3.

Príloha III sa mení a dopĺňa takto: a) Oddiel 1.3.1 sa nahrádza takto: „1.3.1. Skúška ESC Počas predpísanej postupnosti prevádzkových podmienok zohriateho motora sa priebežne kontrolujú množstvá uvedených emisií výfukových plynov takým spôsobom, že sa odoberajú vzorky neupraveného alebo zriedeného výfukového plynu. Skúšobný cyklus pozostáva z niekoľkých režimov charakterizovaných rôznymi hodnotami otáčok a výkonu, ktoré pokrývajú typický prevádzkový rozsah dieselových motorov. V priebehu každého režimu sa určuje koncentrácia každej plynnej znečisťujúcej látky, prietok výfukových plynov a výkon a prideľujú sa váhy nameraným hodnotám. Na meranie emisií tuhých znečisťujúcich látok sa výfukový plyn riedi upraveným okolitým vzduchom s použitím systému čiastočného alebo úplného zrieďovania prietoku. Tuhé znečisťujúce látky sa zhromažďujú na jednom vhodnom filtri v pomere k váhovým faktorom každého režimu. Gramy každej znečisťujúcej látky na kilowatthodinu sa vypočítajú podľa postupu opísaného v dodatku 1 k tejto prílohe. Okrem toho, emisie NOx sa merajú v troch skúšobných bodoch v rámci kontrolnej oblasti, ktoré vyberie technická služba, a zmerané hodnoty sa porovnávajú s hodnotami vypočítanými z tých režimov skúšobného cyklu, ktoré zahŕňajú vybrané skúšobné body. Kontrola regulovania emisií NOx zabezpečuje efektívnosť regulovania emisií z motora v medziach jeho typického prevádzkového rozsahu.“ b) Oddiel 1.3.3 sa nahrádza takto: „1.3.3. Skúška ETC Počas predpísaného prechodového cyklu, ktorý zahŕňa prevádzkové podmienky zohriateho motora a spočíva na konkrétnych spôsoboch jazdy na cestách u motorov určených pre ťažké pracovné podmienky, inštalovaných v nákladných autách a autobusoch, sa skúmajú uvedené znečisťujúce látky buď po zriedení všetkých výfukových plynov upraveným okolitým vzduchom (systém CVS s dvojnásobným zriedením tuhých znečisťujúcich látok), alebo stanovením plynných komponentov v neupravenom výfukovom plyne a v tuhých znečisťujúcich látkach systémom čiastočného zrieďovania prietoku. Pomocou spätnoväzbových signálov krútiaceho momentu a otáčok motora získaných z motorového dynamometra sa výkon integruje s ohľadom na dobu cyklu. Výsledkom je hodnota práce, ktorú vykonal motor v priebehu cyklu. Pre systém CVS sa koncentrácia NOx a uhľovodíkov určuje v priebehu celého cyklu integrovaním signálu analyzátora, zatiaľ čo koncentrácia CO, CO2, a NMHC sa môže určiť integrovaním signálu analyzátora alebo vzorkovaním pomocou zachytávacieho vaku. Všetky plynné komponenty, ak sú merané v neupravenom výfukovom plyne, sa určujú za celý cyklus integrovaním signálu analyzátora. V prípade tuhých znečisťujúcich látok sa úmerná vzorka zhromaždí na vhodnom filtri. Prietok neupraveného alebo zriedeného výfukového plynu sa určuje za celý cyklus pre výpočet hodnôt hmotnosti emisií znečisťujúcich látok. Hodnoty hmotnosti emisií sa dávajú do súvislosti s prácou motora, aby sa získali gramy každej znečisťujúcej látky emitované na jednu kilowatthodinu podľa postupu opísaného v dodatku 2 k tejto prílohe.“ c) Oddiel 2.1 sa nahrádza takto: „2.1. Podmienky skúšok motora 2.1.1. Absolútna teplota (T a) vzduchu motora na vstupe do motora vyjadrená v Kelvinoch a suchý tlak ovzdušia (p s) vyjadrený v kPa sa merajú a parameter fa sa určuje v súlade s uvedenými ustanoveniami. Vo viacvalcových motoroch, ktoré majú separátne skupiny nasávacích potrubí, napríklad v konfigurácii motora ‚V’, sa meria teplota separátnych skupín. a) pre vznetové motory: Motory s prirodzeným nasávaním a mechanicky preplňované motory: Motory preplňované turbodúchadlom s chladením alebo bez chladenia nasávaného vzduchu: b) pre zážihové motory: 2.1.2. Platnosť skúšky Ak sa má skúška uznať za platnú, musí pre hodnotu parametra fa platiť: 0,96 ≤ f a ≤ 1,06“ d) Oddiel 2.8 sa nahrádza takto: Ak je motor vybavený systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov, emisie merané v skúšobnom cykle sú reprezentatívne pre emisie v danej oblasti. V prípade motora vybaveného systémom dodatočnej úpravy výfukových plynov, ktorý vyžaduje spotrebúvanie činidla, činidlo použité vo všetkých testoch vyhovuje požiadavkám oddielu 2.2.1.13 dodatku 1 k prílohe II. 2.8.1. V prípade systému dodatočnej úpravy výfukových plynov, založeného na nepretržitom procese regenerácie, sa emisie merajú na stabilizovanom systéme dodatočnej úpravy. Proces regenerácie sa vyskytne najmenej raz v priebehu skúšky ETC a výrobca uvedie normálne podmienky, za ktorých prebieha regenerácia (zanesenie sadzami, teplota, protitlak výfukových plynov atď.). Na overenie procesu regenerácie sa vykoná najmenej 5 skúšok ETC. Počas skúšok sa zaznamenáva teplota a tlak výfukových plynov (teplota pred a za systémom dodatočnej úpravy, protitlak výfukových plynov atď.). Systém dodatočnej úpravy sa považuje za vyhovujúci, ak sa podmienky deklarované výrobcom vyskytujú v priebehu skúšky dostatočne dlhý čas. Konečné výsledky skúšky predstavujú aritmetický priemer výsledkov rozličných skúšok ETC. Ak má systém dodatočnej úpravy výfukových plynov bezpečnostný režim, ktorý prechádza do režimu periodickej regenerácie, má byť kontrolovaný podľa oddielu 2.8.2. V tomto špecifickom prípade sa môžu emisné limity v tabuľke 2 prílohy I prekročiť a nevážia sa. 2.8.2. V prípade systému dodatočnej úpravy výfukových plynov založenému na procese periodickej regenerácie sa emisie merajú najmenej vo dvoch skúškach ETC, pričom jedna sa vykoná počas a druhá mimo procesu regenerácie na stabilizovanom systéme dodatočnej úpravy, a výsledky budú vážené. Proces regenerácie sa vyskytne najmenej raz v priebehu skúšky ETC. Motor môže byť vybavený spínačom schopným zabrániť procesu regenerácie alebo ho povoliť za predpokladu, že táto operácia nemá žiadny vplyv na pôvodnú kalibráciu motora. Výrobca deklaruje normálne parametrické podmienky, za ktorých prebieha proces regenerácie (zanesenie sadzami, teplota, protitlak výfukových plynov atď.) a dobu jeho trvania (n2). Výrobca ďalej poskytne všetky údaje na určenie času medzi dvomi regeneráciami (n1). Presný postup určovania tohto času schváli technická služba na základe správneho technického posúdenia. Výrobca poskytne systém dodatočnej úpravy, ktorý bol zaťažený, aby sa dosiahla regenerácia počas skúšky ETC. Regenerácia sa nevyskytne počas fázy upravovania tohto motora. Priemerné emisie medzi fázami regenerácie sa určujú z aritmetického priemeru viacerých približne ekvidištantných skúšok ETC. Odporúča sa uskutočniť aspoň jednu skúšku ETC čo možno najbližšie pred skúškou regenerácie a jednu skúšku ETC bezprostredne po skúške regenerácie. Alternatívne môže výrobca poskytnúť údaje ukazujúce, že emisie zostávajú konštantné (± 15 %) medzi fázami regenerácie. V tomto prípade sa môžu použiť emisie len z jednej skúšky ETC. Počas skúšky regenerácie sa zaznamenávajú všetky údaje nevyhnutné na detekovanie regenerácie (emisie CO alebo NOx, teplota pred a za systémom dodatočnej úpravy, protitlak výfukových plynov atď.). Počas procesu regenerácie môžu byť prekročené emisné limity uvedené v tabuľke 2 prílohy I. Zmeraným hodnotám emisií sa pridelia váhy v súlade s oddielmi 5.5 a 6.3 dodatku 2 k tejto prílohe a konečné výsledky neprekročia limity uvedené v tabuľke 2 prílohy I.“ e) Dodatok 1 sa mení a dopĺňa takto: i) Oddiel 2.1 sa nahrádza takto: „2.1. Príprava vzorkovacích filtrov Najmenej hodinu pred začiatkom skúšky sa musí každý filter vložiť do uzavretej, ale neutesnenej Petriho misky, ktorá je chránená pred kontamináciou prachom, a umiestniť do váhovej komory kvôli stabilizácii. Na konci stabilizačnej doby sa každý filter odváži a zaznamená sa hmotnosť obalu. Filter sa potom vloží do uzavretej Petriho misky alebo utesneného držiaka filtrov až do času, keď bude potrebný pri skúške. Filter sa použije do ôsmich hodín od jeho vybratia z váhovej komory. Zaznamená sa hmotnosť obalu.“ ii) Oddiel 2.7.4 sa nahrádza takto: „2.7.4. Vzorkovanie tuhých znečisťujúcich látok V rámci celého skúšobného postupu sa použije jeden filter. Režimové váhové faktory špecifikované v postupe skúšobného cyklu sa zohľadňujú takým spôsobom, že počas každého jednotlivého režimu v rámci cyklu sa odoberie vzorka, ktorá je úmerná hmotnostnému prietoku výfukového plynu. To je možné dosiahnuť príslušnou úpravou prietoku vzorky, doby odberu vzorky a/alebo zrieďovacieho pomeru tak, aby sa splnilo kritérium pre efektívne váhové faktory uvedené v oddiele 5.6. Doba odberu vzorky v rámci každého režimu musí byť najmenej 4 sekundy na každú 0,01 hodnoty váhového faktora. Odber vzorky sa musí v rámci každého režimu vykonať čo najneskôr. Odber vzorky tuhých znečisťujúcich látok sa nesmie skončiť skôr ako 5 sekúnd pred koncom každého režimu.“ iii) Vkladá sa tento nový oddiel 4: „4. VÝPOČET PRIETOKU VÝFUKOVÉHO PLYNU 4.1. Určenie prietoku hmotnosti neupraveného výfukového plynu Pre výpočet emisií v neupravenom výfukovom plyne je nevyhnutné poznať prietok výfukového plynu. Prietok hmotnosti výfukového plynu sa určuje v súlade s oddielom 4.1.1 alebo 4.1.2. Presnosť určenia prietoku výfukového plynu je ± 2,5 % odčítaného údaja alebo ± 1,5 % maximálnej hodnoty motora, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia. Môžu sa používať ekvivalentné metódy (napríklad opísané v oddiele 4.2 dodatku 2 k tejto prílohe). 4.1.1. Metóda priameho merania Priame meranie prietoku výfukového plynu sa môže vykonať pomocou systémov, ako sú: — prístroje na meranie tlakového rozdielu, ako je prietoková dýza, — ultrazvukový prietokomer, — vírový prietokomer. Treba urobiť preventívne opatrenia, aby nedošlo k chybám merania, ktoré ovplyvnia chyby v hodnotách emisií. Takéto preventívne opatrenia zahŕňajú precíznu inštaláciu zariadenia vo výfukovom systéme motora v súlade s odporúčaniami výrobcu prístroja a správnou technickou praxou. Inštalácia prístroja neovplyvní predovšetkým výkon a emisie motora. 4.1.2. Metóda merania vzduchu a paliva Táto metóda zahŕňa meranie prietoku vzduchu a prietoku paliva. Používa sa vzduchový prietokomer a palivový prietokomer, ktoré spĺňajú požiadavky na úplnú presnosť uvedené v oddiele 4.1. Prietok výfukového plynu sa vypočíta podľa tohto vzorca q mew = q maw + q mf 4.2. Určenie prietoku hmotnosti zriedeného výfukového plynu Na výpočet emisií v zriedenom výfukovom plyne s použitím plnoprietokového zrieďovacieho systému je nevyhnutné poznať prietok zriedeného výfukového plynu. Prietok zriedeného výfukového plynu (q mdew) sa meria pre každý režim s PDP-CVS, CFV-CVS alebo SSV-CVS podľa všeobecných vzorcov uvedených v oddiele 4.1 dodatku 2 k tejto prílohe. Presnosť je ± 2 % odčítaného údaju alebo vyššia a určuje sa v súlade s ustanoveniami oddielu 2.4 dodatku 5 k tejto prílohe.“ iv) Predchádzajúce oddiely 4 a 5 sa nahrádzajú takto: „5. VÝPOČET PLYNNÝCH EMISIÍ 5.1. Vyhodnotenie údajov Na vyhodnotenie údajov o emisiách plynných znečisťujúcich látok sa vypočítajú priemery tabuľkových hodnôt nameraných za posledných 30 sekúnd každého režimu a tieto priemerné koncentrácie (conc) uhľovodíkov, CO a NOx počas každého režimu sa určia z priemerných tabuľkových hodnôt a zodpovedajúcich kalibračných údajov. Je možné použiť aj iný typ záznamu, ak sa ním zabezpečí rovnocenný spôsob získania údajov. Pokiaľ ide o kontrolu koncentrácie NOx vnútri regulačnej oblasti, platia uvedené požiadavky, ale iba vo vzťahu k NOx. Ak sa voliteľne používa prietok výfukového plynu q mew alebo prietok zriedeného výfukového plynu q mdew, určujú sa v súlade s oddielom 2.3 dodatku 4 k tejto prílohe. 5.2. Korekcia zo suchého základu na mokrý Zmeraná koncentrácia sa prepočíta na mokrý základ podľa uvedených vzorcov, ak sa už nezmerala na mokrom základe. Tento prepočet sa uskutoční pre každý individuálny režim cwet= kw× cdry Pre neupravený výfukový plyn: alebo kde: pr = tlak vodných pár po ochladzujúcom kúpeli, kPa, pb = celkový atmosférický tlak, kPa, Ha = vlhkosť nasávaného vzduchu, g vody na kg suchého vzduchu, kf = 0,055584 × wALF– 0,0001083 × wBET– 0,0001562 × wGAM+ 0,0079936 × wDEL+ 0,0069978 × wEPS Pre zriedený výfukový plyn: alebo Pre zriedený vzduch: KWd= 1 – KW1 Pre nasávaný vzduch: KWa = 1 – KW2 kde H a = vlhkosť nasávaného vzduchu, g vody na kg suchého vzduchu, H d = vlhkosť zrieďovacieho vzduchu, g vody na kg suchého vzduchu a môže byť odvodená z merania relatívnej vlhkosti, merania rosného bodu, merania tlaku pár alebo merania so suchým/vlhkým teplomerom s použitím všeobecne prijatých vzorcov. 5.3. Korekcia koncentrácie NOx na vlhkosť a teplotu Keďže emisie NOx závisia od podmienok okolitého vzduchu, hodnota koncentrácie NOx sa musí korigovať na teplotu a vlhkosť okolitého vzduchu pomocou faktorov uvedených v tomto vzorci. Faktory sú platné v rozsahu medzi 0 a 25 g/kg suchého vzduchu: a) pre vznetové motory: pričom: T a = teplota nasávaného vzduchu, K H a = vlhkosť nasávaného vzduchu, g vody na kg suchého vzduchu, kde H a môže byť odvodené z merania relatívnej vlhkosti, merania rosného bodu, merania tlaku pár alebo merania so suchým/vlhkým teplomerom s použitím všeobecne prijatých vzorcov; b) pre zážihové motory k h.G = 0,6272 + 44,030 × 10–3 × H a - 0,862 × 10–3 × H a 2 kde H a môže byť odvodené z merania relatívnej vlhkosti, merania rosného bodu, merania tlaku pár alebo merania so suchým/vlhkým teplomerom s použitím všeobecne prijatých vzorcov. 5.4. Výpočet hmotnostných prietokov emisií Hmotnostný prietok emisií (g/h) sa pre každý režim vypočíta takto. Pre výpočet NOx sa použije korekčný faktor vlhkosti k h,D alebo k h,G, podľa použiteľnosti, ktorý sa určí podľa oddielu 5.3. Zmerané koncentrácie sa prepočítajú na suchý základ v súlade s oddielom 5.2, ak sa už nezmerali na suchom základe. Hodnoty pre u gas sú uvedené v tabuľke 6 pre vybrané komponenty na základe vlastností ideálneho plynu a palív relevantných pre túto smernicu. a) pre neupravený výfukový plyn m gas = u gas × c gas × q mew kde: u gas = pomer medzi hustotou komponentu výfukového plynu a hustotou výfukového plynu, c gas = koncentrácia príslušného komponentu v neupravenou výfukovom plyne, ppm, q mew = hmotnostný prietok výfukového, plynu, kg/h; b) pre zriedený plyn m gas= u gas× c gas,c× q mdew kde: u gas = pomer medzi hustotou komponentu výfukového plynu a hustotou vzduchu, c gas,c = koncentrácia príslušného komponentu v neupravenou výfukovom plyne, ppm, korigovaná na pozadie, q mdew = hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu, kg/h, kde: Zrieďovací faktor D sa vypočíta podľa oddielu 5.4.1 dodatku 2 k tejto prílohe. 5.5. Výpočet merných emisií Emisie (g/kWh) sa vypočítajú pre všetky jednotlivé komponenty takto: kde: m gas je hmotnosť jednotlivého plynu, P n je výkon stanovený v súlade s oddielom 8.2 v prílohe II. Váhové faktory použité vo vyššie uvedenom výpočte sú prevzaté z oddielu 2.7.1. Tabuľka 6 Hodnoty u gas v neupravenom a zriedenom výfukovom plyne pre rôzne komponenty výfukového plynu Palivo NOx CO THC/NMHC CO2 CH4 Diesel Neupravený výfukový plyn 0,001587 0,000966 0,000479 0,001518 0,000553 Zriedený výfukový plyn 0,001588 0,000967 0,000480 0,001519 0,000553 Etanol Neupravený výfukový plyn 0,001609 0,000980 0,000805 0,001539 0,000561 Zriedený výfukový plyn 0,001588 0,000967 0,000795 0,001519 0,000553 CNG Neupravený výfukový plyn 0,001622 0,000987 0,000523 0,001552 0,000565 Zriedený výfukový plyn 0,001588 0,000967 0,000584 0,001519 0,000553 Propán Neupravený výfukový plyn 0,001603 0,000976 0,000511 0,001533 0,000559 Zriedený výfukový plyn 0,001588 0,000967 0,000507 0,001519 0,000553 Bután Neupravený výfukový plyn 0,001600 0,000974 0,000505 0,001530 0,000558 Zriedený výfukový plyn 0,001588 0,000967 0,000501 0,001519 0,000553 — hodnoty u neupraveného výfukového plynu na základe vlastností ideálneho plynu pri λ = 2, suchý vzduch, 273 K, 101,3 kPa, — hodnoty u zriedeného výfukového plynu na základe vlastností ideálneho plynu a hustoty vzduchu, — hodnoty u CNG s presnosťou do 0,2 % pre hmotnostné zloženie: C = 66 – 76 %, H = 22 – 25 %, N = 0 – 12 %, — hodnota u CNG pre uhľovodíky zodpovedá CH2,93 (pre celkové uhľovodíky použite hodnotu u CH4). 5.6. Výpočet hodnôt v regulovanej oblasti Emisie NOx pre tri regulačné body vybrané podľa oddielu 2.7.6 sa zmerajú a vypočítajú podľa oddielu 5.6.1 a tiež sa určia interpoláciou z tých režimov skúšobného cyklu, ktoré sú najbližšie príslušnému regulačnému bodu podľa oddielu 5.6.2. Zmerané hodnoty sa potom porovnajú s interpolovanými hodnotami podľa oddielu 5.6.3. 5.6.1. Výpočet merných emisií Emisie NOx pre každý z regulačných bodov (Z) sa vypočítajú takto: m NOx,Z= 0,001587 × c NOx,Z× k h,D× q mew 5.6.2. Určenie hodnoty emisií zo skúšobného cyklu Emisie NOx pre každý z regulačných bodov sa interpolujú zo štyroch režimov skúšobného cyklu, ktoré obklopujú vybraný regulačný bod Z takým spôsobom, ako je znázornené na obrázku 4. Pre tieto režimy (R, S, T, U) platia nasledujúce definície: Otáčky(R) = Otáčky (T) = nRT Otáčky (S) = Otáčky (U) = nSU Percento zaťaženia(R) = Percento zaťaženia (S) Percento zaťaženia (T) = Percento zaťaženia (U) Emisie NOx vo vybranom regulačnom bode Z sa vypočítajú takto: a: kde: ER, ES, ET, EU = merné emisie NOx v obklopujúcich režimoch vypočítané v súlade s oddielom 5.6.1. MR, MS, MT, MU = krútiaci moment motora v obklopujúcich bodoch. 5.6.3. Porovnanie hodnôt emisií NOx Zmeraná hodnota merných emisií NOx v regulačnom bode Z (NOx,Z) sa porovná s interpolovanou hodnotou (EZ) takto: 6. VÝPOČET EMISIÍ TUHÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK 6.1. Vyhodnotenie údajov Na vyhodnotenie údajov o emisiách tuhých znečisťujúcich látok sa pre každý režim zaznamenajú celkové hmotnosti vzoriek (m sep), ktoré prešli cez filter. Filter sa vráti do váhovej komory a kondicionuje sa najmenej jednu hodinu, ale najviac 80 hodín a potom sa odváži. Zaznamená sa celková hmotnosť filtrov a odčíta sa od nej hmotnosť obalu (pozri oddiel 2.1), čoho výsledkom je hmotnosť vzorky tuhých znečisťujúcich látok mf. Ak treba urobiť korekciu na pozadie, zaznamená sa hmotnosť zrieďovacieho vzduchu (m d), ktorý prešiel cez filter, a hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok (m f,d). Ak sa urobilo viac než jedno meranie, pre každé jedno meranie sa vypočíta kvocient m f,d/m d a z týchto hodnôt sa určí priemerná hodnota. 6.2. Zrieďovací systém s čiastočným prietokom Konečné výsledky skúšok emisií tuhých znečisťujúcich látok, ktoré sa zapisujú do protokolu, sa určia pomocou uvedených krokov. Keďže je možné používať rôzne typy regulácie zrieďovacieho pomeru, existujú rôzne metódy výpočtu q medf. Všetky výpočty sa zakladajú na priemerných hodnotách z jednotlivých režimov v priebehu doby vzorkovania. 6.2.1. Izokinetické systémy q medf = q mew× rd kde r a zodpovedá pomeru plôch priečneho prierezu izokinetickej sondy a výfukovej rúry. 6.2.2. Systémy s meraním koncentrácie CO2 alebo NOx qmedf = qmew × rd kde: c wE = koncentrácia stopovacieho plynu v neupravenom výfukovom plyne na mokrom základe c wD = koncentrácia stopovacieho plynu v zriedenom výfukovom plyne na mokrom základe c wA = koncentrácia stopovacieho plynu v zriedenom vzduchu Koncentrácie merané na suchom základe sa prepočítajú na mokrý základ podľa oddielu 5.2 tohto dodatku. 6.2.3. Systémy s meraním CO2 a metódou uhlíkovej rovnováhy (14) kde: c (CO2)D = koncentrácia CO2 v zriedenom výfukovom plyne, c (CO2)A = koncentrácia CO2 v zrieďovacom vzduchu (koncentrácie sú vyjadrené v obj. % na mokrom základe). Táto rovnica sa zakladá na predpoklade uhlíkovej rovnováhy (atómy uhlíka, ktoré vstupujú do motora, sú emitované ako CO2) a vyrieši sa v týchto dvoch krokoch: qmedf= qmew× r d a 6.2.4. Systémy s meraním prietoku qmedf= qmew× rd 6.3. Plnoprietokový zrieďovací systém Všetky výpočty sa zakladajú na priemerných hodnotách jednotlivých režimov počas doby vzorkovania. Prietok zriedeného výfukového plynu q mdew sa určuje v súlade s oddielom 4.1 dodatku 2 k tejto prílohe. Celková hmotnosť vzorky m sep sa vypočíta v súlade s oddielom 6.2.1 dodatku 2 k tejto prílohe. 6.4. Výpočet hmotnostného prietoku tuhých znečisťujúcich látok Hmotnostný prietok tuhých znečisťujúcich látok sa vypočíta takto. Ak sa používa plnoprietokový zrieďovací systém, hodnota q medf určená v súlade s oddielom 6.2 sa nahradí hodnotou q mdew určenou v súlade s oddielom 6.3. i = 1, … n Hodnotu hmotnostného prietoku tuhých znečisťujúcich látok je možné korigovať na pozadie takto: kde D sa vypočíta v súlade s oddielom 5.4.1 dodatku 2 k tejto prílohe. v) Predchádzajúci oddiel 6 sa prečísluje na oddiel 7. f) Dodatok 2 sa mení a dopĺňa takto: i) Oddiel 3 sa nahrádza takto: „3. PRIEBEH EMISNEJ SKÚŠKY Na žiadosť výrobcu je možné vykonať imitačnú skúšku kvôli kondicionovaniu motora a výfukového systému pred začiatkom meracieho cyklu. Motory poháňané zemným plynom a skvapalneným ropným plynom sa zabehnú v rámci výkonu skúšky ETC. Motor má bežať minimálne počas dvoch cyklov skúšky ETC a dovtedy, kým sa nedosiahne stav, pri ktorom emisie CO počas jedného cyklu ETC neprevyšujú emisie CO zmerané počas predchádzajúceho cyklu ETC o viac než 10 %. 3.1. Príprava vzorkovacích filtrov (ak sa vykonáva) Najmenej hodinu pred začiatkom skúšky sa každý filter vloží do čiastočne uzavretej Petriho misky, ktorá je chránená pred kontamináciou prachom, a umiestni sa do váhovej komory kvôli stabilizácii. Na konci stabilizačnej doby sa každý filter odváži a zaznamená sa hmotnosť obalu. Filter sa potom vloží do uzavretej Petriho misky alebo utesneného držiaka filtrov až dovtedy, kým bude potrebný pri výkone skúšky. Filter sa použije do ôsmich hodín od vybratia z váhovej komory. Zaznamená sa hmotnosť obalu. 3.2. Inštalácia meracích zariadení Prístrojové vybavenie a vzorkovacie sondy sa inštalujú podľa potreby. Koncová rúra sa pripojí k plnoprietokovému zrieďovaciemu systému, ak sa používa. 3.3. Spustenie zrieďovacieho systému a motora Zrieďovací systém a motor sa spustia a zohrievajú dovtedy, kým sa všetky teploty a tlaky nestabilizujú na úrovni zodpovedajúcej maximálnemu výkonu podľa odporúčania výrobcu a v súlade so správnou inžinierskou praxou. 3.4. Spustenie vzorkovacieho systému tuhých znečisťujúcich látok (len dieselové motory) Vzorkovací systém tuhých znečisťujúcich látok sa spustí a nechá sa bežať cez obtok (by-pass). Úroveň tuhých znečisťujúcich látok na pozadí zrieďovacieho vzduchu je možné určiť tak, že zrieďovací vzduch sa nechá prechádzať filtrami tuhých znečisťujúcich látok. Ak sa používa filtrovaný zrieďovací vzduch, môže sa urobiť jedno meranie pred skúškou alebo po skúške. Ak sa zrieďovací vzduch nefiltruje, je možné robiť merania na začiatku a na konci skúšobného cyklu a vypočítať priemery zmeraných hodnôt. Zrieďovací systém a motor sa spustia a zohrievajú dovtedy, kým sa všetky teploty a tlaky nestabilizujú podľa odporúčania výrobcu a v súlade so správnou inžinierskou praxou. V prípade dodatočnej úpravy s periodickou regeneráciou sa počas zohrievania motora regenerácia nevyskytuje. 3.5. Úprava zrieďovacieho systému Prietoky zrieďovacieho systému (plný prietok alebo čiastočný prietok) sa nastavia tak, aby sa vylúčila kondenzácia vody v systéme a aby sa dosiahla maximálna teplota čela filtra 325 K (52 °C) alebo nižšia (pozri oddiel 2.3.1 prílohy V, DT). 3.6. Kontrola analyzátorov Emisné analyzátory sa nastavia spolu s ich rozsahom merania. Ak sa používajú vzorkovacie vaky, vyčerpá sa z nich vzduch. 3.7. Postup spúšťania motora Stabilizovaný motor sa uvedie do činnosti v súlade s postupom spúšťania, ktorý odporúča výrobca v príručke vlastníka, a použije sa buď vyrábaný elektrický štartér, alebo dynamometer. Ďalšou možnosťou je začať skúšku priamo od fázy predbežného kondicionovania motora bez jeho vypnutia, keď motor dosiahne voľnobežné otáčky. 3.8. Skúšobný cyklus 3.8.1. Sled skúšok Sled skúšok sa začne v momente, keď motor dosiahne voľnobežné otáčky. Skúška sa vykonáva v súlade s referenčným cyklom stanoveným v oddiele 2 tohto dodatku. Príkazy nastavených hodnôt otáčok a krútiaceho momentu motora sa vydávajú s frekvenciou 5 Hz (odporúča sa 10 Hz) alebo vyššou. V priebehu skúšobného cyklu sa najmenej raz za sekundu zaznamenávajú hodnoty otáčok a krútiaceho momentu motora merané v spätnej väzbe a tieto signály sa môžu elektronicky filtrovať. 3.8.2. Meranie plynných emisií 3.8.2.1. Plnoprietokový zrieďovací systém Ak sa cyklus začína priamo od predbežného kondicionovania, meracie zariadenia sa uvedú do činnosti so spustením motora alebo so začiatkom sledu skúšky a súčasne sa: — začne zber alebo analýza zrieďovacieho vzduchu, — začne zber alebo analýza zriedeného výfukového plynu, — začne merať množstvo zriedeného výfukového plynu (CVS) a požadované teploty a tlaky, — začnú zaznamenávať spätnoväzbové údaje o otáčkach a krútiacom momente z dynamometra. Koncentrácie uhľovodíkov a NOx sa merajú priebežne v zrieďovacom tuneli s frekvenciou 2 Hz. Priemerné koncentrácie sa určujú integráciou signálov z analyzátorov počas skúšobného cyklu. Doba odozvy systému nemá byť väčšia ako 20 sekúnd a má byť koordinovaná s kolísaním prietoku CVS a, v prípade potreby, aj s posunmi doby odberu vzoriek/skúšobného cyklu. Koncentrácie CO, CO2, NMHC a CH4 sa určujú integráciou alebo analýzou koncentrácií v plyne nazberanom do vzorkovacieho vaku počas cyklu. Koncentrácie plynných znečisťujúcich látok v zrieďovacom vzduchu sa určujú integráciou alebo zberom do vaku kvôli určovaniu koncentrácií pozadia. Všetky ostatné hodnoty sa zaznamenávajú rýchlosťou najmenej jedno meranie za sekundu (1 Hz). 3.8.2.2. Meranie neupraveného výfukového plynu Ak sa cyklus začína priamo od predbežného kondicionovania, meracie zariadenia sa uvedú do činnosti so spustením motora alebo so začiatkom sledu skúšky a súčasne sa: — začne analýza koncentrácií neupraveného výfukového plynu, — začne meranie výfukového plynu alebo nasávaného vzduchu a prietoku paliva, — začnú zaznamenávať spätnoväzbové údaje o otáčkach a krútiacom momente z dynamometra. Na vyhodnotenie plynných emisií sa koncentrácie emisií (uhľovodíkov, CO a NOx) a hmotnostný prietok výfukového plynu zaznamenávajú a ukladajú do počítačového systému s frekvenciou najmenej 2 Hz. Doba odozvy systému nemá byť väčšia ako 10 sekúnd. Všetky ostatné údaje sa môžu zaznamenávať pri rýchlosti vzoriek najmenej 1 Hz. Pre analogické analyzátory sa zaznamenáva odozva a kalibračné údaje sa môžu používať online alebo offline počas vyhodnocovania údajov. Na výpočet hmotnostných emisií plynných komponentov sa stopy zaznamenaných koncentrácií a stopa hmotnostného prietoku výfukového plynu časovo vyrovnávajú podľa času premeny definovaného v oddiele 2 prílohy I. Preto sa doba odozvy každého analyzátora plynných emisií a systému hmotnostného prietoku výfukového plynu určuje v súlade s ustanoveniami oddielu 4.2.1 a oddielu 1.5 dodatku 5 k tejto prílohe a zaznamená sa. 3.8.3. Vzorkovanie tuhých znečisťujúcich látok (ak sa používa) 3.8.3.1. Plnoprietokový zrieďovací systém Ak sa cyklus začína priamo od predbežného kondicionovania, systém vzorkovania tuhých znečisťujúcich látok sa pri spustení motora alebo začatí sledu skúšok prepne z obtoku na zber tuhých znečisťujúcich látok. Ak sa nepoužíva kompenzácia prietoku, vzorkovacie čerpadlo(-á) sa nastaví(-ia) tak, aby sa prietok cez vzorkovaciu sondu tuhých znečisťujúcich látok udržiaval na hodnote v medziach ± 5 % nastaveného prietoku. Ak sa kompenzácia (t. j. proporcionálne regulovanie toku vzoriek) používa, musí sa preukázať, že pomer hlavného prietoku cez tunel k prietoku vzorky tuhých znečisťujúcich látok sa nemení viac ako o ± 5 % jeho nastavenej hodnoty (s výnimkou prvých 10 sekúnd vzorkovania). Poznámka: V prípade operácie dvojnásobného zrieďovania prietok vzorky predstavuje čistý rozdiel medzi prietokom cez vzorkovacie filtre a sekundárnym prietokom zrieďovacieho vzduchu. Zaznamenáva sa priemerná teplota a priemerný tlak na vstupe plynomera(-ov) alebo prístrojov na meranie prietoku. Ak nie je možné udržať nastavený prietok počas celého cyklu (v medziach ± 5 %) v dôsledku vysokého zaťaženia filtra tuhými znečisťujúcimi látkami, skúška je neplatná. Skúška sa zopakuje pri nižšom prietoku a/alebo väčšom priemere filtra. 3.8.3.2. Zrieďovací systém s čiastočným prietokom Ak sa cyklus začína priamo od predbežného kondicionovania, systém vzorkovania tuhých znečisťujúcich látok sa pri spustení motora alebo začatí sledu skúšok prepne z obtoku na zber tuhých znečisťujúcich látok. Na ovládanie zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom je nevyhnutný systém rýchlej odozvy. Dobu premeny pre systém určuje postup opísaný v oddiele 3.3 dodatku 5 k prílohe III. Ak je kombinovaná doba prechodu merania prietoku výfukového plynu (pozri oddiel 4.2.1) a systému s čiastočným prietokom kratšia ako 0,3 sekundy, môže sa použiť ovládanie on-line. Ak doba premeny presahuje 0,3 sekundy, musí sa použiť dopredné regulovanie založené na vopred zaznamenanom behu skúšky. V tomto prípade je doba nábehu ≤ 1 sekunda a doba oneskorenia pre kombináciu je ≤ 10 sekúnd. Celková odozva systému je navrhnutá tak, aby sa zabezpečila reprezentatívna vzorka tuhých znečisťujúcich látok qmp,i úmerná hmotnostnému prietoku výfukového plynu. Na určenie úmernosti sa vykoná regresná analýza qmp,i proti qmew,i pri minimálnej frekvencii získavania údajov 1 Hz a splnení týchto kritérií: — korelačný koeficient R2 lineárnej regresie medzi qmp,i a qmew,i nie je menší ako 0,95, — štandardná chyba odhadu qmp,i na qmew,i neprekročí 5 % maxima qmp, — úsek regresnej línie qmp neprekročí ± 2 % maxima qmp. Voliteľne možno uskutočniť predbežnú skúšku a signál hmotnostného prietoku výfukového plynu sa môže použiť na regulovanie prietoku vzoriek do systému tuhých znečisťujúcich látok (dopredné regulovanie). Takýto postup je nevyhnutný, ak doba premeny systému tuhých znečisťujúcich látok t50,P alebo doba premeny signálu hmotnostného prietoku výfukového plynu t50,F, alebo obidve doby sú > 0,3 sekundy. Správne regulovanie systému s čiastočným zriedením sa dosiahne, ak časová stopa qmew,pre predbežnej skúšky, ktorá reguluje qmp, je posunutá o dopredný čas t50,P + t50,F. Na zistenie korelácie medzi qmp,i a qmew,i sa použijú údaje získané počas aktuálnej skúšky s hodnotou qmew,i časovo vyrovnanou podľa t50,F v pomere k qmp,i (bez príspevku od t50,P do časového vyrovnania). To znamená, že časový posun medzi qmew a qmp predstavuje rozdiel v dobách premeny, ktoré boli určené v oddiele 3.3 dodatku 5 k prílohe III. 3.8.4. Zhasnutie motora Ak motor kdekoľvek v priebehu skúšobného cyklu zhasne, musí sa predbežne kondicionovať, znovu naštartovať a skúška sa musí opakovať. Ak sa v priebehu skúšobného cyklu vyskytne porucha ktoréhokoľvek potrebného skúšobného zariadenia, skúška sa musí vyhlásiť za neplatnú. 3.8.5. Činnosť po skončení skúšky Pri ukončení skúšky sa musí zastaviť meranie objemu zriedeného výfukového plynu alebo tok neupraveného výfukového plynu, tok plynu do zberných vakov a vzorkovacie čerpadlo tuhých znečisťujúcich látok. V prípade integračného analytického systému vzorkovanie pokračuje až do uplynutia dôb odozvy systému. Ak sa používajú koncentrácie v zberných vakoch, analyzujú sa čo najskôr a v každom prípade najneskôr 20 minút po skončení skúšobného cyklu. Po skončení emisnej skúšky sa použije pre opakovanú kontrolu analyzátorov nulový plyn a ten istý rozsahový plyn. Skúška sa považuje za prijateľnú, ak je rozdiel medzi výsledkami získanými pred skúškou a po nej menší ako 2 % hodnoty rozsahového plynu. 3.9. Overenie priebehu skúšky 3.9.1. Posun údajov Na minimalizáciu účinku posunu údajov v dôsledku časového oneskorenia medzi spätnoväzbovými hodnotami a hodnotami referenčného cyklu je možné celú postupnosť spätnoväzbových signálov otáčok a krútiaceho momentu motora posunúť v čase dopredu alebo ju oneskoriť vzhľadom na referenčnú postupnosť otáčok a krútiaceho momentu. Ak sú spätnoväzbové signály posunuté, hodnoty otáčok aj krútiaceho momentu sa musia posunúť o rovnaký úsek a v rovnakom smere. 3.9.2. Výpočet práce vykonanej počas cyklu Práca vykonaná počas skutočného cyklu Wact (kWh) sa vypočíta pomocou každej dvojice zaznamenaných spätnoväzbových hodnôt otáčok a krútiaceho momentu motora. Robí sa to potom, ako došlo k akémukoľvek posunu spätnoväzbových údajov, ak sa táto voliteľná možnosť vyberie. Práca vykonaná počas skutočného cyklu Wact sa používa na porovnanie s prácou vykonanou počas referenčného cyklu Wref a pri výpočte emisií špecifických pre brzdenie (pozri oddiely 4.4 a 5.2). Rovnaká metodika sa používa na integrovanie referenčného aj skutočného výkonu motora. Ak treba určiť hodnoty medzi susednými referenčnými hodnotami alebo susednými nameranými hodnotami, použije sa lineárna interpolácia. Pri integrovaní práce vykonanej počas referenčného cyklu a práce vykonanej počas skutočného cyklu sa všetky záporné hodnoty krútiaceho momentu nastavia na nulu a zahrnú sa do výpočtu. Ak sa integrácia vykonáva pri nižšej frekvencii ako 5 Hz a ak sa v priebehu daného časového segmentu zmení hodnota krútiaceho momentu z kladnej na zápornú alebo zo zápornej na kladnú, záporná časť sa zahrnie do výpočtu a nastaví sa na nulu. Kladná časť sa zahrnie do integrovanej hodnoty. Wact má byť medzi – 15 % a + 5 % Wref 3.9.3. Validačné štatistické údaje o skúšobmom cykle Pre otáčky, krútiaci moment a výkon motora sa urobí lineárna regresia zo spätnoväzbových hodnôt na referenčné hodnoty. Lineárna regresia sa robí potom, ako došlo k akémukoľvek posunu spätnoväzbových údajov, ak sa táto voliteľná možnosť vyberie. Používa sa metóda najmenších štvorcov, pričom rovnica najlepšieho prispôsobenia má tento tvar: y = mx + b kde: y = spätnoväzbová (skutočná) hodnota otáčok (min–1), krútiaceho momentu (Nm) alebo výkonu (kW), m = sklon regresnej priamky, x = referenčná hodnota otáčok (min–1), krútiaceho momentu (Nm) alebo výkonu (kW), b = úsek regresnej priamky na osi y. Pre každú regresnú priamku sa vypočíta štandardná odchýlka odhadu (SE) y na x a koeficient určenia (r2). Odporúča sa vykonať túto analýzu pri frekvencii 1 Hz. Z výpočtu validačných štatistických údajov o krútiacom momente a výkone za príslušný cyklus sa vynechajú všetky záporné referenčné hodnoty krútiaceho momentu a s nimi spojené spätnoväzbové hodnoty. Na to, aby sa skúška považovala za platnú, musia sa splniť kritériá uvedené v tabuľke 7. Tabuľka 7 Tolerancie regresnej priamky Otáčky Krútiaci moment Výkon Štandardná odchýlka odhadu (SE) Y na X maximálne 100 min–1 maximálne 13 % (15 %) (15) maximálneho krútiaceho momentu motora podľa mapy výkonu maximálne 8 % (15 %) (15) maximálneho výkonu motora podľa mapy výkonu Sklon regresnej priamky, m 0,95 až 1,03 0,83 – 1,03 0,89 – 1,03 (0,83 – 1,03) (15) Koeficient určenia, r2 minimálne 0,9700 (minimálne 0,9500) (15) minimálne 0,8800 (minimálne 0,7500) (15) minimálne 0,9100 (minimálne 0,7500) (15) Úsek regresnej priamky na osi Y, b ± 50 min–1 ± 20 Nm alebo ± 2 % (± 20 Nm alebo ± 3 %) (15) maximálneho krútiaceho momentu, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia ±4 kW alebo ± 2 % (± 4 kW alebo ± 3 %) (15) maximálneho výkonu, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia Vyradiť body z regresných analýz je dovolené v prípadoch uvedených v tabuľke 8. Tabuľka 8 Dovolené prípady vyradenia bodov z regresnej analýzy Podmienky Body, ktoré možno vyradiť Plné zaťaženie a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu < 95 % referenčnej hodnoty krútiaceho momentu Krútiaci moment a/alebo výkon Plné zaťaženie a spätnoväzbová hodnota otáčok < 95 % referenčnej hodnoty otáčok Otáčky a/alebo výkon Bez zaťaženia, nie je to bod otáčok voľnobehu, a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu > referenčná hodnota krútiaceho momentu Krútiaci moment a/alebo výkon Bez zaťaženia, spätnoväzbová hodnota otáčok ≤ otáčky voľnobehu + 50 min-1 a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu = výrobcom definovanej/zmeranej hodnote krútiaceho momentu pri otáčkach voľnobehu ± 2 % maximálneho krútiaceho momentu Otáčky a/alebo výkon Bez zaťaženia, spätnoväzbová hodnota otáčok > otáčky voľnobehu + 50 min-1 a spätnoväzbová hodnota krútiaceho momentu > 105 % referenčnej hodnoty krútiaceho momentu Krútiaci moment a/alebo výkon Bez zaťaženia a spätnoväzbová hodnota otáčok > 105 % referenčnej hodnoty otáčok Otáčky a/alebo výkon“ ii) Vkladá sa tento oddiel 4: „4. VÝPOČET PRIETOKU VÝFUKOVÉHO PLYNU 4.1. Určenie prietoku zriedeného výfukového plynu Celkové pretečené množstvo zriedeného výfukového plynu za skúšobný cyklus (kg/skúška) sa vypočíta z hodnôt zmeraných počas cyklu a zodpovedajúcich kalibračných údajov o zariadení na meranie pretečeného množstva (V0 pre PDP alebo KV pre CFV, Cd pre SSV), ako sú určené v oddiele 2 dodatku 5 k prílohe III. Ak sa teplota zriedeného výfukového plynu udržiava počas cyklu na konštantnej hodnote pomocou tepelného výmenníka (± 6 K pre systém PDP-CVS, ± 11 K pre systém CFV-CVS alebo ± 11 pre systém SSV-CVS, pozri oddiel 2.3 prílohy V), použijú sa tieto vzorce: Pre systém PDP-CVS: m ed = 1,293 × V 0 × N P × (p b - p 1) × 273 / (101,3 × T) kde: V 0 = objem plynu prečerpaného na otáčku v podmienkach skúšky, m3/ot, N P = celkový počet otáčok čerpadla na skúšku, p b = atmosférický tlak v skúšobnej komore, kPa, p 1 = pokles tlaku pod hodnotu atmosférického na vstupe čerpadla, kPa, T = priemerná teplota zriedeného výfukového plynu na vstupe čerpadla počas cyklu, K. Pre systém CFV-CVS: m ed = 1,293 × t × K v × p p / T 0,5 kde: t = čas cyklu, s, K V = kalibračný koeficient kritického prietoku Venturiho rúrkou pre štandardné podmienky, p p = absolútny tlak na vstupe do Venturiho rúrky, kPa, T = absolútna teplota na vstupe do Venturiho rúrky, K. Pre systém SSV-CVS: m ed = 1,293 × QSSV kde: pričom: A 0 = množina konštánt a prepočtov jednotiek = 0,006111 v SI jednotkách, d = priemer hrdla SSV, m, C d = výtokový koeficient SSV, p p = absolútny tlak na vstupe do Venturiho rúrky, kPa, T = teplota na vstupe do Venturiho rúrky, K, r p = pomer hrdla SSV k absolútnemu statickému tlaku na vstupe =, rD = pomer priemeru hrdla SSV, d, k vnútornému priemeru vstupnej rúrky = Ak sa používa systém s nízkou kompenzáciou prietoku (t. j. bez tepelného výmenníka), vypočítajú sa okamžité hodnoty hmotnosti emisií a integrujú sa cez cyklus. V tomto prípade sa okamžitá hmotnosť zriedeného výfukového plynu vypočíta takto: Pre systém PDP-CVS: m ed,i = 1,293 × V 0 × N P,i × (p b - p 1) × 273 / (101,3 × T) kde: N P,i = celkový počet otáčok čerpadla za časový interval. Pre systém CFV-CVS: m ed,i = 1,293 × Δt i × K V × p p / T 0,5 kde: Δt i = časový interval, s. Pre systém SSV-CVS: med= 1,293 × QSSV× Δti kde: Δt i = časový interval, s. Výpočet v reálnom čase sa začne buď s primeranou hodnotou pre C d, ako je 0,98, alebo s primeranou hodnotou Q ssv. Ak sa výpočet začne s hodnotou Q ssv, začiatočná hodnota Q ssv sa použije na vyhodnotenie Re. Počas všetkých emisných skúšok musí byť Reynoldsovo číslo pri hrdle SSV v rozsahu Reynoldsových čísel použitých na odvodenie kalibračnej krivky vytvorenej v oddiele 2.4 dodatku 5 k tejto prílohe. 4.2. Určenie hmotnostného prietoku neupraveného výfukového plynu Na výpočet emisií v neupravenom výfukovom plyne a na regulovanie zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom je potrebné poznať hmotnostný prietok výfukového plynu. Na určenie hmotnostného prietoku výfukového plynu sa môže použiť ktorákoľvek z metód opísaných v oddieloch 4.2.2 alebo 4.2.5. 4.2.1. Doba odozvy Na účely výpočtu emisií sa doba odozvy v každej opísanej metóde rovná alebo je kratšia ako požiadavka pre dobu odozvy analyzátora, ktorá je definovaná v oddiele 1.5 dodatku 5 k tejto prílohe. Na účely regulovania zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom sa vyžaduje rýchlejšia odozva. Pre zrieďovacie systémy s čiastočným prietokom a regulovaním online sa vyžaduje doba odozvy ≤ 0,3 sekundy. Pre zrieďovacie systémy s čiastočným prietokom a dopredným regulovaním založeným na priebehu predbežne zaznamenanej skúšky sa vyžaduje doba odozvy systému merania prietoku výfukového plynu ≤ 5 sekúnd s nábehovou dobou ≤ 1 sekunda. Dobu odozvy systému špecifikuje výrobca prístroja. Požiadavky na kombinovanú dobu odozvy pre prietok výfukového plynu a zrieďovací systém s čiastočným prietokom sú uvedené v oddiele 3.8.3.2. 4.2.2. Metóda priameho merania Priame meranie okamžitého prietoku výfukového plynu sa môže vykonávať pomocou systémov, ako sú: — zariadenia na meranie rozdielu tlakov, ako je prietoková dýza, — ultrazvukový prietokomer, — vírový prietokomer. Treba urobiť preventívne opatrenia, aby nedošlo k chybám merania, ktoré ovplyvnia chyby v hodnotách emisií. Takéto preventívne opatrenia zahŕňajú precíznu inštaláciu zariadenia vo výfukovom systéme motora v súlade s odporúčaniami výrobcu prístroja a správnou technickou praxou. Inštalácia zariadenia nemá najmä ovplyvniť činnosť a emisie motora. Presnosť určenia prietoku výfukového plynu je najmenej ± 2,5 % odčítanej hodnoty alebo ± 1,5 % maximálnej hodnoty motora, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia. 4.2.3. Metóda merania vzduchu a paliva Táto metóda zahŕňa meranie prietoku vzduchu a prietoku paliva. Používa sa vzduchový prietokomer a palivový prietokomer, ktoré spĺňajú požiadavky na úplnú presnosť celkového prietoku výfukového plynu uvedené v oddiele 4.2.2. Prietok výfukového plynu sa vypočíta podľa tohto vzorca: qmew= qmaw+ qmf 4.2.4. Stopovacia metóda merania Táto metóda zahŕňa meranie koncentrácie stopového plynu vo výfukovom plyne. Známe množstvo inertného plynu (napr. čistého hélia) sa vstrekne do toku výfukového plynu ako stopovač. Plyn sa zmieša a zriedi výfukovým plynom, nereaguje však vo výfukovej rúre. Koncentrácia plynu sa potom zmeria vo vzorke výfukového plynu. Na to, aby sa zabezpečilo úplné zmiešanie stopovacieho plynu, vzorkovacia sonda výfukového plynu sa umiestni vo vzdialenosti najmenej 1 m alebo 30-krát priemer výfukovej rúry, podľa toho, čo je väčšie, za bodom vstrekovania stopovacieho plynu v smere prúdenia plynu. Vzorkovaciu sondu možno umiestniť bližšie k bodu vstrekovania, ak sa úplné zmiešanie overuje porovnaním koncentrácie stopovacieho plynu s referenčnou koncentráciou, ak sa stopovací plyn vstrekuje pred motorom v smere proti prúdeniu plynu. Prietok stopovacieho plynu sa nastaví tak, aby koncentrácia stopovacieho plynu pri voľnobežných otáčkach motora po zmiešaní klesla pod celú stupnicu analyzátora stopovacieho plynu. Prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: kde: q mew,i = okamžitý hmotnostný prietok výfukového plynu, kg/s, q vt = prietok stopovacieho plynu, cm3/min, c mix.i = okamžitá koncentrácia stopovacieho plynu po zmiešaní, ppm, ρ e = hustota výfukového plynu, kg/m3 (porovnaj s tabuľkou 3), c a = pozaďová koncentrácia stopovacieho plynu v nasávanom vzduchu, ppm. Keď je pozaďová koncentrácia nižšia ako 1 % koncentrácie stopovacieho plynu po zmiešaní (c mix.i) pri maximálnom prietoku výfukového plynu, môžeme pozaďovú koncentráciu považovať za zanedbateľnú. Celkový systém spĺňa špecifikácie presnosti pre prietok výfukového plynu a kalibruje sa v súlade s oddielom 1.7 dodatku 5 k tejto prílohe. 4.2.5. Metóda merania prietoku vzduchu a pomeru vzduch-palivo Táto metóda zahŕňa výpočet hmotnosti výfukového plynu z prietoku vzduchu a z pomeru vzduch – palivo. Okamžitý hmotnostný prietok výfukového plynu sa vypočíta takto: pričom: kde: A/F st = stechiometrický pomer vzduch-palivo, kg/kg, λ = pomer prebytočného vzduchu, c CO2 = suchá koncentrácia CO2, %, c CO = suchá koncentrácia CO, ppm, c HC = koncentrácia uhľovodíkov, ppm. Poznámka: β môže byť 1 pre palivá obsahujúce uhlík a 0 pre vodíkové palivo. Vzduchový prietokomer vyhovuje špecifikáciám presnosti uvedeným v oddiele 2.2 dodatku 4 k tejto prílohe, použitý analyzátor CO2 vyhovuje špecifikáciám oddielu 3.3.2 dodatku 4 k tejto prílohe a celkový systém vyhovuje špecifikáciám presnosti pre prietok výfukového plynu. Na meranie pomeru prebytočného vzduchu sa môže používať zariadenie na meranie palivového pomeru, ako je snímač zirkónového typu, ktorý vyhovuje špecifikáciám uvedeným v oddiele 3.3.6 dodatku 4 k tejto prílohe.“ iii) Predchádzajúci oddiel 4 a oddiel 5 sa nahrádzajú takto: „5. VÝPOČET EMISIÍ PLYNNÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK 5.1. Vyhodnotenie údajov Na vyhodnotenie emisií plynných znečisťujúcich látok v zriedenom výfukovom plyne sa koncentrácie emisií (uhľovodíkov, CO a NOx) a hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu zaznamenajú súlade s oddielom 3.8.2.1 a uložia do počítačového systému. Pre analógové analyzátory sa zaznamená odozva a kalibračné údaje sa môžu použiť online alebo offline počas vyhodnocovania údajov. Na vyhodnotenie emisií plynných znečisťujúcich látok v neupravenom výfukovom plyne sa koncentrácie emisií (uhľovodíkov, CO a NOx) a hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu zaznamenajú súlade s oddielom 3.8.2.2 a uložia sa do počítačového systému. Pre analógové analyzátory sa zaznamená odozva a kalibračné údaje sa môžu použiť online alebo offline počas vyhodnocovania údajov. 5.2. Korekcia zo suchého na mokrý základ Ak sa koncentrácia meria na suchom základe, prepočíta sa na mokrý základ podľa uvedeného vzorca. V prípade nepretržitého merania sa konverzia použije na každé okamžité meranie pred každým ďalším výpočtom. cwet= kW× cdry Použijú sa rovnice konverzie uvedené v oddiele 5.2 dodatku 1 k tejto prílohe. 5.3. Korekcia koncentrácie NOx na vlhkosť a teplotu Keďže emisia NOx závisí od podmienok okolitého vzduchu, koncentrácia NOx sa koriguje na teplotu a vlhkosť okolitého vzduchu faktormi uvedenými v oddiele 5.3 dodatku 1 k tejto prílohe. Faktory sú platné v rozsahu od 0 do 25 g/kg suchého vzduchu. 5.4. Výpočet hmotnostných prietokov emisií Hmotnosť emisií za cyklus (g/skúška) sa vypočíta, ako je uvedené nižšie, v závislosti od použitej metódy merania. Zmeraná koncentrácia sa prepočíta na mokrý základ v súlade s oddielom 5.2 dodatku 1 k tejto prílohe, ak sa už nezmerala na suchom základe. Použijú sa príslušné hodnoty pre u gas, ktoré sú uvedené v tabuľke 6 dodatku 1 k tejto prílohe pre vybrané komponenty na základe vlastností ideálneho plynu a palív relevantných pre túto smernicu. a) Pre neupravený výfukový plyn: kde: u gas = pomer medzi hustotou komponentu výfukového plynu a hustotou výfukového plynu z tabuľky 6, c gas,i = okamžitá koncentrácia príslušného komponentu v neupravenom výfukovom plyne, ppm, q mew,i = okamžitý hmotnostný prietok výfukového plynu, kg/s, f = vzorkovacia rýchlosť údajov, Hz, n = počet meraní; b) pre zriedený výfukový plyn bez kompenzácie prietoku: mgas= ugas× cgas× med kde: u gas = pomer medzi hustotou komponentu výfukového plynu a hustotou vzduchu z tabuľky 6, c gas = priemerná koncentrácia príslušného komponentu korigovaná na pozadie, ppm, m ed = celková hmotnosť zriedeného výfukového plynu za cyklus, kg; c) pre zriedený výfukový plyn s kompenzáciou prietoku: kde: c e,i = okamžitá koncentrácia príslušného komponentu zmeraná v zriedenom výfukovom plyne, ppm, c d = koncentrácia príslušného komponentu zmeraná v zriedenom vzduchu, ppm, q mdew,i = okamžitý hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu, kg/s, m ed = celková hmotnosť zriedeného výfukového plynu za cyklus, kg, u gas = pomer medzi hustotou komponentu výfukového plynu a hustotou vzduchu z tabuľky 6, D = zrieďovací faktor (pozri oddiel 5.4.1). V prípade potreby sa vypočíta koncentrácia NMHC a CH4 ktoroukoľvek z metód uvedených v oddiele 3.3.4 dodatku 4 k tejto prílohe, a to takto: a) metóda GC (len pre plnoprietokový zrieďovací systém): cNMHC= cHC– cCH4 b) metóda NMC: kde: c HC(w/Cutter) = koncentrácia uhľovodíkov so vzorkovým plynom pretekajúcim cez NMC, c HC(w/oCutter) = koncentrácia uhľovodíkov so vzorkovým plynom obtekajúcim NMC. 5.4.1. Stanovenie koncentrácií upravených na pozadie (len pre plnoprietokový zrieďovací systém) Priemerná pozaďová koncentrácia plynných znečisťujúcich látok v zriedenom vzduchu sa odpočíta od zmeraných koncentrácií, aby sa získali čisté koncentrácie znečisťujúcich látok. Priemerné hodnoty pozaďových koncentrácií možno určiť metódou odberu vzoriek do vzorkovacieho vaku alebo nepretržitým meraním s integrovaním. Použije sa tento vzorec: kde: c e = koncentrácia príslušnej znečisťujúcej látky zmeraná v zriedenom výfukovom plyne, ppm, c d = koncentrácia príslušnej znečisťujúcej látky zmeraná v zrieďovacom vzduchu, ppm, D = zrieďovací faktor. Zrieďovací faktor sa vypočíta takto: a) pre dieselové motory a plynové motory poháňané skvapalneným ropným plynom b) pre plynové motory poháňané zemným plynom kde: c CO2 = koncentrácia CO2 v zriedenom výfukovom plyne, obj. %, c HC = koncentrácia uhľovodíkov v zriedenom výfukovom plyne, ppm C1, c NMHC = koncentrácia NMHC v zriedenom výfukovom plyne, ppm C1, c CO = koncentrácia CO v zriedenom výfukovom plyne, ppm, F S = stechiometrický faktor. Koncentrácie zmerané na suchom základe sa prekonvertujú na mokrý základ v súlade s oddielom 5.2 dodatku 1 k tejto prílohe. Stechiometrický faktor sa vypočíta podľa vzorca: kde α, ε sú mólové pomery vzťahujúce sa na palivo C H α O ε . Alternatívne, ak je známe zloženie paliva, môžu sa použiť tieto stechiometrické faktory: F S (diesel) = 13,4, F S (LPG) = 11,6, F S (NG) = 9,5. 5.5. Výpočet merných emisií Emisie (g/kWh) sa vypočítajú takto: a) všetky komponenty, okrem NOx: b) NOx: kde: W act = skutočný skúšobný cyklus určený v oddiele 3.9.2. 5.5.1. V prípade periodického systému dodatočnej úpravy výfukového plynu sa emisie vážia takto: kde: n1 = počet skúšok ETC medzi dvomi regeneráciami, n2 = počet skúšok ETC počas regenerácie (najmenej jedna skúška ETC), M gas,n2 = emisie počas regenerácie, M gas,n1 = emisie po regenerácii. 6. VÝPOČET EMISIÍ TUHÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK (V PRÍPADE APLIKÁCIE) 6.1. Vyhodnotenie údajov Filter tuhých znečisťujúcich látok sa vráti do váhovej komory najmenej jednu hodinu po dokončení skúšky. Kondicionuje sa v čiastočne uzavretej Petriho miske, ktorá je chránená pred kontamináciou prachom, najmenej jednu hodinu, ale najviac 80 hodín, a potom sa odváži. Zaznamená sa celková hmotnosť filtra a odpočíta sa od nej hmotnosť obalu, čoho výsledkom bude hmotnosť vzorky tuhých znečisťujúcich látok mf. Na vyhodnotenie koncentrácie tuhých znečisťujúcich látok sa zaznamená celková hmotnosť vzorky (m sep), ktorá prešla cez filtre v priebehu skúšobného cyklu. Ak treba urobiť korekciu na pozadie, zaznamenajú sa hodnoty hmotnosti zrieďovacieho vzduchu md, ktorý prešiel cez filtre, a hmotnosti tuhých znečisťujúcich látok mf,d. 6.2. Výpočet prietoku hmotnosti 6.2.1. Plnoprietokový zrieďovací systém Hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok (g/skúška) sa vypočíta takto: kde: m f = hmotnosť vzorky tuhých znečisťujúcich látok odobratej v priebehu cyklu, mg, m sep = hmotnosť zriedeného výfukového plynu, ktorý prešiel cez zberné filtre tuhých znečisťujúcich látok, kg, m ed = hmotnosť zriedeného výfukového plynu za celý cyklus, kg. Ak sa používa systém dvojnásobného zriedenia, hmotnosť sekundárneho zrieďovacieho vzduchu sa odpočíta od celkovej hmotnosti vzorky dvojnásobne zriedeného výfukového plynu odobratej cez filtre tuhých znečisťujúcich látok. msep= mset– mssd kde: m set = hmotnosť dvojnásobne zriedeného výfukového plynu, ktorý prešiel cez filter tuhých znečisťujúcich látok, kg, m ssd = hmotnosť sekundárneho zrieďovacieho vzduchu, kg. Ak sa hladina pozadia tuhých znečisťujúcich látok v zrieďovacom vzduchu určuje v súlade s oddielom 3.4, môže byť hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok korigovaná na pozadie. V tomto prípade sa hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok (g/skúška) vypočíta takto: kde: mPT, msep, med = pozri vyššie, md = hmotnosť vzorky primárneho zrieďovacieho vzduchu odobratej vzorkovačom pozadia tuhých znečisťujúcich látok, kg, mf,d = hmotnosť nazberaného pozadia tuhých znečisťujúcich látok v primárnom zrieďovacom vzduchu, mg, D = zrieďovací faktor určený v oddiele 5.4.1. 6.2.2. Zrieďovací systém s čiastočným prietokom Hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok (g/skúška) sa vypočíta niektorou z týchto metód: a) kde: m f = hmotnosť tuhých znečisťujúcich látok odobratá v priebehu cyklu, mg, m sep = hmotnosť zriedeného výfukového plynu prechádzajúceho cez zberné filtre tuhých znečisťujúcich látok, kg, m edf = hmotnosť ekvivalentného zriedeného výfukového plynu za celý cyklus, kg. Celková hmotnosť ekvivalentného zriedeného výfukového plynu za celý cyklus sa určuje takto: kde: q medf,i = okamžitý hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu, kg/s, q mew,i = okamžitý hmotnostný prietok výfukového plynu, kg/s, r d,i = okamžitý zrieďovací pomer, q mdew,i = okamžitý hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu cez zrieďovací tunel, kg/s, q mdw,i = okamžitý hmotnostný prietok zrieďovacieho vzduchu, kg/s, f = rýchlosť vzorkovania údajov, Hz, n = počet meraní; b) kde: m f = hmotnosť vzorky tuhých znečisťujúcich látok odobratej počas celého cyklu, mg, r s = priemerný vzorkovací pomer za celý cyklus, pričom: kde: m se = hmotnosť vzorky za celý cyklus, kg, m ew = celkový hmotnostný prietok výfukového plynu za celý cyklus, kg, m sep = hmotnosť zriedeného výfukového plynu prechádzajúceho cez zberné filtre tuhých znečisťujúcich látok, kg, m sed = hmotnosť zriedeného výfukového plynu prechádzajúceho cez zrieďovací tunel, kg. Poznámka: V prípade úplného systému typu odberu vzoriek sú hodnoty m sep a M sed totožné. 6.3. Výpočet merných emisií Emisie tuhých znečisťujúcich látok (g/kWh) sa vypočítajú takto: kde: W act = skutočná práca za cyklus určená podľa oddielu 3.9.2, kWh. 6.3.1. V prípade systému dodatočnej úpravy s periodickou regeneráciou sa emisie vážia takto: kde: n1 = počet skúšok ETC medzi dvomi regeneráciami, n2 = počet skúšok ETC počas regenerácie (najmenej jedna skúška ETC), = emisie počas regenerácie, = emisie mimo regenerácie.“ g) Dodatok 4 sa mení a dopĺňa takto: i) Oddiel 1 sa nahrádza takto: „1. ÚVOD Motorom emitované plynné komponenty, tuhé znečisťujúce látky a dym, ktoré sa predkladajú na skúšky, sa merajú metódami opísanými v prílohe V. Príslušné oddiely prílohy V opisujú odporúčané analytické systémy pre plynné emisie (oddiel 1), odporúčané systémy zrieďovania a vzorkovania tuhých znečisťujúcich látok (oddiel 2) a odporúčané opacimetre na meranie dymu (oddiel 3). Pre skúšky ESC sa plynné komponenty stanovujú v neupravenom výfukovom plyne. Voliteľne môžu sa stanoviť v zriedenom výfukovom plyne, ak sa na stanovenie tuhých znečisťujúcich látok používa plnoprietokový zrieďovací systém. Tuhé znečisťujúce látky sa stanovujú buď zrieďovacím systémom s čiastočným prietokom, alebo plnoprietokovým zrieďovacím systémom. Pre skúšky ETC sa môžu používať tieto systémy: — plnoprietokový zrieďovací systém CVS na stanovenie emisií plynných a tuhých znečisťujúcich látok (systémy s dvojnásobným zrieďovaním sú prípustné) alebo — kombinácia merania neupraveného výfukového plynu pre plynné emisie a zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom pre emisie tuhých znečisťujúcich látok, alebo — akákoľvek kombinácia týchto dvoch princípov (napr. meranie neupraveného výfukového plynu a plnoprietokové meranie tuhých znečisťujúcich látok).“ ii) Oddiel 2.2 sa nahrádza takto: „2.2. Iné prístroje Prístroje na meranie spotreby paliva, spotreby vzduchu, teploty chladiaceho média a mastiva, tlaku výfukového plynu a podtlaku v nasávacom potrubí, teploty výfukového plynu, tlaku nasávaného vzduchu, atmosférického tlaku, vlhkosti a teploty paliva sa používajú podľa potreby. Tieto prístroje vyhovujú požiadavkám uvedeným v tabuľke 9. Tabuľka 9 Presnosť meracích prístrojov Merací prístroj Presnosť Spotreba paliva ± 2 % maximálnej hodnoty motora Spotreba vzduchu ± 2 % snímanej hodnoty alebo ± 1 % maximálnej hodnoty motora, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia Prietok výfukového plynu ± 2,5 % snímanej hodnoty alebo ± 1,5 % maximálnej hodnoty motora, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia Teploty ≤ 600 K (327 °C) ± 2 K absolútne Teploty ≥ 600 K (327 °C) ± 1 % snímanej hodnoty Atmosférický tlak ± 0,1 kPa absolútne Tlak výfukového plynu ± 0,2 kPa absolútne Podtlak v nasávacom potrubí ± 0,05 kPa absolútne Iné tlaky ± 0,1 kPa absolútne Relatívna vlhkosť ± 3 % absolútne Absolútna vlhkosť ± 5 % snímanej hodnoty Prietok zrieďovacieho vzduchu ± 2 % snímanej hodnoty Prietok zriedeného výfukového plynu ± 2 % snímanej hodnoty“ iii) Oddiely 2.3 a 2.4 sa vypúšťajú. iv) Oddiely 3 a 4 sa nahrádzajú takto: „3. STANOVENIE PLYNNÝCH KOMPONENTOV 3.1. Všeobecné špecifikácie analyzátorov Analyzátory majú rozsah merania adekvátny presnosti požadovanej na meranie koncentrácií komponentov výfukového plynu (oddiel 3.1.1). Odporúča sa používať analyzátory takým spôsobom, aby merané koncentrácie spadali do oblasti od 15 % do 100 % celého rozsahu stupnice. Ak snímacie systémy (počítače, zariadenia na zber údajov) môžu zabezpečiť dostatočnú presnosť a rozlíšenie pod 15 % celého rozsahu stupnice, merania pod 15 % celého rozsahu stupnice sú tiež prípustné. V tomto prípade sa majú vykonať dodatočné kalibrácie 4 nenulových bodov s nominálne rovnakým odstupom, aby sa zabezpečila presnosť kalibračných kriviek v súlade s oddielom 1.6.4 dodatku 5 k tejto prílohe. Elektromagnetická kompatibilita (EMC) zariadenia je na takej úrovni, aby sa minimalizovali dodatočné chyby. 3.1.1. Presnosť Analyzátor sa neodchyľuje od nominálneho kalibračného bodu o viac ako ± 2 % snímanej hodnoty v celom rozsahu merania s výnimkou nuly alebo o ± 0,3 % celého rozsahu stupnice, podľa toho, ktorá hodnota je väčšia. Presnosť sa určuje v súlade s kalibračnými požiadavkami ustanovenými v oddiele 1.6 dodatku 5 k tejto prílohe. Poznámka: Na účely tejto smernice je presnosť definovaná ako odchýlka snímaného údaja analyzátora od nominálnych kalibračných hodnôt s použitím kalibračného plynu (= skutočná hodnota). 3.1.2. Precíznosť Precíznosť definovaná ako 2,5-násobok štandardnej odchýlky 10 reprodukovateľných odoziev na daný kalibračný alebo rozsahový plyn, nemá byť väčšia ako ± 1 % celorozsahovej koncentrácie pre každý rozsah použitý nad 115 ppm (alebo ppmC) alebo ± 2 % každého rozsahu použitého pod 115 ppm (alebo ppmC). 3.1.3. Šum Maximálna odozva analyzátora na nulový a kalibračný alebo rozsahový plyn za akúkoľvek 10-sekundovú dobu neprekročí 2 % celého rozsahu stupnice vo všetkých použitých rozsahoch. 3.1.4. Posun nuly Nulová odozva je definovaná ako priemerná odozva, vrátane šumu, na nulový plyn počas 30-sekundového časového intervalu. Posun nulovej odozvy v priebehu jednej hodiny je menej ako 2 % celého rozsahu stupnice v najnižšom použitom rozsahu. 3.1.5. Posun rozsahu Odozva rozpätia je definovaná ako priemerná odozva, vrátane šumu, na rozsahový plyn počas 30-sekundového časového intervalu. Posun odozvy rozsahu v priebehu jednej hodiny je menej ako 2 % celej stupnice v najnižšom použitom rozsahu. 3.1.6. Doba nábehu Doba nábehu analyzátora inštalovaného v meracom systém nepresahuje 3,5 sekundy. Poznámka: Hodnotenie len samotnej doby odozvy analyzátora nedefinuje jednoznačne vhodnosť celého systému pre prechodné testovanie. Objemy, najmä hluché objemy v celom systéme budú nielen ovplyvňovať dobu prepravy od vzorky k analyzátoru, ale ovplyvnia aj dobu nábehu. Aj doby prepravy vo vnútri analyzátora sa definujú ako doba odozvy analyzátora, podobne ako konvertorové alebo vodné odlučovače vnútri analyzátorov NOx. Určenie doby odozvy celého systému je opísané v oddiele 1.5 dodatku 5 k tejto prílohe. 3.2. Vysušovanie plynu Voliteľné vysušovače plynu musia mať minimálny vplyv na koncentráciu meraných plynov. Chemické vysušovače nie sú prijateľnou metódou na odstraňovanie vody zo vzorky. 3.3. Analyzátory Oddiely 3.3.1 až 3.3.4 opisujú princípy merania, ktoré sa majú používať. Podrobný opis meracích systémov je uvedený v prílohe V. Plyny, ktoré sa majú merať, sa analyzujú uvedenými prístrojmi. Pre nelineárne analyzátory je povolené používať linearizujúce obvody. 3.3.1. Analýza oxidu uhoľnatého (CO) Na analýzu oxidu uhoľnatého sa používa nedisperzný infračervený (NDIR) analyzátor absorpčného typu. 3.3.2. Analýza oxidu uhličitého (CO2) Na analýzu oxidu uhličitého sa používa nedisperzný infračervený (NDIR) analyzátor absorpčného typu. 3.3.3. Analýza uhľovodíkov (HC) Pre dieselové motory a plynové motory poháňané skvapalneným ropným plynom sa ako analyzátor uhľovodíkov používa vyhrievaný plameňový ionizačný detektor (HFID) s detektorom, ventilmi, potrubím atď. vyhrievanými tak, aby sa udržiavala teplota plynu 463 K ± 10 K (190 ± 10 °C). Pre plynové motory poháňané zemným plynom sa môže ako analyzátor uhľovodíkov používať nevyhrievaný plameňový ionizačný detektor (FID) v závislosti od použitej metódy (pozri oddiel 1.3 prílohy V). 3.3.4. Analýza uhľovodíkov neobsahujúcich metán (NHC) (len plynové motory poháňané zemným plynom) Uhľovodíky neobsahujúce metán sa stanovujú jednou z týchto metód: 3.3.4.1. Metóda plynovej chromatografie (GC) Uhľovodíky neobsahujúce metán sa stanovujú odpočítaním koncentrácie metánu analyzovaného plynovým chromatografom (GC) kondicionovaným pri teplote 423 K (150 °C) od koncentrácie uhľovodíkov meranej podľa oddielu 3.3.3. 3.3.4.2. Metóda použitia oxidačnej bezmetánovej jednotky (NMC) Koncentrácia bezmetánovej frakcie sa určuje pomocou vyhrievanej oxidačnej bezmetánovej jednotky, ktorá pracuje zapojená v sérii s plameňovým ionizačným detektorom uvedeným v oddiele 3.3.3 tak, že sa koncentrácia metánu odpočíta od koncentrácie uhľovodíkov. 3.3.5. Analýza oxidov dusíka (NOx) Ako analyzátor oxidov dusíka sa používa chemiluminiscenčný detektor (CLD) alebo zohrievaný chemiluminiscenčný detektor (HCLD) s prevodníkom NO2/NO, ak sa meria na suchom základe. Ak sa meria na mokrom základe, používa sa HCLD s prevodníkom pri teplote udržiavanej nad 328 K (55 °C) za predpokladu, že kontrola zhášania vodou (pozri oddiel 1.9.2.2 dodatku 5 k tejto prílohe) prináša uspokojivé výsledky. 3.3.6. Meranie pomeru vzduchu k palivu Zariadenie na meranie pomeru vzduchu k palivu používané na stanovenie prietoku výfukového plynu podľa postupu opísaného v oddiele 4.2.5 dodatku 2 k tejto prílohe je širokorozsahový snímač pomeru vzduchu k palivu alebo lambda snímač zirkónového typu. Snímač sa montuje priamo na výfukovú rúru v mieste, kde je teplota výfukového plynu dosť vysoká na to, aby sa zabránilo kondenzácii vody. Presnosť snímača so zabudovanou elektronikou je v medziach: ± 3 % snímanej hodnoty λ < 2, ± 5 % snímanej hodnoty 2 ≤ λ < 5, ± 10 % snímanej hodnoty 5 ≤ λ. Na splnenie vyššie uvedených požiadaviek na presnosť sa snímač kalibruje podľa pokynov špecifikovaných výrobcom prístroja. 3.4. Odber vzoriek emisií plynných znečisťujúcich látok 3.4.1. Neupravený výfukový plyn Sondy na odber vzoriek emisií plynných znečisťujúcich látok sú umiestnené najmenej 0,5 m alebo vo vzdialenosti 3-násobku priemeru výfukovej rúry – podľa toho, ktorý rozmer je väčší – od výstupu výfukového systému proti smeru prúdenia plynu, no dostatočne blízko k motoru, aby sa v mieste inštalácie sondy zabezpečila teplota výfukového plynu najmenej 343 K (70 °C). V prípade viacvalcového motora s rozvetveným výfukovým potrubím je vstup do sondy umiestnený dostatočne ďaleko v smere prúdenia plynu, aby sa zabezpečilo, že vzorka bude reprezentatívna pre priemerné emisie výfukového plynu zo všetkých valcov. Vo viacvalcových motoroch s oddelenými skupinami výfukových potrubí, ako sú motory s usporiadaním valcov v tvare ‚V’, sa odporúča kombinovať potrubia pred vzorkovacou sondou proti smeru prúdenia plynu. Ak to nie je uskutočniteľné, pripúšťa sa získavať vzorku zo skupiny s najvyššími emisiami CO2. Môžu sa používať aj iné metódy, o ktorých je preukázané, že korelujú s uvedenými metódami. Na výpočet emisií výfukového plynu sa používa celkový hmotnostný prietok výfukového plynu. Ak je motor vybavený systémom dodatočnej úpravy výfukového plynu, vzorka výfukového plynu sa odoberie za systémom dodatočnej úpravy výfukového plynu v smere prúdenia plynu. 3.4.2. Zriedený výfukový plyn Výfuková rúra medzi motorom a plnoprietokovým zrieďovacím systémom spĺňa požiadavky oddielu 2.3.1 prílohy V (EP). Sonda(-y) na odber vzoriek emisií plynných znečisťujúcich látok je (sú) inštalovaná(-é) v zrieďovacom tuneli v mieste, kde je zrieďovací vzduch dobre zmiešaný s výfukovým plynom, a v tesnej blízkosti k sonde na odber vzoriek tuhých znečisťujúcich látok. Vzorkovanie sa vo všeobecnosti vykonáva dvoma spôsobmi: — vzorky znečisťujúcich látok sa odoberajú do vzorkovacieho vaku v priebehu cyklu a merajú sa po skončení skúšky, — vzorky znečisťujúcich látok sa odoberajú plynulo a integrujú sa v priebehu cyklu, táto metóda je predpísaná pre uhľovodíky a oxidy dusíka. 4. STANOVENIE TUHÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK Stanovenie tuhých znečisťujúcich látok vyžaduje zrieďovací systém. Zrieďovanie sa môže vykonávať pomocou zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom alebo pomocou plnoprietokového zrieďovacieho systému. Prietokový výkon zrieďovacieho systému je dostatočne veľký na to, aby sa úplne zabránilo kondenzácii vody v zrieďovacom systéme a v systéme odberu vzoriek. Teplota zriedeného výfukového plynu bezprostredne pred držiakmi filtrov je nižšia ako 325 K (52 °C) (16). Regulovanie vlhkosti zrieďovacieho vzduchu pred vstupom do zrieďovacieho systému je povolené a osobitne užitočné je odvlhčovanie, ak je vlhkosť zrieďovacieho vzduchu vysoká. Teplota zrieďovacieho vzduchu je v tesnej blízkosti vstupu do zrieďovacieho tunela vyššia ako 288 K (15 °C). Zrieďovací systém s čiastočným prietokom musí byť skonštruovaný tak, aby extrahoval proporcionálnu vzorku neupraveného výfukového plynu z prúdu výfukového plynu motora, a tak reagoval na odchýlky v prietoku výfukového plynu, a aby privádzal zrieďovací vzduch do tejto vzorky s cieľom dosiahnuť na skúšobnom filtri teplotu pod 325 K (52 °C). Na tento účel je veľmi dôležité, aby zrieďovací pomer alebo vzorkovací pomer r dil alebo r s bol určený tak, aby sa dodržali limity presnosti uvedené v oddiele 3.2.1 dodatku 5 k tejto prílohe. Môžu sa používať rôzne metódy extrakcie, pričom použitý druh extrakcie diktuje do značnej miery technické vybavenie a postupy vzorkovania, ktoré sa majú použiť (oddiel 2.2 prílohy V). Vo všeobecnosti má byť sonda na odber vzoriek tuhých znečisťujúcich látok inštalovaná v tesnej blízkosti sondy na odber vzoriek emisií plynných znečisťujúcich látok, ale v dostatočnej vzdialenosti, aby nespôsobovala rušenie. Preto sa ustanovenia oddielu 3.4.1 o inštalovaní vzťahujú aj na odber vzoriek tuhých znečisťujúcich látok. Postup odberu vzoriek zodpovedá požiadavkám uvedeným v oddiele 2 prílohy V. V prípade viacvalcového motora s rozvetveným výfukovým potrubím je vstup do sondy umiestnený dostatočne ďaleko za ním tak, aby sa zabezpečilo, že vzorka bude reprezentatívna pre priemerné emisie výfukového plynu zo všetkých valcov. Vo viacvalcových motoroch s oddelenými skupinami výfukových potrubí, ako sú motory s konfiguráciou v tvare ‚V’, sa odporúča kombinovať potrubia pred vzorkovacou sondou proti smeru prúdenia plynu. Ak to nie je uskutočniteľné, pripúšťa sa získavať vzorku zo skupiny s najvyššími emisiami tuhých znečisťujúcich látok. Môžu sa používať aj iné metódy, o ktorých je preukázané, že korelujú s uvedenými metódami. Na výpočet emisií výfukového plynu sa používa celkový hmotnostný prietok výfukového plynu. Na stanovenie hmotnosti tuhých znečisťujúcich látok sa vyžaduje systém odberu vzoriek tuhých znečisťujúcich látok, vzorkovacie filtre na tuhé znečisťujúce látky, váhy s mikrogramovým rozsahom a váhová komora s regulovanou teplotou a vlhkosťou. Na odber vzoriek tuhých znečisťujúcich látok sa používa jednofiltrová metóda, pri ktorej sa počas celého skúšobného cyklu používa jeden filter (pozri oddiel 4.1.3). V prípade skúšky ESC treba počas fázy vzorkovania venovať značnú pozornosť dobám odberu vzoriek a prietokom. 4.1. Vzorkovacie filtre na tuhé znečisťujúce látky Vzorky zriedeného výfukového plynu sa odoberajú pomocou filtra, ktorý spĺňa požiadavky oddielov 4.1.1 a 4.1.2 počas skúšobného sledu. 4.1.1. Špecifikácie filtrov Vyžadujú sa filtre zo sklenených vláken potiahnutých fluorouhlíkom. Všetky typy filtrov musia mať najmenej 99-percentnú účinnosť záchytu 0,3 μm DOP (dioktylftalátu) pri čelnej rýchlosti plynu medzi 35 a 100 cm/s. 4.1.2. Veľkosť filtrov Odporúčajú sa filtre na tuhé znečisťujúce látky s priemerom 47 mm alebo 70 mm. Väčšie priemery filtrov sú akceptovateľné (oddiel 4.1.4), ale filtre s menším priemerom nie sú povolené. 4.1.3. Čelná rýchlosť plynu cez filter Dosahuje sa čelná rýchlosť plynu cez filter od 35 do 100 cm/s. Pokles tlaku medzi začiatkom a koncom skúšky sa nezväčší viac ako o 25 kPa. 4.1.4. Zaťaženie filtra Požadované minimálne hodnoty zaťaženia filtra pre najbežnejšie veľkosti filtrov sú uvedené v tabuľke 10. Pre väčšie rozmery filtrov je minimálne zaťaženie filtra 0,065 mb/1 000 mm2 plochy filtra. Tabuľka 10 Minimálne hodnoty zaťaženia filtra Priemer filtra (mm) Minimálne zaťaženie (mg) 47 0,11 70 0,25 90 0,41 110 0,62 Ak je na základe predchádzajúcich skúšok nepravdepodobné, že sa podarí dosiahnuť požadované minimálne zaťaženie filtra v priebehu skúšobného cyklu po optimalizácii prietokov a zrieďovacieho faktora, možno so súhlasom dotknutých strán akceptovať nižšie zaťaženie filtra, ak sa dá preukázať, že spĺňa požiadavky presnosti uvedené v oddiele 4.2, napr. s odchýlkou 0,1 μg. 4.1.5. Držiak filtrov Na emisnú skúšku sa filtre umiestňujú do zostavy držiaka filtrov, ktorá spĺňa požiadavky uvedené v oddiele 2.2 prílohy V. Zostava držiaka filtrov je skonštruovaná tak, aby zabezpečovala rovnomerné rozdelenie prietoku cez sfarbenú plochu filtra. Rýchle ventily sú umiestnené pri držiaku filtrov proti smeru alebo v smere prúdenia plynu. Bezprostredne pri držiaku filtrov proti smeru prúdenia plynu sa môže inštalovať inertný predtriedič s bodom 50-percentného rezu medzi 2,5 μm a 10 μm. Používanie predtriediča je dôrazne odporúčané, ak sa používa vzorkovacia sonda s otvorenou trubicou ústiacou do prietoku výfukového plynu proti smeru jeho prúdenia. 4.2. Špecifikácie váhovej komory a analytických váh 4.2.1. Podmienky váhovej komory Teplota vo váhovej komore (alebo miestnosti), v ktorej sa kondicionujú a vážia filtre tuhých znečisťujúcich látok, sa v priebehu celého kondicionovania a váženia filtrov udržiava v rozmedzí 295 K ± 3 K (22 °C ± 3 °C). Vlhkosť sa udržiava na rosnom bode 282,5 K ± 3 K (9,5 °C ± 3 °C) a relatívna vlhkosť je 45 % ± 8 %. 4.2.2. Váženie referenčných filtrov Prostredie vo váhovej komore (alebo miestnosti) musí byť zbavené akýchkoľvek okolitých nečistôt (ako je prach), ktoré by sa usádzali na filtroch tuhých znečisťujúcich látok počas ich stabilizácie. Porušenie špecifikácií váhovej komory uvedených v oddiele 4.2.1 bude povolené, ak nepotrvá dlhšie ako 30 minút. Váhová miestnosť musí spĺňať požadované špecifikácie ešte pred tým, než do nej vstúpia pracovníci. Najmenej dva nepoužité referenčné filtre sa odvážia do 4 hodín, najlepšie však súčasne s vážením vzorkovacieho filtra. Sú rovnakej veľkosti a z rovnakého materiálu ako vzorkovacie filtre. Ak sa priemerná hmotnosť referenčných filtrov mení medzi vážením vzorkovacích filtrov viac ako o 10 μg, potom sa všetky vzorkovacie filtre vyradia a emisná skúška sa zopakuje. Ak kritériá stability prostredia vo váhovej komore uvedené v oddiele 4.2.1 nie sú splnené, ale pri vážení referenčných filtrov sú splnené uvedené kritériá, výrobca motora má možnosť akceptovať hmotnosti vzorkovacích filtrov alebo vyhlásiť skúšky za neplatné, upraviť regulačný systém prostredia vo váhovej komore a opakovane vykonať skúšky. 4.2.3. Analytické váhy Analytické váhy, ktoré sa používajú na určovanie hmotnosti filtrov, majú presnosť (štandardnú odchýlku) najmenej 2 μg a rozlíšenie najmenej 10 μg (1 číslica = 10 μg), špecifikované výrobcom váh. 4.2.4. Eliminácia účinkov statickej elektriny Na odstránenie účinkov statickej elektriny sa filtre pred vážením neutralizujú, napr. polóniovým neutralizérom, Faradayovou klietkou alebo zariadením s podobným účinkom. 4.2.5. Špecifikácie na meranie prietoku 4.2.5.1. Všeobecné požiadavky Absolútne hodnoty presnosti prietokomeru alebo prístrojov na meranie prietoku sú špecifikované v oddiele 2.2. 4.2.5.2. Osobitné ustanovenia pre zrieďovacie systémy s čiastočným prietokom Pre zrieďovacie systémy s čiastočným prietokom je presnosť merania prietoku vzorky q mp osobitne dôležitá, ak nie je meraný priamo, ale sa určuje diferenciálnym meraním prietoku: q mp = qmdew – qmdw V tomto prípade presnosť ± 2 % pre q mdew a q m dw je nepostačujúca na zaručenie akceptovateľnej presnosti stanovenia q m p. Ak sa prietok plynu určuje diferenciálnym meraním prietoku, maximálna chyba rozdielu je taká, že presnosť stanovenia q m p je do ± 5 %, keď je zrieďovací pomer menší ako 15. Môže sa vypočítať určením strednokvadratickej chyby každého prístroja. Akceptovateľné hodnoty presnosti qm p možno dosiahnuť ktoroukoľvek z týchto metód: Absolútne hodnoty presnosti stanovenia qm dew a q m dw sú ± 0,2 %, čo garantuje presnosť stanovenia q m p ≤ 5 % pri zrieďovacom pomere 15. Pri vyšších zrieďovacích pomeroch sa však vyskytnú väčšie chyby; kalibrácia q mdw v pomere k q m dew sa vykonáva tak, aby sa pre q m p dosiahli rovnaké hodnoty presnosti ako v písm. a). Podrobnosti o takejto kalibrácii nájdete v oddiele 3.2.1 dodatku 5 k prílohe III; presnosť stanovenia q mp sa určuje nepriamo z presnosti zrieďovacieho pomeru stanoveného stopovacím plynom, napr. CO2. Aj tu sa vyžadujú hodnoty presnosti pre q m p ekvivalentné metóde a); absolútna presnosť stanovenia qm dew a q m dw je do ± 2 % celého rozsahu stupnice, maximálna chyba rozdielu medzi q m dew a q m dw je do 0,2 % a chyba linearity je do ± 0,2 % najvyššej hodnoty qmdew pozorovanej počas skúšky. h) Dodatok 5 sa mení a dopĺňa takto: i) Pridáva sa tento oddiel 1.2.3: „1.2.3. Používanie presných zmiešavacích zariadení Plyny používané na kalibráciu a stanovenie rozsahu možno získať aj pomocou presných zmiešavacích zariadení (rozdeľovačov plynu) zrieďovaním očisteným N2 alebo očisteným syntetickým vzduchom. Presnosť zmiešavacieho zariadenia musí byť taká, aby koncentrácia zmiešaných plynov bola stanovená s presnosťou do ± 2 %. Táto presnosť znamená, že koncentrácia primárnych plynov, ktoré sa používajú na zmiešanie, musí byť známa s presnosťou najmenej ± 1 % zistiteľnou podľa vnútroštátnych alebo medzinárodných noriem pre plyny. Overenie sa vykonáva v rozmedzí od 15 do 50 % celého rozsahu stupnice pre každú kalibráciu so zahrnutím zmiešavacieho zariadenia. Zmiešavacie zariadenie môže byť voliteľne kontrolované prístrojom, ktorý je svojou podstatou lineárny, napr. použitím plynu NO s CLD. Hodnota rozsahu prístroja sa nastavuje rozsahovým plynom priamo pripojeným k prístroju. Zmiešavacie zariadenie sa kontroluje pri používaných nastaveniach a menovitá hodnota sa porovnáva s koncentráciou zmeranou na prístroji. Rozdiel je v každom bode do ± 1 % menovitej hodnoty.“ ii) Oddiel 1.4 sa nahrádza takto: „1.4. Skúška tesnosti Vykonáva sa skúška tesnosti systému. Sonda sa odpojí od výfukového systému a jej koniec sa upchá. Zapne sa čerpadlo analyzátora. Po začiatočnej dobe stabilizácie majú všetky prietokomery ukazovať nulu. V opačnom prípade sa skontrolujú vzorkovacie potrubia a chyba sa odstráni. Maximálna prípustná rýchlosť unikania na vákuovej strane je 0,5 % používaného prietoku tou časťou systému, ktorá je kontrolovaná. Pre odhad používaných prietokov sa môžu použiť prietoky cez analyzátor a prietoky obtokovým potrubím. Alternatívne môže byť systém vyčerpaný na tlak najmenej 20 kPa vákua (80 kPa absolútne). Po začiatočnej dobe stabilizácie zvýšenie tlaku (kPa/min) v systéme nemá prekročiť: Δp = p / V s × 0,005 × q vs kde: V s = objem systému, l; q vs = prietok cez systém, l/min. Inou metódou je zavedenie skokovej zmeny koncentrácie na začiatku vzorkovacieho potrubia prechodom od nulového plynu k rozsahovému. Ak po uplynutí primeraného času je snímaná hodnota približne o 1 % nižšia v porovnaní s úvodnou koncentráciou, poukazuje to na problémy s kalibráciou alebo netesnosťou.“ iii) Pridáva sa tento oddiel 1.5: „1.5. Kontrola doby odozvy analytického systému Nastavenia systému na vyhodnotenie doby odozvy sú presne také isté ako počas merania chodu skúšky (t. j. tlak, prietoky, nastavenia filtrov na analyzátore a všetky ostatné vplyvy na dobu odozvy). Doba odozvy sa určuje plynom prepnutým priamo na vstup vzorkovacej sondy. Prepnutie plynu sa uskutoční za menej ako 0,1 sekundy. Plyny používané pri skúške zmenia koncentráciu najmenej o 60 % FS. Zaznamená sa stopa koncentrácie každej jednej zložky plynu. Doba odozvy je definovaná ako rozdiel v čase medzi prepnutím plynu a príslušnou zmenou zaznamenávanej koncentrácie. Doba odozvy systému (t 90) pozostáva z doby oneskorenia k meraciemu detektoru a nábehovej doby detektora. Doba oneskorenia je definovaná ako doba od zmeny (to) až do okamihu, keď odozva dosiahne 10 % konečnej snímanej hodnoty (t10). Nábehová doba je definovaná ako doba medzi odozvou 10 % a 90 % konečnej snímanej hodnoty (t 90 – t 10). Na časové vyrovnanie analyzátora a signálov prietoku výfukového plynu v prípade merania neupraveného výfukového plynu je doba premeny definovaná ako doba od zmeny (to), až kým odozva nedosiahne 50 % konečnej snímanej hodnoty (t50). Doba odozvy systému je ≤ 10 sekúnd pri nábehovej dobe ≤ 3,5 sekúnd pre všetky limitované komponenty (CO, NOx, uhľovodíky a NMHC) a všetky použité rozsahy.“ iv) Predchádzajúci oddiel 1.5 sa nahrádza takto: „1.6. Kalibrácia 1.6.1. Zostava prístroja Zostava prístroja sa kalibruje a kalibračné krivky sa kontrolujú porovnaním s kalibračnými krivkami štandardných plynov. Používajú sa rovnaké prietoky plynu ako pri vzorkovaní výfukového plynu. 1.6.2. Doba zohrievania Doba zohrievania má byť stanovená podľa odporúčaní výrobcu. Ak nie je špecifikovaná, odporúča sa zohrievať analyzátory minimálne dve hodiny. 1.6.3. Analyzátor NDIR a HFID Analyzátor NDIR sa nastaví podľa potreby a spaľovací plameň analyzátora HFID sa optimalizuje (oddiel 1.8.1). 1.6.4. Zostrojenie kalibračnej krivky — Kalibruje sa každý bežne používaný pracovný rozsah — Pri používaní očisteného syntetického vzduchu (alebo dusíka) sa analyzátory CO, CO2, oxidov dusíka a uhľovodíkov nastavia na nulu — Do analyzátorov sa zavedú vhodné kalibračné plyny, zaznamenajú sa hodnoty a zostrojí sa kalibračná krivka — Kalibračná krivka sa zostrojí pomocou najmenej 6 kalibračných bodov (pri vylúčení nuly) s približne rovnakým vzájomným odstupom v celom pracovnom rozsahu. Najvyššia nominálna koncentrácia sa rovná alebo je väčšia ako 90 % celého rozsahu stupnice — Kalibračná krivka sa vypočíta metódou najmenších štvorcov. Môže sa použiť najvyhovujúcejšia lineárna alebo nelineárna rovnica — Kalibračné body sa nelíšia od najvyhovujúcejšej línie podľa metódy najmenších štvorcov viac ako o ± 2 % snímanej hodnoty alebo o ± 0,3 % plného rozsahu stupnice podľa toho, ktorá hodnota je väčšia — Nastavenie nuly sa ešte raz skontroluje a proces kalibrácie sa v prípade potreby zopakuje 1.6.5. Alternatívne metódy Ak je možné preukázať, že alternatívna technológia (napr. počítač, elektronicky riadený prepínač rozsahov atď.) môže poskytnúť rovnocennú presnosť, tieto alternatívy možno používať. 1.6.6. Kalibrácia analyzátora stopovacieho plynu na meranie prietoku výfukového plynu Kalibračná krivka sa zostrojí pomocou najmenej 6 kalibračných bodov (pri vylúčení nuly) s približne rovnakým vzájomným odstupom v celom pracovnom rozsahu. Najvyššia nominálna koncentrácia sa rovná alebo je väčšia ako 90 % celého rozsahu stupnice. Kalibračná krivka sa vypočíta metódou najmenších štvorcov. Kalibračné body sa nelíšia od najvyhovujúcejšej línie podľa metódy najmenších štvorcov viac ako o ± 2 % snímanej hodnoty alebo o ± 0,3 % plného rozsahu stupnice podľa toho, ktorá hodnota je vyššia. Analyzátor sa nastaví na nulu a jeho rozsah sa nastaví na chod skúšky s použitím nulového plynu a rozsahového plynu, ktorého nominálna hodnota je vyššia ako 80 % plného rozsahu stupnice analyzátora.“ v) Predchádzajúci oddiel 1.6 sa prečísluje na oddiel 1.6.7. vi) Vkladá sa tento oddiel 2.4: „2.4. Kalibrácia podzvukovej Venturiho rúrky (SSV) Kalibrácia SSV sa zakladá na prietokovej rovnici pre podzvukovú Venturiho rúrku. Prietok plynu je funkciou vstupného tlaku a vstupnej teploty, poklesu tlaku medzi vstupom do SSV a jej hrdlom. 2.4.1. Analýza údajov Prietok vzduchu (QSSV) pri každom obmedzujúcom nastavení (najmenej 16 nastavení) sa vypočíta v štandardných m3/min z údajov prietokomeru s použitím metódy predpísanej výrobcom. Výtokový koeficient sa vypočíta z kalibračných údajov pre každé nastavenie takto: kde: Q SSV = prietok vzduchu za štandardných podmienok (101,3 kPa, 273 K), m3/s, T = teplota na vstupe Venturiho rúrky, K, d = priemer hrdla SSV, m, r p = absolútny pomer hrdla k vstupu SSV, statický tlak = r D = pomer priemeru hrdla SSV, d, k vnútornému priemeru vstupnej rúrky = Na určenie rozsahu podzvukového prietoku sa hodnoty Cd vynášajú na diagrame ako funkcia Reynoldsovho čísla pri hrdle SSV. Hodnota Re pri hrdle SSC sa vypočíta pomocou tohto vzorca: kde: A 1 = súbor konštánt a prevodov jednotiek Q SSV = prietok vzduchu za štandardných podmienok(101,3 kPa, 273 K), m3/s, d = priemer hrdla SSV, m, μ = absolútna dynamická viskozita plynu vypočítaná z tohto vzorca: b = empirická konštanta = S = empirická konštanta = 110,4 K Keďže Q SSV je vstupná veličina do vzorca pre Re, výpočty sa musia začať úvodným odhadom pre Q SSV alebo Cd kalibračnej Venturiho rúrky a opakujú sa dovtedy, kým QSSV nebude konvergovať. Metóda konvergencie musí byť presná na 0,1 % bodu alebo presnejšia. Hodnoty Cd z výslednej rovnice prispôsobenia kalibračnej krivky musia byť najmenej pre šestnásť bodov v oblasti podzvukového prietoku v medziach ± 0,5 % zmeranej hodnoty Cd pre každý kalibračný bod.“ vii) Predchádzajúci oddiel 2.4 sa prečísluje na oddiel 2.5. viii) Oddiel 3 sa nahrádza takto: „3. KALIBRÁCIA SYSTÉMU NA MERANIE TUHÝCH ZNEČISŤUJÚCICH LÁTOK 3.1. Úvod Kalibrácia merania tuhých znečisťujúcich látok sa obmedzuje na prietokomery používané na stanovenie prietoku vzorky a zrieďovacieho pomeru. Každý prietokomer sa kalibruje tak často, ako je to potrebné na splnenie požiadaviek tejto smernice na presnosť. Kalibračná metóda, ktorá sa používa, je opísaná v oddiele 3.2. 3.2. Meranie prietoku 3.2.1. Periodická kalibrácia — Na splnenie požiadaviek na absolútnu presnosť meraní prietoku špecifikovaných v oddiele 2.2 dodatku 4 k tejto prílohe sa prietokomer alebo prístroje na meranie prietoku kalibrujú presným prietokomerom spĺňajúcim medzinárodné a/alebo vnútroštátne normy. — Ak sa prietok vzorkovacieho plynu stanovuje diferenciálnym meraním prietoku, prietokomer alebo prístroje na meranie prietoku sa kalibrujú jedným z uvedených postupov tak, aby prietok qmp sondou do tunela spĺňal požiadavky na presnosť uvedené v oddiele 4.2.5.2 dodatku 4 k tejto prílohe: a) Prietokomer na meranie q mdw sa pripojí sériovo k prietokomeru na meranie q mdew, rozdiel medzi obidvoma prietokomermi sa kalibruje najmenej pre 5 nastavených bodov s hodnotami prietoku s rovnakým rozstupom medzi najnižšou hodnotou q mdw použitou počas skúšky a hodnotou q mdew použitou počas skúšky. Zrieďovací tunel sa môže obísť. b) Kalibrovaný prístroj na meranie hmotnostného prietoku sa pripojí sériovo k prietokomeru na meranie q mdew a presnosť sa kontroluje pre hodnotu použitú na skúšku. Potom sa kalibrovaný prístroj na meranie hmotnostného prietoku pripojí sériovo k prietokomeru na meranie q mdw a presnosť sa kontroluje najmenej pre 5 nastavení zodpovedajúcich hodnote zrieďovacieho pomeru medzi 3 a 50 v pomere k hodnote q mdew použitej počas skúšky. c) Prechodová trubica TT sa odpojí od výfuku a pripojí sa k nej kalibrovaný prístroj na meranie prietoku s primeraným rozsahom na meranie qmp . Potom sa q m dew nastaví na hodnotu použitú počas skúšky a q m dw sa postupne nastaví najmenej na 5 hodnôt zodpovedajúcich hodnotám zrieďovacieho pomeru q medzi od 3 do 50. Alternatívne je možné použiť špeciálnu kalibračnú dráhu prietoku, v ktorej sa tunel obchádza, ale celkový prietok a prietok zrieďovacieho vzduchu cez príslušné meracie prístroje je taký ako v skutočnej skúške. d) Do výfukovej prechodovej trubice TT sa zavedie stopovací plyn, ktorý môže byť komponentom výfukového plynu, ako CO2 alebo NOx. Po zriedení v tuneli sa zmeria komponent stopovacieho plynu. Toto sa urobí pre 5 hodnôt zrieďovacieho pomeru v rozmedzí od 3 do 50. Presnosť stanovenia prietoku vzorky sa určí zo zrieďovacieho pomeru r d: — Presnosť analyzátorov plynu sa zohľadní na zaručenie presnosti stanovenia q mp. 3.2.2. Kontrola prietoku uhlíka — Kontrola prietoku uhlíka s použitím vlastného výfukového plynu sa odporúča na zistenie problémov spojených s meraním a regulovaním a na overenie správnej činnosti systému s čiastočným prietokom. Kontrola prietoku uhlíka sa vykoná vždy po inštalovaní nového motora, alebo keď sa niečo podstatné zmení v usporiadaní skúšobnej komory. — Motor pracuje pri špičkových hodnotách krútiaceho momentu a otáčok alebo v akomkoľvek inom ustálenom režime, ktorý produkuje 5 % alebo viac CO2. Vzorkovací systém s čiastočným prietokom pracuje so zrieďovacím faktorom približne 15 k 1. — Ak sa vykonáva kontrola prietoku uhlíka, použije sa postup opísaný v dodatku 6 k tejto prílohe. Hodnoty prietoku uhlíka sa vypočítajú podľa oddielov 2.1 až 2.3 dodatku 6 k tejto prílohe. Všetky hodnoty prietoku uhlíka sa majú navzájom zhodovať v rozmedzí 6 %. 3.2.3. Kontrola pred skúškou — Kontrola pred skúškou sa vykonáva do 2 hodín pred uskutočnením skúšky takto: — Presnosť prietokomerov sa kontroluje tou istou metódou, aká sa používa na kalibráciu (pozri oddiel 3.2.1) najmenej pre dva body, vrátane hodnôt prietoku qm dw, ktoré zodpovedajú hodnotám zrieďovacieho pomeru od 5 do 15 pre hodnotu q m dew použitú počas skúšky. — Ak sa dá pomocou záznamov o procese kalibrácie podľa oddielu 3.2.1 preukázať, že kalibrácia prietokomera je stabilná v priebehu dlhého časového obdobia, kontrola pred skúškou sa môže vynechať. 3.3. Stanovenie doby premeny (len pre zrieďovacie systémy s čiastočným prietokom na skúšku ETC) — Nastavenia systémov pre vyhodnotenie doby premeny sú presne tie isté, ako počas merania behu skúšky. Doba premeny sa určuje touto metódou: — Nezávislý referenčný prietokomer s rozsahom merania vhodným pre prietok sondou sa sériovo spojí so sondou tesne. Tento prietokomer má dobu premeny najmenej 100 ms pre veľkosť kroku prietoku použitú pri meraní doby odozvy, s obmedzením prietoku dostatočne nízkym, aby sa neovplyvnila dynamická výkonnosť zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom a vyhovujúcim požiadavkám správnej inžinierskej praxe. — Na vstup zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom pre prietok výfukového plynu (alebo prietok vzduchu, ak sa vypočítava prietok výfukového plynu) sa zavedie kroková zmena z nízkeho prietoku k najmenej 90 % celého rozsahu stupnice. Spúšťač pre krokovú zmenu má byť ten istý, aký sa použil na spustenie doprednej kontroly v skutočnom testovaní. Podnet pre krok prietoku výfukového plynu a odozva prietokomeru sa zaznamenajú pri rovnakej rýchlosti odberu vzorky najmenej 10 Hz. — Z týchto údajov sa stanoví doba premeny pre zrieďovací systém s čiastočným prietokom, čo je doba od začiatku kroku k 50 % bodu odozvy prietokomeru. Podobným spôsobom sa určujú hodnoty doby premeny signálu q mp zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom a signálu q m ew,i prietokomeru výfukového plynu. Tieto signály sa použijú v kontrolách regresie vykonávaných po každej skúške (pozri oddiel 3.8.3.2 dodatku 2 k tejto prílohe). — Výpočet sa zopakuje najmenej pre 5 podnetov stúpania a klesania a výsledky sa spriemerujú. Vnútorná doba premeny (< 100 msec) referenčného prietokomeru sa odpočíta od tejto hodnoty. Toto je ‚dopredná’ hodnota zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom, ktorá sa použije v súlade s oddielom 3.8.3.2 dodatku 2 k tejto prílohe. 3.4. Kontrola podmienok čiastočného prietoku Rozsah kolísania rýchlosti a tlaku výfukového plynu sa v prípade potreby kontroluje a upravuje v súlade s požiadavkami oddielu 2.2.1 prílohy V (EP). 3.5. Intervaly kalibrácie Prístroje na meranie prietoku sa kalibrujú najmenej každé 3 mesiace alebo každý raz, keď sa vykoná oprava alebo zmena systému, ktorá môže ovplyvniť kalibráciu.“ i) Pridáva sa tento dodatok 6: „Dodatok 6 KONTROLA PRIETOKU UHLÍKA 1. ÚVOD Všetok uhlík, s výnimkou nepatrnej časti, vo výfukovom plyne pochádza z paliva a všetok tento uhlík, až na jeho minimálnu časť, sa prejavuje vo výfukovom plyne ako CO2. Toto je základ pre overovaciu kontrolu systému na základe meraní CO2. Prietok uhlíka do systému merania výfukového plynu sa určuje z prietoku paliva. Prietok uhlíka v rozličných vzorkovacích bodoch v systémoch odberu vzoriek emisií a tuhých znečisťujúcich látok sa určuje z koncentrácií CO2 a hodnôt prietoku plynu v týchto bodoch. V tomto zmysle motor poskytuje známy zdroj prietoku uhlíka a pozorovanie toho istého prietoku uhlíka vo výfukovej rúre a vo výstupe zo vzorkovacieho systému PM s čiastočným prietokom overuje neporušenosť hermetickosti a presnosť merania prietoku. Výhoda tejto kontroly spočíva v tom, že komponenty pracujú v rámci skutočných podmienok teploty a prietoku počas skúšky motora. Uvedený diagram znázorňuje vzorkovacie body, v ktorých sa má kontrolovať prietok uhlíka. Uvádzajú sa konkrétne rovnice pre prietoky uhlíka v každom vzorkovacom bode. 2. VÝPOČTY 2.1. Prietok uhlíka do motora (poloha 1) Hmotnostný prietok uhlíka do motora pre palivo CH α O ε je daný vzorcom: kde: qmf = hmotnostný prietok paliva, kg/s. 2.2. Prietok uhlíka do neupraveného výfukového plynu (poloha 2) Hmotnostný prietok uhlíka do výfukovej rúry motora sa určuje z koncentrácie neupraveného CO2 a hmotnostného prietoku výfukového plynu: kde: c CO2,r = koncentrácia CO2 na mokrom základe v neupravenom výfukovom plyne, %, c CO2,a = koncentrácia CO2 na mokrom základe v okolitom vzduchu, % (okolo 0,04 %), qm ew = hmotnostný prietok výfukového plynu na mokrom základe, kg/s, M re = molekulová hmotnosť výfukového plynu. Ak sa CO2 meria na suchom základe, prekonvertuje sa na mokrý základ podľa postupu opísaného v oddiele 5.2 dodatku 1 k tejto prílohe. 2.3. Prietok uhlíka v zrieďovacom systéme (poloha 3) Prietok uhlíka sa stanovuje zo zriedenej koncentrácie CO2, hmotnostného prietoku výfukového plynu a prietoku vzorky: kde: c CO2,d = koncentrácia CO2 na mokrom základe v zriedenom výfukovom plyne pri výstupe zo zrieďovacieho tunela, %, c CO2,a = koncentrácia CO2 na mokrom základe v okolitom vzduchu, % (okolo 0,04 %), qm dew = hmotnostný prietok zriedeného výfukového plynu na mokrom základe, kg/s, qm ew = hmotnostný prietok výfukového plynu na mokrom základe, kg/s (len pre systém s čiastočným prietokom), qmp = prietok vzorky výfukového plynu do zrieďovacieho systému s čiastočným prietokom, kg/s (len pre systém s čiastočným prietokom), M re = molekulová hmotnosť výfukového plynu. Ak sa CO2 meria na suchom základe, prepočíta sa na mokrý základ podľa postupu opísaného v oddiele 5.2 dodatku 1 k tejto prílohe. 2.4. Molekulová hmotnosť (Mre) výfukového plynu sa vypočíta takto: kde qm f = hmotnostný prietok paliva, kg/s, qm aw = hmotnostný prietok nasávaného vzduchu na mokrom základe, kg/s, H a = vlhkosť nasávaného vzduchu, g vody na kg suchého vzduchu, M ra = molekulová hmotnosť suchého nasávaného vzduchu (= 28,9 g/mol), α, δ, ε, γ = mólové pomery týkajúce sa paliva C H α O δ N ε S γ . Alternatívne sa môžu používať tieto molekulové hmotnosti: M re (diesel) = 28,9 g/mol, M re (LPG) = 28,6 g/mol, M re (NG) = 28,3 g/mol.“