PRÍLOHA II

18. mája 2021

Jeho Excelencia, pán Didier Reynders, komisár Európskej komisie pre spravodlivosť

Vaša Excelencia,

vítam konštruktívne diskusie medzi Kóreou a Európskou komisiou zamerané na budovanie rámca na prenos osobných údajov z EÚ do Kórey.

Na základe žiadosti Európskej komisie adresovanej vláde Kórey Vám v prílohe zasielam dokument poskytujúci prehľad o právnom rámci týkajúcom sa prístupu k informáciám vládou Kórey.

Tento dokument sa týka mnohých ministerstiev a orgánov štátnej správy Kórey a, pokiaľ ide o obsah dokumentu, príslušné ministerstvá a orgány (Komisia pre ochranu osobných informácií, ministerstvo spravodlivosti, Národná spravodajská služba, Národná komisia Kórey pre ľudské práva, Národné centrum pre boj proti terorizmu, Finančná spravodajská jednotka Kórey) sú zodpovedné za pasáže v rámci rozsahu ich príslušných právomocí. Príslušné ministerstvá a orgány s príslušnými podpismi sú uvedené ďalej.

Všetky otázky týkajúce sa tohto dokumentu možno zasielať Komisii pre ochranu osobných informácií, ktorá bude koordinovať potrebné odpovede medzi príslušnými ministerstvami a orgánmi.

Dúfam, že tento dokument bude užitočný pri prijímaní rozhodnutí v Európskej komisii.

Oceňujem Váš veľký doterajší prínos v tejto záležitosti.

S úctou

L0442022SK110120211217SK0001.00036919022Právny rámec na získavanie a používanie osobných údajov kórejskými orgánmi verejnej moci na účely presadzovania práva a národnej bezpečnostiV tomto dokumente sa uvádza prehľad právneho rámca na získavanie a používanie osobných údajov kórejskými orgánmi verejnej moci na účely presadzovania práva v trestných veciach a národnej bezpečnosti (ďalej len prístup vlády), najmä pokiaľ ide o dostupné právne základy, uplatniteľné podmienky (obmedzenia) a záruky, ako aj nezávislý dozor a individuálne prostriedky nápravy.1.VŠEOBECNÉ PRÁVNE ZÁSADY TÝKAJÚCE SA PRÍSTUPU VLÁDY1.1.Ústavný rámecV Ústave Kórejskej republiky sa stanovuje právo na súkromie vo všeobecnosti (článok 17) a právo na súkromie korešpondencie konkrétne (článok 18). Povinnosťou štátu je tieto základné práva zaručiťČlánok 10 Ústavy Kórejskej republiky vyhlásenej 17. júla 1948 (ďalej len ústava).. Ďalej sa v ústave stanovuje, že práva a slobody občanov môžu byť obmedzené len zákonom a vtedy, ak je to potrebné z dôvodu národnej bezpečnosti alebo udržania verejného poriadku pre blaho verejnostiČlánok 37 ods. 2 ústavy.. Ani v prípade ich uloženia nemôžu tieto obmedzenia ovplyvňovať podstatu slobody alebo právaČlánok 37 ods. 2 ústavy.. Kórejské súdy uplatňujú tieto ustanovenia v prípadoch týkajúcich sa zasahovania štátu do súkromia. Najvyšší súd napríklad rozhodol, že monitorovanie civilného obyvateľstva je porušením základného práva na súkromie, a zdôraznil, že občania majú právo na sebaurčenie osobných informáciíRozhodnutie Najvyššieho súdu Kórey č. 96DA42789, 24. júla 1998.. V inej veci ústavný súd rozhodol, že súkromie je základným právom, ktorým sa zabezpečuje ochrana pred zasahovaním štátu do súkromného života občanov a sledovaním súkromného života občanovRozhodnutie ústavného súdu č. 2002Hun-Ma51, 30. októbra 2003. Podobne v rozhodnutiach č. 99Hun-Ma513 a č. 2004Hun-Ma190 (konsolidované znenie) z 26. mája 2005 ústavný súd objasnil, že právo na riadenie vlastných osobných informácií je právo osoby, na ktorú sa informácie vzťahujú, na vlastné rozhodnutie o tom, kedy, komu alebo kým a v akom rozsahu budú jej informácie zverejnené alebo použité. Je to základné právo, hoci sa v ústave neuvádza, existujúce na ochranu osobnej slobody rozhodovania pred rizikom, ktoré predstavuje rozširovanie funkcií štátu a informačných a komunikačných technológií..V kórejskej ústave sa ďalej zaručuje, že nikto nebude nezákonne zatknutý, zadržiavaný, prehľadávaný či vypočúvaný, ani mu nebudú nezákonne zaistené žiadne predmetyČlánok 12 ods. 1, prvá veta ústavy.. Okrem toho možno prehliadky a zaistenie majetku vykonať len na základe príkazu, ktorý vydal sudca na žiadosť prokurátora, a pri dodržaní riadneho postupuČlánok 16 a článok 12 ods. 3 ústavy.. Za mimoriadnych okolností, t. j. v prípade zadržania podozrivého z trestnej činnosti pri páchaní trestného činu (flagrante delicto), alebo v prípade rizika, že osoba podozrivá zo spáchania trestného činu, za ktorý možno uložiť trest odňatia slobody aspoň tri roky, môže ujsť alebo zničiť dôkazy, môžu vyšetrovacie orgány vykonať prehliadku alebo zaistenie predmetov aj bez súdneho príkazu, pričom v takom prípade oň musia požiadať ex postČlánok 12 ods. 3 ústavy.. Tieto všeobecné zásady sa ďalej rozpracúvajú v konkrétnych zákonoch týkajúcich sa trestného konania a ochrany komunikácie (pozri podrobný prehľad ďalej).Pokiaľ ide o cudzích štátnych príslušníkov, v ústave sa stanovuje, že ich postavenie je zaručené podľa medzinárodného práva a zmlúvČlánok 6 ods. 2 ústavy.. Kórea je zmluvnou stranou niekoľkých medzinárodných dohôd, v ktorých sa zaručuje právo na súkromie. Ide o Medzinárodný pakt o občianskych a politických právach (článok 17), Dohovor o právach osôb so zdravotným postihnutím (článok 22) a Dohovor o právach dieťaťa (článok 16). Okrem toho, hoci v ústave sa v zásade odkazuje na práva občanov, ústavný súd rozhodol, že držiteľmi základných práv sú aj cudzí štátni príslušníciRozhodnutie ústavného súdu č. 93Hun-MA120, štvrtok 29. decembra 1994. Pozri napríklad aj rozhodnutie ústavného súdu č. 2014Hun-Ma346 (31. mája 2018), v ktorom súd rozhodol, že bolo porušené ústavné právo sudánskeho štátneho príslušníka, ktorý bol zadržaný na letisku, na pomoc právneho zástupcu. V inej veci ústavný súd rozhodol, že sloboda vybrať si legálne pracovisko úzko súvisí s právom usilovať sa o šťastný život, ako aj s ľudskou dôstojnosťou a hodnotou, a preto nie je vyhradená iba občanom, ale môže sa zaručiť aj cudzincom, ktorí v Kórejskej republike legálne pracujú (rozhodnutie ústavného súdu č. 2007Hun-Ma1083, 29. septembra 2011).. Konkrétne súd rozhodol, že ochrana dôstojnosti a ľudskej hodnoty človeka, ako aj právo usilovať sa o šťastný život, sú práva prináležiace každej ľudskej bytosti, nielen občanomRozhodnutie ústavného súdu č. 99HeonMa494, 29. novembra 2001.. Súd takisto objasnil, že právo na riadenie svojich informácií sa považuje za základné právo zakotvené v práve na dôstojnosť a práve usilovať sa o šťastný život, ako aj v práve na súkromný životPozri napríklad rozhodnutie ústavného súdu č. 99.. Hoci sa v judikatúre dosiaľ nerozhodovalo konkrétne o práve cudzích štátnych príslušníkov na súkromie, právni vedci vo všeobecnosti uznávajú, že v článkoch 12 – 22 ústavy (ktoré sa týkajú práva na súkromie, ako aj osobnú slobodu) sa stanovujú práva ľudských bytostí.A napokon sa v ústave takisto poskytuje právo na spravodlivú náhradu škody zo strany orgánov verejnej mociČlánok 29 ods. 1 ústavy.. Okrem toho môže na základe zákona o ústavnom súde každý človek, ktorého základné práva zaručené ústavou boli porušené pri výkone štátnej moci (s výnimkou rozsudkov súdov), podať ústavnú sťažnosť na ústavný súdČlánok 68 ods. 1 zákona o ústavnom súde..1.2.Všeobecné pravidlá ochrany údajovVšeobecný zákon o ochrane údajov v Kórejskej republike (ďalej len zákon o ochrane osobných informácií) sa uplatňuje na súkromný aj verejný sektor. Pokiaľ ide o orgány verejnej moci, v zákone o ochrane osobných informácií sa konkrétne odkazuje na povinnosť formulovať politiky na zabránenie zneužívaniu a nesprávnemu používaniu osobných informácií, nepovolenému sledovaniu atď. a na posilnenie dôstojnosti ľudských bytostí a súkromia jednotlivcov.Článok 5 ods. 1 zákona o ochrane osobných informácií.Na spracúvanie osobných údajov na účely presadzovania práva sa vzťahujú požiadavky zákona o ochrane osobných informácií vo svojej celistvosti. Znamená to napríklad, že orgány na presadzovanie práva v trestných veciach musia plniť povinnosti týkajúce sa zákonného spracúvania, t. j. musia sa pri získavaní, používaní alebo poskytovaní osobných informácií opierať o niektorý z právnych základov uvedených v zákone o ochrane osobných informácií (články 15 – 18 zákona o ochrane osobných informácií), musia dodržiavať zásady obmedzenia účelu (článok 3 ods. 1 a 2 zákona o ochrane osobných informácií), primeranosti/minimalizácie údajov (článok 3 ods. 1 a 6 zákona o ochrane osobných informácií), obmedzeného uchovávania údajov (článok 21 zákona o ochrane osobných informácií), bezpečnosti údajov vrátane oznamovania porušenia ochrany údajov (článok 3 ods. 4, články 29 a 34 zákona o ochrane osobných informácií) a transparentnosti (článok 3 ods. 1 a 5, články 20, 30 a 32 zákona o ochrane osobných informácií). Na citlivé informácie sa uplatňujú osobitné záruky (článok 23 zákona o ochrane osobných údajov). Okrem toho môžu v súlade s článkom 3 ods. 5 a článkom 4 zákona o ochrane osobných informácií, ako aj článkami 35 až 39-2 zákona o ochrane osobných informácií jednotlivci uplatňovať vo vzťahu k orgánom presadzovania práva svoje práva na prístup, opravu, vymazanie a pozastavenie spracúvania svojich informácií.Hoci sa teda zákon o ochrane osobných informácií plne uplatňuje na spracúvanie osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach, obsahuje výnimku týkajúcu sa spracúvania osobných údajov na účely národnej bezpečnosti. Podľa článku 58 ods. 1 pododseku 2 zákona o ochrane osobných informácií sa články 15 – 50 zákona o ochrane osobných informácií neuplatňujú na osobné informácie získané alebo vyžiadané na účely analýzy informácií súvisiacich s národnou bezpečnosťouČlánok 58 ods. 1 pododsek 2 zákona o ochrane osobných informácií.. Naopak, kapitola I (Všeobecné ustanovenia), kapitola II (Zavedenie politík na ochranu osobných informácií atď.), kapitola VIII (Skupinové žaloby za porušenie ochrany údajov), kapitola IX (Doplňujúce ustanovenia) a kapitola X (Sankčné ustanovenia) zákona o ochrane osobných informácií sa uplatňujú aj naďalej. Platí to aj pre všeobecné zásady ochrany údajov stanovené v článku 3 (Zásady ochrany osobných informácií) a individuálne práva zaručené článkom 4 zákona o ochrane osobných informácií (Práva dotknutých osôb). Znamená to, že hlavné zásady a práva sa zaručujú aj v tejto oblasti. Okrem toho sa v článku 58 ods. 4 zákona o ochrane osobných informácií uvádza, že takéto informácie sa musia spracúvať v minimálnom rozsahu potrebnom na dosiahnutie zamýšľaného účelu a počas minimálneho obdobia; takisto sa vyžaduje, aby prevádzkovateľ osobných informácií zaviedol potrebné opatrenia na zaistenie bezpečného riadenia údajov a primeraného spracúvania, ako sú technické, riadiace a fyzické záruky, ako aj opatrenia na primerané vybavovanie individuálnych sťažností.V oznámení č. 2021-1 s názvom Doplnkové pravidlá pre výklad a uplatňovanie zákona o ochrane osobných informácií Komisia pre ochranu osobných informácií ďalej objasnila, ako sa zákon o ochrane osobných informácií vzhľadom na túto čiastočnú výnimku uplatňuje na spracúvanie osobných údajov na účely národnej bezpečnostiOznámenie Komisie pre ochranu osobných informácií č. 2021-1 s názvom Doplnkové pravidlá pre výklad a uplatňovanie zákona o ochrane osobných informácií, oddiel III ods. 6.. Týka sa konkrétne práv jednotlivcov (na prístup, opravu, pozastavenie spracúvania a vymazanie informácií) a dôvodov, ako aj možných obmedzení týkajúcich sa týchto práv. Podľa oznámenia sa pri uplatňovaní základných zásad, práv a povinností zákona o ochrane osobných informácií na spracúvanie osobných údajov na účely národnej bezpečnosti prihliada na záruky uvedené v ústave, ktoré sa týkajú ochrany práva jednotlivca na riadenie svojich osobných informácií. Každé obmedzenie uvedeného práva, napríklad ak je to potrebné v záujme ochrany národnej bezpečnosti, si vyžaduje vyváženie práv a záujmov jednotlivca a príslušného verejného záujmu, pričom toto obmedzenie nesmie mať vplyv na podstatu uvedeného práva (článok 37 ods. 2 ústavy).2.PRÍSTUP VLÁDY NA ÚČELY PRESADZOVANIA PRÁVA2.1.Príslušné orgány verejnej moci v oblasti presadzovania právaPolícia, prokuratúry a súdy môžu získavať osobné údaje na účely presadzovania práva v trestných veciach na základe zákona o trestnom konaní, zákona o ochrane súkromia komunikácie a zákona o telekomunikáciách. V rozsahu, v akom sa v zákone o Národnej spravodajskej službe udeľuje táto právomoc aj Národnej spravodajskej službe, musí aj ona dodržiavať uvedené zákonyPozri článok 3 zákona o Národnej spravodajskej službe (zákon č. 12948), v ktorom sa odkazuje na vyšetrovanie určitých trestných činov, akými sú povstanie, vzbura a trestné činy súvisiace s národnou bezpečnosťou (napr. špionáž). V tejto súvislosti sa uplatňujú postupy zákona o trestnom konaní týkajúce sa prehliadok a zaistenia predmetov, pričom v zákone o ochrane súkromia komunikácie sa upravuje získavanie údajov o komunikácii (pozri časť 3 o ustanoveniach týkajúcich sa prístupu ku komunikácii na účely národnej bezpečnosti).. A napokon sa v zákone o oznamovaní a používaní špecifikovaných informácií o finančných transakciách poskytuje právny základ, podľa ktorého môžu finančné inštitúcie sprístupňovať informácie Finančnej spravodajskej jednotke Kórey na účel predchádzania praniu špinavých peňazí a financovania terorizmu. Tento špecializovaný orgán môže potom tieto informácie poskytovať orgánom presadzovania práva. Tieto sprístupňovacie povinnosti sa však vzťahujú len na prevádzkovateľov, ktorí spracúvajú osobné úverové informácie podľa zákona o úverových informáciách a podliehajú dohľadu Komisie pre finančné služby. Keďže spracúvanie osobných úverových informácií týmito prevádzkovateľmi je vylúčené z rozsahu pôsobnosti rozhodnutia o primeranosti, obmedzenia a záruky, ktoré sa uplatňujú na základe zákona o oznamovaní a používaní špecifikovaných informácií o finančných transakciách, nie sú v tomto dokumente podrobnejšie opísané.2.2.Právne základy a obmedzeniaPrávne základy na získavanie osobných informácií na účely presadzovania zákona a platné obmedzenia a záruky sa stanovujú v zákone o trestnom konaní (pozri oddiel 2.2.1), zákone o ochrane súkromia komunikácie (pozri oddiel 2.2.2) a v zákone o telekomunikáciách (pozri oddiel 2.2.3).2.2.1.Prehliadky a zaistenia predmetov2.2.1.1.Právny základProkurátori a vyšší príslušníci justičnej polície môžu vykonávať inšpekciu predmetov, prehľadávať osoby alebo zaisťovať predmety len vtedy, ak 1. je osoba podozrivá zo spáchania trestného činu (osoba podozrivá z trestnej činnosti); 2. je to potrebné na účely vyšetrovania a 3. sa predpokladá, že predmety podliehajúce inšpekcii, prehľadávané osoby a zaistené predmety majú súvis s prípadomČlánok 215 ods. 1 a 2 zákona o trestnom konaní.. Podobne aj súdy môžu vykonávať prehliadky a zaisťovať predmety, ktoré sa majú použiť ako dôkazy alebo podliehajú konfiškácii, ak sa predpokladá, že tieto predmety alebo osoby majú súvis s konkrétnym prípadomČlánok 106 ods. 1, články 107 a 109 zákona o trestnom konaní..2.2.1.2.Obmedzenia a zárukyVšeobecnou povinnosťou prokurátorov a príslušníkov justičnej polície je dodržiavanie ľudských práv osôb podozrivých z trestnej činnosti, ako aj ostatných dotknutých osôbČlánok 198 ods. 2 zákona o trestnom konaní.. Okrem toho sa môžu povinné opatrenia na dosiahnutie účelu vyšetrovania prijímať len vtedy, ak sa výslovne uvádzajú v zákone o trestnom konaní, pričom sa môžu zavádzať len v minimálne potrebnom rozsahuČlánok 199 ods. 1 zákona o trestnom konaní..Prehliadky, inšpekcie alebo zaistenia predmetov vykonávané príslušníkmi polície alebo prokurátormi v rámci vyšetrovania trestnej činnosti sa môžu vykonávať iba na základe súdneho príkazuČlánok 215 ods. 1 a 2 zákona o trestnom konaní.. Orgán žiadajúci o súdny príkaz musí predložiť materiály preukazujúce dôvody podozrenia, že jednotlivec spáchal trestný čin, že prehliadka, inšpekcia alebo zaistenie predmetov je potrebné a že príslušné predmety, ktoré je potrebné zaistiť, existujúČlánok 108 ods. 1 nariadenia o trestnom konaní.. V súdnom príkaze sa musí okrem ďalších náležitostí uvádzať meno osoby podozrivej z trestnej činnosti a trestný čin; miesto, osoba alebo predmety, ktorých prehliadku je potrebné vykonať, alebo predmety, ktoré je potrebné zaistiť; dátum vydania a obdobie jeho platnostiČlánok 114 ods. 1 zákona o trestnom konaní v spojení s článkom 219 zákona o trestnom konaní.. Podobne platí, že ak sa ako súčasť prebiehajúceho súdneho konania prehliadky a zaistenia predmetov nevykonávajú v rámci verejného pojednávania, súdny príkaz sa musí získať vopredČlánok 113 zákona o trestnom konaní.. Dotknutý jednotlivec a jeho obhajcovia sú vopred informovaní o prehliadke alebo zaistení predmetov a pri výkone súdneho príkazu môžu byť prítomníČlánky 121 a 122 zákona o trestnom konaní..Ak je predmetom prehliadky alebo zaistenia predmetov počítačový disk alebo iný nosič údajov, v zásade sa zaisťujú iba samotné údaje (skopírované alebo vytlačené), nie fyzický nosičČlánok 106 ods. 3 zákona o trestnom konaní.. Samotný nosič údajov možno zaistiť iba vtedy, ak sa opodstatnene považuje za nemožné vytlačiť alebo skopírovať požadované údaje samostatne, prípadne ak sa opodstatnene považuje za nepraktické inak dosiahnuť účel prehliadkyČlánok 106 ods. 3 zákona o trestnom konaní.. Dotknutý jednotlivec musí byť o prehliadke bezodkladne informovanýČlánok 219 zákona o trestnom konaní v spojení s článkom 106 ods. 4 zákona o trestnom konaní.. Na túto povinnosť oznamovania vyplývajúcu zo zákona o trestnom konaní sa nevzťahujú žiadne výnimky.Prehliadky, kontroly a zaistenia predmetov bez súdneho príkazu sa môžu vykonávať len v určitých situáciách. Po prvé vtedy, ak nie je možné získať súdny príkaz z dôvodu naliehavosti na mieste trestného činuČlánok 216 ods. 3 zákona o trestnom konaní.. Súdny príkaz sa však musí následne bezodkladne získaťČlánok 216 ods. 3 zákona o trestnom konaní.. Po druhé možno prehliadky a inšpekcie bez súdneho príkazu vykonávať na mieste, keď je osoba podozrivá z trestnej činnosti zatknutá alebo zadržanáČlánok 216 ods. 1 a 2 zákona o trestnom konaní.. A napokon môže prokurátor alebo vyšší príslušník justičnej polície zaistiť predmet bez súdneho príkazu, keď sa ho osoba podozrivá z trestnej činnosti alebo tretia osoba zbavila, prípadne bol vydaný dobrovoľneČlánok 218 zákona o trestnom konaní. Pokiaľ ide o osobné informácie, vzťahuje sa to len na dobrovoľné uvedenie samotnou dotknutou osobou, nie na prevádzkovateľa osobných informácií, ktorý je držiteľom takýchto informácií (čo by si vyžadovalo osobitný právny základ podľa zákona o ochrane osobných informácií). Dobrovoľne vydané predmety sa pripúšťajú ako dôkaz v súdnom konaní iba vtedy, ak neexistuje žiadna odôvodnená pochybnosť o dobrovoľnosti ich vydania, čo musí preukázať prokurátor. Pozri rozhodnutie najvyššieho súdu č. 2013Do11233, 10. marca 2016..Dôkazy, ktoré boli získané v rozpore so zákonom o trestnom konaní, sa budú považovať za neprípustnéČlánok 308-2 zákona o trestnom konaní.. Okrem toho sa v zákone o trestnom konaní stanovuje, že za nezákonné prehliadky osôb alebo miesta pobytu osoby, stráženej budovy, stavby, automobilu, lode, lietadla alebo prenajatej izby možno uložiť trest odňatia slobody v maximálnej dĺžke tri rokyČlánok 321 zákona o trestnom konaní.. Toto ustanovenie sa teda uplatňuje aj vtedy, ak sú predmety, ako napríklad nosiče údajov, zaistené pri nezákonnej prehliadke.2.2.2.Získavanie informácií o komunikácii2.2.2.1.Právny základZískavanie informácií o komunikácii sa upravuje v osobitnom zákone, ktorým je zákon o ochrane súkromia komunikácie. Konkrétne sa v zákone o ochrane súkromia komunikácie stanovuje zákaz cenzurovania akejkoľvek pošty, odpočúvania akejkoľvek telekomunikácie, poskytovania potvrdzujúcich údajov o komunikácii alebo nahrávanie, prípadne počúvanie, nezverejňovaných rozhovorov medzi osobami, ak sa to nevykonáva podľa zákona o trestnom konaní, zákona o ochrane súkromia komunikácie alebo zákona o vojenskom súdeČlánok 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Zákonom o vojenskom súde sa v zásade upravuje získavanie informácií o vojenskom personále a na civilné obyvateľstvo ho možno uplatniť len v obmedzených prípadoch (napr. ak člen vojenského personálu a civilná osoba spáchajú trestný čin spoločne alebo ak jednotlivec spácha trestný čin na členovi vojenského personálu, možno začať konanie pred vojenským súdom, pozri článok 2 zákona o vojenskom súde). Všeobecné ustanovenia upravujúce prehliadky a zaistenia predmetov sú podobné ako v zákone o trestnom konaní, pozri napr. články 146 – 149 a články 153 – 156 zákona o vojenskom súde. Poštu napríklad možno získať len vtedy, ak je to potrebné na účely vyšetrovania a na základe príkazu vydaného vojenským súdom. Obmedzenia a záruky podľa zákona o ochrane súkromia komunikácie sa uplatňujú v rozsahu, v akom sa získava elektronická komunikácia.. Pojem komunikácia v zmysle zákona o ochrane súkromia komunikácie zahŕňa poštu aj telekomunikácieČlánok 2 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie, t. j. prenos alebo prijímanie všetkých druhov zvukov, slov, symbolov alebo obrázkov prostredníctvom káblového, bezdrôtového, optického alebo iného elektromagnetického systému vrátane telefónu, e-mailu, predplatenej informačnej služby, telefaxu a rádiovej pagingovej služby.. Vzhľadom na to sa v zákone o ochrane súkromia komunikácie rozlišuje medzi opatreniami na zachytenie komunikácieČlánok 2 ods. 7 a článok 3 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie. a získavaním potvrdzujúcich údajov o komunikácii.Pojem opatrenia na zachytenie komunikácie zahŕňa cenzúru, t. j. získavanie obsahu tradičnej pošty, ako aj odpočúvanie, t. j. priame zachytenie (získanie alebo nahratie) obsahu telekomunikácieCenzúra sa vymedzuje ako otváranie pošty bez súhlasu dotknutej strany alebo získavanie poznatkov o jej obsahu, prípadne zaznamenávanie alebo zadržiavanie jej obsahu inými prostriedkami (článok 2 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie). Odpočúvanie je získavanie alebo nahrávanie obsahu telekomunikácie počúvaním alebo sledovaním okolitých zvukov, slov, symbolov alebo obrázkov komunikácie prostredníctvom elektronických a mechanických zariadení bez súhlasu dotknutej strany alebo zachytávanie ňou prenášanej alebo prijímanej komunikácie (článok 2 ods. 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie).. Pojem potvrdzujúce údaje o komunikácii zahŕňa údaje o telekomunikačných záznamoch, ktoré obsahujú dátum telekomunikácie, čas jej začatia a ukončenia, počet odchádzajúcich a prichádzajúcich hovorov, ako aj číslo účastníka na druhej strane, frekventovanosť využívania, logy týkajúce sa používania telekomunikačných služieb a informácie o polohe (napr. z prenosových veží, ktoré prijímajú signály)Článok 2 ods. 11 zákona o ochrane súkromia komunikácie..V zákone o ochrane súkromia komunikácie sa stanovujú obmedzenia a záruky týkajúce sa získavania oboch druhov údajov a nedodržanie niektorých z týchto požiadaviek podlieha trestným sankciámČlánky 16 a 17 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Uplatňujú sa napríklad v prípade získavania údajov bez súdneho príkazu či neuchovania záznamov, prípadne ak sa pokračuje v získavaní údajov aj po skončení mimoriadnej situácie alebo ak nie je dotknutý jednotlivec informovaný..2.2.2.2.Obmedzenia a záruky uplatniteľné na získavanie obsahu komunikácie (opatrenia na zachytenie komunikácie)Získavanie obsahu komunikácie sa môže vykonávať ako doplnkový prostriedok na uľahčenie vyšetrovania trestnej činnosti (t. j. ako posledná možnosť), pričom je potrebné usilovať sa o minimalizovanie zasahovania do komunikačného tajomstva ľudíČlánok 3 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V súlade s touto všeobecnou zásadou sa môžu opatrenia na zachytenie komunikácie využívať len vtedy, ak je ťažké iným spôsobom zabrániť spáchaniu trestného činu, zatknúť páchateľa alebo získať dôkazyČlánok 5 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Orgány presadzovania práva získavajúce obsah komunikácie musia toto získavanie okamžite ukončiť, ak sa už prístup ku komunikácii nepovažuje za potrebný, čím sa zaručí, že zasahovanie do súkromia komunikácie je čo najmenšieČlánok 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..Okrem toho možno opatrenia na zachytenie komunikácie použiť len vtedy, ak existuje odôvodnené podozrenie, že sa plánuje spáchanie závažných trestných činov, páchajú sa alebo sa spáchali závažné trestné činy, ktoré sú výslovne uvedené v zákone o ochrane súkromia komunikácie. Ide o trestné činy ako povstanie, trestné činy súvisiace s drogami alebo trestné činy páchané pomocou výbušnín, ako aj trestné činy súvisiace s národnou bezpečnosťou, diplomatickými vzťahmi alebo vojenskými základňami a zariadeniamiČlánok 5 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Opatrenia na zachytenie komunikácie musia byť zacielené na konkrétnu poštu alebo telekomunikáciu odoslanú alebo prijatú podozrivou osobou, prípadne na poštu alebo telekomunikáciu odoslanú alebo prijatú podozrivou osobou v priebehu konkrétneho časového obdobiaČlánok 5 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Aj vtedy, ak sú tieto požiadavky splnené, sa môže získavanie údajov o obsahu uskutočňovať len na základe súdneho príkazu. Konkrétne môže prokurátor požiadať súd o vydanie povolenia na získanie údajov o obsahu v súvislosti s podozrivou alebo vyšetrovanou osobouČlánok 6 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Podobne môže aj príslušník justičnej polície požiadať o povolenie prokurátora, ktorý môže potom požiadať súd o vydanie príkazuČlánok 6 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Žiadosť o vydanie súdneho príkazu musí byť podaná písomne a musí obsahovať konkrétne náležitosti. Musí sa v nej predovšetkým uvádzať 1. odôvodnené podozrenie, že sa plánuje, pácha alebo spáchal niektorý z trestných činov uvedených v zozname, ako aj všetky materiály dokladajúce podozrenie fumus boni iuris; 2. opatrenia na zachytenie komunikácie, ako aj ich cieľ, rozsah, zámer a obdobie uplatňovania; a 3. miesto, na ktorom by sa opatrenia vykonávali, a spôsob, akým by sa realizovaliČlánok 6 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 4 ods. 1 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..Po splnení právnych požiadaviek môže súd vydať písomné povolenie na vykonanie opatrení na zachytenie komunikácie v súvislosti s podozrivou alebo vyšetrovanou osobouČlánok 6 ods. 5 a článok 6 ods. 8 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V tomto súdnom príkaze sa uvádzajú druhy opatrení, ako aj ich cieľ, rozsah, obdobie uplatňovania, miesto ich vykonávania a spôsob ich realizácieČlánok 6 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Opatrenia na zachytenie komunikácie sa môžu realizovať maximálne dva mesiaceČlánok 6 ods. 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ak sa zámer opatrení v rámci tohto obdobia dosiahne skôr, opatrenia sa musia okamžite ukončiť. Naopak, ak sú požadované podmienky stále splnené, v lehote dvoch mesiacov je potrebné podať žiadosť o predĺženie obdobia uplatňovania opatrení na zachytenie komunikácie. Táto žiadosť musí obsahovať materiály dokladajúce fumus boni iuris na predĺženie platnosti opatreníČlánok 6 ods. 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Predĺžené obdobie nesmie byť dlhšie ako jeden rok, prípadne tri roky v prípade určitých osobitne závažných trestných činov (napr. trestných činov súvisiacich s povstaním, zahraničnou agresiou, národnou bezpečnosťou atď.)Článok 6 ods. 8 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Orgány presadzovania práva si môžu vynútiť spoluprácu prevádzkovateľov komunikačných služieb predložením písomného povolenia súduČlánok 9 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Prevádzkovatelia komunikačných služieb musia spolupracovať a uchovávať toto povolenie vo svojej evidenciiČlánok 15-2 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 12 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Spoluprácu môžu odmietnuť vtedy, ak sú informácie o zacielenej osobe uvedené v písomnom povolení súdu (napríklad telefónne číslo osoby) nesprávne. Okrem toho nesmú za žiadnych okolností sprístupniť heslá používané na telekomunikáciuČlánok 9 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Každý, kto vykonáva opatrenia na zachytenie komunikácie alebo bol požiadaný o spoluprácu, musí uchovávať záznamy o zámeroch opatrení, ich vykonávaní, dátume poskytnutia spolupráce a cieli spolupráceČlánok 9 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Záznamy musia uchovávať aj orgány presadzovania práva vykonávajúce opatrenia na zachytenie komunikácie, pričom sa v nich uvádzajú podrobnosti a dosiahnuté výsledkyČlánok 18 ods. 1 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Príslušníci justičnej polície musia tieto informácie poskytnúť vo forme správy prokurátorovi po uzavretí vyšetrovaniaČlánok 18 ods. 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..Keď prokurátor vznesie obžalobu v prípade, v ktorom sa využili opatrenia na zachytenie komunikácie, alebo vykoná právny úkon, ktorým sa príslušný jednotlivec zbavuje obžaloby alebo zadržania (t. j. nejde len o pozastavenie trestného stíhania), prokurátor musí jednotlivcovi, ktorý podlieha opatreniam na zachytenie komunikácie, oznámiť skutočnosť, že sa vykonávali opatrenia na zachytenie komunikácie, pričom ho musí informovať aj o orgáne, ktorý ich vykonával, a o období ich uplatňovania. Toto oznámenie sa musí realizovať písomne do 30 dní od vykonania tohto právneho úkonuČlánok 9-2 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Oznámenie možno odložiť, ak je pravdepodobné, že bude závažne ohrozená národná bezpečnosť alebo narušený verejný poriadok, prípadne ak je pravdepodobné, že bude mať za následok závažnú ujmu na životoch alebo fyzickej integrite ďalších osôbČlánok 9-2 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Prokurátor alebo príslušník justičnej polície, ktorý zamýšľa oznámenie odložiť, musí získať súhlas vedúceho okresnej prokuratúryČlánok 9-2 ods. 5 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Oznámenie sa musí realizovať v priebehu 30 dní od momentu, keď prestanú existovať dôvody na odloženieČlánok 9-2 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie..V zákone o ochrane súkromia komunikácie sa stanovuje aj osobitný postup získavania obsahu komunikácie v mimoriadnych situáciách. Konkrétne môžu orgány presadzovania práva získavať obsah komunikácie v prípade bezprostrednej hrozby plánovania alebo vykonania organizovanej trestnej činnosti alebo iného závažného trestného činu, ktorý môže priamo spôsobiť smrť alebo vážnu ujmu, pričom táto mimoriadna situácia bráni vykonaniu bežného postupu (ako už bol uvedený)Článok 8 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V takejto mimoriadnej situácii môže príslušník polície alebo prokurátor prijať opatrenia na zachytenie komunikácie bez predchádzajúceho povolenia súdu, ihneď po ich vykonaní však musí požiadať súd o vydanie povolenia. Ak orgán presadzovania práva nezíska povolenie súdu do 36 hodín od vykonania mimoriadnych opatrení, získavanie informácií sa musí okamžite zastaviť, pričom získané informácie sa musia ihneď nato zničiťČlánok 8 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Príslušníci polície vykonávajú mimoriadne sledovanie pod dohľadom prokurátora, prípadne, ak nie je možné vopred získať pokyny prokurátora z dôvodu potreby naliehavo konať, musí polícia získať súhlas prokurátora ihneď po začatí sledovaniaČlánok 8 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 16 ods. 3 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Uvedené pravidlá týkajúce sa oznamovania jednotlivcovi sa uplatňujú aj na získavanie obsahu komunikácie v mimoriadnych situáciách.Získavanie informácií v mimoriadnych situáciách sa musí vždy vykonávať v súlade s vyhlásením o mimoriadnej cenzúre/odpočúvaní, pričom orgán, ktorý ho vykonáva, musí uchovávať záznamy o všetkých mimoriadnych opatreniachČlánok 8 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. K žiadosti o vydanie povolenia na vykonanie mimoriadnych opatrení podanej na súd musí byť okrem sprievodných dokumentov priložený aj písomný dokument, v ktorom sa uvádzajú potrebné opatrenia na zachytenie komunikácie, cieľ, predmet, rozsah, obdobie uplatňovania, miesto ich vykonávania, metóda a vysvetlenie, ako príslušné opatrenia na zachytenie komunikácie spĺňajú požiadavky článku 5 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácieČiže existuje odôvodnené podozrenie, že sa plánujú, páchajú alebo spáchali určité trestné činy, a je prakticky nemožné iným spôsobom zabrániť spáchaniu trestného činu, zatknúť páchateľa alebo získať dôkazy..Ak sa mimoriadne opatrenia ukončia v krátkom čase, čiže bez povolenia súdu (napr. ak je podozrivá osoba zatknutá ihneď po začatí zachytávania, ktoré sa tým ukončí), vedúci príslušnej prokuratúry predloží príslušnému súdu oznámenie o mimoriadnom opatreníČlánok 8 ods. 5 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V oznámení sa musí uvádzať zámer, cieľ, rozsah, obdobie uplatňovania, miesto vykonávania a metóda získania informácií, ako aj dôvody nepodania žiadosti o vydanie súdneho povoleniaČlánok 8 ods. 6 až 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Na základe tohto oznámenia môže prijímajúci súd preskúmať zákonnosť získavania informácií, pričom toto oznámenie sa musí zaevidovať v registri oznámení o mimoriadnych opatreniach.Všeobecne platí, že obsah komunikácie získaný vykonávaním opatrení na zachytenie komunikácie na základe zákona o ochrane súkromia komunikácie sa môže použiť iba na účely vyšetrovania, trestného stíhania alebo zabránenia konkrétnym uvedeným trestným činom, na účely disciplinárneho konania týkajúceho sa tých istých trestných činov, nároku na náhradu škody vzneseného stranou komunikácie alebo vtedy, ak to umožňujú iné zákonyČlánok 12 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Pri získavaní telekomunikácie prenášanej cez internet sa uplatňujú osobitné zárukyČlánok 12-2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Takéto informácie možno použiť len na účely vyšetrovania závažných trestných činov uvedených v článku 5 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Na uchovanie informácií je potrebné získať súhlas súdu, ktorý povolil opatrenia na zachytenie komunikácieProkurátor alebo príslušník polície vykonávajúci opatrenia na zachytenie komunikácie musí vybrať telekomunikáciu, ktorá sa má uchovať, do 14 dní od ukončenia opatrení a požiadať o súhlas súdu (príslušník polície podáva žiadosť prokurátorovi, ktorý ju zase podáva na súd), pozri článok 12-2 ods. 1 a 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Žiadosť o uchovávanie musí obsahovať informácie o opatreniach na zachytenie komunikácie, súhrn výsledkov opatrení, dôvody uchovávania (spoločne so sprievodnými materiálmi) a telekomunikáciu, ktorá sa má uchovaťČlánok 12-2 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ak sa takáto žiadosť nepodá, získaná telekomunikácia sa musí do 14 dní od ukončenia opatrení na zachytenie komunikácie vymazaťČlánok 12-2 ods. 5 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ak sa žiadosť zamietne, telekomunikácia sa musí do siedmich dní zničiťČlánok 12-2 ods. 5 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V prípade vymazania telekomunikácie sa musí do siedmich dní predložiť súdu, ktorý povolil opatrenia na zachytenie komunikácie, správa obsahujúca dôvody na vymazanie, ako aj podrobnosti a čas o ňom.Všeobecnejšie platí, že ak sa informácie získali nezákonne na základe opatrení na zachytenie komunikácie, nie sú pripustené ako dôkaz v súdnom alebo disciplinárnom konaníČlánok 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V zákone o ochrane súkromia komunikácie sa takisto zakazuje každému, kto prijíma opatrenia na zachytenie komunikácie, sprístupňovať dôverné informácie získané v priebehu vykonávania týchto opatrení a využívať získané informácie na poškodenie dobrého mena osôb, na ktoré sa tieto opatrenia vzťahujúČlánok 11 ods. 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..2.2.2.3.Obmedzenia a záruky uplatniteľné na získavanie potvrdzujúcich informácií o komunikáciiNa základe zákona o ochrane súkromia komunikácie môžu orgány presadzovania práva požiadať telekomunikačných operátorov o poskytnutie potvrdzujúcich údajov o komunikácii, ak je to potrebné na vedenie vyšetrovania alebo výkon trestuČlánok 13 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Na rozdiel od získavania údajov o obsahu nie je možnosť získania potvrdzujúcich údajov o komunikácii obmedzená na určité špecifické trestné činy. Tak ako v prípade údajov o obsahu si však získanie potvrdzujúcich údajov o komunikácii vyžaduje predchádzajúce písomné povolenie súdu, na ktoré sa vzťahujú tie isté podmienky, ktoré už boli uvedenéČlánky 13 a 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ak z naliehavých dôvodov nie je možné získať povolenie súdu, potvrdzujúce údaje o komunikácii možno získať aj bez súdneho príkazu. V takom prípade sa povolenie musí získať ihneď po vyžiadaní údajov, ktoré musí byť oznámené poskytovateľovi telekomunikačných služiebČlánok 13 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Rovnako ako v prípade naliehavých opatrení na zachytenie komunikácie sa musí vypracovať dokument, v ktorom sa uvádzajú podrobnosti o prípade (podozrivá osoba, opatrenia, ktoré sa majú prijať, podozrenie zo spáchania trestného činu, ako aj naliehavosť situácie). Pozri článok 37 ods. 5 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Ak sa nezíska následné povolenie, získané informácie sa musia zničiťČlánok 13 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Prokurátori, príslušníci justičnej polície a súdy musia viesť záznamy o žiadostiach o potvrdzujúce údaje o komunikáciiČlánok 13 ods. 5 a 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Poskytovatelia telekomunikačných služieb musia okrem toho ministerstvu pre vedu a IKT dvakrát ročne podávať správu o sprístupnení potvrdzujúcich údajov o komunikácii a musia o tom uchovávať záznamy sedem rokov od dátumu sprístupnenia údajovČlánok 13 ods. 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Jednotlivci sú v zásade informovaní o skutočnosti, že sa získavajú potvrdzujúce údaje o komunikáciiPozri článok 13-3 ods. 7 v spojení s článkom 9-2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. To, kedy sú o tom informovaní, závisí od okolností vyšetrovaniaČlánok 13-3 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Po prijatí rozhodnutia začať alebo nezačať trestné stíhanie sa musí táto skutočnosť oznámiť do 30 dní. Naopak, ak sa vznesenie žaloby pozastaví, táto skutočnosť sa musí oznámiť do 30 dní od uplynutia jedného roka od prijatia tohto rozhodnutia. V každom prípade sa musí oznámenie realizovať do 30 dní od uplynutia jedného roka po získaní informácií.Oznámenie možno odložiť, ak je pravdepodobné, že 1. by bola ohrozená národná bezpečnosť, verejná bezpečnosť a poriadok; 2. by viedlo k smrti alebo fyzickej ujme; 3. by viedlo k ohrozeniu spravodlivého súdneho konania (napr. by malo za následok zničenie dôkazov alebo zastrašovanie svedkov); alebo 4. by došlo k ohováraniu podozrivej osoby, obetí alebo iných osôb súvisiacich s prípadom alebo k narušeniu ich súkromiaČlánok 13-3 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Oznámenie niektorého z uvedených dôvodov si vyžaduje povolenie riaditeľa príslušnej okresnej prokuratúryČlánok 13-3 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Oznámenie sa musí realizovať v priebehu 30 dní od momentu, keď prestanú existovať dôvody odloženiaČlánok 13-3 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Informovaní jednotlivci môžu podať písomnú žiadosť prokurátorovi alebo príslušníkovi justičnej polície týkajúcu sa dôvodov získavania potvrdzujúcich údajov o komunikáciiČlánok 13-3 ods. 5 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V takom prípade musí prokurátor alebo príslušník justičnej polície písomne uviesť dôvody do 30 dní od prijatia žiadosti, ak nie je splnená niektorá z uvedených podmienok (výnimiek týkajúcich sa odloženia oznámenia)Článok 13-3 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie..2.2.3.Dobrovoľné sprístupnenie telekomunikačnými operátormiV článku 83 ods. 3 zákona o telekomunikáciách sa telekomunikačným operátorom umožňuje dobrovoľne vyhovieť žiadosti (podanej na účely vedenia trestného konania, vyšetrovania alebo výkonu trestu) súdu, prokurátora alebo vedúceho vyšetrovacieho orgánu o sprístupnenie údajov o komunikácii. Podľa zákona o telekomunikáciách sa pod údajmi o komunikácii rozumie meno, evidenčné číslo rezidenta, adresa a telefónne číslo používateľov, dátumy začatia využívania služieb alebo ukončenia využívania služieb používateľmi, ako aj identifikačné kódy používateľov (t. j. kódy používané na identifikovanie oprávneného používateľa počítačových systémov alebo komunikačných sietí)Článok 83 ods. 3 zákona o telekomunikáciách.. Na účely zákona o telekomunikáciách sa za používateľov považujú iba jednotlivci, ktorí majú priamo uzavreté zmluvy na poskytovanie služieb s kórejským poskytovateľom telekomunikačných služiebČlánok 2 ods. 9 zákona o telekomunikáciách.. Preto by sa jednotlivci z EÚ, ktorých údaje boli prenesené do Kórejskej republiky, považovali za používateľov podľa zákona o telekomunikáciách len výnimočne, keďže zvyčajne by títo jednotlivci neuzatvorili priamu zmluvu s kórejským telekomunikačným operátorom.Žiadosti o získanie údajov o komunikácii na základe zákona o telekomunikáciách sa musia podávať písomne a musia sa v nich uvádzať dôvody žiadosti, súvis s príslušným používateľom a rozsah požadovaných údajovČlánok 83 ods. 4 zákona o telekomunikáciách.. Ak nie je možné z dôvodov naliehavosti podať písomnú žiadosť, táto písomná žiadosť sa musí podať čo najskôr po uplynutí dôvodov naliehavostiČlánok 83 ods. 4 zákona o telekomunikáciách.. Telekomunikační operátori, ktorí vyhovejú žiadostiam o sprístupnenie údajov o komunikácii, musia uchovávať registre so záznamami o poskytnutých údajoch o komunikácii, ako aj súvisiace materiály, ako napríklad písomné žiadostiČlánok 83 ods. 5 zákona o telekomunikáciách.. Okrem toho musia telekomunikační operátori dvakrát ročne podávať ministerstvu pre vedu a IKT správy o poskytovaní údajov o komunikáciiČlánok 83 ods. 6 zákona o telekomunikáciách..Telekomunikační operátori nemusia podľa zákona o telekomunikáciách vyhovieť žiadostiam o sprístupnenie údajov o komunikácii. Každú žiadosť musí preto operátor posúdiť z hľadiska platných požiadaviek na ochranu údajov vyplývajúcich zo zákona o ochrane osobných informácií. Konkrétne musí telekomunikačný operátor prihliadnuť na záujmy dotknutej osoby a nesmie sprístupniť informácie, ak je pravdepodobné, že by bol nespravodlivo poškodený záujem jednotlivca alebo tretej stranyČlánok 18 ods. 2 zákona o ochrane osobných informácií.. Okrem toho musí byť dotknutý jednotlivec o sprístupnení informovaný podľa oznámenia č. 2021-1 s názvom Doplnkové pravidlá pre výklad a uplatňovanie zákona o ochrane osobných informácií. Vo výnimočných situáciách možno takéto oznámenie odložiť, a to najmä ak a dovtedy, kým by mohlo oznámenie ohrozovať prebiehajúce vyšetrovanie trestnej činnosti, alebo ak je pravdepodobné, že oznámenie spôsobí ohrozenie života alebo fyzickej integrity inej osoby, ak sú tieto práva a záujmy preukázateľne nadradené právam dotknutej osobyOznámenie Komisie pre ochranu osobných informácií č. 2021-1 s názvom Doplnkové pravidlá pre výklad a uplatňovanie zákona o ochrane osobných informácií, oddiel III ods. 2 bod iii)..V roku 2016 najvyšší súd potvrdil, že dobrovoľné poskytovanie údajov o komunikácii telekomunikačnými operátormi bez súdneho príkazu na základe zákona o telekomunikáciách nie je ako také porušením práva na informačné sebaurčenie používateľa telekomunikačnej služby. Zároveň súd objasnil, že o porušenie by išlo vtedy, ak by bolo preukázateľne zjavné, že žiadajúci orgán podaním žiadosti o sprístupnenie údajov o komunikácii zneužil svoju právomoc, a tým porušil záujmy dotknutého jednotlivca alebo tretej stranyRozhodnutie najvyššieho súdu č. 2012Da105482, 10. marca 2016.. Vo všeobecnosti platí, že každá žiadosť o dobrovoľné sprístupnenie podaná orgánom presadzovania práva musí byť v súlade so zásadami zákonnosti, nevyhnutnosti a primeranosti, ktoré vyplývajú z kórejskej ústavy (článok 12 ods. 1 a článok 37 ods. 2).2.3.DozorDozor nad orgánmi presadzovania práva v trestných veciach vykonávajú prostredníctvom rôznych mechanizmov vnútorné aj vonkajšie orgány.2.3.1.Vnútorný auditV súlade so zákonom o auditoch verejného sektora sa orgány verejnej moci vyzývajú na zriadenie vnútorného orgánu na vykonávanie vnútorného auditu, ktorý bude mať okrem iného za úlohu vykonávať kontrolu zákonnostiČlánky 3 a 5 zákona o auditoch verejného sektora.. Vedúcim takýchto orgánov auditu musí byť zaručená najväčšia možná nezávislosťČlánok 7 zákona o auditoch verejného sektora.. Konkrétne ide o to, že sú menovaní mimo príslušného orgánu (napr. spomedzi bývalých sudcov, profesorov) na obdobie dvoch až piatich rokov a môžu byť odvolaní len z opodstatnených dôvodov (napr. keď nie sú schopní plniť si povinnosti z dôvodu duševnej poruchy alebo fyzického ochorenia alebo sa proti nim vedie disciplinárne konanie)Články 8 – 11 zákona o auditoch verejného sektora.. Podobne sú aj audítori menovaní na základe osobitných podmienok stanovených v zákoneČlánok 16 a nasl. zákona o auditoch verejného sektora.. Audítorské správy môžu obsahovať odporúčania alebo žiadosti o náhradu škody alebo nápravu, ako aj pokarhania a odporúčania alebo žiadosti o disciplinárne konanieČlánok 23 ods. 2 zákona o auditoch verejného sektora.. Oznamujú sa vedúcemu orgánu verejnej moci, ktorého audit sa vykonáva, ako aj Rade pre audit a inšpekciu (pozri oddiel 2.3.2) do 60 dní od ukončenia audituČlánok 23 ods. 1 zákona o auditoch verejného sektora.. Dotknutý orgán musí vykonať požadované opatrenia a podať správu o výsledkoch Rade pre audit a inšpekciuČlánok 23 ods. 3 zákona o auditoch verejného sektora.. Okrem toho sú výsledky auditu všeobecne prístupné verejnostiČlánok 26 zákona o auditoch verejného sektora.. Odmietnutie auditu alebo bránenie v jeho vykonaní sa trestá správnymi pokutamiČlánok 41 zákona o auditoch verejného sektora.. V oblasti presadzovania práva v trestných veciach má Národná policajná agentúra na účely dodržania uvedených právnych predpisov zavedený systém generálnej inšpekcie na vykonávanie vnútorných auditov, a to aj v súvislosti s možným porušovaním ľudských právPozri konkrétne rozdelenie v rámci generálneho riaditeľstva pre audit a inšpekciu: https://www.police.go.kr/eng/knpa/org/org01.jsp..2.3.2.Rada pre audit a inšpekciuRada pre audit a inšpekciu môže vykonávať inšpekciu činností orgánov verejnej moci a na základe týchto inšpekcií vydávať odporúčania, žiadať o disciplinárne konania alebo podávať trestné oznámeniaČlánky 24 a 31 – 35 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Rada pre audit a inšpekciu je zriadená v rámci Úradu prezidenta Kórejskej republiky, pri vykonávaní svojich povinností má však nezávislé postavenieČlánok 2 ods. 1 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Okrem toho sa v zákone, ktorým sa zriaďuje Rada pre audit a inšpekciu, vyžaduje, aby sa Rade pre audit a inšpekciu zabezpečila maximálna možná miera nezávislosti, pokiaľ ide o menovanie, prepúšťanie a organizáciu zamestnancov, ako aj zostavovanie rozpočtuČlánok 2 ods. 2 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Predsedu Rady pre audit a inšpekciu menuje prezident so súhlasom národného zhromaždeniaČlánok 4 ods. 1 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Šiestich zostávajúcich komisárov menuje na štvorročné obdobie prezident na odporúčanie predseduČlánok 5 ods. 1 a článok 6 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Komisári (vrátane predsedu) musia mať špecifickú kvalifikáciu stanovenú zákonomNapríklad aspoň desaťročná služba vo funkcii sudcu, prokurátora alebo advokáta, aspoň osemročná prax na pozícii zamestnanca verejnej správy alebo vysokoškolského profesora, prípadne na vyššej pozícii, alebo aspoň desaťročná prax v kótovanej spoločnosti alebo inštitúcií so štátnymi investíciami (z čoho aspoň päť rokov na výkonnej pozícii), pozri článok 7 zákona o Rade pre audit a inšpekciu. a môžu byť odvolaní len na základe konania o zbavení funkcie v rámci zákonodarnej moci, odsúdenia na trest odňatia slobody alebo neschopnosti vykonávať povinnosti z dôvodu dlhodobých problémov s duševným alebo fyzickým zdravímČlánok 8 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Okrem toho sa komisárom zakazuje účasť na politických činnostiach a súbežné zastávanie funkcií v národnom zhromaždení, správnych orgánoch, organizáciách podliehajúcich auditu a inšpekcii vykonávaných Radou pre audit a inšpekciu, ako aj ďalších odmeňovaných funkcií a pozíciíČlánok 9 zákona o Rade pre audit a inšpekciu..Rada pre audit a inšpekciu vykonáva každoročne generálny audit, môže však vykonávať aj osobitné audity týkajúce sa záležitostí osobitného významu. Rada pre audit a inšpekciu môže počas inšpekcie požiadať o predloženie dokumentov a takisto si môže vyžiadať prítomnosť jednotlivcovPozri napr. článok 27 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. V rámci auditu Rada pre audit a inšpekciu skúma príjmy a výdavky štátu, ale dozerá aj na všeobecné plnenie povinností orgánov verejnej moci a verejných činiteľov s cieľom zlepšiť fungovanie verejnej správyČlánky 20 a 24 zákona o Rade pre audit a inšpekciu.. Dozor, ktorý vykonáva, preto presahuje rozpočtové aspekty a týka sa aj kontroly zákonnosti.2.3.3.Národné zhromaždenieNárodné zhromaždenie môže vyšetrovať orgány verejnej moci a vykonávať v nich inšpekciuČlánok 128 zákona o národnom zhromaždení a články 2, 3 a 15 zákona o inšpekcii a vyšetrovaní štátnej správy. Patria sem aj každoročné inšpekcie vládnych záležitostí ako takých a vyšetrovanie osobitných záležitostí.. Počas vyšetrovania alebo inšpekcie si môže národné zhromaždenie vyžiadať sprístupnenie dokumentov a predvolať svedkovČlánok 10 ods. 1 zákona o inšpekcii a vyšetrovaní štátnej správy. Pozri aj články 128 a 129 zákona o národnom zhromaždení.. Na každého, kto počas vyšetrovania vedeného národným zhromaždením podá krivú výpoveď, sa vzťahujú trestnoprávne sankcie (trest odňatia slobody až na desať rokov)Článok 14 zákona o svedeckej výpovedi a znaleckom posudku pred národným zhromaždením.. Proces a výsledky inšpekcií môžu byť zverejnenéČlánok 12-2 zákona o inšpekcii a vyšetrovaní štátnej správy.. Ak národné zhromaždenie zistí nezákonnú alebo nesprávnu činnosť, môže príslušný orgán verejnej moci požiadať o prijatie nápravných opatrení, ku ktorým môže patriť náhrada škody, disciplinárne konanie a zlepšenie jeho vnútorných postupovČlánok 16 ods. 2 zákona o inšpekcii a vyšetrovaní štátnej správy.. Po prijatí tejto žiadosti musí orgán bezodkladne konať a o výsledku prijatých opatrení podať správu národnému zhromaždeniuČlánok 16 ods. 3 zákona o inšpekcii a vyšetrovaní štátnej správy..2.3.4.Komisia pre ochranu osobných informáciíKomisia pre ochranu osobných informácií vykonáva dozor nad spracúvaním osobných informácií orgánmi presadzovania práva v trestných veciach v súlade so zákonom o osobných informáciách. Okrem toho sa podľa článku 7-8 ods. 3 a 4 a článku 7-9 ods. 5 zákona o ochrane osobných informácií dozor vykonávaný Komisiou pre ochranu osobných informácií týka aj možných porušení pravidiel, v ktorých sa stanovujú obmedzenia a záruky pri získavaní osobných informácií vrátane tých, ktoré sa uvádzajú v osobitných zákonoch upravujúcich získavanie (elektronických) dôkazov na účely presadzovania práva v trestných veciach (pozri oddiel 2.2). Vzhľadom na požiadavky článku 3 ods. 1 zákona o ochrane osobných informácií týkajúce sa získavania osobných informácií zákonným a spravodlivým spôsobom predstavuje každé takéto porušenie aj nedodržanie zákona o ochrane osobných informácií, preto môže Komisia pre ochranu osobných informácií uskutočňovať vyšetrovanie a prijímať nápravné opatreniaPozri oznámenie Komisie pre ochranu osobných informácií č. 2021-1 s názvom Doplnkové pravidlá pre výklad a uplatňovanie zákona o ochrane osobných informácií..Pri vykonávaní funkcie dozoru má Komisia pre ochranu osobných informácií prístup k všetkým relevantným informáciámČlánok 63 zákona o ochrane osobných informácií.. Komisia pre ochranu osobných informácií môže poskytovať poradenstvo orgánom presadzovania práva s cieľom zlepšiť úroveň ochrany osobných informácií pri ich činnostiach spracúvania, ukladať nápravné opatrenia (napr. pozastaviť spracúvanie údajov alebo prijať potrebné opatrenia na ochranu osobných informácií) alebo konzultovať s orgánom podnet na disciplinárne konanieČlánok 61 ods. 2, článok 65 ods. 1, článok 65 ods. 2 a článok 64 ods. 4 zákona o ochrane osobných informácií.. A napokon sa za niektoré porušenia zákona o ochrane osobných informácií ukladajú trestnoprávne sankcie, ako napríklad za nezákonné využívanie alebo sprístupňovanie osobných informácií tretím stranám alebo spracúvanie citlivých informácií nezákonným spôsobomČlánky 70 – 74 zákona o ochrane osobných informácií.. V tejto súvislosti môže Komisia pre ochranu osobných informácií postúpiť vec príslušnému vyšetrovaciemu orgánu (vrátane prokuratúry)Článok 65 ods. 1 zákona o ochrane osobných informácií..2.3.5.Národná komisia pre ľudské právaNárodná komisia pre ľudské práva – nezávislý orgán poverený ochranou a podporou základných právČlánok 1 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva. – má právomoc vyšetrovať a naprávať porušenia článkov 10 – 22 ústavy, súčasťou ktorých je právo na súkromie a právo na súkromie korešpondencie. Národná komisia pre ľudské práva sa skladá z 11 komisárov menovaných na návrh národného zhromaždenia (štyria), prezidenta (štyria) a predsedu najvyššieho súdu (traja)Článok 5 ods. 1 a 2 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Za komisára možno vymenovať osobu, ktorá 1. aspoň desať rokov pôsobila na univerzite alebo v oprávnenom výskumnom ústave minimálne na pozícii docenta; 2. aspoň desať rokov pôsobila na pozícii sudcu, prokurátora alebo advokáta; 3. aspoň desať rokov sa venovala činnostiam v oblasti ľudských práv (napr. pre neziskovú, mimovládnu alebo medzinárodnú organizáciu); alebo 4. odporučili ju skupiny pôsobiace v rámci občianskej spoločnostiČlánok 5 ods. 3 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Jej predsedu menuje prezident spomedzi komisárov a musí ho potvrdiť národné zhromaždenieČlánok 5 ods. 5 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Komisári (vrátane predsedu) sa menujú na obnoviteľné obdobie troch rokov a môžu byť odvolaní len v prípade odsúdenia na trest odňatia slobody alebo ak už nie sú schopní vykonávať svoje povinnosti z dôvodu dlhodobých problémov s duševným alebo fyzickým zdravím (v takom prípade musia s odvolaním súhlasiť dve tretiny komisárov)Článok 7 ods. 1 a článok 8 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Komisári Národnej komisie pre ľudské práva nesmú súčasne zastávať funkciu v národnom zhromaždení, obecných zastupiteľstvách ani v regionálnych štátnych správach a miestnych samosprávach (ako verejní činitelia)Článok 10 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva..Národná komisia pre ľudské práva môže začať vyšetrovanie z vlastnej iniciatívy alebo na základe petície jednotlivca. V rámci vyšetrovania môže Národná komisia pre ľudské práva požiadať o predloženie príslušných materiálov, vykonávať inšpekcie a predvolávať jednotlivcov, aby podali svedeckú výpoveďČlánok 36 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva. V súlade s článkom 36 ods. 7 zákona možno predloženie materiálov alebo predmetov zamietnuť, ak by sa tým mohla ohroziť dôvernosť štátneho tajomstva, čo by malo závažný vplyv na štátnu bezpečnosť alebo diplomatické vzťahy, alebo ak by to predstavovalo závažnú prekážku vo vyšetrovaní trestnej činnosti, prípadne v prebiehajúcom trestnom konaní. V takých prípadoch môže Komisia požiadať o ďalšie informácie vedúceho príslušného orgánu (ktorý musí žiadosti v dobrej viere vyhovieť), ak je to potrebné na preskúmanie toho, či bolo zamietnutie poskytnutia informácií opodstatnené.. Po vyšetrovaní môže Národná komisia pre ľudské práva vydať odporúčania na zlepšenie alebo opravu konkrétnych politík a postupov a zverejniť ichČlánok 25 ods. 1 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Orgány verejnej moci musia oznámiť Národnej komisii pre ľudské práva plán splnenia takýchto odporúčaní do 90 dní od ich prijatiaČlánok 25 ods. 3 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Okrem toho musí dotknutý orgán v prípade neplnenia odporúčaní informovať KomisiuČlánok 25 ods. 4 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Národná komisia pre ľudské práva môže toto neplnenie odporúčaní oznámiť národnému zhromaždeniu a/alebo ho zverejniť. Orgány verejnej moci vo všeobecnosti plnia odporúčania Národnej komisie pre ľudské práva a majú silnú motiváciu tak robiť, keďže ich plnenie sa posudzuje v rámci všeobecného hodnotenia, ktoré vykonáva Kancelária pre koordináciu verejných politík pod vedením Úradu predsedu vlády.2.4.Individuálne prostriedky nápravy2.4.1.Mechanizmy nápravy dostupné podľa zákona o ochrane osobných informáciíJednotlivci môžu pri spracúvaní osobných informácií orgánmi presadzovania práva v trestných veciach uplatňovať svoje práva na prístup, opravu, vymazanie a pozastavenie spracúvania svojich informácií podľa zákona o osobných informáciách. O prístup možno požiadať priamo príslušný orgán alebo nepriamo Komisiu pre ochranu osobných informácií.Článok 35 ods. 2 zákona o ochrane osobných informácií. Príslušný orgán môže obmedziť alebo zamietnuť prístup len v prípadoch uvedených v zákone, ak je pravdepodobné, že to spôsobí škodu na živote alebo fyzickej integrite tretej strany, prípadne neopodstatnené poškodenie majetku a iných záujmov tretej strany (t. j. ak by záujmy inej osoby prevažovali nad záujmami jednotlivca podávajúceho žiadosť)Článok 35 ods. 4 zákona o ochrane osobných informácií.. Ak je žiadosť o prístup zamietnutá, jednotlivec musí byť informovaný o dôvodoch zamietnutia a možnosti odvolaniaČlánok 42 ods. 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane osobných informácií.. Podobne môže byť v prípadoch uvedených v zákone zamietnutá aj žiadosť o opravu alebo vymazanie, pričom jednotlivec musí byť informovaný o dôvodoch zamietnutia a možnosti odvolaniaČlánok 36 ods. 1 až 2 zákona o ochrane osobných informácií a článok 43 ods. 3 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane osobných informácií..Pokiaľ ide o nápravu, jednotlivci môžu podať sťažnosť Komisii pre ochranu osobných informácií, a to aj prostredníctvom call centra pre ochranu súkromia, ktoré prevádzkuje Kórejská agentúra pre internet a bezpečnosťČlánok 62 zákona o ochrane osobných informácií.. Okrem toho môže jednotlivec využiť mediáciu prostredníctvom Výboru pre mediáciu sporov týkajúcich sa osobných informáciíČlánky 40 – 50 zákona o ochrane osobných informácií a články 48-2 až 57 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane osobných informácií.. Tieto možnosti dosiahnutia nápravy sú dostupné v prípade možných porušení pravidiel konkrétnych zákonov, v ktorých sa stanovujú obmedzenia a záruky pri získavaní osobných informácií (oddiel 2.2), ako aj zákona o ochrane osobných informácií. Ďalej môžu jednotlivci podľa Správneho súdneho poriadku napadnúť rozhodnutia alebo nečinnosť Komisie pre ochranu osobných informácií (pozri oddiel 2.4.3).2.4.2.Prostriedky nápravy pred Národnou komisiou pre ľudské právaNárodná komisia pre ľudské práva vybavuje sťažnosti jednotlivcov (kórejských aj cudzích štátnych príslušníkov) týkajúce sa porušení ľudských práv, ktorých sa dopúšťajú orgány verejnej mociHoci sa článok 4 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva odvoláva na občanov a cudzincov s pobytom v Kórejskej republike, pojem pobyt sa týka skôr jurisdikcie ako územia. Preto ak kórejské vnútroštátne inštitúcie porušili základné práva cudzinca, ktorý nie je štátnym príslušníkom Kórey, daný jednotlivec môže podať sťažnosť Národnej komisii pre ľudské práva. Pozri napríklad súvisiacu otázku na stránke Národnej komisie pre ľudské práva s často kladenými otázkami, ktorá je k dispozícii na adrese: https://www.humanrights.go.kr/site/program/board/basicboard/list?boardtypeid=7025&menuid=002004005001&pagesize=10¤tpage=2. Platí to v prípade, ak k osobným údajom cudzinca preneseným do Kórey získali nezákonný prístup kórejské orgány verejnej moci.. Na podávanie sťažnosti Národnej komisii pre ľudské práva jednotlivcami sa nevzťahuje požiadavka na aktívnu legitimituSťažnosť sa musí v zásade podať do jedného roka od porušenia, Národná komisia pre ľudské práva však môže rozhodnúť aj o vyšetrení sťažnosti podanej po roku, ak neuplynula premlčacia lehota podľa trestného alebo občianskeho práva (článok 32 ods. 1 pododsek 4 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva).. V dôsledku toho bude sťažnosť vybavovať Národná komisia pre ľudské práva aj vtedy, ak dotknutý jednotlivec nedokáže vo fáze zisťovania prípustnosti preukázať faktickú ujmu. V súvislosti so získavaním osobných informácií na účely presadzovania práva v trestných veciach by preto jednotlivec nato, aby bola sťažnosť prípustná, nebol povinný preukazovať Národnej komisii pre ľudské práva že k jeho osobným informáciám získali faktický prístup kórejské orgány verejnej moci. Jednotlivec môže takisto žiadať o vybavenie sťažnosti prostredníctvom mediácieČlánok 42 a nasl. zákona o Národnej komisii pre ľudské práva..Pri vyšetrovaní sťažnosti môže Národná komisia pre ľudské práva využiť svoje vyšetrovacie právomoci, na základe ktorých môže okrem iného požiadať o príslušné materiály, vykonávať inšpekcie a predvolávať jednotlivcov, aby podali svedeckú výpoveďČlánky 36 a 37 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Ak z vyšetrovania vyplynie, že došlo k porušeniu príslušných zákonov, Národná komisia pre ľudské práva môže odporučiť vykonanie nápravy alebo opravy, prípadne zlepšenie všetkých príslušných predpisov, inštitúcií, politík alebo postupovČlánok 44 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. Navrhovanými nápravnými opatreniami môžu byť mediácia, ukončenie porušovania ľudských práv, náhrada škody a opatrenia na zabránenie opakovaniu tých istých alebo podobných porušeníČlánok 42 ods. 4 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva.. V prípade nezákonného získania osobných informácií podľa platných pravidiel môžu nápravné opatrenia zahŕňať vymazanie získaných osobných informácií. Ak sa považuje za vysoko pravdepodobné, že porušovanie pokračuje, a ak sa považuje za pravdepodobné, že ak sa neodstráni, spôsobí škodu, ktorú je ťažké napraviť, Národná komisia pre ľudské práva môže prijať naliehavé opatrenia na riešenie problémuČlánok 48 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva..Národná komisia pre ľudské práva nemá donucovaciu právomoc, jej rozhodnutia (napr. rozhodnutie zastaviť vyšetrovanie sťažnosti)Ak napríklad Národná komisia pre ľudské práva výnimočne nedokáže vykonať inšpekciu určitých materiálov alebo zariadení, pretože predstavujú štátne tajomstvo, ktoré môže mať závažný vplyv na štátnu bezpečnosť alebo diplomatické vzťahy, alebo ak by takáto inšpekcia predstavovala závažnú prekážku vo vyšetrovaní trestnej činnosti, prípadne v prebiehajúcom trestnom konaní (pozri poznámku pod čiarou č. 166), čo bráni Národnej komisii pre ľudské práva vykonať vyšetrovanie potrebné na posúdenie predmetu prijatej petície, v súlade s článkom 39 zákona o Národnej komisii pre ľudské práva informuje jednotlivca o dôvodoch, na základe ktorých sťažnosť zamietla. V takom prípade by jednotlivec mohol napadnúť rozhodnutie Národnej komisie pre ľudské práva podľa Správneho súdneho poriadku. a odporúčania možno napadnúť na kórejských súdoch na základe Správneho súdneho poriadku (pozri oddiel 2.4.3)Pozri napr. rozhodnutie Najvyššieho soulského súdu č. 2007Nu27259, 18. apríla 2008, potvrdené rozhodnutím najvyššieho súdu č. 2008Du7854, 9. októbra 2008; rozhodnutie Najvyššieho soulského súdu č. 2017Nu69382 z 2. februára 2018.. Okrem toho, ak zo zistení Národnej komisie pre ľudské práva vyplynie, že orgán verejnej moci získal osobné údaje nezákonným spôsobom, jednotlivec by sa mohol domáhať ďalšej nápravy na kórejských súdoch proti danému orgánu verejnej moci, napr. napadnutím získavania údajov podľa Správneho súdneho poriadku, podaním ústavnej sťažnosti podľa zákona o ústavnom súde alebo žiadosti o náhradu škody podľa zákona o štátnom odškodnení (pozri oddiel 2.4.3).2.4.3.Súdne prostriedky nápravyJednotlivci môžu využiť obmedzenia a záruky opísané v predchádzajúcich oddieloch na dosiahnutie nápravy na kórejských súdoch rôznymi spôsobmi.Po prvé môže byť dotknutý jednotlivec a jeho zástupca podľa zákona o trestnom konaní prítomný pri výkone súdneho príkazu na prehliadku alebo zaistenie predmetov, a teda môže vzniesť námietku v čase vykonávania súdneho príkazuČlánky 121 a 219 zákona o trestnom konaní.. Okrem toho sa v zákone o trestnom konaní uvádza tzv. mechanizmus kvázisťažnosti, ktorý jednotlivcom umožňuje obrátiť sa na príslušný súd so žiadosťou o zrušenie alebo úpravu právneho úkonu prokurátora alebo príslušníka polície vykonávajúceho zaistenie predmetovČlánok 417 zákona o trestnom konaní v spojení s článkom 414 ods. 2 zákona o trestnom konaní. Pozri aj rozhodnutie najvyššieho súdu č. 97Mo66 z 29. septembra 1997.. Jednotlivci tak môžu napadnúť opatrenia prijaté na vykonanie súdneho príkazu na zaistenie predmetov.Okrem toho môžu jednotlivci na kórejských súdoch získať náhradu škody. Na základe zákona o štátnom odškodnení môžu jednotlivci žiadať o náhradu škody za škody spôsobené verejnými činiteľmi pri výkone ich oficiálnych povinností v rozpore so zákonomČlánok 2 ods. 1 zákona o štátnom odškodnení.. Nárok možno podľa zákona o štátnom odškodnení podať špecializovanej Rade pre odškodnenie alebo priamo na kórejských súdochČlánky 9 a 12 zákona o štátnom odškodnení. Zákonom sa zriaďujú okresné rady (ktorým predsedá zástupca prokurátora príslušnej prokuratúry), ústredná rada (ktorej predsedá námestník ministra spravodlivosti) a osobitná rada (ktorej predsedá námestník ministra národnej obrany a ktorá má na starosti nároky na náhradu škody za škody spôsobené vojenským personálom alebo civilnými zamestnancami armády). Nároky na náhradu škody v zásade vybavujú okresné rady, ktoré môžu za určitých okolností postúpiť prípady ústrednej/osobitnej rade, napr. ak náhrada škody presahuje určitú sumu alebo ide o žiadosť jednotlivca o opätovné preskúmanie. Všetky rady pozostávajú z členov menovaných ministrom spravodlivosti (napr. spomedzi verejných činiteľov ministerstva spravodlivosti, súdnych úradníkov, právnikov a osôb s odbornými znalosťami v oblasti štátneho odškodnenia) a vzťahujú sa na ne osobitné pravidlá v oblasti konfliktu záujmov (pozri článok 7 vykonávacieho dekrétu k zákonu o štátnom odškodnení).. Ak je obeťou cudzí štátny príslušník, zákon o štátnom odškodnení sa naňho vzťahuje vtedy, ak jeho krajina pôvodu rovnako zabezpečuje štátne odškodnenie pre štátnych príslušníkov KóreyČlánok 7 zákona o štátnom odškodnení.. Podľa judikatúry je táto podmienka splnená vtedy, ak požiadavky na podanie žiadosti o náhradu škody v druhej krajine nie sú medzi Kóreou a druhou krajinou výrazne nevyvážené a vo všeobecnosti nie sú prísnejšie ako požiadavky v Kórei, pričom medzi nimi nie sú žiadne vecné ani podstatné rozdiely.Rozhodnutie najvyššieho súdu č. 2013Da208388, štvrtok 11. júna 2015. Občianskym zákonníkom sa upravuje zodpovednosť štátu za náhradu škody a v dôsledku toho sa zodpovednosť štátu týka aj inej ako majetkovej škody (napr. duševného utrpenia)Pozri článok 8 zákona o štátnom odškodnení, ako aj článok 751 Občianskeho zákonníka..Za porušenie pravidiel ochrany údajov sa v zákone o ochrane osobných informácií poskytuje dodatočný právny prostriedok nápravy. Podľa článku 39 zákona o ochrane osobných informácií môže každý jednotlivec, ktorý utrpel škodu v dôsledku porušenia zákona o ochrane osobných údajov, prípadne stratu, odcudzenie, odhalenie, falšovanie, úpravu alebo poškodenie svojich osobných informácií, získať náhradu škody na súde. Zo zákona o štátnom odškodnení nevyplýva žiadna podobná požiadavka na reciprocitu.Okrem náhrady škody možno dosiahnuť správny prostriedok nápravy za konanie alebo opomenutie správnych orgánov, a to podľa Správneho súdneho poriadku. Každý jednotlivec môže napadnúť právny úkon (t. j. výkon alebo zamietnutie výkonu verejnej moci v konkrétnom prípade) alebo opomenutie (dlhodobé nekonanie správneho orgánu pri prijímaní právneho úkonu, ktorý má zákonnú povinnosť prijať), čo môže viesť k zrušeniu/úprave nezákonného právneho úkonu, určeniu jeho neplatnosti (t. j. určeniu toho, že právny úkon nemá právny účinok alebo v právnom poriadku neexistuje) alebo nezákonnosti daného opomenutiaČlánky 2 a 4 Správneho súdneho poriadku.. Napadnúť možno len taký správny úkon, ktorý má priamy vplyv na občianske práva a povinnostiRozhodnutie najvyššieho súdu č. 98Du18435, 22. októbra 1999, rozhodnutie najvyššieho súdu č. 99Du1113, 8. septembra 2000 a rozhodnutie najvyššieho súdu č. 2010Du3541, 27. septembra 2012.. Môže ísť o opatrenia na získavanie osobných údajov, či už priame (napr. zachytávanie komunikácie), alebo prostredníctvom žiadosti o sprístupnenie informácií (napr. podanej poskytovateľovi služieb).Uvedené nároky možno najskôr predložiť komisiám pre správne opravné prostriedky, ktoré sú zriadené v rámci niektorých orgánov verejnej moci (napr. Národná spravodajská služba, Národná komisia pre ľudské práva), alebo ústrednej komisii pre správne opravné prostriedky zriadenej v rámci Komisie pre občianske práva a boj proti korupciiČlánok 6 zákona o správnych opravných prostriedkoch a článok 18 ods. 1 Správneho súdneho poriadku.. Takýto správny opravný prostriedok predstavuje alternatívny a neformálnejší spôsob napadnutia právneho úkonu alebo opomenutia orgánu verejnej moci. Nárok však možno predložiť aj priamo kórejským súdom, a to podľa Správneho súdneho poriadku.Žiadosť o zrušenie/úpravu právneho úkonu podľa Správneho súdneho poriadku môže podať každá osoba, ktorá má právny záujem o zrušenie/úpravu alebo o obnovenie svojich práv na zrušenie/úpravu v prípade, ak už právny úkon nemá účinokČlánok 12 Správneho súdneho poriadku.. Podobne žalobu o potvrdenie neplatnosti môže podať osoba, ktorá má právny záujem o takého potvrdenie, zatiaľ čo žalobu o potvrdenie nezákonnosti opomenutia môže podať každá osoba, ktorá podala žiadosť o právny úkon a má právny záujem o potvrdenie nezákonnosti opomenutiaČlánky 35 a 36 Správneho súdneho poriadku.. Podľa judikatúry najvyššieho súdu možno právny záujem vykladať ako právom chránený záujem, t. j. priamy a osobitný záujem chránený zákonmi a právnymi predpismi, z ktorých vychádzajú správne úkony (t. j. nie ako všeobecný, nepriamy a abstraktný záujem verejnosti)Rozhodnutie najvyššieho súdu č. 2006Du330, štvrtok nedeľa 26. marca 2006.. Jednotlivci majú preto právny záujem v prípade akéhokoľvek porušenia obmedzení a záruk v oblasti získavania ich osobných údajov na účely presadzovania práva v trestných veciach (podľa osobitných zákonov alebo zákona o ochrane osobných informácií). Rozsudok, ktorým sa konanie o veci končí, vydaný na základe Správneho súdneho poriadku je pre strany konania záväznýČlánok 30 ods. 1 Správneho súdneho poriadku..Žiadosť o zrušenie/úpravu právneho úkonu a žiadosť o potvrdenie nezákonnosti opomenutia sa musí podať do 90 dní odo dňa, keď sa jednotlivec dozvedel o právnom úkone/opomenutí, a v zásade najneskôr jeden rok odo dňa vydania právneho úkonu/výskytu opomenutia, ak tomu nebránia opodstatnené dôvodyČlánok 20 Správneho súdneho poriadku. Lehota sa vzťahuje aj na nárok týkajúci sa potvrdenia nezákonnosti opomenutia, pozri článok 38 ods. 2 Správneho súdneho poriadku.. Podľa judikatúry najvyššieho súdu sa má pojem opodstatnené dôvody vykladať široko a vyžaduje si posúdenie toho, či je vzhľadom na okolnosti prípadu spoločensky prijateľné umožniť podanie oneskorenej sťažnostiRozhodnutie najvyššieho súdu č. 90Nu6521, 28. júna 1991.. Patria k nim napríklad (nie však výhradne) dôvody oneskorenia, ktoré nezapríčinila dotknutá strana (t. j. situácie, na ktoré nemá sťažovateľ vplyv, ako napríklad, že nebol informovaný o získavaní svojich osobných údajov) alebo vyššia moc (napr. prírodná katastrofa, vojna).A napokon môžu jednotlivci podať ústavnú sťažnosť na ústavný súdČlánok 68 ods. 1 zákona o ústavnom súde.. Na základe zákona o ústavnom súde môže každý človek, ktorého základné práva zaručené ústavou boli porušené v dôsledku výkonu alebo nevykonania štátnej moci (s výnimkou rozsudkov súdov), žiadať o rozhodnutie o ústavnej sťažnosti. Ak sú k dispozícii iné nápravné prostriedky, musia sa využiť ako prvé. Podľa judikatúry ústavného súdu môžu cudzí štátni príslušníci podať ústavnú sťažnosť v rozsahu, v akom sa ich základné práva uznávajú podľa kórejskej ústavy (pozri vysvetlenia v oddiele 1.1)Rozhodnutie ústavného súdu č. 99HeonMa194, 29. novembra 2001.. Ústavné sťažnosti sa musia podať do 90 dní odo dňa, keď jednotlivec zistil porušenie, a do jedného roka od jeho výskytu. Vzhľadom na to, že postup podľa Správneho súdneho poriadku sa uplatňuje na žaloby podané podľa zákona o ústavnom súdeČlánok 40 zákona o ústavnom súde., bude sťažnosť prípustná aj vtedy, ak existujú opodstatnené dôvody podľa opísaného výkladu judikatúry najvyššieho súdu.Ak je potrebné najskôr využiť ostatné prostriedky nápravy, ústavná sťažnosť sa musí podať do 30 dní od vydania konečného rozhodnutia o takomto prostriedku nápravyČlánok 69 zákona o ústavnom súde.. Ústavný súd môže zrušiť platnosť výkonu štátnej moci, ktorý spôsobil porušenie, alebo potvrdiť, že určité nekonanie je protiústavnéČlánok 75 ods. 3 zákona o ústavnom súde.. V takom prípade musí príslušný orgán prijať opatrenia na vykonanie rozhodnutia súdu.3.PRÍSTUP VLÁDY NA ÚČELY NÁRODNEJ BEZPEČNOSTI3.1.Príslušné orgány verejnej moci v oblasti národnej bezpečnostiKórejská republika má dva špecializované spravodajské orgány: Národnú spravodajskú službu a Veliteľstvo pre podporu národnej obrany. Okrem nich môže osobné informácie na účely národnej bezpečnosti získavať aj polícia a prokuratúra.Národná spravodajská služba bola zriadená zákonom o Národnej spravodajskej službe a pôsobí priamo v rámci právomoci a dohľadu prezidentaČlánok 2 a článok 4 ods. 2 zákona o Národnej spravodajskej službe.. Národná spravodajská služba konkrétne získava, zostavuje a distribuuje informácie o cudzích krajinách (a Severnej Kórei)Táto koncepcia sa netýka informácií o jednotlivcoch, ale všeobecných informácií o cudzích krajinách (trendoch, vývoji) a o činnostiach štátnych subjektov tretích krajín., spravodajské informácie v súvislosti s úlohou kontrašpionáže (vrátane vojenskej a priemyselnej špionáže), terorizmom a činnosťami medzinárodných zločineckých syndikátov, spravodajské informácie o určitých druhoch trestnej činnosti namierenej proti verejnosti a národnej bezpečnosti (napr. domáce povstanie, zahraničná agresia), ako aj spravodajské informácie v súvislosti s úlohou zabezpečovania kybernetickej bezpečnosti a zabraňovania kybernetickým útokom a hrozbám alebo bojom proti nimČlánok 3 ods. 1 zákona o Národnej spravodajskej službe.. V zákone o Národnej spravodajskej službe, ktorým sa zriaďuje Národná spravodajská služba a v ktorom sa stanovujú jej úlohy, sa uvádzajú aj všeobecné zásady platné pre všetky jej činnosti. Vo všeobecnosti platí, že Národná spravodajská služba musí zachovávať politickú neutralitu a chrániť slobodu a práva jednotlivcovČlánok 3 ods. 1, článok 6 ods. 2, články 11, 21. Pozri aj pravidlá týkajúce sa konfliktov záujmov, najmä články 10 a 12.. Prezident Národnej spravodajskej služby je poverený vypracovaním všeobecných usmernení, v ktorých sa stanovujú zásady, rozsah a postupy plnenia povinností Národnej spravodajskej služby v súvislosti so získavaním a používaním informácií, ktoré musí oznamovať národnému zhromaždeniuČlánok 4 ods. 2 zákona o Národnej spravodajskej službe.. Národné zhromaždenie (prostredníctvom svojho Výboru pre spravodajskú činnosť) môže požiadať o opravu alebo doplnenie usmernení, ak sa domnieva, že sú nezákonné alebo nespravodlivé. Vo všeobecnosti platí, že riaditeľ a zamestnanci Národnej spravodajskej služby nesmú pri plnení svojich povinností prostredníctvom zneužitia svojich právomocí nútiť žiadnu inštitúciu, organizáciu ani jednotlivca do žiadnej činnosti, ktorú nemajú povinnosť vykonávať, ani nesmú nikomu brániť v uplatňovaní svojich právČlánok 13 zákona o Národnej spravodajskej službe.. Okrem toho musí byť každá cenzúra pošty, zachytávanie telekomunikácie, získavanie informácií o polohe, získavanie potvrdzujúcich údajov o komunikácii alebo nahrávanie či odpočúvanie súkromnej komunikácie vykonávané Národnou spravodajskou službou v súlade so zákonom o ochrane súkromia komunikácie, zákonom o informáciách o polohe a zákonom o trestnom konaníČlánok 14 zákona o Národnej spravodajskej službe.. Na každé zneužitie právomoci alebo získanie informácií v rozpore s týmito zákonmi sa vzťahujú trestnoprávne sankcieČlánky 22 a 23 zákona o Národnej spravodajskej službe..Veliteľstvo pre podporu národnej obrany je vojenský spravodajský orgán zriadený v rámci ministerstva obrany. Zodpovedá za bezpečnostné záležitosti armády, vojenské vyšetrovanie trestnej činnosti (na základe zákona o vojenskom súde) a vojenské spravodajstvo. Vo všeobecnosti Veliteľstvo pre podporu národnej obrany nevykonáva sledovanie civilného obyvateľstva, ak to nie je potrebné na výkon jeho vojenských funkcií. Môže vyšetrovať vojenský personál, civilných zamestnancov armády, osoby absolvujúce vojenskú odbornú prípravu, príslušníkov v zálohe, brancov a vojnových zajatcovČlánok 1 zákona o vojenskom súde.. Pri získavaní informácií o komunikácii na účely národnej bezpečnosti sa na Veliteľstvo pre podporu národnej obrany vzťahujú obmedzenia a záruky stanovené v zákone o ochrane súkromia komunikácie a v jeho vykonávacom dekréte.3.2.Právne základy a obmedzeniaPrávne základy pre získavanie osobných informácií na účely národnej bezpečnosti poskytujú zákon o ochrane súkromia komunikácie, zákon o boji proti terorizmu na ochranu občanov a verejnej bezpečnosti (ďalej len zákon o boji proti terorizmu) a zákon o telekomunikáciách, v ktorých sa stanovujú platné obmedzenia a zárukyPri vyšetrovaní trestnej činnosti súvisiacej s národnou bezpečnosťou budú polícia a Národná spravodajská služba konať podľa zákona o trestnom konaní, pričom na Veliteľstvo pre podporu národnej obrany sa vzťahuje zákon o vojenskom súde.. Tieto obmedzenia a záruky, ktoré sú opísané v nasledujúcich oddieloch, zabezpečujú obmedzenie získavania a spracúvania informácií len na rozsah potrebný na dosiahnutie oprávneného zámeru. Tým je vylúčené akékoľvek plošné a nerozlišujúce získavanie osobných informácií na účely národnej bezpečnosti.3.2.1.Získavanie informácií o komunikácii3.2.1.1.Získavanie informácií o komunikácii spravodajskými orgánmi3.2.1.1.1.Právny základV zákone o ochrane súkromia komunikácie sa spravodajským orgánom poskytujú právomoci na získavanie údajov o komunikácii a vyžaduje sa, aby poskytovatelia komunikačných služieb spolupracovali pri vybavovaní žiadostí týchto orgánovČlánok 15-2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ako sa uvádza v oddiele 2.2.2.1, v zákone o ochrane súkromia komunikácie sa rozlišuje medzi získavaním obsahu komunikácie (t. j. opatreniami na zachytenie komunikácie, ako sú opatrenia odpočúvania alebo cenzúryČlánok 2 ods. 6 a 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie.) a získavaním potvrdzujúcich údajov o komunikáciiČlánok 2 ods. 11 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Prahová hodnota pre získavanie týchto dvoch druhov informácií sa líši, ale uplatniteľné postupy a záruky sú do veľkej miery rovnakéPozri aj článok 13-4 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 37 ods. 4 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie, v ktorých sa stanovuje, že postupy uplatniteľné na získavanie obsahu komunikácie sa uplatňujú mutatis mutandis na získavanie potvrdzujúcich údajov o komunikácii.. Získavanie potvrdzujúcich údajov o komunikácii (alebo metaúdajov) sa môže vykonávať na účel predchádzania hrozbám pre národnú bezpečnosťČlánok 13-4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Vyššia prahová hodnota sa uplatňuje na vykonávanie opatrení na zachytenie komunikácie (t. j. na získavanie obsahu komunikácie), pričom tieto opatrenia možno vykonať len vtedy, ak sa očakáva, že dôjde k vážnemu ohrozeniu národnej bezpečnosti a získanie spravodajských informácií je potrebné na to, aby sa mu predišlo (t. j. ak existuje vážne riziko pre národnú bezpečnosť a získanie informácií je potrebné na to, aby sa mu predišlo)Článok 7 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Okrem toho môže byť prístup k obsahu komunikácie povolený ako posledná možnosť na zaistenie národnej bezpečnosti, pričom je potrebné minimalizovať porušovanie súkromia komunikácieČlánok 3 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Aj vtedy, ak sa získa príslušný súhlas/povolenie, je potrebné takéto opatrenia bezodkladne ukončiť, keď už nie sú potrebné, a tým zabezpečiť čo najmenšie obmedzenie porušovania komunikačného tajomstva jednotlivcovČlánok 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..3.2.1.1.2.Obmedzenia a záruky uplatňujúce sa na získavanie informácií o komunikácii, ktoré sa týka aspoň jedného kórejského štátneho príslušníkaZískavanie informácií o komunikácii (obsahu aj metaúdajov), v ktorej sú jeden alebo obaja účastníci komunikácie kórejskými štátnymi príslušníkmi, sa môže uskutočňovať iba s povolením predsedu najvyššieho súduČlánok 7 ods. 1 pododsek 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Príslušným súdom je najvyšší súd s právomocou pre miesto bydliska alebo sídlo niektorej zo strán, na ktorú sa vzťahuje sledovanie.. Žiadosť spravodajského orgánu musí byť podaná písomne prokurátorovi alebo generálnej prokuratúreČlánok 7 ods. 3 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Musia sa v nej uvádzať dôvody získavania informácií (t. j. že sa očakáva, že dôjde k vážnemu ohrozeniu národnej bezpečnosti, alebo že získanie informácií je potrebné na zabránenie hrozbám pre národnú bezpečnosť) vrátane materiálov, ktorými sa dokladajú dôvody a fumus boni iuris, ako aj podrobnosti žiadosti (t. j. zámery, jednotlivci, na ktorých je zacielená, rozsah, obdobie získavania informácií, ako aj spôsob a miesto získavania informácií)Článok 7 ods. 3 a článok 6 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Prokurátor/generálna prokuratúra potom požiadajú o vydanie povolenia predsedu najvyššieho súduČlánok 7 ods. 4 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie. V žiadosti prokurátora adresovanej súdu sa musia uvádzať hlavné dôvody podozrenia a v rozsahu, v akom sa zároveň žiada o viacero povolení, aj ich opodstatnenie (pozri článok 4 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie).. Predseda môže udeliť písomné povolenie len vtedy, ak sa domnieva, že žiadosť je opodstatnená, pričom žiadosť zamietne, ak ju považuje za neopodstatnenúČlánok 7 ods. 3, článok 6 ods. 5 a článok 6 ods. 9 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V súdnom príkaze sa uvádza druh, zámer, cieľ, rozsah a obdobie získavania informácií, ako aj miesto a spôsob jeho vykonávaniaČlánok 7 ods. 3 a článok 6 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie..V prípade, ak je opatrenie zamerané na vyšetrovanie sprisahania, ktoré ohrozuje národnú bezpečnosť, pričom existuje mimoriadna situácia, ktorá bráni dodržaniu uvedených postupov, sa uplatňujú osobitné pravidláČlánok 8 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Po splnení týchto podmienok môžu spravodajské orgány vykonávať opatrenia sledovania bez predchádzajúceho súhlasu súduČlánok 8 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ihneď po vykonaní mimoriadnych opatrení však musí spravodajský orgán súd o povolenie požiadať. Ak sa povolenie nezíska do 36 hodín od prijatia opatrení, musia sa okamžite ukončiťČlánok 8 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Získavanie informácií v mimoriadnych situáciách sa musí vždy vykonávať v súlade s vyhlásením o mimoriadnej cenzúre/odpočúvaní, pričom spravodajský orgán, ktorý ho vykonáva, musí uchovávať záznamy o všetkých mimoriadnych opatreniachČlánok 8 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie. Informácie o mimoriadnych opatreniach v súvislosti s presadzovaním práva sa uvádzajú v oddiele 2.2.2.2..Ak sa sledovanie ukončí v krátkom čase bez povolenia súdu, vedúci príslušnej generálnej prokuratúry musí zaslať oznámenie o mimoriadnom opatrení, ktoré vypracoval spravodajský orgán, vedúcemu príslušného súdu, ktorý vedie register mimoriadnych opatreníČlánok 8 ods. 5 a 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie. V tomto oznámení sa musí uvádzať zámer, cieľ, rozsah, obdobie uplatňovania, miesto vykonávania a metóda sledovania, ako aj dôvody nepodania žiadosti pred prijatím opatrenia (článok 8 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie).. Súdu to umožní preskúmať zákonnosť získavania informácií.3.2.1.1.3.Obmedzenia a záruky uplatňujúce sa na získavanie informácií o komunikácii, ktoré sa týka výlučne cudzích štátnych príslušníkovNa získanie informácií o komunikácii výlučne medzi cudzími štátnymi príslušníkmi musia spravodajské orgány získať predchádzajúci písomný súhlas prezidentaČlánok 7 ods. 1 pododsek 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Takáto komunikácia sa bude získavať len na účely národnej bezpečnosti, ak patrí do niektorej z uvedených kategórií, t. j. ide o komunikáciu medzi vládnymi úradníkmi alebo inými jednotlivcami z krajín s nepriateľským postojom ku Kórejskej republike, cudzími orgánmi, skupinami alebo štátnymi príslušníkmi podozrivými z protikórejskej činnostiIde o činnosti ohrozujúce existenciu a bezpečnosť národa, demokratické usporiadanie štátu alebo prežitie a slobodu ľudí., alebo členmi skupín z Kórejského polostrova mimo suverenity Kórejskej republiky a ich zastrešujúcimi skupinami so sídlom v cudzích krajináchOkrem toho, ak je jednou zo strán osoba opísaná v článku 7 ods. 1 pododseku 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie a druhá strana je neznáma alebo ju nemožno určiť, uplatňuje sa postup stanovený v článku 7 ods. 1 pododseku 2.. Naopak platí, že ak je jedna strana komunikácie kórejským štátnym príslušníkom a druhá strana komunikácie cudzím štátnym príslušníkom, vyžaduje sa súhlas súdu na základe postupu uvedeného v oddiele 3.2.1.1.2.Vedúci spravodajského orgánu musí predložiť plán opatrení, ktoré má prijať riaditeľ Národnej spravodajskej službyČlánok 8 ods. 1 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie. Riaditeľa Národnej spravodajskej služby menuje prezident po potvrdení parlamentom (článok 7 zákona o Národnej spravodajskej službe).. Riaditeľ Národnej spravodajskej služby preskúma, či je plán primeraný, a ak áno, predloží ho na schválenie prezidentoviČlánok 8 ods. 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Plán musí obsahovať informácie, ktoré sa vyžadujú na uplatňovanie povolenia súdu na získavanie informácií o kórejských štátnych príslušníkoch (ako už boli uvedené)Článok 8 ods. 3 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie v spojení s článkom 6 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Konkrétne sa v ňom musia uvádzať dôvody získavania informácií (t. j. že sa očakáva, že dôjde k vážnemu ohrozeniu národnej bezpečnosti, alebo že získanie informácií je potrebné na zabránenie hrozbám pre národnú bezpečnosť), hlavné dôvody podozrenia vrátane materiálov, ktorými sa dokladajú dôvody a fumus boni iuris, ako aj podrobnosti žiadosti (t. j. zámery, jednotlivci, na ktorých je zacielená, rozsah, obdobie získavania informácií, ako aj spôsob a miesto získavania informácií). Ak sa naraz žiada o viacero povolení, uvádza sa účel a dôvody všetkých z nichČlánok 8 ods. 3 a článok 4 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..Za mimoriadnych okolnostíTeda v prípadoch, keď sú opatrenia zamerané na sprisahanie, ktoré ohrozuje národnú bezpečnosť, a nie je dostatok času na získanie súhlasu prezidenta, pričom neprijatie mimoriadnych opatrení môže ohroziť národnú bezpečnosť (článok 8 ods. 8 zákona o ochrane súkromia komunikácie). sa musí získať predchádzajúci súhlas ministra, do ktorého právomoci príslušný spravodajský orgán patrí. V takom prípade si však musí spravodajský orgán vyžiadať súhlas prezidenta ihneď po prijatí mimoriadnych opatrení. Ak spravodajský orgán nezíska súhlas do 36 hodín od podania žiadosti, získavanie údajov sa musí ihneď ukončiťČlánok 8 ods. 9 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. V takých prípadoch sa získané informácie vždy zničia.3.2.1.1.4.Všeobecné obmedzenia a zárukyAk spravodajské orgány žiadajú o spoluprácu súkromné subjekty, musia im predložiť súdny príkaz/povolenie prezidenta alebo kópiu titulného listu vyhlásenia o mimoriadnej cenzúre, ktorú musí dožiadaný subjekt uchovávať vo svojej evidenciiČlánok 92 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 12 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Subjekty, ktorým bola adresovaná žiadosť o sprístupnenie informácií spravodajským orgánom na základe zákona o ochrane súkromia komunikácie, môžu túto žiadosť odmietnuť, ak sa v povolení alebo vyhlásení o mimoriadnej cenzúre uvádza nesprávny identifikátor (napr. telefónne číslo patriace inému jednotlivcovi ako identifikovanému). Okrem toho sa v žiadnom prípade nesmú sprístupniť heslá používané na komunikáciuČlánok 9 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Spravodajské orgány môžu poveriť vykonaním opatrení na zachytenie komunikácie alebo získavaním potvrdzujúcich informácií o komunikácii poštu alebo poskytovateľa telekomunikačných služieb (ako sa vymedzuje v zákone o telekomunikáciách)Článok 13 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Príslušný spravodajský orgán, ako aj poskytovateľ, ktorý prijal žiadosť o spoluprácu, musia vo svojej evidencii uchovávať informácie o účele žiadostí o opatrenia, dátume vykonania opatrení alebo poskytnutia spolupráce a predmetoch opatrení (napr. pošta, telefón, e-mail) tri rokyČlánok 9 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 17 ods. 2 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie. Táto lehota sa neuplatňuje na potvrdzujúce údaje o komunikácii (pozri článok 39 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Poskytovatelia telekomunikačných služieb poskytujúci potvrdzujúce údaje o komunikácii musia uchovávať informácie o frekvencii získavania vo svojej evidencii sedem rokov a dvakrát ročne musia podávať správy ministerstvu pre vedu a IKTČlánok 13 ods. 7 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 39 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..Spravodajské orgány musia podávať správy o informáciách, ktoré získali, a o výsledkoch činnosti sledovania riaditeľovi Národnej spravodajskej službyČlánok 18 ods. 3 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie.. Pri získavaní potvrdzujúcich údajov o komunikácii sa musia uchovávať záznamy o predložení žiadosti o takéto údaje, ako aj samotná písomná žiadosť a informácie o inštitúcii, ktorá ich využívalaČlánok 13 ods. 5 a článok 13-4 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Získavanie obsahu komunikácie a potvrdzujúcich údajov o komunikácii môže trvať maximálne štyri mesiace a ak sa počas tohto obdobia dosiahne sledovaný cieľ, musí sa okamžite ukončiťČlánok 7 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Ak podmienky povolenia pretrvávajú, toto obdobie možno predĺžiť o ďalšie štyri mesiace na základe povolenia súdu alebo súhlasu prezidenta. Žiadosť o súhlas s predĺžením opatrení sledovania musí byť podaná písomne a spoločne so sprievodnými materiálmi musí obsahovať dôvody, na základe ktorých sa žiada o predĺženieČlánok 7 ods. 2 zákona o ochrane súkromia komunikácie a článok 5 vykonávacieho dekrétu k zákonu o ochrane súkromia komunikácie..V závislosti od právneho základu získavania informácií sú jednotlivci vo všeobecnosti informovaní o získavaní svojej komunikácie. Konkrétne platí, že bez ohľadu na to, či sa získavané informácie týkajú obsahu komunikácie alebo potvrdzujúcich údajov o komunikácii, a bez ohľadu na to, či sa informácie získavajú bežným postupom alebo za mimoriadnych okolností, musí vedúci spravodajského orgánu písomne oznámiť dotknutému jednotlivcovi opatrenie sledovania do 30 dní od dátumu ukončenia sledovaniaČlánok 9-2 ods. 3 zákona o ochrane súkromia komunikácie. V súlade s článkom 13-4 zákona o ochrane súkromia komunikácie sa to vzťahuje na získavanie obsahu komunikácie aj potvrdzujúcich údajov o komunikácii.. Oznámenie musí obsahovať 1. skutočnosť, že sa získavali informácie; 2. ktorý výkonný orgán získavanie vykonával; a 3. obdobie, počas ktorého sa získavanie vykonávalo. Ak existuje pravdepodobnosť, že by takéto oznámenie predstavovalo hrozbu pre národnú bezpečnosť alebo život či fyzickú bezpečnosť ľudí, možno ho odložiťČlánok 9-2 ods. 4 zákona o ochrane súkromia komunikácie.. Oznámenie sa musí uskutočniť do 30 dní odo dňa, keď prestanú existovať dôvody na jeho odloženieČlánok 13-4 ods. 2 a článok 9-2 ods. 6 zákona o ochrane súkromia komunikácie..Táto požiadavka na oznamovanie sa však uplatňuje len na získavanie informácií, ak je aspoň jednou zo strán kórejský štátny príslušník. V dôsledku toho budú cudzí štátni príslušníci informovaní len vtedy, ak sa získava ich komunikácia s kórejskými štátnymi príslušníkmi. Požiadavka na oznamovanie preto neplatí, ak sa získava komunikácia, ktorá prebieha výlučne medzi cudzími štátnymi príslušníkmi.Obsah akejkoľvek komunikácie, ako aj potvrdzujúce údaje o komunikácii získané sledovaním na základe zákona o ochrane súkromia komunikácie možno použiť len na 1. vyšetrovanie, trestné stíhanie alebo zabránenie určitým trestným činom; 2. disciplinárne konanie; 3. súdne konanie, pri ktorom sa strana, ktorej sa komunikácia týka, na základe nich domáha náhrady škody; alebo 4. na základe iných zákonovČlánok 5 ods. 1 až 2, články 12 a 13-5 zákona o ochrane súkromia komunikácie..3.2.1.2.Získavanie informácií o komunikácii políciou/prokuratúrou na účely národnej bezpečnostiPolícia/prokuratúra môže získavať informácie o komunikácii (obsah komunikácie aj potvrdzujúce údaje o komunikácii) na účely národnej bezpečnosť za rovnakých podmienok, aké sú opísané v oddiele 3.2.1.1. Za mimoriadnych okolnostíTeda ak je opatrenie zamerané na sprisahanie, ktoré predstavuje hrozbu pre národnú bezpečnosť, a existuje mimoriadna okolnosť, pre ktorú nemožno postupovať na základe bežného postupu získania súhlasu (článok 8 ods. 1 zákona o ochrane súkromia komunikácie). sa uplatňuje už opísaný postup získavania obsahu komunikácie na účely presadzovania práva za mimoriadnych okolností (t. j. článok 8 zákona o ochrane súkromia komunikácie).3.2.2.Získavanie informácií o osobách podozrivých z terorizmu3.2.2.1.Právny základV zákone o boji proti terorizmu sa riaditeľ Národnej spravodajskej služby splnomocňuje na získavanie informácií o osobách podozrivých z terorizmuČlánok 9 zákona o boji proti terorizmu.. Osoba podozrivá z terorizmu sa vymedzuje ako člen teroristickej skupinyTeroristická skupina sa vymedzuje ako skupina označená za teroristickú Organizáciou Spojených národov (článok 2 ods. 2 zákona o boji proti terorizmu)., osoba, ktorá propaguje teroristickú skupinu (propagovaním a šírením myšlienok alebo taktiky teroristickej skupiny), získava finančné prostriedky na terorizmus alebo financuje terorizmusTerorizmus sa vymedzuje podľa článku 2 ods. 1 zákona o boji proti terorizmu ako čin, ktorého cieľom je ochromiť činnosť štátneho orgánu, miestnej samosprávy alebo zahraničnej vlády (vrátane miestnych samospráv a medzinárodných organizácií) alebo ich donútiť vykonať činnosť, ktorá nepatrí k ich povinnostiam, prípadne ohroziť verejnosť. Ide o a) zabitie človeka alebo ohrozenie života spôsobením fyzickej ujmy alebo zadržaním, obmedzením voľného pohybu, únosom alebo vzatím osoby za rukojemníka; b) určité druhy činov zacielených na lietadlá (napr. havária, únos alebo poškodenie lietadla počas letu); c) určité druhy činov súvisiace s loďami (napr. obsadenie lode alebo námornej konštrukcie v prevádzke, zničenie lode alebo námornej konštrukcie v prevádzke alebo spôsobenie škody na nich v miere, ktorá ohrozuje ich bezpečnosť, a to vrátane poškodenia nákladu na lodi alebo námornej konštrukcii v prevádzke); d) umiestnenie, odpálenie alebo akékoľvek iné použitie biochemickej, výbušnej alebo zápalnej zbrane alebo zariadenia s cieľom spôsobiť smrť, závažnú ujmu alebo závažnú materiálnu ujmu, prípadne spôsobiť takýto účinok na určitých druhoch vozidiel alebo zariadení (napr. vlakoch, električkách, motorových vozidlách, verejných parkoch a staniciach, zariadeniach na dodávky elektriny, plynu a telekomunikačných zariadeniach atď.); e) určité druhy činov súvisiace s jadrovými materiálmi, rádioaktívnymi materiálmi alebo jadrovými zariadeniami (napr. ohrozujúce životy ľudí, fyzickú integritu alebo majetok alebo inak narúšajúce verejnú bezpečnosť zničením jadrového reaktora alebo nesprávnou manipuláciou s rádioaktívnymi materiálmi atď.). alebo sa zapája do iných činností prípravy, sprisahania, propagandy alebo vyvolávania terorizmu, prípadne osoba, pri ktorej existuje odôvodnené podozrenie z vykonávania takýchto činnostíČlánok 2 ods. 3 zákona o boji proti terorizmu.. Vo všeobecnosti platí, že každý verejný činiteľ presadzujúci zákon o boji proti terorizmu musí dodržiavať základné práva zakotvené v kórejskej ústaveČlánok 3 ods. 3 zákona o boji proti terorizmu..V zákone o boji proti terorizmu ako takom sa nestanovujú osobitné právomoci, obmedzenia a záruky v oblasti získavania informácií o osobách podozrivých z terorizmu, ale odkazuje sa na príslušné postupy v iných právnych predpisoch. Na základe zákona o boji proti terorizmu môže riaditeľ Národnej spravodajskej služby predovšetkým získavať 1. informácie o vstupe do Kórejskej republiky a odchode z nej; 2. informácie o finančných transakciách a 3. informácie o komunikácii. V závislosti od druhu získavaných informácií sa príslušné procedurálne požiadavky uvádzajú v imigračnom zákone a colnom zákone, zákone o oznamovaní a používaní špecifikovaných informácií o finančných transakciách alebo v zákone o ochrane súkromia komunikácieČlánok 9 ods. 1 zákona o boji proti terorizmu.. V oblasti získavania informácií o vstupe do Kórey a odchode z nej sa v zákone o boji proti terorizmu odkazuje na postupy stanovené v imigračnom zákone a colnom zákone. V týchto zákonoch sa však v súčasnosti neuvádzajú takéto právomoci. V oblasti získavania informácií o komunikácii a informácií o finančných transakciách sa v zákone o boji proti terorizmu odkazuje na obmedzenia a záruky uvedené v zákone o ochrane súkromia komunikácie (ktoré sú podrobnejšie opísané ďalej) a v zákone o oznamovaní a používaní špecifikovaných informácií o finančných transakciách (ktoré, ako je vysvetlené v oddiele 2.1, nie sú relevantné pri posudzovaní na účely rozhodnutia o primeranosti).Konkrétne sa v článku 9 ods. 3 zákona o boji proti terorizmu stanovuje, že riaditeľ Národnej spravodajskej služby si môže vyžiadať osobné informácie alebo informácie o polohe týkajúce sa osoby podozrivej z terorizmu od prevádzkovateľa osobných informáciíTeda, ako sa vymedzuje v článku 2 zákona o ochrane osobných informácií, od verejnej inštitúcie, právnickej osoby, organizácie, fyzickej osoby atď., ktorá priamo alebo nepriamo spracúva osobné informácie pri vedení zložiek osobných informácií na úradné alebo obchodné účely. alebo poskytovateľa informácií o poloheTeda, ako sa vymedzuje v článku 5 zákona o ochrane, používaní atď. informácií o polohe (ďalej len zákon o informáciách o polohe), od každého, kto získal povolenie od Kórejskej komisie pre komunikácie na pôsobenie v oblasti informácií o polohe.. Táto možnosť sa obmedzuje na žiadosti o dobrovoľné sprístupnenie informácií, na ktoré prevádzkovatelia osobných informácií a poskytovatelia informácií o polohe nemusia reagovať, pričom v každom prípade ich možno podávať len v súlade so zákonom o ochrane osobných informácií a zákonom o informáciách o polohe (pozri oddiel 3.2.2.2).3.2.2.2.Obmedzenia a záruky uplatňované na dobrovoľné sprístupnenie podľa zákona o ochrane osobných informácií a zákona o informáciách o poloheŽiadosti o dobrovoľnú spoluprácu na základe zákona o boji proti terorizmu sa musia obmedzovať na informácie o osobách podozrivých z terorizmu (pozri oddiel 3.2.2.1). Každá takáto žiadosť Národnej spravodajskej služby musí byť v súlade so zásadami zákonnosti, nevyhnutnosti a primeranosti kórejskej ústavy (článok 12 ods. 1 a článok 37 ods. 2)Pozri aj článok 3 ods. 2 a 3 zákona o boji proti terorizmu., ako aj s požiadavkami zákona o ochrane osobných informácií, kto