činidlom, v nádržiach musí byť zariadenie, ktoré umožní odobrať vzorky činidla. Miesto odberu vzorky musí byť ľahko prístupné bez použitia akéhokoľvek špeciálneho nástroja alebo zariadenia.

5.3.3.6 Požiadavky na používanie a údržbu

5.3.3.6.1 Typové schválenie je v súlade s bodom 5.1.3 podmienené poskytnutím písomných pokynov každému prevádzkovateľovi necestného pojazdného stroja, ktoré obsahujú:

Pokyny musia byť napísané zreteľne a pre laika zrozumiteľne v rovnakom jazyku, aký je použitý v návode na obsluhu necestného pojazdného stroja alebo motora.

5.3.3.7 Regulácia činidla (v prípade potreby)

5.3.3.7.1 Typové schválenie je v súlade s ustanoveniami bodu 6.1 podmienené poskytnutím ukazovateľov alebo iných vhodných prostriedkov podľa konfigurácie necestného pojazdného stroja, ktoré informujú prevádzkovateľa:

5.3.3.7.2 Podľa rozhodnutia výrobcu sú požiadavky na súlad činidla s uvedenými charakteristikami a s tým súvisiacou povolenou toleranciou emisií NOx splnené jedným z týchto spôsobov:

5.3.4 Požiadavky na opatrenia na reguláciu NOx pre motory s výkonnostnými pásmami Q až R

5.3.4.1 Výrobca poskytne informácie, ktoré v plnej miere opisujú funkčné prevádzkové charakteristiky opatrení na regulovanie NOx pomocou dokumentov uvedených v bode 2 doplnku 1 k prílohe 1A a v bode 2 doplnku 3 k prílohe 1A.

5.3.4.2 Stratégia regulovania emisií motora musí byť funkčná vo všetkých podmienkach vonkajšieho prostredia, ktoré sa pravidelne vyskytujú na území zmluvných strán, najmä pri nízkych teplotách okolia. Táto požiadavka sa neobmedzuje len na podmienky, za ktorých sa musí základná stratégia regulovania emisií používať podľa špecifikácie v bode 5.3.2.2.2.

5.3.4.3 Pri použití činidla musí výrobca preukázať, že emisie čpavku počas skúšky NRTC alebo NRSC s teplým štartom v postupe typového schvaľovania neprekračujú priemernú hodnotu 10 ppm.

5.3.4.4 Ak sa na necestný pojazdný stroj inštalujú alebo pripoja nádrže s činidlom, v nádržiach musí byť zariadenie, ktoré umožňuje odoberať vzorky činidla. Miesto odberu vzoriek musí byť ľahko prístupné bez použitia akéhokoľvek špeciálneho nástroja alebo zariadenia.

5.3.4.5 Typové schválenie je v súlade s bodom 6.1 podmienené týmto:

5.3.5 Riadiaca oblasť pre výkonnostné pásma Q až R

Pokiaľ ide o motory s výkonnostnými pásmami Q až R, emisie odoberané v rámci riadiacej oblasti vymedzenej v bode 5.3.5 nesmú prekročiť limitné hodnoty emisií uvedené v bode 5.2.1 tohto predpisu o viac ako 100 %.

5.3.5.1 Požiadavky na preukazovanie

Technická služba vyberie na skúšku najviac tri náhodné body zaťaženia a otáčok v rámci riadiacej oblasti. Technická služba určí tiež náhodné poradie skúšobných bodov. Skúška prebieha v súlade so základnými požiadavkami NRSC, ale každý skúšobný bod sa hodnotí samostatne. Každý skúšobný bod musí spĺňať limitné hodnoty vymedzené v bode 5.3.5.

5.3.5.2 Skúšobné požiadavky

Skúška sa vykonáva takto:

5.3.5.3 Požiadavky na riadiacu oblasť

5.3.5.3.1 Riadiaca oblasť motora

Riadiaca oblasť (pozri obrázok 2) je vymedzená takto:

rozsah otáčok: otáčky A až horné otáčky;

kde:

,

Použijú sa horné otáčky a dolné otáčky vymedzené v prílohe 4B k tomuto predpisu.

Ak sú namerané otáčky motora A v rozmedzí ±3 % otáčok motora deklarovaných výrobcom, použijú sa deklarované otáčky motora. Ak tolerancia presahuje akékoľvek skúšobné otáčky, použijú sa namerané otáčky motora.

5.3.5.3.2 Zo skúšania sú vylúčené tieto prevádzkové podmienky motora:

Výrobca môže požiadať, aby technická služba počas typového schvaľovania vylúčila prevádzkové body z riadiacej oblasti vymedzenej v bodoch 5.5.1 a 5.5.2. Technická služba môže udeliť túto výnimku, ak výrobca môže preukázať, že motor v týchto bodoch nikdy nie je schopný prevádzky, keď sa používa v akejkoľvek kombinácii strojov.

Obrázok 2

Riadiaca oblasť

5.3.6 Overovanie emisií z kľukovej skrine motorov s výkonnostnými pásmami Q až R

5.3.6.1 Priamo do okolitej atmosféry sa nesmú vypúšťať žiadne emisie kľukovej skrine s výnimkou uvedenou v bode 5.3.6.3.

5.3.6.2 Emisie z kľukovej skrine môžu byť z motorov vypúšťané do prúdu výfukových plynov pred akýmkoľvek zariadením na dodatočnú úpravu počas všetkých úkonov.

5.3.6.3 Do okolitej atmosféry môžu vypúšťať emisie z kľukovej skrine motory vybavené turbodúchadlami, čerpadlami, dúchadlami alebo plniacimi dúchadlami pre nasávanie vzduchu. V tomto prípade sa emisie z kľukovej skrine pridajú k výfukovým emisiám (buď fyzicky alebo matematicky) počas všetkých emisných skúšok v súlade s bodom 6.10 prílohy 4B k tomuto predpisu.

5.4 Výber výkonnostnej kategórie motora

5.4.1 Na účely stanovenia zhody motorov s meniteľnými otáčkami vymedzenými v bodoch 1.1 a 1.2 tohto predpisu a limitnými hodnotami emisií uvedenými v bode 5.2.1 tohto predpisu sa motory zaraďujú do výkonnostných pásiem na základe najvyššej hodnoty čistého výkonu nameraného v súlade s bodom 2.1.49 tohto predpisu.

5.4.2 Pre iné typy motorov sa použije menovitý čistý výkon.

6. MONTÁŽ NA VOZIDLE

7. ZHODA VÝROBY

8. SANKCIE V PRÍPADE NEZHODY VÝROBY

9. ZMENY A ROZŠÍRENIE TYPOVÉHO SCHVÁLENIA

10. DEFINITÍVNE ZASTAVENIE VÝROBY

Ak držiteľ schválenia úplne zastaví výrobu typu alebo radu schváleného podľa tohto predpisu, informuje o tom orgán, ktorý schválenie udelil. Po prijatí príslušného oznámenia tento orgán informuje o tom ostatné strany dohody, ktoré tento predpis uplatňujú, prostredníctvom formulára oznámenia, ktorého vzor je uvedený v prílohe 2 k tomuto predpisu.

11. PRECHODNÉ USTANOVENIA

traktory s maximálnou konštrukčnou rýchlosťou 40 km/h, rozchodom kolies do 1 150 mm, vlastnou hmotnosťou v pohotovostnom stave vyššou než 600 kg a so svetlou výškou do 600 mm. Ak však výška ťažiska traktora (3) (meraná od zeme), vydelená priemerným minimálnym rozchodom kolies každej nápravy presiahne 0,90, maximálna konštrukčná rýchlosť je obmedzená na 30 km/h;

12. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH SLUŽIEB ZODPOVEDNÝCH ZA VYKONÁVANIE SCHVAĽOVACÍCH SKÚŠOK A NÁZVY A ADRESY ORGÁNOV TYPOVÉHO SCHVAĽOVANIA

Strany dohody z roku 1958 uplatňujúce tento predpis oznámia sekretariátu Organizácie Spojených národov názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie homologizačných skúšok, ako aj názvy a adresy orgánov typového schvaľovania, ktoré schválenia udeľujú a ktorým sa majú zasielať formuláre potvrdzujúce udelenie, rozšírenie, zamietnutie alebo odňatie schválenia vydaného v iných krajinách.

(1) Podľa definície v konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, ods. 2) – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Rozlišovacie čísla zmluvných strán dohody z roku 1958 sú uvedené v prílohe 3 ku Konsolidovanej rezolúcii o konštrukcii vozidiel (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(3) Ťažisko traktora v súlade s normou ISO 789-6: 1982.

Ak bol motor certifikovaný so systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov buď ako základný motor alebo ako člen radu motorov, ktorého základný motor je vybavený rovnakým systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov, tento motor nie je možné zaradiť do rovnakého radu motorov, ak nie je vybavený systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov.

V niektorých prípadoch môžu byť medzi parametrami interakcie, ktoré môžu spôsobiť zmeny v emisiách. To sa musí zohľadniť, aby bolo zabezpečené, že do toho istého radu motorov sa zaradia len motory s podobnými charakteristikami výfukových emisií. Výrobca musí takéto prípady identifikovať a oznámiť orgánu typového schvaľovania. Potom sa to zohľadní ako kritérium pri tvorbe nového radu motorov.

Rad motorov je charakterizovaný konštrukčnými parametrami. Tieto sú spoločné pre všetky motory v rámci radu. Výrobca motora môže rozhodnúť o tom, ktoré motory patria do radu motorov, pokiaľ sú dodržané kritériá zaradenia uvedené v bode 1.3. Rad motorov musí schváliť orgán typového schvaľovania. Výrobca poskytne orgánu typového schvaľovania príslušné informácie o hodnotách emisií motorov zaradených do radu motorov.

PRÍLOHA 4A

SPÔSOB URČOVANIA EMISIÍ PLYNNÝCH A TUHÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK

1. ÚVOD

1.1 V tejto prílohe je opísaný spôsob určovania emisií plynných a tuhých znečisťujúcich látok zo skúšaných motorov.

Používajú sa tieto skúšobné cykly:

NRSC (necestný ustálený cyklus) vhodný pre špecifikáciu zariadení, ktoré sa používajú na meranie emisií oxidu uhoľnatého, uhľovodíkov, oxidov dusíka a tuhých častíc pre všetky výkonnostné pásma motorov opísaných v bodoch 1.1, 1.2 a 1.3 tohto predpisu, a NRTC (necestný nestály cyklus), ktorý sa používa na meranie emisií oxidu uhoľnatého, uhľovodíkov, oxidov dusíka a tuhých častíc pre všetky výkonnostné pásma L a vyššie motorov opísaných v bodoch 1.1 a 1.2 tohto predpisu.

Plynné a tuhé zložky emitované motorom predloženým na skúšanie sa merajú metódami opísanými v doplnku 4 k prílohe 4A.

Iné systémy alebo analyzátory je možné akceptovať, ak poskytujú výsledky rovnocenné s týmito referenčnými systémami: a) pokiaľ ide o plynné emisie merané v neriedených výfukových plynoch, systém znázornený na obrázku 2 v doplnku 4 k prílohe 4A; b) pokiaľ ide o plynné emisie merané v zriedených výfukových plynoch systému riedenia plného prietoku, systém znázornený na obrázku 3 v doplnku 4 k prílohe 4A; c) pokiaľ ide o emisie tuhých častíc, systém riedenia plného prietoku pracujúci so samostatným filtrom pre každý režim, znázornený na obrázku 13 v doplnku 4 k prílohe 4A.

Určovanie rovnocennosti systému sa zakladá na korelačnej štúdii cyklu siedmich (alebo viacerých) skúšok, kde sa porovnáva posudzovaný systém a jeden alebo viaceré z uvedených referenčných systémov.

Kritérium rovnocennosti je definované ako ± 5 % zhoda priemerov vážených hodnôt cyklických emisií. Použitým cyklom je cyklus uvedený v bode 3.6.1 prílohy 4A.

Pri zavádzaní nového systému do tohto predpisu sa určovanie rovnocennosti zakladá na výpočte opakovateľnosti a reprodukovateľnosti opísanom v norme ISO 5725.

1.2 Skúška sa vykonáva na motore namontovanom na skúšobnom zariadení a pripojenom k dynamometru.

1.3 Princíp merania:

Merané emisie výfukových plynov zahŕňajú plynné zložky (oxid uhoľnatý, všetky uhľovodíky a oxidy dusíka) a tuhé častice. Okrem toho sa na určenie riediaceho pomeru v systémoch riedenia časti prietoku a plného prietoku často používa ako stopovací plyn oxid uhličitý. Na základe osvedčenej technickej praxe sa ako zvlášť vhodný nástroj odhaľovania problémov merania v priebehu skúšky odporúča celkové meranie oxidu uhličitého.

1.3.1 Skúška NRSC:

Počas predpísanej postupnosti prevádzkových podmienok zohriateho motora sa priebežne kontrolujú množstvá uvedených emisií výfukových plynov tak, že sa odoberajú vzorky neriedeného výfukového plynu. Skúšobný cyklus sa skladá z niekoľkých režimov otáčok a krútiaceho momentu (zaťaženia), ktoré pokrývajú typický prevádzkový rozsah dieselových motorov. Počas každého režimu sa určuje koncentrácia každej plynnej znečisťujúcej látky, prietok výfukových plynov a výkon, ako aj vážené namerané hodnoty (buď pomocou váhových faktorov alebo času odberu vzoriek). Vzorka tuhých častíc sa riedi kondicionovaným okolitým vzduchom. Za celý skúšobný cyklus sa odoberie a zachytí na vhodných filtroch jedna vzorka.

V prípade cyklov v nespojitom režime je alternatívne možné odoberať vzorku na samostatné filtre, jednu pre každý režim, a výsledky vypočítať ako vážené hodnoty emisií jednotlivých cyklov.

Hmotnosť každej emitovanej znečisťujúcej látky v gramoch za kilowatthodinu sa vypočíta spôsobom opísaným v doplnku 3 k tejto prílohe.

1.3.2 Skúška NRTC:

Predpísaný nestály skúšobný cyklus, založený bezprostredne na prevádzkových podmienkach dieselových motorov inštalovaných v necestných strojoch, sa vykonáva dvakrát:

a) prvýkrát (studený štart) po tom, ako motor dosiahne izbovú teplotu a teplota motorovej chladiacej kvapaliny a oleja, systémov dodatočnej úpravy a všetkých pomocných riadiacich prístrojov motora sa stabilizuje v rozmedzí od 20°C do 30°C;

b) druhýkrát (teplý štart) po dvadsaťminútovom zahrievaní, ktoré začína ihneď po dokončení cyklu so studeným štartom.

V tejto fáze skúšky sa skúmajú uvedené znečisťujúce látky. Skúšobný postup pozostáva z cyklu so studeným štartom, ktorý nasleduje po prirodzenom alebo vynútenom ochladení motora, fázy zahrievania a cyklu s teplým štartom, výsledkom čoho je výpočet celkových emisií. Pomocou spätnoväzbových signálov krútiaceho momentu a otáčok motora získaných z motorového dynamometra sa integruje výkon zodpovedajúci obdobiu trvania cyklu, výsledkom čoho je práca, ktorú vykonal motor počas cyklu. Počas cyklu sa stanovujú koncentrácie plynných zložiek buď v nezriedenom výfukovom plyne integráciou signálu analyzátora v súlade s doplnkom 3 k tejto prílohe, alebo v zriedenom výfukovom plyne systému riedenia plného prietoku CVS integráciou alebo odberom vzorky do vaku, v súlade s doplnkom 3 k tejto prílohe. Pokiaľ ide o tuhé častice, proporcionálna vzorka sa odoberá zo zriedených výfukových plynov na určenom filtri buď riedením časti prietoku, alebo riedením plného prietoku. V závislosti od použitej metódy sa na účely výpočtu hodnoty hmotnosti emisií znečisťujúcich látok určuje prietok zriedených alebo nezriedených výfukových plynov za cyklus. Hodnoty hmotnosti emisií sa uvedú do vzťahu s prácou motora a množstvo každej vypúšťanej znečisťujúcej látky sa určí v gramoch na kilowatthodinu.

Emisie (g/kWh) sa merajú počas cyklu so studeným aj teplým štartom. Zložené vážené emisie sa vypočítajú vážením výsledkov cyklu so studeným štartom s 10 % korekciou a výsledkov cyklu s teplým štartom s 90 % korekciou. Vážené zložené výsledky musia zodpovedať limitom.

1.4 Symboly skúšobných parametrov

Symbol Jednotka Význam Ap m2 Plocha prierezu izokinetickej odberovej sondy AT m2 Plocha prierezu výfukovej trubice aver Vážený priemer: m3/h objemového prietoku; kg/h hmotnostného prietoku; g/kWh špecifických emisií α — Pomer vodíka a uhlíka v palive C1 — Uhľovodík vyjadrený ako ekvivalent uhlíka 1 conc ppm Koncentrácia (s indexom dosadeného % obj. komponentu) concc ppm Koncentrácia korigovaná na pozadie % obj. concd ppm Koncentrácia riediaceho vzduchu % obj. DF — Riediaci faktor fa — Faktor ovzdušia v laboratóriu FFH — Špecifický faktor paliva používaný na prepočet koncentrácií pomeru vodíka a uhlíka v suchom stave na koncentrácie v mokrom stave GAIRW kg/h Hmotnostný prietok nasávaného vzduchu v mokrom stave GAIRD kg/h Hmotnostný prietok nasávaného vzduchu v suchom stave GDILW kg/h Hmotnostný prietok riediaceho vzduchu v mokrom stave GEDFW kg/h Ekvivalentný hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu v mokrom stave GEXHW kg/h Hmotnostný prietok výfukového plynu v mokrom stave GFUEL kg/h Hmotnostný prietok paliva GTOTW kg/h Hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu v mokrom stave HREF g/kg Referenčná hodnota absolútnej vlhkosti 10,71 g/kg pre výpočet korekčných faktorov vlhkosti NOx tuhých častíc Ha g/kg Absolútna vlhkosť nasávaného vzduchu. Hd g/kg Absolútna vlhkosť riediaceho vzduchu i — Dolný index označujúci jednotlivé režimy KH — Faktor korekcie vlhkosti pre NOx Kp — Faktor korekcie vlhkosti pre tuhé častice KW,a — Faktor korekcie prevodu nasávaného vzduchu zo suchého na mokrý stav KW,d — Faktor korekcie prevodu riediaceho vzduchu zo suchého na mokrý stav KW,e — Faktor korekcie prevodu zriedeného výfukového plynu zo suchého na mokrý stav KW,r — Faktor korekcie prevodu neriedeného výfukového plynu zo suchého na mokrý stav L % Percento krútiaceho momentu z maximálneho krútiaceho momentu pri skúšobných otáčkach mass g/h Dolný index označujúci hmotnostný prietok emisií MDIL kg Hmotnosť vzorky riediaceho vzduchu, ktorá prešla cez filtre na odber vzoriek tuhých častíc MSAM kg Hmotnosť vzorky zriedeného výfukového plynu, ktorá prešla cez filtre na odber vzoriek tuhých častíc Md mg Hmotnosť vzorky zachytených tuhých častíc z riediaceho vzduchu Mf mg Hmotnosť vzorky zachytených tuhých častíc pa kPa Tlak nasýtených pár vzduchu nasávaného do motora (ISO 3046 psy = PSY skúšobný okolitý tlak) pB kPa Celkový barometrický tlak (ISO 3046: Px = PX miestny okolitý celkový tlak; Py = PY skúšobný okolitý celkový tlak) pd kPa Tlak nasýtených pár riediaceho vzduchu ps kPa Suchý atmosférický tlak P kW Výkon, nekorigovaný pre brzdenie PAE kW Deklarovaný celkový výkon absorbovaný zariadeniami namontovanými na skúšku, ktoré sa nevyžadujú podľa bodu 2.1.49 tohto predpisu PM kW Maximálny nameraný výkon pri skúšobných otáčkach v skúšobných podmienkach (pozri prílohu 1A) Pm kW Výkon nameraný v rôznych skúšobných režimoch q — Riediaci pomer r — Pomer plôch prierezu izokinetickej sondy a výfukovej trubice Ra % Relatívna vlhkosť nasávaného vzduchu Rd % Relatívna vlhkosť riediaceho vzduchu Rf — Faktor odozvy FID S kW Nastavenie dynamometra Ta K Absolútna teplota nasávaného vzduchu TDd K Absolútna teplota rosného bodu TSC K Teplota chladeného vzduchu Tref K Referenčná teplota (spaľovacieho vzduchu 298K (25°C)) TSCRef K Referenčná teplota chladeného vzduchu VAIRD m3/h Objemový prietok nasávaného vzduchu v suchom stave VAIRW m3/h Objemový prietok nasávaného vzduchu v mokrom stave VDIL m3 Objem vzorky riediaceho vzduchu, ktorá prešla cez filtre na odber vzoriek tuhých častíc VDILW m3/h Objemový prietok riediaceho vzduchu v mokrom stave VEDFW m3/h Ekvivalentný objemový prietok zriedeného výfukového plynu v mokrom stave VEXHD m3/h Objemový prietok výfukového plynu v suchom stave VEXHW m3/h Objemový prietok výfukového plynu v mokrom stave VSAM m3 Objem vzorky, ktorá prešla cez filtre na odber vzoriek tuhých častíc VTOTW m3/h Objemový prietok zriedeného výfukového plynu v mokrom stave WF — Váhový faktor WFE — Efektívny váhový faktor

2. SKÚŠOBNÉ PODMIENKY

2.1 Všeobecné požiadavky

Všetky objemy a objemové prietoky sa vzťahujú na teplotu 273 K (0 °C) a tlak 101,3 kPa.

2.2 Podmienky skúšok motora

2.2.1 Meria sa absolútna teplota Ta vzduchu nasávaného do motora, vyjadrená v kelvinoch, a suchý atmosférický tlak ps , vyjadrený v kPa, a parameter fa sa určuje v súlade s týmito ustanoveniami:

Motory s prirodzeným nasávaním a mechanicky preplňované motory:

Motor preplňovaný turbodúchadlom s chladením alebo bez chladenia nasávaného vzduchu:

2.2.2 Platnosť skúšky

Platnosť skúšky sa uzná, ak je parameter fa taký, aby:

0,96 ≤ fa ≤ 1,06

2.2.3 Motory s chladením plniaceho vzduchu

Zaznamenáva sa teplota plniaceho vzduchu, ktorá sa pri menovitých otáčkach a plnom zaťažení musí pohybovať v rozmedzí ± 5 K maximálnej teploty plniaceho vzduchu udanej výrobcom. Teplota chladiaceho média musí byť najmenej 293 K (20°C).

Ak sa použije skúšobný systém alebo externé dúchadlo, teplota plniaceho vzduchu sa pri otáčkach deklarovaného maximálneho výkonu a pri plnom zaťažení nastaví v rozmedzí ± 5 K maximálnej teploty plniaceho vzduchu. Nastavenie teploty a prietoku chladiacej kvapaliny na uvedenú hodnotu sa počas celého skúšobného cyklu nesmie meniť. Objem chladiča preplňovaného vzduchu vychádza z dobrej technickej praxe a typického použitia vozidla/stroja.

Chladič preplňovaného vzduchu môže byť voliteľne nastavený v súlade s normou SAE J 1937, ako bola uverejnená v januári 1995.

2.3 Sací systém motora

Skúšobný motor je vybavený systémom prívodu vzduchu, ktorého vstupný odpor vzduchu sa líši v rozmedzí ± 300 Pa od hodnoty stanovenej výrobcom pre filter čistého vzduchu pri prevádzkových podmienkach motora stanovených výrobcom, výsledkom čoho je maximálny prietok vzduchu. Odpor je potrebné nastaviť pri menovitých otáčkach a plnom zaťažení. Skúšobný systém možno použiť za predpokladu, že kopíruje skutočné prevádzkové podmienky motora.

2.4 Výfukový systém motora

Skúšobný motor je vybavený výfukovým systémom s protitlakom výfukových plynov v rozmedzí ± 650 Pa od hodnoty stanovenej výrobcom pri prevádzkových podmienkach motora, výsledkom čoho je maximálny udávaný výkon.

Ak je motor vybavený zariadením na dodatočnú úpravu výfukových plynov, výfuková trubica musí mať rovnaký priemer, aký sa používa v praxi, a to do vzdialenosti najmenej 4 priemerov trubice pred vstupom do expanzného úseku, ktorý obsahuje zariadenie na dodatočnú úpravu. Vzdialenosť medzi prírubou výfukového potrubia alebo výstupom preplňovacieho turbodúchadla a zariadením na dodatočnú úpravu výfukových plynov musí byť rovnaká ako v konfigurácii stroja alebo musí zodpovedať špecifikáciám vzdialeností uvádzaných výrobcom. Rovnaké ako uvedené kritériá musí spĺňať protitlak alebo odpor výfukových plynov, ktorý možno nastaviť ventilom. Počas simulačných skúšok a pri mapovaní vlastností motora sa môže odmontovať nádrž na dodatočnú úpravu výfukových plynov a nahradiť rovnocennou nádržou s neaktívnym nosičom katalyzátora.

2.5 Chladiaci systém

Chladiaci systém motora s dostatočným objemom na udržiavanie motora pri bežných prevádzkových teplotách stanovuje výrobca.

2.6 Mazací olej

Špecifikácie mazacieho oleja použitého na skúšku sa zaznamenajú a predložia s výsledkami skúšky.

2.7 Skúšobné palivo

Palivo musí byť referenčným palivom stanoveným v prílohe 6 pre príslušné výkonnostné pásmo:

tabuľka 1 prílohy 6 pre výkonnostné pásma D až G,

tabuľka 2 prílohy 6 pre výkonnostné pásma H až K,

tabuľka 3 prílohy 6 pre výkonnostné pásma L až P.

Voliteľne možno pre výkonnostné pásma H až K použiť referenčné palivo uvedené v tabuľke 1 prílohy 6.

Cetánové číslo a obsah síry referenčného paliva použitého na skúšku sa musí zaznamenať v bode 1.1 doplnku 1 prílohy 2.

Teplota paliva na vstupe vstrekovacieho čerpadla musí byť 306 – 316 K (33°C – 43°C).

3. PRIEBEH SKÚŠKY (SKÚŠKA NRSC)

3.1 Určovanie nastavení dynamometra

Základom merania špecifických emisií je výkon brzdy podľa predpisu č. 120.

Počas skúšky sa namontujú prídavné zariadenia potrebné na činnosť motora podľa požiadaviek uvedených v prílohe 7.

Tam, kde sa prídavné zariadenia neodstránili, na výpočet nastavenia dynamometra sa určí výkon, ktorý absorbovali pri skúšobných otáčkach, s výnimkou motorov, u ktorých tieto zariadenia tvoria neoddeliteľnú súčasť motora (napr. chladiace ventilátory v prípade vzduchom chladených motorov).

Nastavenie vstupného odporu a protitlaku výfukového potrubia sa prispôsobí horným limitom výrobcu v súlade s bodmi 2.3 a 2.4.

Hodnoty maximálneho krútiaceho momentu pri stanovených skúšobných otáčkach sa určujú experimentálne s cieľom vypočítať hodnoty krútiaceho momentu pre špecifikované skúšobné režimy. Pri motoroch, ktoré nie sú určené na prevádzku nad určitý rozsah otáčok na krivke krútiaceho momentu pri plnom zaťažení, musí maximálny krútiaci moment pri skúšobných otáčkach stanoviť výrobca.

Nastavenie motora pre každý skúšobný režim sa vypočíta pomocou vzorca:

Ak je pomer

hodnotu P AE môže overiť orgán typového schvaľovania, ktorý udeľuje schválenie.

3.2 Príprava odberových filtrov

Aspoň jednu hodinu pred skúškou sa každý filter (pár filtrov) vloží do uzavretej, ale neutesnenej Petriho misky a umiestni do vážiacej komory na stabilizáciu. Po uplynutí času potrebného na stabilizáciu sa každý filter (pár filtrov) odváži a zaznamená sa hmotnosť obalu. Filter (pár filtrov) sa potom uloží do uzavretej Petriho misky alebo držiaka filtra dovtedy, kým nie je potrebný na skúšanie. Ak sa filter (pár filtrov) nepoužije do ôsmich hodín po vybratí z vážiacej komory, pred použitím sa musí znova odvážiť.

3.3 Montáž meracieho zariadenia

Prístrojové vybavenie a odberové sondy sa inštalujú podľa potreby. Ak sa na riedenie výfukových plynov používa systém riedenia plného prietoku, pripojí sa k nemu sacia hadica.

3.4 Spustenie riediaceho systému a motora

Riediaci systém a motor sa spúšťajú a zahrievajú dovtedy, kým sa všetky teploty a tlaky neustália pri plnom zaťažení a menovitých otáčkach (bod 3.6.2).

3.5 Nastavenie riediaceho pomeru

V prípade jednofiltrovej metódy (voliteľné v prípade viacfiltrovej metódy) sa systém odberu vzoriek tuhých častíc spúšťa a prevádzkuje na obtoku. Úroveň tuhých častíc pozadia riediaceho vzduchu sa môže určovať pri prechode riediaceho vzduchu cez filtre tuhých častíc. Ak sa použije filtrovaný riediaci vzduch, jedno meranie sa môže uskutočniť kedykoľvek pred skúškou, počas skúšky alebo po skúške. Ak riediaci vzduch nie je filtrovaný, meranie sa vykoná na jednej vzorke odobratej počas skúšky.

Riediaci vzduch sa nastaví tak, aby na čele filtra v každom režime dosahoval teplotu v rozmedzí od 315 K (42°C) do 325 K (52°C). Celkový riediaci pomer nesmie byť menší než štyri.

Poznámka: V prípade výkonnostných pásem do K vrátane, kde sa používajú cykly v nespojitom režime, možno namiesto dodržania teplotného rozsahu 42°C až 52°C udržiavať filter na teplote najviac 325 K (52°C) alebo na nižšej teplote.

Pri jednofiltrovej a viacfiltrovej metóde sa hmotnostný prietok vzorky cez filter udržiava pri konštantnom podiele hmotnostného prietoku zriedených výfukových plynov pre plnoprietokové systémy vo všetkých režimoch. Pre systémy bez možnosti obtoku je tento hmotnostný podiel v tolerancii ± 5 % spriemerovanej hodnoty režimu okrem prvých 10 sekúnd každého režimu. V prípade jednofiltrovej metódy systému riedenia časti prietoku je hmotnostný prietok cez filter konštantný v tolerancii ± 5 % počas každého režimu s výnimkou prvých 10 sekúnd každého režimu systémov bez možnosti obtoku.

V prípade systémov s regulovanou koncentráciou CO2 alebo NOx sa obsah CO2 alebo NOx v riediacom vzduchu meria na začiatku a na konci každej skúšky. Namerané hodnoty koncentrácií CO2 alebo NOx na pozadí riediaceho vzduchu pred skúškou a po skúške sa môžu líšiť najviac o 100 ppm (CO2) alebo 5 ppm (NOx).

Pri použití systému analýzy riedených výfukových plynov sa príslušné koncentrácie pozadia stanovia odberom vzoriek riediaceho vzduchu do odberového vaku v celom rozsahu skúšobného postupu.

Priebežná koncentrácia pozadia (bez vaku) sa môže odobrať a spriemerovať minimálne v troch bodoch, a to na začiatku, na konci a v bode blízko stredu cyklu. Na žiadosť výrobcu sa merania pozadia môžu vynechať.

3.6 Kontrola analyzátorov

Analyzátory emisií sa nastavia na nulu a kalibrujú sa.

3.7 Skúšobný cyklus

3.7.1 Špecifikácia strojov podľa bodov 1.1 až 1.3:

3.7.1.1 Špecifikácia A

V prípade motorov, na ktoré sa vzťahujú body 1.1 a 1.2 tohto predpisu, sa na skúšobnom motore na dynamometri vykoná cyklus 8 nespojitých režimov (1) podľa prílohy 5 bod 1.1 písm. a).

Ako druhú možnosť možno použiť zodpovedajúci odstupňovaný modálny 9-režimový cyklus podľa prílohy 5 bod 1.2 písm. a). V tomto prípade sa namiesto dodržania postupov uvedených v bodoch 3.7.2 až 3.7.6 cyklus spúšťa v súlade s bodom 7.8.2 prílohy 4B.

3.7.1.2 Špecifikácia B

V prípade motorov, na ktoré sa vzťahuje bod 1.3 tohto predpisu, sa na skúšobnom motore na dynamometri vykoná cyklus 5 nespojitých režimov (2) podľa prílohy 5 bod 1.1 písm. b).

Ako druhú možnosť možno použiť odstupňovaný modálny 5-režimový cyklus podľa prílohy 5 bod 1.2 písm. b). V tomto prípade sa namiesto dodržania postupov uvedených v bodoch 3.7.2 až 3.7.6 cyklus spúšťa v súlade s prílohou 4B bod 7.8.2.

Hodnoty zaťaženia sú percentuálnymi hodnotami krútiaceho momentu zodpovedajúceho základnému menovitému výkonu definovanému ako maximálny disponibilný výkon v priebehu sledu s meniacim sa výkonom, ktorý môže byť spustený na neobmedzený počet hodín za rok medzi stanovenými intervalmi údržby a v stanovených podmienkach okolia; údržba sa vykonáva podľa špecifikácií výrobcu.

3.7.2 Kondicionovanie motora

Motor a systém sa zahrievajú pri maximálnych otáčkach a krútiacom momente, aby sa parametre motora stabilizovali podľa odporúčaní výrobcu.

Poznámka: Čas kondicionovania by mal zabrániť aj pôsobeniu usadenín vo výfukovom systéme z predchádzajúcej skúšky. Medzi jednotlivými fázami skúšky sa vyžaduje aj čas stabilizácie, ktorý bol začlenený v záujme minimalizácie vzájomného ovplyvňovania jednotlivých fáz.

3.7.3 Skúšobný postup

Spustí sa skúšobný postup. Skúška sa vykonáva v poradí čísel režimov tak, ako sú stanovené pre skúšobné cykly.

Počas každého režimu daného skúšobného cyklu sa po počiatočnej prechodnej perióde musia namerané otáčky udržiavať v rozsahu ± 1 % menovitých otáčok alebo ± 3 min–1 podľa toho, ktorá hodnota je vyššia, okrem voľnobežných otáčok, ktoré musia byť v rámci tolerancií stanovených výrobcom. Nameraný krútiaci moment sa musí udržiavať tak, aby bol priemer v celom priebehu merania v tolerancii ± 2 % maximálneho krútiaceho momentu pri skúšobných otáčkach.

Pre každý bod merania je potrebný minimálny čas 10 minút. Ak sa na skúšanie motora vyžadujú z dôvodov získania dostatočnej hmotnosti častíc na meracom filtri dlhšie časy odberu vzoriek, trvanie skúšobného režimu sa môže podľa potreby predĺžiť.

Dĺžka trvania režimu sa zaznamená a oznámi.

Hodnoty koncentrácie plynných emisií sa musia merať a zaznamenávať počas posledných 3 minút režimu.

S odberom vzoriek tuhých častíc a meraním plynných emisií by sa nemalo začať skôr, než sa motor stabilizuje podľa špecifikácie výrobcu, a tieto činnosti sa musia ukončiť naraz.

Teplota paliva sa meria na vstupe do vstrekovacieho čerpadla alebo podľa pokynov výrobcu, a miesto merania sa zaznamená.

3.7.4 Odozva analyzátorov

Výstup analyzátorov sa zaznamenáva na páskový zapisovač, alebo sa meria ekvivalentným systémom zberu údajov, pričom výfukové plyny pretekajú cez analyzátor aspoň počas posledných troch minút každého režimu. Ak sa na meranie riedeného CO a CO2 použije vak (pozri bod 1.4.4 v doplnku 1 k prílohe 4A ), vzorka sa na posledné tri minúty každého režimu uloží do vaku a vzorka vo vaku sa analyzuje a zaznamenáva.

3.7.5 Odber vzoriek tuhých častíc

Vzorky tuhých častíc možno odoberať buď jednofiltrovou, alebo viacfiltrovou metódou (bod 1.5 v doplnku 1 k prílohe 4A). Keďže sa výsledky týchto metód môžu mierne odlišovať, s výsledkami sa uvádza použitá metóda.

V prípade jednofiltrovej metódy sa počas odberu vzoriek musia úpravou prietoku vzorky a/alebo času odberu vzoriek primerane zohľadniť modálne váhové faktory stanovené v postupe skúšobného cyklu.

Odber vzorky sa musí v rámci každého režimu vykonať čo najneskôr. Čas odberu vzoriek na režim je pri jednofiltrovej metóde najmenej 20 sekúnd a pri viacfiltrovej metóde najmenej 60 sekúnd. V prípade systémov bez možnosti obtoku musí byť čas vzorkovania na režim najmenej 60 sekúnd pri jednofiltrovej i viacfiltrovej metóde.

3.7.6 Podmienky motora

V každom režime sa po stabilizácii motora merajú otáčky a zaťaženie motora, teplota nasávaného vzduchu, prietok paliva a prietok vzduchu alebo výfukových plynov.

Ak nie je možné odmerať prietok výfukových plynov alebo spaľovacieho vzduchu a spotreby paliva, môže sa vypočítať metódou rovnováhy uhlíka a kyslíka (pozri bod 1.2.3 v doplnku 1 k prílohe 4A ).

Zaznamenávajú sa všetky doplňujúce údaje potrebné pre výpočet (pozri body 1.1 a 1.2 v doplnok 3 k prílohe 4A).

3.8 Opakovaná kontrola analyzátorov

Po emisnej skúške sa na opakovanú kontrolu použije nulovací plyn a ten istý plyn na nastavenie meracieho rozsahu. Analýza sa považuje za prijateľnú, ak je rozdiel medzi výsledkami oboch meraní menší než 2 %.

4. PRIEBEH SKÚŠKY (SKÚŠKA NRTC)

4.1 Úvod

Necestný nestály cyklus (NRTC) je špecifikovaný v prílohe 5 ako sekundový sled hodnôt normalizovaných otáčok a krútiaceho momentu platných pre všetky dieselové motory, na ktoré sa vzťahuje tento predpis. Ak sa má skúška vykonať v skúšobnej komore, normalizované hodnoty sa prevedú na skutočné hodnoty pre každý motor, ktorý sa má skúšať, na základe mapovacej krivky motora. Tento prevod sa označuje ako denormalizácia a výsledným skúšobným cyklom je referenčný cyklus motora, ktorý sa má skúšať. S týmito referenčnými hodnotami otáčok a krútiaceho momentu sa v skúšobnej komore spustí skúšobný cyklus a zaznamenajú sa spätnoväzbové hodnoty otáčok a krútiaceho momentu. Na overenie skúšky sa po jej dokončení vykoná regresná analýza medzi referenčnými a spätnoväzbovými hodnotami otáčok a krútiaceho momentu.

4.1.1 Používanie rušiacich zariadení alebo iracionálnej regulácie či iracionálnej stratégie regulácie emisií je zakázané.

4.2 Postup mapovania motora

Pri vytváraní NRTC na skúšobnej komore sa motor pred spustením skúšobného cyklu zmapuje s cieľom určiť otáčky v závislosti od krivky krútiaceho momentu.

4.2.1 Určovanie rozsahu mapovacích otáčok

Minimálne a maximálne mapovacie otáčky sú definované takto:

Minimálne mapovacie otáčky = voľnobežné otáčky Maximálne mapovacie otáčky = n hi x 1,02 alebo otáčky, pri ktorých krútiaci moment pri plnom zaťažení klesne na nulu, podľa toho, ktorá hodnota je menšia (kde n hi sú najvyššie otáčky definované ako najvyššie otáčky motora, pri ktorých dosahuje 70 % menovitého výkonu).

4.2.2 Mapovacia krivka motora

Motor so zahreje pri maximálnom výkone, aby sa parametre motora stabilizovali podľa odporúčania výrobcu a v súlade s osvedčenou technickou praxou. Keď je motor stabilizovaný, vykoná sa mapovanie motora podľa týchto postupov.

4.2.2.1 Mapa nestáleho cyklu

a) Motor sa prestane zaťažovať a beží pri voľnobežných otáčkach.

b) Motor beží pri nastavení vstrekovacieho čerpadla na plné zaťaženie pri minimálnych mapovacích otáčkach.

c) Otáčky motora sa z minimálnych na maximálne mapovacie otáčky zvyšujú priemernou rýchlosťou 8 ± 1 min–1/s. Body otáčok motora a krútiaceho momentu sa zaznamenávajú pri frekvencii odberu vzoriek najmenej jeden bod za sekundu.

4.2.2.2 Mapa krokového postupu

a) Motor sa prestane zaťažovať a beží pri voľnobežných otáčkach.

b) Motor beží pri nastavení vstrekovacieho čerpadla na plné zaťaženie pri minimálnych mapovacích otáčkach.

c) Pri zachovaní plného zaťaženia sa minimálne mapovacie otáčky udržiavajú najmenej 15 sekúnd a za posledných 5 sekúnd sa zaznamenáva priemerný krútiaci moment. Krivka maximálneho krútiaceho momentu od minimálnych po maximálne mapovacie otáčky sa stanoví s prírastkami otáčok najviac 100 ±20 min–1. V každom skúšobnom bode sa skúška zastaví najmenej na 15 sekúnd a zaznamená sa priemerný krútiaci moment za posledných 5 sekúnd.

4.2.3 Vytvorenie mapovacej krivky

Všetky údajové body zaznamenané podľa bodu 4.2.2 sa spoja pomocou lineárnej interpolácie medzi bodmi. Výsledná krivka krútiaceho momentu je mapovacou krivkou a používa sa na prepočet normalizovaných hodnôt krútiaceho momentu časového plánu motorového dynamometra uvedeného v prílohe 5 na skutočné hodnoty krútiaceho momentu pre skúšobný cyklus opísaný v bode 4.3.3.

4.2.4 Alternatívny postup mapovania

Ak sa výrobca domnieva, že uvedené mapovacie techniky sú nebezpečné alebo nie sú v prípade ktoréhokoľvek daného motora reprezentatívne, môžu sa použiť alternatívne mapovacie techniky. Tieto alternatívne techniky musia zodpovedať zámeru stanovených mapovacích postupov, ktorým je určenie maximálneho dostupného krútiaceho momentu pri všetkých otáčkach motora dosiahnutých počas skúšobných cyklov. Odchýlky od mapovacích techník uvedené v tomto bode z dôvodov bezpečnosti alebo reprezentatívnosti musia schváliť zainteresované strany spolu so zdôvodnením ich použitia. V žiadnom prípade však nesmie krivka krútiaceho momentu v prípade regulovaných alebo turbopreplňovaných motorov prebiehať pri zostupných otáčkach motora.

4.2.5 Opakované skúšky

Motor nie je potrebné mapovať pred každým jednotlivým skúšobným cyklom. Motor sa musí pred začiatkom skúšobného cyklu znova zmapovať vtedy, keď:

a) na základe technického úsudku uplynul od posledného mapovania neprimerane dlhý čas alebo

b) na motore sa vykonali fyzické zmeny alebo bol znovu kalibrovaný, čo ovplyvnilo výkon motora.

4.3 Vytvorenie referenčného skúšobného cyklu

4.3.1 Referenčné otáčky

Referenčné otáčky (n ref) zodpovedajú 100 % hodnotám normalizovaných otáčok stanovených v časovom pláne motorového dynamometra uvedenom v prílohe 5. Skutočný cyklus motora, ktorý je výsledkom denormalizácie na referenčné otáčky, vo veľkej miere závisí od výberu správnych referenčných otáčok. Referenčné otáčky sa stanovia podľa tohto vzorca:

(Vysoké otáčky sú najvyššie otáčky motora, pri ktorých dosahuje 70 % menovitého výkonu, zatiaľ čo nízke otáčky sú najnižšie otáčky motora, pri ktorých dosahuje 50 % menovitého výkonu.)

Ak sú namerané referenčné otáčky v rámci tolerancie ± 3 % referenčných otáčok stanovených výrobcom, na emisnú skúšku sa môžu použiť stanovené referenčné otáčky. V prípade prekročenia povolenej odchýlky sa na emisnú skúšku použijú namerané referenčné otáčky. (Toto je v súlade s normou ISO 8178-11: 2006.)

4.3.2 Denormalizácia otáčok motora

Otáčky motora sa denormalizujú pomocou tejto rovnice:

4.3.3 Denormalizácia krútiaceho momentu motora

Hodnoty krútiaceho momentu časového plánu motorového dynamometra uvedeného v prílohe 5 sa normalizujú na maximálny krútiaci moment pri príslušných otáčkach. Hodnoty krútiaceho momentu referenčného cyklu sa denormalizujú s použitím mapovacej krivky určenej podľa bodu 4.2.2 takto:

pre príslušné skutočné otáčky, ako sa stanovuje v bode 4.3.2.

4.3.4 Príklad postupu denormalizácie

Ako príklad sa denormalizuje nasledujúci skúšobný bod:

% otáčok= 43 %

% krútiaceho momentu= 82 %

Dané sú tieto hodnoty:

referenčné otáčky= 2 200 min–1

voľnobežné otáčky= 600 min–1

a výsledná hodnota je

s maximálnym krútiacim momentom 700 Nm zisteným z mapovacej krivky pri otáčkach 1 288 min–1

4.4 Dynamometer

4.4.1 Keď sa použije silomer, signál krútiaceho momentu sa prenesie na os motora a zohľadní sa zotrvačná hmotnosť dynamometra. Skutočný krútiaci moment motora je krútiaci moment odčítaný na silomeri, ku ktorému sa pripočíta zotrvačná hmotnosť brzdy vynásobená uhlovým zrýchlením. Systém kontroly musí tento výpočet vykonať v reálnom čase.

4.4.2 Ak sa motor skúša s dynamometrom na vírivý prúd, odporúča sa, aby počet bodov, v ktorých je rozdiel menší ako – 5 % maximálneho krútiaceho momentu, nebol vyšší ako 30 (kde Tsp je požadovaný krútiaci moment, nsp je derivácia otáčok motora, ΘD je rotačná zotrvačnosť dynamometra na vírivý prúd).

4.5 Priebeh emisnej skúšky

V nasledujúcom diagrame je uvedená postupnosť skúšky:

Pred cyklom merania sa na kontrolu motora, skúšobnej komory a emisných systémov môže podľa potreby spustiť jeden alebo viac skúšobných cyklov.

4.5.1 Príprava odberových filtrov

Najmenej hodinu pred začiatkom skúšky sa každý filter vloží do Petriho misky, ktorá je chránená pred kontamináciou prachom a umožňuje výmenu vzduchu, a umiestni sa do vážiacej komory, kde sa stabilizuje. Po ukončení času stabilizácie sa každý filter odváži a jeho hmotnosť sa zaznamená. Filter sa potom uloží do uzavretej Petriho misky alebo do utesneného držiaka filtrov, kým nie je potrebný na skúšanie. Filter sa musí použiť do ôsmich hodín od vybratia z vážiacej komory. Zaznamená sa hmotnosť obalu.

4.5.2 Montáž meracieho zariadenia

Prístrojové vybavenie a odberové sondy sa inštalujú podľa potreby. Sacia hadica sa pripojí k systému riedenia plného prietoku, ak sa používa.

4.5.3 Spustenie systému riedenia

Spustí sa systém riedenia. Celkový prietok zriedených výfukových plynov cez systém riedenia plného prietoku alebo prietok zriedených výfukových plynov cez systém riedenia časti prietoku sa nastaví tak, aby v systéme nedochádzalo ku kondenzácii vody a aby sa teplota na vstupe do filtra pohybovala v rozmedzí od 315 K (42°C) do 325 K (52°C).

4.5.4 Spustenie systému odberu vzoriek tuhých častíc

Systém odberu vzoriek tuhých častíc sa spúšťa a prevádzkuje s obtokom. Úroveň tuhých častíc pozadia riediaceho vzduchu sa môže stanoviť odobratím vzorky riediaceho vzduchu pred vstupom výfukových plynov do riediaceho tunela. Ak je k dispozícii iný systém odberu vzorky tuhých častíc, uprednostňuje sa odber vzorky tuhých častíc pozadia počas nestáleho cyklu. V ostatných prípadoch sa na odber tuhých častíc nestáleho cyklu môže použiť systém odberu vzorky tuhých častíc. Ak sa používa filtrovaný riediaci vzduch, môže sa vykonať jedno meranie pred skúškou alebo po skúške. Ak riediaci vzduch nie je filtrovaný, pred začiatkom cyklu a po jeho ukončení by sa mali vykonať merania a spriemerovať hodnoty.

4.5.5 Kontrola analyzátorov

Analyzátory emisií sa nastavia na nulu a kalibrujú sa. Ak sa na odber vzoriek používajú vaky, musia byť prázdne.

4.5.6 Požiadavky na ochladzovanie

Môže sa použiť postup prirodzeného alebo vynúteného ochladzovania. V prípade vynúteného ochladzovania sa na nastavenie systémov prúdenia chladiaceho vzduchu cez motor, prúdenia chladiaceho oleja cez systém mazania motora, na odstránenie tepla z chladiaceho média a odstránenie tepla zo systému dodatočnej úpravy výfukových plynov používa správny technický úsudok. V prípade vynúteného ochladzovania systému dodatočnej úpravy výfukových plynov sa chladiaci vzduch nevháňa dovtedy, kým sa systém dodatočnej úpravy výfukových plynov neochladí na teplotu nižšiu, ako je teplota jeho katalytickej aktivácie. Nie je povolený žiadny postup ochladzovania, ktorého výsledkom by boli nereprezentatívne emisie.

Skúška výfukových emisií cyklu so studeným štartom sa môže začať až po ochladení, keď sa teplota motorového oleja, chladiaceho média a systému dodatočnej úpravy minimálne na 15 minút stabilizuje v rozmedzí od 20°C do 30°C.

4.5.7 Priebeh cyklu

4.5.7.1 Cyklus so studeným štartom

Postupnosť skúšky sa začína cyklom so studeným štartom po dokončení ochladzovania, keď sú splnené všetky požiadavky uvedené v bode 4.5.6.

Motor sa naštartuje v súlade s postupom štartovania, ktorý odporúča výrobca v príručke majiteľa, a to buď s použitím bežného štartéra motora alebo dynamometra.

Ihneď po naštartovaní motora sa spustí časovač „voľnobehu bez zaťaženia“. Motor sa nechá bežať pri voľnobežných otáčkach bez zaťaženia 23 ± 1 s. Nestály cyklus motora sa začne tým, že prvý záznam cyklu mimo voľnobehu nastane za 23 ± 1 s. Do času 23 ± 1 s je zahrnutý čas voľnobehu bez zaťaženia.

Skúška sa vykonáva podľa referenčného cyklu stanoveného v prílohe 5. Nastavovacie body, ktoré určujú otáčky a krútiaci moment motora, sa udávajú s frekvenciou 5 Hz (odporúča sa frekvencia 10 Hz) alebo väčšou. Body nastavenia sa vypočítajú lineárnou interpoláciou medzi bodmi nastavenia referenčného cyklu s frekvenciou 1 Hz. Spätnoväzbové otáčky a krútiaci moment motora sa v priebehu skúšobného cyklu zaznamenávajú najmenej raz za sekundu a tieto signály sa môžu elektronicky filtrovať.

4.5.7.2 Odozva analyzátorov

Pri štartovaní motora sa meracie zariadenia uvedú do činnosti súčasne so:

a) začiatkom odberu alebo analýzy riediaceho vzduchu, ak sa používa systém riedenia plného prietoku;

b) začiatkom odberu alebo analýzy zriedeného výfukového plynu v závislosti od použitej metódy;

c) začiatkom merania množstva zriedeného výfukového plynu a požadovaných teplôt a tlakov;

d) začiatkom zaznamenávania hmotnostného prietoku výfukových plynov, ak sa používa analýza neriedených výfukových plynov;

e) začiatkom zaznamenávania spätnoväzbových údajov o otáčkach a krútiacom momente dynamometra.

Ak sa používa meranie neriedených výfukových plynov, koncentrácie emisií (HC, CO a NOx) a hmotnostný prietok výfukových plynov sa merajú nepretržite a do počítačového systému sa ukladajú s frekvenciou najmenej 2 Hz. Všetky ostatné údaje sa môžu zaznamenávať s frekvenciou odberu vzorky najmenej 1 Hz. V prípade analógových analyzátorov sa zaznamenáva odozva a pri vyhodnocovaní údajov sa môžu používať kalibračné údaje on-line alebo off-line.

Ak sa používa systém riedenia plného prietoku, HC a NOx sa v riediacom tuneli merajú nepretržite s frekvenciou najmenej 2 Hz. Priemerné koncentrácie sa určujú integráciou signálov z analyzátorov počas skúšobného cyklu. Čas odozvy systému nesmie byť dlhší ako 20 sekúnd a musí byť koordinovaný s kolísaním prietoku CVS, a ak je to potrebné, aj s odchýlkami času odberu vzoriek/skúšobného cyklu. Koncentrácie CO a CO2 sa určujú integráciou alebo analýzou koncentrácií vzoriek zachytávaných v odberovom vaku v priebehu cyklu. Koncentrácie plynných znečisťujúcich látok v riediacom vzduchu sa určujú integráciou alebo zberom do vaku na odber vzoriek pozadia. Všetky ostatné parametre, ktoré je potrebné merať, sa zaznamenávajú rýchlosťou najmenej jedno meranie za sekundu (1 Hz).

4.5.7.3 Odber vzoriek tuhých častíc

Pri štarte motora sa systém odberu vzoriek tuhých častíc prepne z obtoku na odber tuhých častíc.

Ak sa používa systém riedenia časti prietoku, odberové čerpadlo(-á) sa nastaví(-ia) tak, aby prietok cez odberovú sondu alebo prenosovú trubicu tuhých častíc zostal úmerný hmotnostnému prietoku výfukových plynov.

Ak sa použije systém riedenia plného prietoku, odberové čerpadlo(-á) sa nastaví(-ia) tak, aby sa prietok odberovou sondou alebo prenosovou trubicou tuhých častíc udržiaval na hodnote nastaveného prietoku s toleranciou ± 5 %. Ak sa použije kompenzácia prietoku (t. j. proporcionálna regulácia prietoku vzorky), musí sa preukázať, že pomer prietoku hlavným tunelom a prietoku vzorky tuhých častíc sa nezmení o viac než ± 5 % od jeho nastavenej hodnoty (okrem prvých 10 sekúnd odberu vzorky).

Poznámka: Pri dvojitom riedení je prietokom vzorky čistý rozdiel medzi prietokom cez odberové filtre a prietokom sekundárneho riediaceho vzduchu.

Zaznamenáva sa priemerná teplota a tlak na plynomere(-och) alebo na vstupe prístrojového vybavenia na meranie prietoku. Ak v dôsledku vysokého zaťaženia filtra tuhými časticami nie je možné udržať nastavený prietok počas celého cyklu (v tolerancii ± 5 %), skúška je neplatná. Skúška sa vykoná opakovane pri nižšom prietoku a/alebo s filtrom väčšieho priemeru.

4.5.7.4 Zastavenie motora počas skúšobného cyklu so studeným štartom

Ak sa motor počas skúšobného cyklu so studeným štartom kdekoľvek zastaví, motor sa musí predkondicionovať a postup ochladzovania zopakovať; nakoniec sa motor reštartuje a skúška sa zopakuje. Ak sa počas skúšobného cyklu vyskytne porucha ktoréhokoľvek potrebného skúšobného zariadenia, skúška je neplatná.

4.5.7.5 Činnosti po cykle so studeným štartom

Po ukončení skúšobného cyklu so studeným štartom sa meranie hmotnostného prietoku výfukových plynov, objemu zriedených výfukových plynov, prietoku plynov do zberných vakov a čerpadlo na odber vzoriek tuhých častíc zastaví. V prípade integračného systému analyzátora odber vzoriek pokračuje až do uplynutia časov odozvy systému.

Ak sa v zberných vakoch používajú koncentrácie, tie sa analyzujú čo najskôr a v každom prípade najneskôr 20 minút po ukončení skúšobného cyklu.

Po emisnej skúške sa na opakovanú kontrolu analyzátorov použije nulovací plyn a ten istý plyn na nastavenie meracieho rozsahu. Skúška sa považuje za platnú, ak je rozdiel medzi výsledkami pred skúškou a po skúške menší ako 2 % hodnoty plynu na nastavenie meracieho rozsahu.

Filtre tuhých častíc sa vrátia do vážiacej komory najneskôr jednu hodinu po ukončení skúšky. Minimálne hodinu sa kondicionujú v Petriho miske, ktorá je chránená pred znečistením prachom a umožňuje výmenu vzduchu, a potom sa vážia. Zaznamenáva sa hrubá hmotnosť filtrov.

4.5.7.6 Zahrievanie

Ihneď po vypnutí motora sa vypne(-ú) chladiaci(-e) ventilátor(-y) motora, ak sa používa(-jú), ako aj dúchadlo CVS (alebo sa výfukový systém odpojí od CVS), ak sa používa.

Motor sa nechá zahrievať 20 minút ± 1 minútu. Motor a dynamometer sa pripravia na skúšku s teplým štartom. Vyprázdnené vaky na odber vzoriek sa pripoja k systému odberu vzoriek zriedených výfukových plynov a riediaceho vzduchu. Naštartuje sa CVS (ak sa používa alebo ak ešte nie je spustený) alebo sa k CVS pripojí výfukový systém (ak je odpojený). Naštartujú sa odberové čerpadlá (okrem čerpadla (-diel) na odber vzoriek tuhých častíc), chladiaci(-e) ventilátor(-y) motora a systém zberu údajov.

Pred začiatkom skúšky sa výmenník tepla systému odberu vzoriek s konštantným objemom (ak sa používa) a zohriate komponenty akéhokoľvek systému (-ov) nepretržitého odberu vzoriek (v prípade potreby) predhrejú na určenú prevádzkovú teplotu.

Prietok vzorky sa nastaví na požadovaný prietok a zariadenie na meranie prietoku plynu CVS na nulu. Do každého držiaka filtrov sa opatrne nainštaluje čistý filter tuhých častíc a do potrubia na prietok vzorky zmontované držiaky filtrov.

4.5.7.7 Cyklus s teplým štartom

Ihneď pri naštartovaní motora sa spustí časovač „voľnobehu bez zaťaženia“. Motor sa nechá bežať pri voľnobežných otáčkach bez zaťaženia 23 ± 1 s. Nestály cyklus motora sa začne tým, že prvý záznam cyklu mimo voľnobehu nastane za 23 ± 1 s. Do času 23 ± 1 s je zahrnutý čas voľnobehu bez zaťaženia.

Skúška sa vykonáva podľa referenčného cyklu stanoveného v prílohe 5. Nastavovacie body, ktoré určujú otáčky a krútiaci moment motora, sa udávajú s frekvenciou 5 Hz (odporúča sa frekvencia 10 Hz) alebo väčšou. Body nastavenia sa vypočítajú lineárnou interpoláciou medzi bodmi nastavenia referenčného cyklu s frekvenciou 1 Hz. Spätnoväzbové otáčky a krútiaci moment motora sa v priebehu skúšobného cyklu zaznamenávajú najmenej raz za sekundu a tieto signály sa môžu elektronicky filtrovať.

Potom sa zopakuje postup opísaný v predchádzajúcich bodoch 4.5.7.2 a 4.5.7.3.

4.5.7.8 Zastavenie motora počas cyklu s teplým štartom

Ak sa motor počas skúšobného cyklu s teplým štartom v ktoromkoľvek bode zastaví, motor je možné vypnúť a znovu zahrievať 20 minút. Potom možno cyklus s teplým štartom spustiť odznova. Povolené je iba jedno opakované zahrievanie a jeden cyklus s teplým štartom.

4.5.7.9 Činnosti po cykle s teplým štartom

Po ukončení cyklu s teplým štartom sa meranie hmotnostného prietoku výfukových plynov, objemu zriedených výfukových plynov, prietoku plynov do zberných vakov a čerpadlo na odber vzoriek častíc zastaví. V prípade integračného systému analyzátora odber vzoriek pokračuje až do uplynutia časov odozvy systému.

Ak sa v zberných vakoch používajú koncentrácie, tie sa analyzujú čo najskôr a v každom prípade najneskôr 20 minút po ukončení skúšobného cyklu.

Po emisnej skúške sa na opakovanú kontrolu analyzátorov použije nulovací plyn a ten istý plyn na nastavenie meracieho rozsahu. Skúška sa považuje za platnú, ak je rozdiel medzi výsledkami pred skúškou a po skúške menší ako 2 % hodnoty plynu na nastavenie meracieho rozsahu.

Filtre tuhých častíc sa vrátia do vážiacej komory najneskôr jednu hodinu po ukončení skúšky. Minimálne hodinu sa kondicionujú v Petriho miske, ktorá je chránená pred znečistením prachom a umožňuje výmenu vzduchu, a potom sa vážia. Zaznamenáva sa hrubá hmotnosť filtrov.

4.6 Overovanie priebehu skúšky

4.6.1 Posun údajov

S cieľom minimalizovať skresľujúci účinok časového oneskorenia medzi spätnoväzobnými hodnotami a hodnotami referenčného cyklu sa celý sled spätnoväzobných signálov otáčok motora a krútiaceho momentu môže časovo posunúť pred sled referenčných otáčok a krútiaceho momentu alebo zaň. Ak sú spätnoväzbové signály posunuté, hodnoty otáčok aj krútiaceho momentu sa musia posunúť o rovnaký úsek a v rovnakom smere.

4.6.2 Výpočet pracovného cyklu

Skutočná práca cyklu W act (kWh) sa vypočítava pomocou každej dvojice zaznamenaných spätnoväzobných hodnôt otáčok a krútiaceho momentu motora. Skutočná práca cyklu W act sa použije na porovnanie s referenčnou prácou cyklu W ref a na výpočet emisií špecifických pre brzdenie. Rovnaká metóda sa používa na integrovanie referenčného a skutočného výkonu motora. Ak sa majú určiť hodnoty medzi susednými referenčnými hodnotami alebo susednými nameranými hodnotami, použije sa lineárna interpolácia.

Pri integrovaní referenčnej a skutočnej práce cyklu sa všetky záporné hodnoty krútiaceho momentu nastavia na nulu a zahrnú sa do výpočtu. Ak sa integrácia vykonáva pri frekvencii nižšej ako 5 Hz a ak sa v priebehu daného časového úseku zmení hodnota krútiaceho momentu z kladnej na zápornú alebo zo zápornej na kladnú, záporná časť sa vypočíta a nastaví sa na nulu. Kladná časť sa zahrnie do integrovanej hodnoty.

W act musí byť od – 15 % do + 5 % W ref.

4.6.3 Overovacie štatistické údaje skúšobného cyklu

Pre otáčky, krútiaci moment a výkon motora sa vykonáva lineárna regresia zo spätnoväzbových hodnôt na referenčné hodnoty. Ak sa zvolí táto možnosť, lineárna regresia sa vykonáva potom, ako došlo k akémukoľvek posunu spätnoväzbových údajov. Použije sa metóda najmenších štvorcov, pričom rovnica najlepšieho prispôsobenia znie takto:

kde:

y = spätnoväzbová (skutočná) hodnota otáčok (min–1), krútiaceho momentu (N·m) alebo výkonu (kW) m = sklon regresnej priamky x = referenčná hodnota otáčok (min–1), krútiaceho momentu (N·m) alebo výkonu (kW) b = úsek regresnej priamky na osi y

Pre každú regresnú priamku sa vypočíta štandardná chyba odhadovanej hodnoty (SE) y na x a koeficient determinácie (r2).

Túto analýzu sa odporúča vykonávať s frekvenciou 1 Hz. Skúška sa považuje za platnú, ak sú splnené kritériá uvedené v tabuľke 1.

Tabuľka 1

Tolerancie regresnej priamky

Otáčky Krútiaci moment Výkon Štandardná chyba odhadu (SEE) y na x max. 100 min–1 max. 13 % maximálneho mapovaného krútiaceho momentu motora max. 8 % maximálneho mapovaného krútiaceho momentu motora Sklon regresnej priamky, m 0,95 až 1,03 0,83 – 1,03 0,89 – 1,03 Koeficient determinácie, r2 min. 0,9700 min. 0,8800 min. 0,9100 Úsek regresnej priamky na osi y, b ± 50 min–1 ± 20 Nm alebo ± 2 % maximálneho krútiaceho momentu podľa toho, ktorá hodnota je väčšia ± 4 kW alebo ± 2 % maximálneho výkonu podľa toho, ktorá hodnota je väčšia

Vyradenie bodov je povolené výlučne na účely regresie pred výpočtom regresie, ak sú uvedené v tabuľke 2. Tieto body sa však nesmú vyradiť pri výpočte práce cyklu a emisií. Bod voľnobehu je definovaný ako bod, ktorý má normalizovaný referenčný krútiaci moment 0 % a normalizované referenčné otáčky 0 %. Bod sa môže vyradiť pre celý cyklus alebo pre ktorúkoľvek časť cyklu.

Tabuľka 2

Povolené vyradenie bodov z regresnej analýzy (body, na ktoré sa vzťahuje vyradenie, treba špecifikovať)

Stav Body otáčok a/alebo krútiaceho momentu, a/alebo výkonu, ktoré možno vyradiť s odvolaním sa na podmienky uvedené v ľavom stĺpci Prvých 24 (± 1) s a posledných 25 s Otáčky, krútiaci moment a výkon Úplne otvorený škrtiaci ventil a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu < 95 % referenčnej hodnoty krútiaceho momentu Krútiaci moment a/alebo výkon Úplne otvorený škrtiaci ventil a spätnoväzbová hodnota otáčok < 95 % referenčnej hodnoty otáčok Otáčky a/alebo výkon Zatvorený škrtiaci ventil, spätnoväzbová hodnota otáčok > voľnobežné otáčky + 50 min–1 a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu > 105 % referenčnej hodnoty krútiaceho momentu Krútiaci moment a/alebo výkon Zatvorený škrtiaci ventil, spätnoväzbová hodnota otáčok ≤ voľnobežné otáčky + 50 min–1 a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu = výrobcom definovanej/zmeranej hodnote krútiaceho momentu voľnobežných otáčok ± 2 % maximálneho krútiaceho momentu Otáčky a/alebo výkon Úplne otvorený škrtiaci ventil a spätnoväzbová hodnota otáčok > 105 % referenčnej hodnoty otáčok Otáčky a/alebo výkon

(1) Totožný s cyklom C1 opísaným v bode 8.3.1.1 normy ISO 8178-4: 2007 (kor. 2008).

(2) Totožný s cyklom D2 opísaným v bode 8.4.1 normy ISO 8178-4: 2007 (kor. 2008).

Doplnok 1 Postupy merania a odberu vzoriek (NRSC, NRTC) 1. POSTUPY MERANIA A ODBERU VZORIEK (SKÚŠKA NRSC) Plynné a tuhé zložky emitované motorom predloženým na skúšanie sa merajú metódami opísanými v doplnku 4 prílohy 4A. Metódy uvedené v doplnku 4 prílohy 4A opisujú odporúčané systémy analýzy plynných emisií (bod 1.1) a odporúčané systémy riedenia a odberu vzoriek tuhých častíc (bod 1.2). Na žiadosť výrobcu a so súhlasom schvaľovacieho orgánu možno metódy opísané v prílohe 4A bod 9 použiť ako alternatívu metódu k metódam uvedeným v bode 1 tohto doplnku. 1.1 Špecifikácia dynamometra Motorový dynamometer s primeranými charakteristikami sa používa na vykonanie skúšobného cyklu opísaného v prílohe 4A bod 3.7.1. Prístrojové vybavenie na meranie krútiaceho momentu a otáčok musí umožniť meranie výkonu v rámci daných limitov. Môžu sa vyžadovať ďalšie výpočty. Presnosť meracieho zariadenia musí byť taká, aby sa neprekročili maximálne tolerancie hodnôt uvedených v bode 1.3. 1.2 Prietok výfukových plynov Prietok výfukových plynov sa určuje jednou z metód uvedených v bodoch 1.2.1 až 1.2.4. 1.2.1 Metóda priameho merania Priame meranie prietoku výfukových plynov prietokovou dýzou alebo rovnocenným systémom merania (bližšie pozri normu ISO 5167:2000). Poznámka: Priame meranie prietoku plynov je ťažká úloha. Musia sa vykonať preventívne opatrenia, aby sa zabránilo chybám pri meraní, ktoré budú mať vplyv na chyby v hodnotách emisií. 1.2.2 Metóda merania vzduchu a paliva Meranie prietoku vzduchu a prietoku paliva. Používajú sa prietokomery vzduchu a prietokomery paliva s presnosťou vymedzenou v bode 1.3. Prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: (pre hmotnostný prietok mokrého výfukového plynu) 1.2.3 Metóda uhlíkovej rovnováhy Výpočet hmotnosti výfukových plynov zo spotreby paliva a koncentrácií výfukových plynov s použitím metódy uhlíkovej rovnováhy (doplnok 3 k prílohe 4A). 1.2.4 Metóda merania pomocou stopovacieho plynu Táto metóda zahŕňa meranie koncentrácie stopovacieho plynu vo výfukových plynoch. Známe množstvo inertného plynu (napr. čisté hélium) sa vstrekne do prietoku výfukového plynu ako stopovací plyn. Plyn sa zmieša a zriedi výfukovým plynom, ale nereaguje vo výfukovom potrubí. Koncentrácia plynu sa potom meria vo vzorke výfukového plynu. V snahe zabezpečiť úplné zmiešanie stopovacieho plynu sonda na odber vzoriek výfukových plynov sa umiestni aspoň vo vzdialenosti 1 m alebo 30-násobku priemeru výfukovej trubice podľa toho, ktorá hodnota je väčšia, v smere prúdenia plynu za miestom vstreku stopovacieho plynu. Odberovú sondu možno umiestniť bližšie k bodu vstrekovania, ak sa úplné zmiešanie overuje porovnávaním koncentrácie stopovacieho plynu s referenčnou koncentráciou, keď sa stopovací plyn vstrekuje pred motorom v smere proti prúdeniu plynu. Prietok stopovacieho plynu sa nastaví tak, aby koncentrácia stopovacieho plynu pri voľnobežných otáčkach motora po zmiešaní klesla pod celú stupnicu analyzátora stopovacieho plynu. Prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: kde: G EXHW = okamžitý hmotnostný prietok výfukového plynu (kg/s) G T = prietok stopovacieho plynu (cm3/min) conc mix = okamžitá koncentrácia stopovacieho plynu po zmiešaní (ppm) ρ EXH = hustota neriedeného výfukového plynu (kg/m3) conc a = koncentrácia pozadia stopovacieho plynu v nasávanom vzduchu (ppm) Koncentrácia pozadia stopovacieho plynu (conc a) sa môže určiť spriemerovaním koncentrácie pozadia nameranej bezprostredne pred skúškou a po skúške. Keď je koncentrácia pozadia menšia než 1 % koncentrácie stopovacieho plynu po zmiešaní (conc mix.) pri maximálnom prietoku výfukového plynu, koncentráciu pozadia možno ignorovať. Celý systém musí spĺňať požiadavky na presnosť merania prietoku výfukových plynov a musí byť kalibrovaný v súlade s bodom 1.11.2 doplnku 2. 1.2.5 Metóda merania prietoku vzduchu a pomeru vzduchu a paliva Táto metóda zahŕňa výpočet hmotnosti výfukového plynu z prietoku vzduchu a pomeru vzduchu a paliva. Okamžitý hmotnostný prietok výfukových plynov sa vypočíta takto: s kde: A/F st = stechiometrický pomer vzduchu a paliva (kg/kg) λ = relatívny pomer vzduchu a paliva conc CO2 = koncentrácia CO2 v suchom stave (%) conc CO = koncentrácia CO v suchom stave (ppm) conc HC = koncentrácia HC (ppm) Poznámka: Výpočet sa vzťahuje na dieselové palivo s pomerom H/C rovnakým, ako sa uvádza v bode 1.8. Prietokomer vzduchu musí spĺňať požiadavky na presnosť uvedené v tabuľke 3, analyzátor CO2 musí spĺňať špecifikácie uvedené v bode 1.4.1 a celý systém musí spĺňať požiadavky na presnosť merania prietoku výfukových plynov. Voliteľne možno na meranie relatívneho pomeru vzduchu a paliva v súlade so špecifikáciami bodu 1.4.4 použiť zariadenie na meranie pomeru vzduchu a paliva, akým je napríklad snímač zirkóniového typu. 1.2.6 Celkový prietok zriedeného výfukového plynu Keď sa použije systém riedenia plného prietoku, celkový prietok zriedeného výfukového plynu (G TOTW) sa meria pomocou PDP, CFV alebo SSV (bod 1.2.1.2 doplnku 4 k prílohe 4A). Presnosť musí zodpovedať ustanoveniam bodu 2.2 doplnku 2 k prílohe 4A. 1.3 Presnosť Kalibrácia všetkých meracích prístrojov vychádza z vnútroštátnych alebo medzinárodných noriem a spĺňa požiadavky uvedené v tabuľke 3. Tabuľka 3 Presnosť meracích prístrojov Č. Merací prístroj Presnosť 1 Otáčky motora ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 2 Krútiaci moment ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 3 Spotreba paliva ± 2 % maximálnej hodnoty motora 4 Spotreba vzduchu ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 5 Prietok výfukových plynov ± 2,5 % odčítanej hodnoty ± 1,5 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 6 Teploty ≤ 600 K ± 2 K v absolútnej hodnote 7 Teploty > 600 K ± 1 % odčítanej hodnoty 8 Tlak výfukových plynov ± 0,2 kPa v absolútnej hodnote 9 Podtlak nasávaného vzduchu ± 0,05 kPa v absolútnej hodnote 10 Atmosférický tlak ± 0,1 kPa v absolútnej hodnote 11 Iné tlaky ± 0,1 kPa v absolútnej hodnote 12 Absolútna vlhkosť ± 5 % odčítanej hodnoty 13 Prietok riediaceho vzduchu ± 2 % odčítanej hodnoty 14 Prietok zriedeného výfukového plynu ± 2 % odčítanej hodnoty 1.4 Určovanie plynných zložiek 1.4.1 Všeobecné špecifikácie analyzátorov Analyzátory musia mať merací rozsah, ktorý zodpovedá požiadavkám na presnosť merania koncentrácií zložiek výfukových plynov (bod 1.4.1.1). Analyzátory sa odporúča prevádzkovať takým spôsobom, aby bola nameraná koncentrácia v rozsahu 15 % až 100 % plného rozsahu stupnice. Ak je hodnota plného rozsahu stupnice 155 ppm (alebo ppm C) alebo menej, alebo ak sú použité systémy na odčítanie hodnôt (počítače, zapisovače údajov) s dostatočnou presnosťou a rozlíšením menším než 15 % plného rozsahu, prijateľné sú aj menšie koncentrácie ako 15 % plného rozsahu stupnice. V tom prípade je potrebné vykonať dodatočné kalibrácie, aby sa zabezpečila presnosť kalibračných kriviek – bod 1.5.5.2 doplnku 2 k prílohe 4A. Elektromagnetická kompatibilita (EMC) zariadenia musí byť na takej úrovni, aby sa minimalizovali ďalšie chyby. 1.4.1.1 Chyba merania Analyzátor sa nesmie odchyľovať od menovitého kalibračného bodu o viac ako ± 2 % odčítanej hodnoty alebo ± 0,3 % plného rozsahu stupnice podľa toho, ktorá hodnota je väčšia. Poznámka: Na účely tohto predpisu je presnosť definovaná ako odchýlka odčítanej hodnoty analyzátora od menovitých kalibračných hodnôt s použitím kalibračného plynu (≡ skutočná hodnota). 1.4.1.2 Opakovateľnosť Opakovateľnosť definovaná ako 2,5-násobok štandardnej odchýlky desiatich opakovaných odoziev na daný kalibračný plyn alebo plyn na nastavenie meracieho rozsahu nesmie byť väčšia než ± 1 % plného rozsahu stupnice koncentrácie pre každý použitý merací rozsah nad 155 ppm (alebo ppm C) alebo ± 2 % pre každý použitý merací rozsah pod 155 ppm (alebo ppm C). 1.4.1.3 Hluk Medzivrcholová odozva analyzátora na nulovací a kalibračný plyn alebo plyn na nastavenie meracieho rozsahu za ktorýkoľvek 10-sekundový interval nesmie presiahnuť 2 % plného rozsahu stupnice vo všetkých použitých rozsahoch. 1.4.1.4 Posun nuly Posun nuly počas jednej hodiny musí byť menší ako 2 % plného rozsahu stupnice v najnižšom použitom meracom rozsahu. Nulová odozva je definovaná ako stredná hodnota odozvy vrátane hluku na nulovací plyn počas 30-sekundového časového intervalu. 1.4.1.5 Posun meracieho rozsahu Posun meracieho rozsahu počas jednej hodiny musí byť menší ako 2 % plného rozsahu stupnice v najnižšom použitom meracom rozsahu. Merací rozsah je definovaný ako rozdiel medzi odozvou na plyn na nastavenie meracieho rozsahu a odozvou na nulovací plyn. Odozva meracieho rozsahu je definovaná ako stredná odozva vrátane hluku na plyn na nastavenie meracieho rozsahu počas 30-sekundového časového intervalu. 1.4.2 Sušenie plynu Voliteľné zariadenie na sušenie plynu musí mať minimálny účinok na koncentrácie meraných plynov. Chemické sušiče nie sú prijateľnou metódou odstraňovania vody zo vzorky. 1.4.3 Analyzátory Zásady merania, ktoré sa majú používať, sú opísané v bodoch 1.4.3.1 až 1.4.3.5. Podrobný opis systémov merania je uvedený v doplnku 4 k prílohe 4A. Plyny, ktoré sa majú merať, sa analyzujú týmito prístrojmi. V prípade nelineárnych analyzátorov je povolené použitie linearizačných obvodov. 1.4.3.1 Analýza oxidu uhoľnatého (CO) Analyzátorom oxidu uhoľnatého je nedisperzný infračervený analyzátor absorpčného typu (NDIR). 1.4.3.2 Analýza oxidu uhličitého (CO2) Analyzátorom oxidu uhličitého je nedisperzný infračervený analyzátor absorpčného typu (NDIR). 1.4.3.3 Analýza uhľovodíkov (HC) Analyzátorom uhľovodíkov je typ ohrievaného plameňového ionizačného detektora (HFID) s detektorom, ventilmi, potrubím atď., ktorý je ohrievaný tak, aby sa teplota plynu udržiavala na hodnote 463 K ± 10 K (190°C ± 10°C). 1.4.3.4 Analýza oxidov dusíka (NOx) Analyzátorom oxidov dusíka je chemiluminiscenčný detektor (CLD) alebo ohrievaný chemiluminiscenčný detektor (HCLD) s konvertorom NO2/NO, ak sa meria v suchom stave. V prípade merania v mokrom stave sa používa HCLD s konvertorom s udržiavanou teplotou 328 K (55°C) za predpokladu, že je splnená podmienka overenia krížovej citlivosti (bod 1.9.2.2 doplnku 2 k prílohe 4A). V prípade CLD aj HCLD sa dráha odberu vzoriek udržiava na teplote steny 328 K až 473 K (55°C až 200°C) až po konvertor na meranie v suchom stave a analyzátor na meranie v mokrom stave. 1.4.4 Meranie pomeru vzduchu a paliva Zariadením na meranie pomeru vzduchu a paliva používaným na určenie prietoku výfukových plynov podľa postupu uvedeného v bode 1.2.5 je snímač pomeru vzduchu a paliva so širokým rozsahom alebo lambda snímač zirkóniového typu. Snímač sa montuje priamo na výfukovú trubicu v mieste, kde je teplota výfukového plynu dosť vysoká na to, aby sa zabránilo kondenzácii vody. Presnosť snímača so zabudovanou elektronikou je v rozmedzí: ± 3 % odčítanej hodnoty λ < 2, ± 5 % odčítanej hodnoty 2 ≤ λ < 5, ± 10 % odčítanej hodnoty 5 ≤ λ. Snímač sa kalibruje podľa pokynov špecifikovaných výrobcom prístroja, aby sa dodržali uvedené požiadavky na presnosť. 1.4.5 Odber vzoriek plynných emisií Sondy na odber vzoriek plynných emisií sa inštalujú vo vzdialenosti aspoň 0,5 m alebo trojnásobku priemeru výfukového potrubia (podľa toho, ktorá hodnota je väčšia), a to podľa možnosti proti prúdu od výstupu výfukového systému a dostatočne blízko k motoru, aby sa na sonde zabezpečila teplota výfukových plynov aspoň 343 K (70°C). V prípade viacvalcového motora s rozvetveným výfukovým potrubím sa vstup do sondy umiestni dostatočne ďaleko v smere prúdenia plynu, aby sa zabezpečilo, že odobratá vzorka je reprezentatívna pre priemernú hodnotu výfukových emisií zo všetkých valcov. Vo viacvalcových motoroch, ktoré majú oddelené skupiny sacích potrubí, napríklad v konfigurácii motora v tvare V, je prípustné získať vzorku z každej skupiny jednotlivo a vypočítať priemerné výfukové emisie. Môžu sa použiť aj iné metódy, ak je preukázané, že súvisia s uvedenými metódami. Na výpočet výfukových emisií sa použije celkový hmotnostný prietok výfukových plynov motora. Keď sa na určenie emisií tuhých častíc použije systém riedenia plného prietoku, v zriedenom výfukovom plyne je možné určiť aj plynné emisie. Odberové sondy sa nachádzajú v blízkosti sondy na odber vzoriek tuhých častíc v riediacom tuneli (bod 1.2.1.2 pre DT bod 1.2.2 pre PSP v doplnku 4 k prílohe 4A). CO a CO2 možno voliteľne určiť odobratím vzorky do vaku a následným meraním koncentrácie v odberovom vaku. 1.5 Určovanie emisií tuhých častíc Na určenie emisií tuhých častíc je potrebný systém riedenia. Riedenie je možné vykonať pomocou systému riedenia časti prietoku alebo systémom riedenia plného prietoku. Prietoková kapacita riediaceho systému musí byť dostatočne veľká, aby sa kondenzovaná voda v systéme riedenia a odberu vzoriek úplne eliminovala a aby sa teplota zriedených výfukových plynov v oblasti bezprostredne pred držiakmi filtrov udržiavala v rozmedzí od 315 K (42°C) do 325 K (52°C). Odvlhčenie riediaceho vzduchu pred vstupom do systému riedenia je povolené vtedy, keď je vlhkosť vzduchu vysoká. Ak je okolitá teplota nižšia ako 293 K (20°C), odporúča sa vzduch predhriať nad teplotný limit 303 K (30°C). Teplota zriedeného vzduchu pred zavedením výfukových plynov do riediaceho tunela však nesmie presiahnuť 325 K (52°C). Poznámka: V prípade výkonnostných pásem do K vrátane, kde sa používajú cykly v nespojitom režime, možno namiesto dodržania teplotného rozsahu 42°C až 52°C udržiavať filter na teplote najviac 325 K (52°C) alebo na nižšej teplote. Pokiaľ ide o systém riedenia časti prietoku, sonda na odber vzoriek tuhých častíc je inštalovaná v blízkosti sondy na odber plynných emisií a pred ňou, ako sa uvádza v bode 4.4 a v súlade s obrázkom 4-12 EP a SP v bode 1.2.1.1 doplnku 4 k prílohe 4A. Systém riedenia časti prietoku musí byť konštruovaný tak, aby sa prúd výfukových plynov rozdelil na dve časti, z ktorých menšia sa zriedi vzduchom a následne použije na meranie emisií tuhých častíc. Z tohto dôvodu je dôležité, aby sa riediaci pomer stanovil veľmi presne. Môžu sa použiť rôzne metódy delenia prietoku, pričom použitý spôsob delenia do značnej miery určuje použitie technického vybavenia a postupov (bod 1.2.1.1 doplnku 4 k prílohe 4A). Na určenie hmotnosti tuhých častíc je potrebný systém odberu vzoriek tuhých častíc, filter vzoriek tuhých častíc, gravimetrické váhy a vážiaca komora regulovaná so zreteľom na teplotu a vlhkosť. Na odber vzoriek tuhých častíc možno použiť dve metódy: a) jednofiltrová metóda používa jeden pár filtrov (bod 1.5.1.3 tohto doplnku) vo všetkých režimoch skúšobného cyklu. Pri skúške treba vo fáze odberu vzoriek značnú pozornosť venovať časom odberu vzoriek a prietokom. Skúšobný cyklus si však vyžaduje len jeden pár filtrov; b) viacfiltrová metóda určuje, že na každý jeden režim skúšobného cyklu sa použije jeden pár filtrov (bod 1.5.1.3 tohto doplnku). Táto metóda povoľuje miernejšie postupy odberu vzoriek, ale s použitím viacerých filtrov. 1.5.1 Filtre na odber vzoriek tuhých častíc 1.5.1.1 Špecifikácia filtra Na certifikačné skúšky sú potrebné filtre zo sklených vláken potiahnutých fluórokarbónom alebo s fluórokarbónovou membránou. Na osobitné použitie možno použiť iný materiál filtrov. Všetky typy filtrov musia mať účinnosť záchytu častíc s priemerom 0,3 μm DOP (dioktylftalát) aspoň 99 % pri rýchlosti prechodu plynu cez čelo filtra od 35 do 100 cm/s. Pri korelačných skúškach medzi rôznymi laboratóriami alebo medzi výrobcom a schvaľovacím orgánom sa použijú filtre rovnakej kvality. 1.5.1.2 Veľkosť filtra Filtre tuhých častíc majú minimálny priemer 47 mm (činný priemer 37 mm). Prípustné sú aj filtre s väčším priemerom (bod 1.5.1.5). 1.5.1.3 Primárny a záložný filter V priebehu skúšobného postupu sa zriedený výfukový plyn vzorkuje dvojicou filtrov umiestnených v rade za sebou (jeden primárny a jeden záložný filter). Záložný filter sa umiestni najviac 100 mm po prúde za primárnym filtrom a nesmie sa ho dotýkať. Filtre sa môžu vážiť oddelene alebo ako pár, pričom filtre sa umiestňujú tak, aby boli ich sfarbené strany obrátené k sebe. 1.5.1.4 Rýchlosť prechodu cez čelo filtra Rýchlosť prechodu plynu cez čelo filtra dosahuje 35 až 100 cm/s. Pokles tlaku medzi začiatkom a koncom skúšky sa nesmie zväčšiť o viac ako 25 kPa. 1.5.1.5 Zaťaženie filtra Odporúčané minimálne zaťaženie filtra pre najbežnejšie veľkosti filtrov sa uvádza v nasledujúcej tabuľke. V prípade filtrov väčších rozmerov musí byť zaťaženie filtra najmenej 0,065 mg/1 000 mm2 plochy filtra. Priemer filtra (mm) Odporúčaný činný priemer (mm) Odporúčané minimálne zaťaženie (mg) 47 37 0,11 70 60 0,25 90 80 0,41 110 100 0,62 Pokiaľ ide o viacfiltrovú metódu, odporúčané minimálne zaťaženie filtra pre súčet všetkých filtrov je súčin uvedenej vhodnej hodnoty a druhej odmocniny celkového počtu režimov. 1.5.2 Požiadavky na vážiacu komoru a analytické váhy 1.5.2.1 Podmienky vo vážiacej komore Teplota komory (alebo miestnosti), v ktorej sa kondicionujú a vážia filtre tuhých častíc, sa udržiava v rozmedzí 295 K (22°C) ± 3 K počas celého kondicionovania a váženia filtrov. Vlhkosť sa udržiava na rosnom bode 282,5 K ± 3 K (9,5°C ± 3°C) a pri relatívnej vlhkosti 45 % ± 8 %. 1.5.2.2 Váženie referenčných filtrov V prostredí vážiacej komory (alebo miestnosti) nesmú byť žiadne nečistoty (ako napr. prach), ktoré by sa usádzali na filtroch tuhých častíc počas ich stabilizácie. Odchýlky od špecifikácií vážiacej miestnosti uvedených v bode 1.5.2.1 sú prípustné, ak netrvajú dlhšie ako 30 minút. Vážiaca miestnosť by mala spĺňať požadované špecifikácie pred tým, než do nej vstúpi obsluha. Najmenej do 4 hodín po vážení odberového filtra (páru filtrov), ale najlepšie súčasne s ním, sa odvážia najmenej dva nepoužité referenčné filtre alebo dva páry referenčných filtrov. Sú rovnakej veľkosti a z rovnakého materiálu ako odberové filtre. Ak sa priemerná hmotnosť referenčných filtrov (páru referenčných filtrov) medzi vážením odberových filtrov zmení o viac ako 10 μg, všetky odberové filtre sa vyradia a emisná skúška sa zopakuje. Ak nie je splnené kritérium stability vážiacej miestnosti uvedené v bode 1.5.2.1, ale váženie referenčných filtrov (páru referenčných filtrov) spĺňa uvedené kritériá, výrobca motora má možnosť akceptovať hmotnosti odberových filtrov alebo vyhlásiť skúšky za neplatné, nastaviť regulačný systém vážiacej miestnosti a zopakovať skúšku. 1.5.2.3 Analytické váhy Analytické váhy, ktoré sa používajú na určovanie hmotnosti všetkých filtrov, musia mať podľa špecifikácie výrobcu váh presnosť (štandardnú odchýlku) 2 μg a rozlíšenie 1 μg (1 číslica = 1 μg). 1.5.2.4 Eliminácia elektrostatických účinkov Na elimináciu elektrostatických účinkov sa filtre pred vážením neutralizujú, napríklad pomocou polóniového neutralizátora alebo zariadenia s podobným účinkom. 1.5.3 Doplnkové špecifikácie pre meranie tuhých častíc Všetky časti riediaceho systému a systému odberu vzoriek od výfukovej trubice až po držiak filtra, ktoré sú v styku s neriedenými a riedenými výfukovými plynmi, musia byť konštruované tak, aby sa minimalizovalo usádzanie alebo zmena vlastností tuhých častíc. Aby sa zabránilo elektrostatickým účinkom, všetky časti musia byť vyrobené z elektricky vodivých materiálov, ktoré nereagujú so zložkami výfukového plynu a sú elektricky uzemnené. 2. POSTUPY MERANIA A ODBERU VZORIEK (SKÚŠKA NRTC) 2.1 Úvod Plynné a tuhé zložky emitované motorom predloženým na skúšanie sa merajú metódami opísanými v doplnku 4 k prílohe 4A. Metódy uvedené v doplnku 4 k prílohe 4A opisujú odporúčané systémy analýzy plynných emisií (bod 1.1) a odporúčané systémy riedenia a odberu vzoriek tuhých častíc (bod 1.2). 2.2 Dynamometer a vybavenie skúšobnej komory Na emisné skúšky motorov a motorových dynamometrov sa používa toto vybavenie: 2.2.1 Motorový dynamometer Na vykonávanie skúšobných cyklov opísaných v doplnku 4 k tejto prílohe sa používa motorový dynamometer primeranými vlastnosťami. Prístrojové vybavenie na meranie krútiaceho momentu a otáčok musí umožniť meranie výkonu v rámci daných limitov. Môžu sa vyžadovať ďalšie výpočty. Presnosť meracieho zariadenia musí byť taká, aby sa neprekročili maximálne tolerancie hodnôt uvedených v tabuľke 4. 2.2.2 Ostatné prístroje Prístroje na meranie spotreby paliva, spotreby vzduchu, teploty chladiaceho média a maziva, tlaku výfukového plynu a podtlaku v nasávacom potrubí, teploty výfukového plynu, teploty nasávaného vzduchu, atmosférického tlaku, vlhkosti a teploty paliva sa používajú podľa potreby. Tieto prístroje musia spĺňať požiadavky uvedené v tabuľke 4: Tabuľka 4 Presnosť meracích prístrojov Č. Merací prístroj Presnosť 1 Otáčky motora ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 2 Krútiaci moment ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 3 Spotreba paliva ± 2 % maximálnej hodnoty motora 4 Spotreba vzduchu ± 2 % odčítanej hodnoty ± 1 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 5 Prietok výfukových plynov ± 2,5 % odčítanej hodnoty ± 1,5 % maximálnej hodnoty motora podľa toho, ktorá je väčšia 6 Teploty ≤ 600 K ± 2 K v absolútnej hodnote 7 Teploty > 600 K ± 1 % odčítanej hodnoty 8 Tlak výfukových plynov ± 0,2 kPa v absolútnej hodnote 9 Podtlak nasávaného vzduchu ± 0,05 kPa v absolútnej hodnote 10 Atmosférický tlak ± 0,1 kPa v absolútnej hodnote 11 Iné tlaky ± 0,1 kPa v absolútnej hodnote 12 Absolútna vlhkosť ± 5 % odčítanej hodnoty 13 Prietok riediaceho vzduchu ± 2 % odčítanej hodnoty 14 Prietok zriedeného výfukového plynu ± 2 % odčítanej hodnoty 2.2.3 Prietok neriedených výfukových plynov Na výpočet emisií v neriedenom výfukovom plyne a na reguláciu systému riedenia časti prietoku je potrebné poznať hmotnostný prietok výfukového plynu. Na určenie hmotnostného prietoku výfukových plynov možno použiť ktorúkoľvek z opísaných metód. Na účely výpočtu emisií je čas každej opísanej metódy rovný alebo kratší ako požiadavka na čas odozvy analyzátora, ktorá je definovaná v bode 1.11.1 dodatku 2. Na účely regulácie systému riedenia časti prietoku sa vyžaduje rýchlejšia odozva. Pri systémoch s on-line reguláciou riedenia časti prietoku sa vyžaduje čas odozvy ≤ 0,3 sekundy. Pre systémy s doprednou reguláciou riedenia časti prietoku na základe vopred zaznamenaného priebehu skúšky sa vyžaduje čas odozvy systému merania prietoku výfukových plynov ≤ 5 sekúnd s časom nábehu ≤ 1 s. Čas odozvy systému udáva výrobca prístroja. Požiadavky na celkový čas odozvy systému riedenia prietoku výfukových plynov a systému riedenia časti prietoku sú uvedené v bode 2.4. Metóda priameho merania Priame meranie okamžitého prietoku výfukového plynu sa môže vykonávať pomocou systémov, ako sú: a) zariadenia na meranie diferenciálneho tlaku, ako napríklad prietoková dýza (bližšie pozri normu ISO 5167: 2000); b) ultrazvukový prietokomer; c) vírový prietokomer. Chybám pri meraní, ktoré ovplyvnia chyby v hodnotách emisií, sa zabráni, ak sa vykonajú preventívne opatrenia. Tieto preventívne opatrenia zahŕňajú precíznu inštaláciu zariadenia vo výfukovom systéme motora v súlade s odporúčaniami výrobcu prístroja a osvedčenou technickou praxou. Inštaláciou zariadenia nesmie byť ovplyvnený najmä výkon motora a emisie. Prietokomery musia spĺňať špecifikácie presnosti uvedené v tabuľke 3. Metóda merania vzduchu a paliva Táto metóda zahŕňa meranie prietoku vzduchu a paliva vhodnými prietokomermi. Okamžitý prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: (pre hmotnostný prietok mokrého výfukového plynu). Prietokomery musia spĺňať požiadavky na presnosť uvedené v tabuľke 3, ale musia byť dostatočne presné, aby spĺňali aj požiadavky na presnosť pre prietok výfukových plynov. Metóda merania pomocou stopovacieho plynu Táto metóda zahŕňa meranie koncentrácie stopovacieho plynu vo výfukových plynoch. Známe množstvo inertného plynu (napr. čisté hélium) sa vstrekne do prietoku výfukového plynu ako stopovací plyn. Plyn sa zmieša a zriedi výfukovým plynom, ale nereaguje vo výfukovom potrubí. Koncentrácia plynu sa potom meria vo vzorke výfukového plynu. V snahe zabezpečiť úplné zmiešanie stopovacieho plynu sonda na odber vzoriek výfukových plynov sa umiestni aspoň vo vzdialenosti 1 m alebo 30-násobku priemeru výfukovej trubice podľa toho, ktorá hodnota je väčšia, v smere prúdenia plynu za miestom vstreku stopovacieho plynu. Odberovú sondu možno umiestniť bližšie k bodu vstrekovania, ak sa úplné zmiešanie overuje porovnávaním koncentrácie stopovacieho plynu s referenčnou koncentráciou, keď sa stopovací plyn vstrekuje pred motorom v smere proti prúdeniu plynu. Prietok stopovacieho plynu sa nastaví tak, aby koncentrácia stopovacieho plynu pri voľnobežných otáčkach motora po zmiešaní klesla pod celú stupnicu analyzátora stopovacieho plynu. Prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: s kde: A/F st = stechiometrický pomer vzduchu a paliva (kg/kg) λ = relatívny pomer vzduchu a paliva conc CO2 = koncentrácia CO2 v suchom stave (%) conc CO = koncentrácia CO v suchom stave (ppm) conc HC = koncentrácia HC (ppm) Poznámka: Výpočet sa vzťahuje na dieselové palivo s pomerom H/C rovnakým, ako sa uvádza v bode 1.8. Prietokomer vzduchu musí spĺňať požiadavky na presnosť uvedené v tabuľke 3, analyzátor CO2 musí spĺňať špecifikácie uvedené v bode 2.3.1 a celý systém musí spĺňať požiadavky na presnosť merania prietoku výfukových plynov. Voliteľne možno na meranie pomeru prebytočného vzduchu a paliva v súlade so špecifikáciami uvedenými v bode 2.3.4 použiť zariadenie na meranie pomeru vzduchu a paliva, ako je napríklad snímač zirkóniového typu. 2.2.4 Prietok zriedeného výfukového plynu Na výpočet emisií v zriedenom výfukovom plyne je potrebné poznať hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu. Celkový prietok zriedeného výfukového plynu za cyklus (kg/skúška) sa vypočíta z hodnôt nameraných počas cyklu a z príslušných kalibračných údajov prietokomera (V 0 pre PDP, K V pre CFV, C d pre SSV): použije sa príslušná metóda opísaná v bode 2.2.1 doplnku 3. Ak je celková hmotnosť tuhých a plynných znečisťujúcich látok vyššia ako 0,5 % celkového prietoku v CVS, prietok v CVS sa skoriguje, alebo sa prietok vzorky tuhých častíc vráti do CVS pred prietokomer. 2.3 Určovanie plynných zložiek 2.3.1 Všeobecné špecifikácie analyzátorov Analyzátory musia mať merací rozsah, ktorý zodpovedá požiadavkám na presnosť merania koncentrácií zložiek výfukových plynov (bod 1.4.1.1). Analyzátory sa odporúča prevádzkovať tak, aby bola nameraná koncentrácia v rozsahu 15 % až 100 % plného rozsahu stupnice. Ak je hodnota plného rozsahu stupnice 155 ppm (alebo ppm C) alebo menej alebo ak sú použité systémy na odčítanie hodnôt (počítače, zapisovače údajov) s dostatočnou presnosťou a rozlíšením menším než 15 % plného rozsahu, prijateľné sú aj menšie koncentrácie ako 15 % plného rozsahu stupnice. V tom prípade je potrebné vykonať dodatočné kalibrácie, aby sa zabezpečila presnosť kalibračných kriviek – bod 1.5.5.2 doplnku 2 k prílohe 4A. Elektromagnetická kompatibilita (EMC) zariadenia musí byť na takej úrovni, aby sa minimalizovali ďalšie chyby. 2.3.1.1 Chyba merania Analyzátor sa nesmie odchyľovať od menovitého kalibračného bodu o viac ako ± 2 % odčítanej hodnoty alebo ± 0,3 % plného rozsahu stupnice podľa toho, ktorá hodnota je väčšia. Poznámka: Na účely tohto predpisu je presnosť definovaná ako odchýlka odčítanej hodnoty analyzátora od menovitých kalibračných hodnôt s použitím kalibračného plynu (≡ skutočná hodnota). 2.3.1.2 Opakovateľnosť Opakovateľnosť definovaná ako 2,5-násobok štandardnej odchýlky desiatich opakovaných odoziev na daný kalibračný plyn alebo plyn na nastavenie meracieho rozsahu nesmie byť väčšia než ± 1 % plného rozsahu stupnice koncentrácie pre každý použitý merací rozsah nad 155 ppm (alebo ppm C) alebo ± 2 % pre každý použitý merací rozsah pod 155 ppm (alebo ppm C). 2.3.1.3 Hluk Medzivrcholová odozva analyzátora na nulovací a kalibračný plyn alebo plyn na nastavenie meracieho rozsahu za ktorýkoľvek 10-sekundový interval nesmie presiahnuť 2 % plného rozsahu stupnice vo všetkých použitých rozsahoch. 2.3.1.4 Posun nuly Posun nuly počas jednej hodiny musí byť menší ako 2 % plného rozsahu stupnice v najnižšom použitom meracom rozsahu. Nulová odozva je definovaná ako stredná hodnota odozvy vrátane hluku na nulovací plyn počas 30-sekundového časového intervalu. 2.3.1.5 Posun meracieho rozsahu Posun meracieho rozsahu počas jednej hodiny musí byť menší ako 2 % plného rozsahu stupnice v najnižšom použitom meracom rozsahu. Merací rozsah je definovaný ako rozdiel medzi odozvou na plyn na nastavenie meracieho rozsahu a odozvou na nulovací plyn. Odozva meracieho rozsahu je definovaná ako stredná odozva vrátane hluku na plyn na nastavenie meracieho rozsahu počas 30-sekundového časového intervalu. 2.3.1.6 Čas nábehu Pri analýze neriedeného výfukového plynu nesmie čas nábehu analyzátora inštalovaného v systéme merania presiahnuť 2,5 sekundy. Poznámka: Samotným vyhodnotením času odozvy analyzátora nemožno jednoznačne určiť vhodnosť celého systému pre skúšky s nestálym cyklom. Objemy, a najmä hluché objemy, ovplyvňujú v celom systéme nielen čas prepravy zo sondy do analyzátora, ale aj čas nábehu. Aj čas prepravy vo vnútri analyzátora sa definuje ako čas odozvy analyzátora, podobne ako konvertor alebo odlučovače vody vo vnútri analyzátora NOx. Určovanie celkového času odozvy je opísané v bode 1.11.1 doplnku 2. 2.3.2 Sušenie plynu Používajú sa niektoré špecifikácie skúšobného cyklu NRSC (bod 1.4.2), ako sa uvádza ďalej v texte. Voliteľné zariadenie na sušenie plynu musí mať minimálny účinok na koncentrácie meraných plynov. Chemické sušiče nie sú prijateľnou metódou na odstránenie vody zo vzorky. 2.3.3 Analyzátory Používajú sa niektoré špecifikácie skúšobného cyklu NRSC (bod 1.4.3), ako sa uvádza ďalej v texte. Plyny, ktoré sa majú merať, sa analyzujú týmito prístrojmi. V prípade nelineárnych analyzátorov je povolené použitie linearizačných obvodov. 2.3.3.1 Analýza oxidu uhoľnatého (CO) Analyzátorom oxidu uhoľnatého je nedisperzný infračervený analyzátor absorpčného typu (NDIR). 2.3.3.2 Analýza oxidu uhličitého (CO2) Analyzátorom oxidu uhličitého je nedisperzný infračervený analyzátor absorpčného typu (NDIR). 2.3.3.3 Analýza uhľovodíkov (HC) Analyzátorom uhľovodíkov je typ ohrievaného plameňového ionizačného detektora (HFID) s detektorom, ventilmi, potrubím atď., ktorý je ohrievaný tak, aby sa teplota plynu udržiavala na hodnote 463K ± 10 K (190°C ± 10°C). 2.3.3.4 Analýza oxidov dusíka (NOx) Analyzátorom oxidov dusíka je chemiluminiscenčný detektor (CLD) alebo ohrievaný chemiluminiscenčný detektor (HCLD) s konvertorom NO2/NO, ak sa meria v suchom stave. V prípade merania v mokrom stave sa používa HCLD s konvertorom s udržiavanou teplotou 328 K (55°C) za predpokladu, že je splnená podmienka overenia krížovej citlivosti (bod 1.9.2.2 doplnku 2 prílohy 4A ). V prípade CLD aj HCLD sa dráha odberu vzoriek udržiava na teplote steny 328 K až 473 K (55 až 200°C) až po konvertor na meranie v suchom stave a analyzátor na meranie v mokrom stave. 2.3.4 Meranie pomeru vzduchu a paliva Zariadením na meranie pomeru vzduchu a paliva používaným na určenie prietoku výfukových plynov podľa postupu uvedeného v bode 2.2.3 je snímač pomeru vzduchu a paliva so širokým rozsahom alebo lambda snímač zirkóniového typu. Snímač sa montuje priamo na výfukovú trubicu v mieste, kde je teplota výfukového plynu dosť vysoká na to, aby sa zabránilo kondenzácii vody. Presnosť snímača so zabudovanou elektronikou je v rozmedzí: ± 3 % odčítanej hodnoty λ < 2 ± 5 % odčítanej hodnoty 2 ≤ λ < 5 ± 10 % odčítanej hodnoty 5 ≤ λ Snímač sa kalibruje podľa pokynov špecifikovaných výrobcom prístroja, aby sa dodržali uvedené požiadavky na presnosť. 2.3.5 Odber vzoriek plynných emisií 2.3.5.1 Prietok neriedených výfukových plynov Na výpočet emisií v neriedenom výfukovom plyne sa používajú rovnaké špecifikácie ako pre skúšobný cyklus NRSC (bod 1.4.4.), ktoré sú opísané ďalej. Sondy na odber vzoriek plynných emisií sa musia inštalovať vo vzdialenosti aspoň 0,5 m alebo 3-násobku priemeru výfukového potrubia – podľa toho, ktorá hodnota je väčšia – a to podľa možnosti proti prúdu od výstupu výfukového systému a dostatočne blízko k motoru, aby sa na sonde zabezpečila teplota výfukových plynov aspoň 343 K (70°C). V prípade viacvalcového motora s rozvetveným výfukovým potrubím sa vstup do sondy umiestni dostatočne ďaleko v smere prúdenia plynu, aby sa zabezpečilo, že odobratá vzorka je reprezentatívna pre priemernú hodnotu výfukových emisií zo všetkých valcov. Vo viacvalcových motoroch s rôznymi skupinami potrubí, ako je usporiadanie motora v tvare V, je prípustné získať vzorku z každej skupiny jednotlivo a vypočítať priemerné výfukové emisie. Môžu sa použiť aj iné metódy, ak je preukázané, že súvisia s uvedenými metódami. Na výpočet výfukových emisií sa použije celkový hmotnostný prietok výfukových plynov motora. 2.3.5.2 Prietok zriedeného výfukového plynu Ak sa použije systém plného prietoku, používajú sa tieto špecifikácie. Výfuková trubica medzi motorom a systémom riedenia plného prietoku musí spĺňať požiadavky stanovené v doplnku 4 k prílohe 4A. Sonda(-y) na odber vzoriek plynných emisií je (sú) inštalovaní(-é) v riediacom tuneli v bode, kde je riediaci vzduch dobre zmiešaný s výfukovým plynom, a v tesnej blízkosti sondy na odber tuhých častíc. Odber vzoriek možno všeobecne vykonávať dvoma spôsobmi: a) Znečisťujúce látky sa v priebehu cyklu zachytávajú do odberového vaku a merajú sa po ukončení skúšky. b) Vzorky znečisťujúcich látok sa odoberajú nepretržite a integrujú sa v priebehu cyklu; táto metóda je povinná pre HC a NOx. Z koncentrácií pozadia sa odoberajú vzorky do odberového vaku pred riediacim tunelom a odpočítavajú sa od koncentrácií emisií podľa bodu 2.2.3 doplnku 3. 2.4 Určovanie emisií tuhých častíc Na určenie emisií tuhých častíc je potrebný systém riedenia. Riedenie je možné vykonať pomocou systému riedenia časti prietoku alebo systémom riedenia plného prietoku. Prietoková kapacita riediaceho systému musí byť dostatočne veľká, aby sa kondenzovaná voda v systéme riedenia a odberu vzoriek úplne eliminovala a aby sa teplota zriedených výfukových plynov v oblasti bezprostredne pred držiakmi filtrov udržiavala v rozmedzí od 315 K (42°C) do 325 K (52°C). Odvlhčenie riediaceho vzduchu pred vstupom do systému riedenia je povolené vtedy, keď je vlhkosť vzduchu vysoká. Ak je okolitá teplota nižšia ako 293 K (20°C), odporúča sa riediaci vzduch predhriať nad teplotný limit 303 K (30°C). Teplota zriedeného vzduchu pred zavedením výfukových plynov do riediaceho tunela však nesmie presiahnuť 325 K (52°C). Sonda na odber vzoriek tuhých častíc sa inštaluje v tesnej blízkosti sondy na odber vzoriek plynných emisií a inštalácia musí byť v súlade s ustanoveniami bodu 2.3.5. Na určenie hmotnosti tuhých častíc je potrebný systém odberu vzoriek tuhých častíc, filter vzoriek tuhých častíc, gravimetrické váhy a vážiaca komora regulovaná so zreteľom na teplotu a vlhkosť. Požiadavky na systém riedenia časti prietoku Systém riedenia časti prietoku musí byť konštruovaný tak, aby sa prúd výfukových plynov rozdelil na dve časti, z ktorých menšia sa zriedi vzduchom a následne použije na meranie emisií tuhých častíc. Z tohto dôvodu je dôležit