SK Úradný vestník Európskej únie L 225/104

ROZHODNUTIE KOMISIE

z 2. júla 2008

o opatreniach C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), ktoré Grécko prijalo v prospech Helénskych lodeníc

[oznámené pod číslom K(2008) 3118]

(Iba grécke znenie je autentické)

(Text s významom pre EHP)

(2009/610/ES)

KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,

so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),

po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1) a so zreteľom na tieto pripomienky,

keďže:

1. POSTUP

(1) Listom z 9. septembra 2003 grécke orgány predložili Komisii žiadosť Helénskych lodeníc S.A. (ďalej len „HSY“) o zmeny a doplnenia investičného plánu na ich reštrukturalizáciu, v prospech ktorého bola pomoc povolená rozhodnutím Komisie z 15. júla 1997 vo veci N 401/97 (2) (ďalej len „rozhodnutie N 401/97“). V súlade so zmeneným a doplneným plánom z novembra 2002 podala spoločnosť HSY žiadosť o dokončenie realizácie investičného plánu do 30. júna 2004, ktorú grécke orgány schválili. Podľa zmeneného a doplneného plánu navyše pomoc schválená Komisiou v roku 1997 nebola ešte spoločnosti HSY vyplatená.

(2) Listom z 31. októbra 2003 grécke orgány vysvetlili, že zmenený a doplnený plán bol oznámený Komisii „na jej informáciu“ a nebol myslený ako notifikácia.

(3) Listom z 18. novembra 2003 Komisia požiadala grécke orgány, aby vysvetlili, či zamýšľajú poskytnúť alebo vyplatiť spoločnosti HSY pomoc v rámci zmeneného a doplneného investičného plánu. V tom istom liste Komisia pripomenula gréckym orgánom, že v tom prípade a v súlade s nariadením Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúcim podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (3) [ďalej len „nariadenie (ES) č. 659/1999“] by sa táto pomoc mala notifikovať Komisii a nemala by sa implementovať skôr, než Komisia prijme v tejto veci konečné rozhodnutie.

(4) Listom zo 16. januára 2004 grécke orgány uviedli, že pomoc, ktorú chceli poskytnúť, bola „existujúcou pomocou“, na ktorú sa vzťahujú podmienky rozhodnutia Komisie o schválení pomoci z roku 1997, a že grécke orgány boli oprávnené schváliť zmeny a doplnenia plánu reštrukturalizácie vrátane predĺženia harmonogramu implementácie plánu.

(5) Listom z 20. februára 2004 Komisia oznámila gréckym orgánom pochybnosti o platnosti uvedených vyjadrení.

(6) Listom z 27. februára 2004 grécke orgány uviedli, že do daného dátumu nebola spoločnosti HSY poskytnutá žiadna pomoc.

(7) Rozhodnutím K(2004) 1359 z 20. apríla 2004 (4) (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) Komisia začala konanie podľa článku 88 ods. 2 zmluvy v súvislosti so zmenami a doplneniami investičného plánu, ktorý je sčasti financovaný investičnou pomocou povolenou rozhodnutím N 401/97. V rozhodnutí o začatí konania sa tiež uvádza, že štátom vlastnená Helénska banka priemyselného rozvoja (ďalej len „ETVA“) poskytla HSY viaceré úvery a záruky a že grécke orgány neposkytli výročné správy tak, ako to mali vykonať.

(8) Po tom, ako Grécko podalo žiadosť o predĺženie lehoty na predloženie pripomienok, ktorej bolo vyhovené, predložilo listom z 20. októbra 2004 pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania.

(9) Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k opatreniam.

(10) Po tom, ako spoločnosť HSY podala žiadosť o predĺženie lehoty na predloženie pripomienok, ktorej bolo vyhovené, zaslala listom z 18. októbra 2004 pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania. Tieto pripomienky sú rovnaké ako pripomienky, ktoré Grécko predložilo 20. októbra 2004. Spoločnosť Elefsis, ktorá v Grécku konkuruje spoločnosti HSY, predložila pripomienky listom z 10. septembra 2004. Tieto pripomienky boli zaslané Grécku listami zo 16. decembra 2004 a 23. decembra 2004, Grécko odpovedalo listami z 20. januára 2005 a 26. januára 2005. Listom z 29. marca 2005 zaslala Komisia Grécku dodatočné pripomienky spoločnosti Elefsis, Grécko odpovedalo listom z 23. mája 2005.

(11) Od roku 2002 začala Komisia dostávať od Elefsis písomné sťažnosti, v ktorých táto spoločnosť tvrdila, že HSY získala prospech z viacerých neoprávnených a nezlučiteľných opatrení pomoci a zneužila pomoc schválenú Komisiou. Tieto listy boli z 23. mája 2002, 28. mája 2002, 14. augusta 2002, 24. apríla 2003, 3. februára 2004, 4. marca 2004, 30. júna 2004, 8. apríla 2005, 27. apríla 2005, 24. mája 2005, 10. júna 2005, 15. júla 2005, 28. júla 2005, 13. septembra 2005, 16. septembra 2005, 21. októbra 2005, 12. decembra 2005, 23. decembra 2005, 6. januára 2006, 10. januára 2006, 12. januára 2006, 18. januára 2006, 23. januára 2006, 3. februára 2006, 9. februára 2006, 23. marca 2006, 28. marca 2006, 6. apríla 2006, 20. apríla 2006, 24. mája 2006 a 2. júna 2006. Komisia zaslala listy navrhovateľovi 27. júna 2002, 22. júla 2004 a 12. augusta 2005.

(12) Tieto sťažnosti boli zaevidované pod číslami CP 71/02 a CP 133/05.

(13) Komisia požiadala Grécko o informácie listami z 30. januára 2003, 30. júla 2004, 2. mája 2005, 24. mája 2005, 24. marca 2006, 24. mája 2006 a 29. mája 2006. Grécko odpovedalo listami z 31. marca 2003, 21. októbra 2004, 17. decembra 2004, 20. júna 2005, 25. apríla 2006, 30. mája 2006 a 1. júna 2006.

(14) Komisia sa stretla s gréckymi orgánmi 22. marca 2006 (grécke orgány pri tejto príležitosti sprevádzali zástupcovia spoločnosti HSY, ako aj Piraeus Bank-y, a poskytli Komisii niektoré ďalšie dokumenty), s navrhovateľom 10. januára 2003, 14. januára 2005, 10. marca 2005, 20. mája 2005, 19. októbra 2005, 8. novembra 2005 a 23. marca 2006, a s Thyssen Krupp Marine Systems AG (ďalej len „TKMS“) 21. marca 2006.

(15) Rozhodnutím K(2006) 2983 zo 4. júla 2006 (6) (ďalej len „rozhodnutie o rozšírení konania“) Komisia rozšírila konanie podľa článku 88 ods. 2 zmluvy s cieľom zahrnúť viaceré ďalšie opatrenia v prospech HSY. V tomto rozhodnutí o rozšírení konania sa tiež dospelo k záveru, že viaceré nenotifikované opatrenia buď patria do pôsobnosti článku 296 zmluvy, alebo nepredstavujú pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.

(16) Toto rozšírenie konania vo veci C 16/04 sa uskutočnilo bez toho, aby bolo dotknuté akékoľvek existujúce alebo pripravované konanie vo veci štátnej pomoci týkajúce sa HSY, najmä konanie C 40/02.

(17) Po tom, ako Grécko podalo žiadosť o predĺženie lehoty na odpoveď, ktorej bolo vyhovené, odpovedalo na rozhodnutie o rozšírení konania listom z 5. októbra 2006.

(18) Rozhodnutie Komisie rozšíriť konanie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (7). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k opatreniam.

(19) Komisia dostala pripomienky od nasledujúcich zainteresovaných strán. HSY predložila pripomienky listom z 30. októbra 2006. Greek Naval Shipyard Holding (ďalej len „GNSH“) a TKMS spoločne predložili pripomienky listom z 30. októbra 2006. Piraeus Bank predložila pripomienky listom z 27. októbra 2006 a po stretnutí s Komisiou dňa 15. novembra 2007 listom z 27. decembra 2006. Po tom, ako spoločnosť Elefsis podala žiadosť o predĺženie lehoty na odpoveď, ktorej bolo vyhovené, predložila pripomienky listom zo 17. novembra 2006.

(20) Komisia listom z 22. februára 2007 zaslala tieto pripomienky Grécku, ktoré k nim zaslalo pripomienky listami zo 7. marca 2007 a 19. marca 2007. Listom z 27. apríla 2007 Komisia zaslala Grécku prílohy k pripomienkam tretích strán, ktoré zabudla zaslať listom z 22. februára. Listom z 27. apríla 2007 Komisia tiež položila viaceré otázky Grécku, ktoré odpovedalo listom z 29. júna 2007. Listom z 23. augusta 2007 Komisia položila otázky spoločnosti HSY, ktorá odpovedala listom z 9. októbra 2007. Listom z 13. novembra 2007 Komisia požiadala Grécko o ďalšie informácie a postúpila mu odpovede spoločnosti HSY z 9. októbra 2007. Grécko odpovedalo listami zo 4. decembra 2007 a 14. decembra 2007. Komisia sa stretla s gréckymi orgánmi 16. októbra 2007 a 21. januára 2008. Komisia zaslala ďalšie otázky Grécku 12. februára 2008, Grécko odpovedalo listom z 3. marca 2008.

(21) Dňa 8. mája 2007 sa uskutočnilo stretnutie medzi Komisiou, TKMS/GNSH a právnikom spoločnosti HSY. TKMS/GNSH predložili ďalšie pripomienky listom z 21. júna 2007. Komisia 11. septembra 2007 postúpila tento list Grécku, ktoré predložilo pripomienky listom z 11. októbra 2007. Po druhom stretnutí, ktoré sa konalo 9. januára 2008 medzi Komisiou a tými istými osobami, TKMS/GNSH predložili ďalšie pripomienky listom z 18. januára 2008, ktoré boli postúpené gréckym orgánom listom z 12. februára 2008.

(22) Komisia sa stretla so spoločnosťou Elefsis 15. marca 2007 a 7. augusta 2007. Po tomto druhom stretnutí zaslala Elefsis listom z 8. novembra 2007 ďalšie pripomienky, ktoré boli predložené Grécku listom zo 17. januára 2008. Grécko sa k nim vyjadrilo listom z 15. februára 2008.

(23) Piraeus Bank predložila dodatočné pripomienky listom z 22. októbra 2007, ktoré boli zaslané Grécku listom z 13. novembra 2007. Piraeus Bank požiadala 12. februára 2008 o opätovné stretnutie s Komisiou. Toto stretnutie sa konalo 5. marca 2008.

(24) V článku 6 nariadenia (ES) č. 659/1999 sa uvádza, že členský štát a ostatné zainteresované strany majú mesačnú lehotu na predloženie pripomienok a že „v riadne odôvodnených prípadoch Komisia môže predĺžiť predpísané obdobie“. V tomto prípade po uplynutí tohto obdobia strany naďalej predkladali pripomienky (a žiadali o stretnutie s Komisiou). Komisia zo začiatku zasielala tieto pripomienky Grécku na vyjadrenie, čím Grécku signalizovala, že akceptovala tieto pripomienky zaslané po uplynutí mesačnej lehoty. Komisia zo začiatku prijímala žiadosti zainteresovaných strán o stretnutie a počas týchto stretnutí prijímala žiadosti zainteresovaných strán o povolenie predkladať pripomienky s cieľom poskytnúť ďalšie informácie o otázkach prerokúvaných počas stretnutia. Komisia však nikdy nenaznačila zainteresovaným stranám, že ich pripomienky predložené po uplynutí mesačnej lehoty budú prijaté. Komisia najmä nikdy nenaznačila zainteresovaným stranám, že môžu časovo neobmedzene predkladať pripomienky, alebo že ich bude Komisia informovať, keď ich prestane prijímať.

(25) Komisia zastáva názor, že predĺženie stanovenej lehoty nad rámec jedného mesiaca bolo v tomto prípade odôvodnené, keďže rozhodnutie o rozšírení konania zahŕňa veľké množstvo opatrení. Posudzovanie viacerých týchto opatrení si vyžaduje okrem toho zložitú právnu analýzu a objasnenie skutočností až za uplynulých desať rokov.

(26) Niektoré zainteresované strany však viac ako rok po uverejnení rozhodnutia o rozšírení konania naďalej predkladali Komisii pripomienky. Ak by sa Komisia nerozhodla ignorovať pripomienky predložené po určitom dátume, toto pokračujúce predkladanie pripomienok by zabránilo Komisii dospieť v primeranej lehote ku konečnému rozhodnutiu (8). V niektorých pripomienkach sa niektoré strany okrem toho znovu vyjadrovali k otázkam, ku ktorým sa vyjadrili už v predchádzajúcich pripomienkach, bez prínosu nových faktických prvkov. To nemôže byť účelom predĺženia lehoty na predkladanie pripomienok.

(27) Komisia sa preto rozhodla, že všetky pripomienky doručené po 5. marci 2008 (t. j. po dátume, ku ktorému bol Komisii doručený štvorstranový list z 3. marca 2008, ktorým Grécko odpovedalo na list Komisie z 12. februára 2008), sa budú považovať za predložené po uplynutí lehoty na predkladanie pripomienok. Týka sa to pripomienok spoločnosti Elefsis predložených 7. marca 2008, 24. apríla 2008 a 2. júna 2008 (9) a pripomienok GNSH/TKMS predložených 2. apríla 2008. To znamená, že tieto pripomienky neboli zaslané Grécku na vyjadrenie a neboli zohľadnené v tomto rozhodnutí.

2. PREDCHÁDZAJÚCE ROZHODNUTIA KOMISIE A RADY

(28) Zariadenia spoločnosti HSY patria medzi najväčšie vo východnom Stredozemí. Lodenice sa nachádzajú v oblasti Skaramanga, na západ od Atén, v regióne Attica. V roku 1939 spoločnosť HSY založilo grécke námorníctvo a v roku 1957 ju kúpila skupina Niarchos. Dlhá kríza v odvetví lodnej dopravy, ktorá nasledovala po prvej ropnej kríze, mala negatívny vplyv na úroveň činnosti HSY. V apríli 1985 bola situácia taká kritická, že spoločnosť skončila činnosť a začal sa proces likvidácie. V septembri 1985 kúpila spoločnosť štátom vlastnená banka ETVA. Po tomto predaji sa činnosť obnovila. Činnosť podniku však nebola dostatočná vzhľadom na veľkosť zariadení a veľký počet pracovníkov (10).

(29) V roku 1990 Rada venovala Grécku osobitné ustanovenie v smernici Rady 90/684/EHS z 21. decembra 1990 o pomoci pre stavbu lodí (ďalej len „smernica 90/684/EHS“) (11), ktorým sa povoľuje prevádzková pomoc na reštrukturalizáciu v rámci privatizácie viacerých lodeníc.

(30) V roku 1992 bola spoločnosti HSY nariadená likvidácia z dôvodu finančných záväzkov a nahromadených strát. V novembri 1993, po dvoch neúspešných pokusoch predať HSY, bol proces likvidácie zrušený. Na základe záväzkov poskytnutých gréckou vládou, že sa jej štátne lodenice budú privatizovať do 31. marca 1993, Komisia 23. decembra 1992 (12) schválila pre HSY odpis dlhu. Keď grécka vláda nedodržala konečný termín marec 1993, Komisia začala 10. marca 1994 konanie (C 10/94) vo veci zneužitia schválenej pomoci (13). Dňa 26. júla 1995 sa Komisia rozhodla (14) ukončiť konanie zamietavým rozhodnutím, pokiaľ ide o pomoc pre HSY. Na žiadosť gréckej vlády, ktorá tvrdila, že predaj sa už pripravuje, sa však Komisia rozhodla pozastaviť oznámenie tohto rozhodnutia. Grécke orgány napokon informovali Komisiu, že 49 % akcií HSY bolo predaných jej zamestnancom a Grécko využilo možnosť ponechať si majoritné vlastníctvo v jednej z jeho lodeníc, na čo je v súlade s ustanoveniami článku 10 ods. 3 smernice 90/684/EHS oprávnené z dôvodov národnej obrany. Komisia 31. októbra 1995 zrušila konečné zamietavé rozhodnutie pre HSY (15). Výška dlhu medzitým rástla a reštrukturalizácia sa nerealizovala. Komisia preto 8. januára 1997 rozšírila konanie začaté vo veci C 10/94 (16). Potom bolo prijaté nariadenie Rady (ES) č. 1013/97 z 2. júna 1997 o pomoci poskytovanej určitým reštrukturalizovaným lodeniciam (17) vrátane HSY [ďalej len „nariadenie Rady (ES) č. 1013/97“].

(31) Dňa 15. júla 1997 Komisia schválila pomoc pre HSY v dvoch osobitných rozhodnutiach: — v prvom rozhodnutí (18) (ďalej len „rozhodnutie C 10/94“) Komisia ukončila konanie C 10/94 začaté v roku 1994 schválením odpisu dlhu vo výške 54,5 miliardy GRD (160 miliónov EUR) podľa nariadenia Rady (ES) č. 1013/97, — v rozhodnutí N 401/97 Komisia schválila v nadväznosti na notifikáciu gréckych orgánov z 20. júna 1997 dotáciu vo výške 7,8 miliardy GRD (22,9 milióna EUR) na investičný program vo výške 15,6 miliardy GRD (45,9 milióna EUR) zameraný na reštrukturalizáciu lodeníc.

(32) V roku 2001 sa vláda rozhodla úplne sprivatizovať HSY. Grécky štát vyhlásil otvorenú verejnú súťaž, pre ktorú sa vypracovala dokumentácia verejnej súťaže. ETVA a zamestnanci HSY predali 31. mája 2002 svoje akcie v HSY konzorciu zloženému z HDW a Ferrostaal (19) (ďalej len „HDW/Ferrostaal“). Toto konzorcium zriadilo GNSH s cieľom zastrešiť majetkovú účasť v HSY. HDW a Ferrostaal mali v GNSH rovnaké podiely. Spoločnosť ThyssenKrupp prevzala v januári 2005 HDW (20) a v novembri 2005 získala akcie GNSH, ktoré boli vo vlastníctve spoločnosti Ferrostaal (21). Od konca roka 2005 je preto ThyssenKrupp stopercentným vlastníkom spoločnosti HSY a má nad ňou stopercentnú kontrolu. GNSH a HSY patria do TKMS, divízie ThyssenKrupp, ktorá sa špecializuje na systémy námorných plavidiel a špecializovaných obchodných lodí.

(33) V auguste 2001, počas procesu predkladania ponúk na predaj HSY, grécky štát prijal zákon č. 2941/2001, ktorý obsahuje viaceré opatrenia zamerané na uľahčenie predaja HSY. Po prvé, tento zákon poskytuje pracovníkom stimuly na dobrovoľný odchod zo spoločnosti. Po druhé, grécky štát prevezme niektoré jednorazové dôchodkové náklady HSY. Po tretie, zákon umožňuje HSY využiť viaceré rezervy oslobodené od daní, ak predstavujú kompenzáciu strát z predchádzajúcich rokov. Po štvrté, zákon obsahuje ustanovenie o kompenzácii pracovníkov, ktorí boli akcionármi HSY pred privatizáciou. Konkrétne, grécky štát preplatí pracovníkom sumy, ktoré investovali do HSY v rámci navýšení kapitálu, ktoré sa uskutočnili v predchádzajúcich rokoch. Komisia prijala 5. júna 2002 dvojité rozhodnutie (ďalej len „rozhodnutie N 513/01“) (22) týkajúce sa viacerých opatrení zahrnutých v zákone č. 2941/2001, ktoré Grécko notifikovalo v roku 2001 (notifikácia zaevidovaná pod číslom N 513/01). Komisia sa rozhodla schváliť pomoc na ukončenie činnosti vo výške 29,5 milióna EUR v prospech HSY a začať konanie vo veci formálneho zisťovania (vec C 40/02) podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, pokiaľ ide o: 1) zaplatenie niektorých jednorazových nákladov na odchod zamestnancov HSY do dôchodku štátom; 2) prevod viacerých bilančných rezerv súvahy bez zaplatenia povinnej 10 % dane. V konečnom rozhodnutí prijatom 20. októbra 2004 (23) (ďalej len „rozhodnutie C 40/02“) sa dospelo k záveru, že tieto dve opatrenia predstavujú nezlučiteľnú štátnu pomoc, ktorú je potrebné vrátiť.

3. POSÚDENIE HORIZONTÁLNYCH OTÁZOK

(34) Toto rozhodnutie sa týka šestnástich opatrení. Pred tým, ako ich Komisia posúdi jedno po druhom, musí vysvetliť niektoré základné otázky, ktoré sú dôležité pre posudzovanie viacerých týchto opatrení.

3.1. Horizontálna otázka 1: Úverová schopnosť a prístup k finančnému trhu v období od roku 1997 do roku 2002

(35) Pri posudzovaní väčšiny opatrení, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia, je potrebné určiť, aká bola hospodárska a finančná situácia HSY počas obdobia rokov 1997 – 2002 a či bolo možné odôvodnene očakávať, že podnik znovu nadobudne rentabilitu z dlhodobého hľadiska. Okrem toho je potrebné určiť, či za týchto okolností by investor v trhovom hospodárstve súhlasil poskytnúť pre HSY úvery a záruky podobné tým, ktoré poskytol štát a štátom vlastnená banka ETVA. Tieto dva subjekty boli jediné inštitúcie, ktoré počas toho obdobia poskytli HSY finančné prostriedky.

(36) Komisia začne analýzou situácie v roku 1997 a bude pokračovať analýzou vývoja do roku 2002.

3.1.1. Situácia v roku 1997

(37) Na začiatku tejto analýzy je potrebné overiť, či sa Komisia už vyjadrila k tejto otázke v predchádzajúcich rozhodnutiach. Po prvé, Komisia pripomína, že v rozhodnutiach N 401/97 a C 10/94, ktoré prijala 15. júla 1997, nespochybnila opodstatnenosť obchodného plánu predloženého Gréckom. Komisia preto implicitne uznala, že realizáciou tohto plánu je možné obnoviť rentabilitu HSY. Po druhé, v opisnej časti rozhodnutia N 401/97 sa uvádza, že lodenice budú financovať časť plánu reštrukturalizácie bankovými úvermi vo výške 4,67 miliardy GRD, ktoré získajú za trhových podmienok bez štátnych záruk. Komisia nespochybnila realizovateľnosť tohto financovania a tým uznala, že podnik by mal byť schopný získať prístup k úverovému trhu, aspoň pokiaľ ide o príslušnú sumu. Ak by Komisia zastávala názor, že lodenice nie sú schopné získať úvery vo výške aspoň 4,67 miliardy GRD, mala uviesť, že plán reštrukturalizácie je nerealizovateľný, a mala zakázať veľké sumy pomoci na reštrukturalizáciu (vrátane investičnej pomoci). Komisia preto nemôže v tomto rozhodnutí poprieť tieto dve predchádzajúce posúdenia.

(38) Napriek tomu, že Komisia nepopiera uvedené posúdenia, pripomína, aká zlá bola situácia lodeníc v období rokov 1996 – 1997.

(39) Po prvé, pokiaľ ide o fyzickú infraštruktúru, v rozhodnutí N 401/97 sa uvádza, že vybavenie používané v lodeniciach je staré a nemoderné a že investičný plán je prvý investičný plán od vybudovania lodeníc (24). V rozhodnutí C 10/94 sa tiež uvádza, že táto modernizácia infraštruktúry je potrebná na obnovenie konkurencieschopnosti a ziskovosti. Preto možno dospieť k záveru, že návrat k ziskovosti bol podmienený realizáciou investičného plánu.

(40) Po druhé, pokiaľ ide o obchodné činnosti HSY a objem jej zákaziek, grécke orgány samy uznali, že „v čase predloženia investičného plánu podnik neuzavrel žiadne zmluvy na stavbu lodí a činnosť lodeníc bola charakterizovaná veľkou neistotou budúcnosti, absenciou jasnej obchodnej stratégie a nedostatkom investícií. Jedinou významnou činnosťou bolo dokončenie fregát typu MEKO pre grécke námorníctvo“ (25). Keďže neexistovali žiadne zmluvy na stavbu lodí a lodenice potrebovali dostatočnú úroveň činností v oblasti lodného staviteľstva, aby boli schopné prežiť v budúcich rokoch, Komisia zastáva názor, že návrat k ziskovosti závisel od rýchleho podpísania (t. j. uzatvorenia) výnosných zmlúv na stavbu civilných alebo vojenských lodí.

(41) Po tretie, pokiaľ ide o finančnú situáciu HSY, v tabuľke 1 sa uvádzajú hlavné účtovné údaje. Pokiaľ ide o platobnú spôsobilosť podniku v roku 1997, konštatuje sa, že podnik mal veľký objem vlastného imania (26). Táto pozitívna situácia však bola v plnej miere dôsledkom značných odpisov dlhov štátom v roku 1996. Štát odpísal dlhy vo výške 54,52 miliardy GRD (160 miliónov EUR), týkajúce sa civilných činností (tento odpis dlhov bol schválený rozhodnutím C 10/94) a dlhy vo výške 46,35 miliardy GRD (136 miliónov EUR), týkajúce sa vojenských činností. Zdanlivo zdravá súvaha zaznamenaná k 31. decembru 1996 bola dosť „umelá“, a najmä vôbec nepredstavovala dôkaz, že lodenice obnovili svoju konkurencieschopnosť a že sa analyzovali príčiny závažných problémov, s ktorými sa spoločnosť stretávala za posledných dvadsať rokov. Bez úplnej realizácie plánu reštrukturalizácie by lodenice s najväčšou pravdepodobnosťou zaznamenali straty, ktoré by rýchlo vyčerpali tieto vlastné zdroje (t. j. čisté vlastné imanie). Je potrebné brať do úvahy, že spoločnosti HSY bola v predchádzajúcich dvanástich rokoch dvakrát nariadená likvidácia. Toto pozitívne vlastné imanie by preto nestačilo, aby presvedčilo banku poskytnúť spoločnosti HSY úver za bežnú úrokovú sadzbu, t. j. za akú by úver poskytla zdravým podnikom. Tabuľka 1 Údaje o tržbách, zisku a čistom vlastnom imaní HSY od roku 1997 do roku 2005 (v mil. EUR) 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 (27) 2004 2005 Akciový kapitál 86 91 92 95 65 106 106 121 121 Čisté vlastné imanie 82 88 54 17 –4 –78 –83 – 111 – 182 Tržby 74 83 30 59 55 89 112 130 198 Zisk 7 1 –36 –42 –21 – 115 –1 –45 –71

(42) Komisia preto zastáva názor, že v roku 1997 boli lodenice stále v ťažkostiach a neboli konkurencieschopné, ale že návrat k ziskovosti sa mohol očakávať, ak by sa v plnej miere a včas realizoval investičný plán a ak by lodenice dokázali rýchlo uzatvoriť výnosné zmluvy na stavbu lodí. Keďže návrat k ziskovosti bol podmienený týmito dvoma neistými faktormi, poskytnutie úverov pre HSY v roku 1997 a v nasledujúcich rokoch predstavovalo „osobitné riziko“. Súkromná banka by súhlasila s poskytnutím úverov alebo záruk pre HSY, ale za cenu, ktorá by odrážala osobitné riziko. V oznámení Komisie o metóde určenia referenčných a diskontných sadzieb (28) sa uvádza, že v situácii predstavujúcej „osobitné riziko“ je primeraným východiskovým bodom na určenie existencie a výšky štátnej pomoci referenčná sadzba pre Grécko (t. j. ATHIBOR plus 300 bázických bodov do 31. decembra 2000 a od 1. januára 2001 sadzba päťročného swapu v eurách plus 75 bázických bodov), zvýšená o rizikovú prémiu aspoň 400 bázických bodov (t. j. ATHIBOR plus aspoň 700 bázických bodov do 31. decembra 2000 a od 1. januára 2001 sadzba päťročného swapu v eurách plus aspoň 475 bázických bodov). Pokiaľ ide o záruky na úvery, Komisia posúdi existenciu pomoci na základe tej istej metódy, t. j. porovnaním celkových nákladov na zaručený úver (t. j. úroková sadzba zaplatená zo strany HSY banke plus poplatok za záruku zaplatený zo strany HSY ručiteľovi) s nákladmi, ktoré by spoločnosť HSY znášala, ak by uzatvorila tento úver na trhu (t. j. referenčná sadzba pre Grécko plus aspoň 400 bázických bodov).

3.1.2. Vývoj od roku 1997

(43) Ako sa objasní ďalej v texte, Komisia nemôže vylúčiť, že do 30. júna 1999 bola spoločnosť HSY ešte schopná získať úver na trhu za úrokovú sadzbu stanovenú v predchádzajúcom oddiele (29).

(44) Spoločnosť HSY zaznamenala v rokoch 1997 a 1998 mierny čistý zisk (30). Počas týchto dvoch rokov sa jej však nepodarilo uzatvoriť žiadne zmluvy na stavbu lodí (31), vojenských ani civilných; čo by bolo potrebné na zabezpečenie dostatočnej úrovne činnosti v nasledujúcich rokoch a na zabránenie vzniku strát. Prvá zmluva na stavbu lodí, ktorá sa podarila lodeniciam uzatvoriť, sa týkala stavby dvoch trajektov pre spoločnosť Strintzis. Zmluva bola podpísaná až na začiatku roku 1999 (32). Okrem toho sa od začiatku vedelo, že predajná cena je príliš nízka na pokrytie nákladov a že táto zmluva preto spôsobí stratu (33). Grécke námorníctvo zadalo v júli 1999 spoločnostiam HSY a HDW zákazky na stavbu troch ponoriek. Tri ponorky mali byť podľa plánu postavené v priebehu takmer desiatich rokov a celková výška zmluvy predstavovala približne 350 miliárd GRD (1 miliardu EUR), z čoho približne tri štvrtiny mali ísť v prospech spoločnosti HDW, ktorá mala dodať strojové zariadenia, tlakové komponenty a citlivé elektronické systémy. Okrem toho prvá ponorka mala byť postavená v lodeniciach HDW v Kieli (34). Tento projekt by preto počas prvých rokov nepriniesol HSY dostatok činností a príjmov (35).

(45) Keďže sa v rokoch 1997, 1998 a v prvých mesiacoch roku 1999 nepodarilo získať veľké a ziskové zákazky, manažment a každý investor, ktorý analyzoval situáciu lodeníc, si musel uvedomiť najneskôr v prvých mesiacoch roku 1999, že lodenice nebudú mať v rokoch 1999 a 2000 dostatočnú úroveň činnosti na pokrytie nákladov a že v týchto rokoch lodenice zaznamenajú veľké straty, ktoré znížia ich vlastné čisté imanie na nízku hodnotu (36). Za tejto situácie už nebolo možné očakávať návrat k ziskovosti (37). Ako doplňujúcu skutočnosť Komisia poznamenáva, že z prvej správy o realizácii investičného plánu vypracovanej gréckymi orgánmi vyplynulo, že do 30. júna 1999 sa dokončila len malá časť plánu. Preto okrem obchodných neúspechov bola aj modernizácia zariadení pomalá (38). Napokon Komisia poznamenáva, že rysujúce sa finančné ťažkosti spôsobili spor medzi nezávislým manažmentom lodeníc (t. j. Brown & Root, ktorý bol vymenovaný v septembri 1996) a zamestnancami/akcionármi. Konkrétne, manažment trval na nutnosti ďalej znížiť stav pracovných síl v dôsledku nízkej úrovne činnosti. Predáci odborov sa postavili proti takejto reforme a podarilo sa im odstrániť manažment (39). Táto udalosť, ktorá prerušila kontinuitu manažmentu a ukázala na ťažkosti v realizácii dostatočných reforiem v lodeniciach, predstavovala ďalšiu skutočnosť, ktorá by odradila investora v trhovom hospodárstve od poskytnutia úveru v prospech HSY.

(46) Na základe uvedených skutočností Komisia dospela k záveru, že od 30. júna 1999 nebolo primerané očakávať návrat k ziskovosti. Komisia sa preto domnieva, že od tohto dátumu by žiadna banka nesúhlasila s poskytnutím úveru lodeniciam, ani za vysokú úrokovú sadzbu, a žiadna banka by nesúhlasila s poskytnutím záruky, ani za vysoké poplatky za záruku. Keďže spoločnosť HSY by na trhu nedostala úver ani záruku, každý úver alebo záruka poskytnuté po 30. júni 1999 automaticky predstavujú pomoc. Ak sa zistí, že záruka alebo úver sú nezlučiteľné a ich platnosť ešte neskončila, záruka sa musí okamžite ukončiť a každý úver sa musí okamžite splatiť. Splatenie – podľa štandardného splátkového kalendára stanoveného v úverovej zmluve a podľa tohto rozhodnutia – každého úveru poskytnutého po 30. júni 1999 však nestačí na obnovenie pôvodnej situácie, keďže až do dátumu splatenia mala HSY k dispozícii finančné prostriedky, ktoré by za normálnych okolností nebola získala na trhu. Na obnovenie pôvodnej situácie je preto potrebné tiež vrátiť túto výhodu, ktorej veľkosť možno len aproximovať použitím úrokovej sadzby vysoko rizikového úveru. Za obdobie od vyplatenia úveru v prospech HSY do jeho splatenia zo strany HSY musí preto Komisia nariadiť vrátenie rozdielu medzi úrokovou sadzbou, ktorú HSY skutočne zaplatila, a úrokovou sadzbou, ktorá teoreticky zodpovedá úveru predstavujúcemu veľmi vysoké riziko. S cieľom určiť túto úrokovú sadzbu Komisia poznamenáva, že v oznámení Komisie o metóde určenia referenčnej a diskontnej sadzby sa uvádza, že riziková prémia môže byť vyššia o viac než 400 bázických bodov ako referenčná sadzba, „ak by žiadna súkromná banka nepristúpila k poskytnutiu príslušného úveru“, čo je v tomto prípade splnené. Komisia dospela vo viacerých rozhodnutiach k záveru, že poplatok 600 bázických bodov nad referenčnú sadzbu predstavuje primerané minimum, ktoré odráža situáciu vysokého rizika (40). Komisia zastáva názor, že v tejto situácii to predstavuje minimum pre úvery. Pokiaľ ide o štátne záruky poskytnuté po 30. júni 1999, Komisia uplatní rovnaký prístup: za obdobie od vyplatenia zaručeného úveru do skončenia záruky – či podľa regulárneho časového plánu stanoveného v záručnej zmluve, alebo podľa tohto rozhodnutia – Komisia nariadi vrátenie rozdielu medzi nákladmi na zaručený úver (úroková sadzba zaplatená banke plus zaplatený poplatok za záruku) a referenčnou sadzbou pre Grécko zvýšenou o 600 bázických bodov.

(47) Spoločnosť HSY predložila prvú správu spoločnosti Deloitte (41), aby podporila svoje tvrdenie, že úvery a záruky poskytnuté štátom a bankou ETVA mohla poskytnúť za rovnakých podmienok aj súkromná banka. V oddiele 5 tejto správy Deloitte analyzuje úverovú schopnosť HSY v roku 1999 a v nasledujúcich rokoch. Dospela k záveru, že „spoločnosť si počas skúmaného obdobia mohla alternatívne vypožičať prostriedky alebo dostať záruku od inej neprepojenej finančnej inštitúcie (t. j. bez žiadneho iného vzťahu ako bežnej obchodnej spolupráce)“ (42). Komisia poznamenáva, že v správe sa nevysvetľuje, ako možno tento záver zladiť so skutočnosťou, že pokusy HSY získať finančné prostriedky od iných finančných inštitúcií zlyhali (43). Komisia okrem toho poznamenáva, že analýza obsahuje viaceré chyby (44), ktoré výrazne skresľujú tento záver.

3.1.3. Vnútroskupinová analýza

(48) Všetky úvery a záruky, ktoré sú predmetom tohto konania, poskytla banka ETVA alebo štát. Keďže ETVA a grécky štát (prostredníctvom ETVA) boli akcionármi HSY, grécke orgány tvrdia, že úvery a záruky by sa mohli považovať za vnútroskupinové transakcie. V súvislosti s tým Grécko vyslovuje tieto dve tvrdenia: — Po prvé, pre materskú spoločnosť je obvyklé požičiavať svojej dcérskej spoločnosti za výhodných podmienok. Výhoda poskytnutá dcérskej spoločnosti zvyšuje hodnotu akcií vlastnených materskou spoločnosťou. Preto aj keby Komisia zastávala názor, že ETVA a štát poskytli úvery a záruky za nižšiu cenu ako trhová cena, bolo by to akceptovateľné pre investora v trhovom hospodárstve v podobnej situácii. Tieto úvery a záruky nebudú preto predstavovať pomoc. — Po druhé, pre materskú spoločnosť je obvyklé požičiavať svojej dcérskej spoločnosti v ťažkostiach. Cieľom takéhoto požičiavania je vlastne zachovať hodnotu akcií vlastnených materskou spoločnosťou. Preto aj keby Komisia zastávala názor, že žiadna súkromná banka by nepožičala HSY počas určitého obdobia z dôvodu, že situácia lodeníc bola zlá, úvery a záruky poskytnuté zo strany ETVA a štátu sa majú aj tak považovať za prijateľné pre súkromného investora za podobných okolností. Tieto úvery a záruky nebudú preto predstavovať pomoc.

(49) Komisia sa domnieva, že závery Grécka nie sú správne.

(50) Po prvé, Komisia upozorňuje na tieto dve skutočnosti. V prvom rade, žiadny investor v trhovom hospodárstve by sám seba nedostal do situácie banky ETVA. Je potrebné napríklad pripomenúť, že keď ETVA kúpila HSY v roku 1985, bola rozvojovou bankou konajúcou na príkaz vlády s cieľom zabrániť zatvoreniu spoločnosti veľmi dôležitej pre grécke hospodárstvo (45). V záujme zachovania HSY poskytla ETVA v roku 1986 kapitálovú dotáciu, o ktorej Komisia rozhodla, že predstavuje pomoc (46). V roku 1995 si ETVA ponechala „51 % väčšinovú účasť“ v HSY, keďže Grécko tvrdilo, že bola „odôvodnená záujmami národnej obrany“ v súlade s článkom 10 smernice 90/684/EHS. Po druhé Komisia poznamenáva, že keď sa zohľadnia všetky opatrenia v prospech HSY, ktoré prijal štát (vrátane opatrení, ktoré prijala ETVA, keďže, ako sa preukáže neskôr v tomto rozhodnutí, tieto možno pripísať štátu) – a najmä opakované veľké štátne pomoci poskytnuté HSY v období do roku 2002 – zdá sa zjavné, že počas obdobia do roku 2002 štát nekonal ako investor v trhovom hospodárstve. Neustále poskytoval veľkú finančnú podporu potrebnú na zachovanie HSY, čo bolo veľmi nákladné. Keďže štát (prostredníctvom ETVA) sa ocitol v situácii akcionára HSY len preto, lebo konal ako verejný orgán, ktorý chcel zachovať činnosti HSY za každú cenu a keďže nikdy nekonal ako investor v trhovom hospodárstve, ktorý chce zarobiť peniaze prostredníctvom majetkovej účasti v HSY, nemožno veriť tvrdeniu, že ETVA a štát konali spôsobom prijateľným pre investora v trhovom hospodárstve, pretože nedostatočné úrokové sadzby (alebo poplatky za záruku) účtované za finančné zdroje (úvery a záruky), ktoré poskytli v prospech HSY, boli kompenzované zvýšením hodnoty majetkovej účasti v HSY. Keďže štát (vrátane ETVA) nikdy nekonal ako investor, ktorý sa pokúša dosiahnuť zisk, ale naopak, pristúpil k zachovaniu HSY za takú vysokú cenu, Grécko a HSY by mali aspoň podporiť svoje tvrdenie podrobnou analýzou, ktorou preukážu, že štát a ETVA ako akcionári HSY mohli skutočne očakávať kapitálový zisk (t. j. zvýšenie hodnoty akcií) vyšší ako „zmarené výnosy“ (t. j. nedostatočná úroková sadzba alebo nedostatočný poplatok za záruku). Keďže takáto analýza nebola poskytnutá a HSY a Grécko vyslovili svoje sporné a hypotetické tvrdenie bez podporných dôkazov, Komisia zamieta bez ďalšej analýzy ich tvrdenie, že štát (vrátane ETVA) konal ako investor v trhovom hospodárstve, keďže finančné zdroje poskytnuté za výhodných podmienok spôsobili zvýšenie hodnoty akcií v HSY, ktoré bolo dostatočne významné na kompenzáciu „zmarených výnosov“.

(51) Po druhé, aj keby sa uvedené dôvody odmietli a mali by sa analyzovať vnútroskupinové aspekty (t. j. potenciálne zvýšenie hodnoty akcií HSY), existuje mnoho dôkazov, že transakcie, ktoré vykonala ETVA, by neboli prijateľné pre investora v trhovom hospodárstve, ktorý by vlastnil 51 % majetkovú účasť v HSY.

(52) Na konci roku 1995 bolo 49 % vlastníctva HSY prevedeného na zamestnancov HSY. O cene, ktorú zamestnanci zaplatia za získanie tohto 49 % podielu, bolo rozhodnuté v tom čase. V nasledujúcich rokoch, keď ETVA a štát poskytovali HSY finančné zdroje za nižšiu cenu ako cena, ktorú by účtovala (neprepojená) súkromná banka, 49 % zo zvýšenia hodnoty HSY vyplývajúcej z tejto úspory (t. j. HSY platila nižšie úrokové sadzby) prinášalo výhody ostatným akcionárom HSY. Len 51 % výhody (zníženie účtovaných úrokových sadzieb a účtovaných poplatkov za záruky), ktorú ETVA a štát poskytli HSY, sa im vracalo vo forme zvýšenia hodnoty HSY. Žiadny investor v trhovom hospodárstve by nepristúpil k poskytnutiu takéhoto daru ostatným akcionárom HSY. S cieľom zabrániť strate peňazí v prospech týchto ostatných akcionárov by investor v trhovom hospodárstve účtoval úrokovú sadzbu, ktorá je podobná sadzbe účtovanej (neprepojenými) súkromnými bankami. Prvé tvrdenie gréckych orgánov preto nie je podložené.

(53) Pokiaľ ide o obdobie po 30. júni 1999, v čase, keď by žiadna súkromná banka neposkytla HSY finančné zdroje z dôvodu, že riziko konkurzu bolo príliš vysoké, platí rovnaká logika. Konkrétne, racionálny investor, ktorý vlastní len 51 % podniku, by aspoň požadoval od ostatných akcionárov, aby zabezpečili financovanie, ktoré by zodpovedalo ich podielu akcií v HSY. Ak by títo ostatní akcionári nemohli zabezpečiť toto financovanie, racionálny investor by aspoň vyjednal, že poskytne financovanie v prospech HSY za navýšenie svojho podielu akcií v HSY. Poskytnutie značného financovania v prospech HSY bez spolufinancovania alebo bez ústupkov zo strany ostatných akcionárov sa podobalo vystaveniu vlastných peňazí vysokému riziku s cieľom zachrániť hodnotu akcií vlastnených niekým iným. Žiadny investor v trhovom hospodárstve by za podobných okolností nepristúpil k poskytnutiu takéhoto daru ostatným akcionárom (47). Druhé tvrdenie gréckych orgánov sa preto musí zamietnuť.

3.2. Horizontálna otázka 2: Pripísateľnosť správania ETVA štátu

(54) Viaceré zo šestnástich opatrení analyzovaných v tomto rozhodnutí neposkytol priamo štát. Poskytla ich štátom vlastnená banka ETVA. Keďže Grécko, HSY a TKMS/GNSH popierajú pripísateľnosť týchto opatrení štátu, kým Elefsis a Piraeus Bank ju potvrdzujú, tento sporný bod sa musí analyzovať.

(55) ETVA poskytla tieto opatrenia v období od roku 1996 do roku 2002. Podľa judikatúry možno takéto opatrenia kvalifikovať ako štátnu pomoc podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, len ak bol štát schopný kontrolovať ETVA a ak orgány verejnej moci „boli určitým spôsobom zapojené do prijímania týchto opatrení“ (48).

(56) ETVA, ktorej plný názov znamená Priemyselná rozvojová banka Grécka, bola zriadená v roku 1964 po zlúčení troch organizácií (Organizácia priemyselného rozvoja, Organizácia financovania hospodárskeho rozvoja a Organizácia pre úverovanie turistického ruchu). Zákonom č. 1369/1973 sa zmenila na akciovú spoločnosť. Od roku 1973 preto pôsobila ako banka vo vlastníctve štátu. Podľa Grécka (49)„hlavným cieľom stanoveným v štatúte ETVA ako rozvojovej banky bola podpora rozvoja krajiny financovaním výrobných činností v gréckom hospodárstve (turizmus, priemyselná výroba atď.)“. ETVA bola jediná rozvojová banka v Grécku, a preto sa snažila hrať rozhodujúcu úlohu v hospodárskom a regionálnom rozvoji krajiny financovaním podnikov, rozvojom regionálnej infraštruktúry krajiny, poskytovaním rizikového kapitálu a účasťou v podnikoch strategického významu pre grécke hospodárstvo. V roku 1995, po finančných ťažkostiach vyplývajúcich z týchto činností, sa rekapitalizácia, reštrukturalizácia a modernizácia banky stala hlavnou prioritou gréckej vlády. To sa uskutočnilo na základe päťročného programu v rámci zákona č. 2359/95. Cieľom reštrukturalizácie bolo, okrem poskytnutia kapitálu vo výške 427 miliárd GRD vládou, zaviesť novú strategickú orientáciu, zmeniť organizačnú štruktúru a vypracovať moderné obchodné postupy, ktoré zodpovedajú dnešným podmienkam hospodárskej súťaže. Preto „ETVA okrem svojich rozvojových aktivít rozvíjala komerčné bankové služby, najmä od roku 1997“ (50).

(57) V roku 1999 sa štát, ktorý vlastnil 100 % akcií ETVA, rozhodol prikročiť ku kótovaniu ETVA na Aténskej burze cenných papierov a ponúkol 24 % jej akciového kapitálu verejnosti. Štát sa rozhodol ešte viac postúpiť s privatizáciou banky a znížiť účasť štátu na menej ako 50 %. Uskutočnila sa verejná súťaž a vybraná bola Piraeus Bank. Dňa 20. marca 2002 boli na Piraeus Bank prevedené akcie reprezentujúce 57,7 % kapitálu ETVA (51).

(58) Pokiaľ ide o možnosť štátu kontrolovať ETVA, Komisia poznamenáva, že do konca roku 1999 bola ETVA v úplnom vlastníctve gréckeho štátu. Štát mal väčšinovú majetkovú účasť až do prevodu väčšiny akcií na Piraeus Bank 20. marca 2002. Štát bol preto schopný kontrolovať ETVA aspoň do 20. marca 2002. To tiež dokazuje, že v opatreniach, ktoré prijala ETVA, došlo k použitiu štátnych zdrojov.

(59) Pokiaľ ide o účasť štátu pri prijímaní rôznych opatrení, Komisia uvádza tieto skutočnosti: — Po prvé, Komisia poznamenáva, že tri najdôležitejšie rozhodnutia týkajúce sa majetkovej účasti ETVA v HSY neboli prijaté samostatne manažmentom ETVA: tieto rozhodnutia prijala vláda a realizovala ich ETVA. Keď ETVA kúpila v roku 1985 spoločnosť HSY v úpadku, bolo to vlastne rozhodnutie vlády (52). ETVA jednoducho realizovala toto rozhodnutie štátu a rýchlo uskutočnila rozsiahlu kapitálovú dotáciu do HSY, ktorú Komisia považovala za štátnu pomoc (53). To dokazuje, že vzťah medzi ETVA a HSY bol od začiatku vzťahom štátnej podpory v prospech spoločnosti, ktorá bola dôležitá pre grécku vládu z hľadiska zamestnanosti a činností. Druhým významným rozhodnutím, ktoré bolo prijaté zákonom č. 2367/1995, bol predaj 49 % kapitálu spoločnosti HSY zamestnancom uskutočnený zo strany ETVA (54). Okrem toho tento zákon ukladá spoločnosti HSY prijať významné reštrukturalizačné opatrenia (55) (a poskytuje lodeniciam veľmi rozsiahle sumy pomoci). Treťou významnou udalosťou bola privatizácia HSY v rokoch 2001 – 2002 (t. j. ETVA musela predať 51 % majetkovej účasti v HSY). Táto privatizácia bola prijatá rozhodnutím č. 14/3-1-2001 príslušného medzirezortného privatizačného výboru a uskutočnila sa v rámci gréckeho zákona o privatizácii č. 2000/91. To bolo viackrát zdôraznené v dokumentácii verejnej súťaže, ktorú predložila zainteresovaným investorom/uchádzačom Alpha Finance, banka organizujúca predaj HSY v mene štátu a predávajúcich (banky ETVA a zamestnancov). V dokumentácii verejnej súťaže z 2. apríla 2001 sa tiež uvádza, že štát bude vyberať uprednostneného uchádzača spolu s predávajúcimi. Tri rozhodujúce rozhodnutia týkajúce sa majetkovej účasti ETVA v HSY preto prijímal štát. — Štát okrem priamej účasti v týchto troch udalostiach poskytol v období rokov 1995 až 2002 veľmi rozsiahle sumy pomoci. Odpísal dlhy vo výške 54,52 miliárd GRD (160 miliónov EUR) týkajúce sa civilných činností – tento odpis dlhov bol schválený rozhodnutím C 10/94 – a dlhy týkajúce sa vojenských činností vo výške 46,35 miliardy GRD (136 miliónov EUR). Ako sa uvádza v rozhodnutí N 401/97, štát mal tiež v úmysle poskytnúť investičnú pomoc vo výške 7,8 miliardy GRD (22,9 milióna EUR). Počas procesu predkladania ponúk v roku 2001 prijal grécky štát zákon č. 2941/01, ktorý obsahoval veľký objem finančnej podpory zameranej na uľahčenie privatizácie HSY (pozri odôvodnenie 33 tohto rozhodnutia). Ako Komisia uviedla v rozhodnutí N 513/01, štát sa napríklad zaviazal zaplatiť 118 miliónov EUR ako stimul motivujúci zamestnancov dobrovoľne odísť zo spoločnosti. Vláda poskytnutím veľkých a opakovaných opatrení pomoci jasne signalizovala, že prežitie HSY považuje za politicky veľmi dôležité (56). — Na záver Komisia poznamenáva, že štát zadal spoločnosti HSY počas týchto rokov strategické zmluvy v oblasti národnej obrany, napríklad na stavbu ponoriek. Štát mal preto priamy záujem na monitorovaní činností HSY a na zabezpečení ich kontinuity.

(60) Grécka vláda stanovením veľkosti majetkovej účasti ETVA v HSY, poskytovaním stálej a výraznej finančnej podpory pre HSY a zadaním vojenských zmlúv značného významu pre bezpečnosť Grécka veľmi jasne signalizovala, že prikladá veľkú dôležitosť činnostiam HSY, a pozorne monitorovala situáciu lodeníc. Komisia v tomto všeobecnom kontexte zastáva názor, že až do privatizácie ETVA v marci 2002 nemožno spochybniť pripísateľnosť správania ETVA štátu. Za týchto okolností nebolo teda pre manažment ETVA možné budovať voči HSY úverovú politiku, ktorá by nebola v súlade s politikou stálej podpory, ktorú prijala vláda. Konkrétne, pre ETVA by nebolo možné prijať rozhodnutie, ktoré by spôsobilo HSY finančné problémy. ETVA nemohla napríklad účtovať vysokú úrokovú sadzbu (t. j. vysoké „rozpätie“ nad úrovňou medzibankovej sadzby) pre úvery poskytnuté v prospech HSY, keďže by to zhoršilo finančnú situáciu HSY, čo by bolo politicky neprijateľné pre vládu. ETVA podobne nemohla odmietnuť poskytnúť úver požadovaný spoločnosťou HSY na financovanie jej činností (57). Inými slovami, ETVA nemala inú voľbu ako zostať v línii s politikou poskytovania výraznej a trvalej podpory voči HSY, ktorú prijal štát. Komisia preto dospela k záveru, že všetky opatrenia, ktoré prijala ETVA voči HSY (úvery, záruky, kapitálové dotácie atď.), boli automaticky pripísateľné štátu, a že nie je potrebné predkladať ďalšie dôkazy zapojenia štátu v čase, keď ETVA prijala každé z týchto opatrení. Komisia preto zastáva názor, že rôzne opatrenia vykonané zo strany ETVA sú pripísateľné štátu.

(61) Ako doplňujúce dôvody poukazuje Komisia aj na tieto skutočnosti, ktoré potvrdzujú pripísateľnosť správania ETVA štátu.

(62) Po prvé, v roku 1995 ETVA predala zamestnancom len 49 % (teda nie 100 %) akcií HSY. „Grécko sa pri odôvodnení zostávajúcich 51 % lodeníc odvoláva na svoje vojenské potreby v lodnom staviteľstve, ako to povoľuje článok 10 smernice“. V článku 10 ods. 3 smernice Rady 90/684/EHS sa skutočne ustanovuje, že „bez ohľadu na povinnosť vzdať sa lodeníc predajom uvedenú v odseku 2 si grécka vláda môže ponechať 51 % väčšinové vlastníctvo v jednej z lodeníc, ak je to odôvodnené záujmami v oblasti obrany“ (58). To dokazuje, že cieľom 51 % podielu ETVA v HSY bolo umožniť štátu kontrolovať HSY s cieľom chrániť obranné záujmy Grécka. Je zrejmé, že v tejto situácii nemohol manažment ETVA rozvíjať s HSY vzťah založený na obchodných podmienkach. Žiadne rozhodnutie týkajúce sa poskytnutia financovania HSY ani podmienky tohto financovania nemohli smerovať proti obranným záujmom Grécka. Konkrétne, Komisia nerozumie, ako by manažment ETVA mohol odmietnuť poskytnúť financovanie HSY alebo mohol účtovať vysokú úrokovú sadzbu za toto financovanie. Okrem toho, ak bolo cieľom Grécka chrániť obranné záujmy, možno predpokladať, že vláda v skutočnosti uplatňovala priamy dohľad nad každým významným rozhodnutím manažmentu HSY a nad každým rozhodnutím ETVA o poskytnutí financovania v prospech HSY.

(63) Po druhé, keďže mandát ETVA ako „rozvojovej banky“ bol určený štátom, možno dospieť k záveru, že všetky činnosti ETVA realizované v rámci tohto mandátu boli pripísateľné štátu. Podobne z judikatúry vyplýva, že pri posudzovaní pripísateľnosti opatrení prijatých podnikom môže byť dôležitý „charakter jeho činností a ich vykonávanie na trhu za bežných podmienok hospodárskej súťaže so súkromnými hospodárskymi subjektmi“ (59). V tejto súvislosti grécke orgány uznali, že „ETVA od svojho zriadenia nepôsobila ako zvyčajná komerčná banka, ale ako špeciálna rozvojová úverová inštitúcia aktívna najmä v oblasti dlhodobých úverov, ktorá hrá rozhodujúcu úlohu v hospodárskom a regionálnom rozvoji krajiny“ (60). V tomto kontexte Komisia pripomína, že banka ETVA kúpila spoločnosť HSY v roku 1985. Angažovanosť ETVA v HSY sa preto rozvíjala v rámci tohto mandátu „rozvojovej banky“, nie v rámci jej komerčných činností, ktoré začali až v roku 1997. Keďže ETVA musela dovtedy podporovať HSY v rámci svojho mandátu „rozvojovej banky“, ETVA nemohla od roku 1997 zrazu skončiť poskytovanie úverov a záruk, o ktoré žiadala HSY, a nechať lodenice zbankrotovať. V tejto súvislosti Komisia pripomína, že v druhej polovici deväťdesiatych rokov bola ETVA oprávnená rozvíjať obchodné činnosti navyše k svojim rozvojovým činnostiam, a nie namiesto svojich rozvojových činností, ktoré mali pokračovať.

(64) Po tretie, podľa judikatúry môže byť pre preukázanie pripísateľnosti dôležité „právne postavenie podniku (v zmysle, či je upravený verejným právom, alebo bežným právom obchodných spoločností)“ (61). Keďže v tejto súvislosti bolo hlavným cieľom ETVA ako rozvojovej banky vo vlastníctve štátu podporovať rozvoj krajiny financovaním gréckeho hospodárstva, nevzťahovali sa na ňu bankové smernice (62). Až keď jej akcie boli 12. januára 2000 zaregistrované na Aténskej burze cenných papierov, bola ETVA podriadená bežne platným normám dohľadu pre komerčné banky.

(65) Po štvrté, Komisia poznamenáva, že počas obdobia rokov 1996 – 2002 štát venoval činnosti ETVA mimoriadnu pozornosť. Štát prijal zákon č. 2359/95 s cieľom reštrukturalizovať ETVA a v rámci toho jej poskytol dotáciu vo výške stoviek miliárd drachiem. V roku 1999 sa rozhodol zaregistrovať časť kapitálu na Aténskej burze cenných papierov. O rok neskôr sa rozhodol sprivatizovať väčšinu kapitálu ETVA. Táto privatizácia bola dokončená v roku 2002. To dokazuje, že počas obdobia rokov 1996 – 2002 bol štát hlboko zainteresovaný na činnosti ETVA. Úvery a záruky poskytnuté pre HSY boli také rozsiahle (63), že rozhodnutia o poskytnutí nemohol prijímať manažment ETVA bez schválenia alebo priameho príkazu jediného akcionára ETVA.

(66) V predchádzajúcich odôvodneniach Komisia preukázala, že v období pred predajom ETVA v prospech Bank Piraeus v marci 2002 došlo vo všetkých opatreniach, ktoré prijala ETVA, k použitiu štátnych zdrojov, a všetky opatrenia, ktoré prijala ETVA voči HSY, boli pripísateľné štátu. Komisia preto v individuálnom posúdení každého opatrenia prijatého zo strany ETVA už nebude dokazovať tieto dva body.

(67) Komisia bude tieto dva body znovu preberať až pri posúdení opatrenia E18c, keďže niektoré strany tvrdia, že toto opatrenie poskytla ETVA v máji 2002, t. j. po kúpe ETVA zo strany Piraeus Bank.

3.3. Horizontálna otázka 3: Opatrenia pomoci čiastočne financujúce vojenské činnosti HSY

(68) Grécko v odpovedi na rozhodnutie o rozšírení konania tvrdí, že viaceré opatrenia prešetrované Komisiou podporovali vojenské činnosti lodeníc. Grécko preto tvrdí, že sa na ne vzťahuje článok 296 zmluvy a nemožno ich posudzovať – a tým menej vymáhať ich vrátanie – podľa pravidiel štátnej pomoci.

(69) Komisia musí preto posúdiť, či by niektoré opatrenia mohli čiastočne alebo úplne patriť do pôsobnosti článku 296 zmluvy.

(70) Žiadny z účastníkov tohto konania nepopiera, že HSY rozvíja civilné a vojenské činnosti. Počas posledných pätnástich rokov bola hlavnou civilnou činnosťou oprava obchodných lodí. Spoločnosť HSY vyrábala aj materiály pre koľajové vozidlá a trupy obchodných lodí. Vojenské činnosti HSY pozostávali zo stavby a opravy vojenských lodí a ponoriek pre grécke námorníctvo.

(71) Komisia pripomína, že v rozhodnutí o rozšírení konania už boli určené opatrenia, ktorými sa podporujú výhradne vojenské činnosti lodeníc. V rozhodnutí o rozšírení konania sa dospelo k záveru, že tieto opatrenia v plnej miere patria do pôsobnosti článku 296 zmluvy a nevzťahujú sa na ne pravidlá štátnej pomoci. Rozhodnutie o rozšírení konania nebolo napadnuté na súde.

(72) Niektoré štátne podpory, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia, neboli priradené na konkrétne činnosti, t. j. neboli vyčlenené na financovanie daného projektu. Komisia musí preto určiť, v akej miere tieto štátne podpory zvýhodňovali vojenské činnosti a v akej miere civilné činnosti. Tento výpočet komplikuje skutočnosť, že HSY neviedla osobitné účtovníctvo pre civilné činnosti a pre vojenské činnosti. Komisia za týchto okolností založí svoju analýzu na relatívnej veľkosti týchto dvoch činností. Musí preto vyhodnotiť relatívnu váhu každej činnosti. Komisia poznamenáva, že každá štátna podpora (napr. financovanie, kapitálová dotácia) poskytnutá pre HSY (a nepriradená na financovanie konkrétnej činnosti) pokrývala straty z minulosti (t. j. straty vytvorené minulými zmluvami) a súčasne umožnila lodeniciam financovať budúce činnosti. V záujme určenia, v akej miere daná štátna podpora prinášala prospech pre civilné a pre vojenské činnosti, Komisia preto zastáva názor, že analýza sa nesmie obmedziť na rozdelenie na civilné a vojenské činnosti (t. j. relatívnu váhu každej činnosti) v roku, v ktorom bola podpora poskytnutá, ale je potrebné vypočítať priemerné rozdelenie medzi týmito dvoma činnosťami počas dostatočne dlhého obdobia. Skutočnosť, že relatívna váha týchto dvoch činností sa v jednotlivých rokoch výrazne mení, tiež dokazuje odôvodnenosť používania priemeru za viac rokov. Daný rok skutočne nemusí reprezentatívne vyjadrovať priemerné rozdelenie medzi týmito dvoma činnosťami v strednodobom a dlhodobom horizonte.

(73) V rámci konania vo veci vrátenia pomoci, ktorá bola rozhodnutím C 40/02 uznaná za neoprávnenú a nezlučiteľnú, Grécko tvrdilo, že civilné činnosti tvorili 25 % a vojenské činnosti 75 % činností HSY. Grécko na podporu tohto tvrdenia poskytlo údaje týkajúce sa pracovných hodín a tržieb (t. j. predajnej hodnoty) týchto dvoch činností za roky 1997 až 2005 (64). V súvislosti s týmto konaním Grécko nepoprelo tieto údaje. Okrem toho Komisia akceptovala rozdelenie 25 % (civilné činnosti) ku 75 % (vojenské činnosti) už v rozhodnutí N 513/01, ktoré nebolo napadnuté na súde. Na základe uvedeného bude Komisia zastávať názor, že civilné činnosti tvorili 25 % a vojenské 75 % činností HSY.

(74) Pokiaľ ide o vojenské činnosti HSY, Komisia v predchádzajúcich rozhodnutiach jednotne akceptovala, že podpora poskytnutá na ne nepatrí do pôsobnosti pravidiel štátnej pomoci (65). Komisia zopakovala toto posúdenie v bodoch 86 až 90 rozhodnutia o rozšírení konania. Keďže opatrenia, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia, boli poskytnuté HSY (t. j. HSY ako celku) počas tohto istého obdobia, ako je obdobie analyzované v týchto predchádzajúcich rozhodnutiach, musí sa dospieť k záveru, že časť týchto opatrení, ktorými sa podporovali vojenské činnosti HSY, patrí aj do pôsobnosti článku 296 zmluvy a je oslobodená od pôsobnosti pravidiel štátnej pomoci.

(75) Komisia pri individuálnom posudzovaní každého opatrenia určí, či sa ním podporovali výhradne civilné činnosti HSY, alebo či bolo poskytnuté HSY bez vyčlenenia na konkrétne použitie (66): — Ak boli podporované len civilné činnosti, Komisia zastáva názor, že článok 296 zmluvy sa neuplatňuje a celé opatrenie možno posudzovať podľa článku 87 zmluvy. — Ak bola spoločnosť HSY podporovaná ako celok, Komisia zastáva názor, že keďže 75 % činností lodeníc sa týka vojenskej výroby, 75 % štátnej podpory zvýhodňovalo vojenské činnosti a patrí do pôsobnosti článku 296 zmluvy. Zvyšných 25 % štátnej podpory možno posudzovať podľa pravidiel štátnej pomoci.

4. OPATRENIA: OPIS, DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA, PRIJATÉ PRIPOMIENKY, POSÚDENIE A ZÁVER

(76) Pokiaľ ide o pripomienky Grécka a tretích strán, Komisia poznamenáva, že zahŕňajú širokú škálu argumentov. Tak napríklad navrhovateľ, spoločnosť Elefsis, vo svojich pripomienkach predložených Komisii tvrdil, že existuje mnoho dôvodov, na základe ktorých by sa opatrenia mali považovať za nezlučiteľnú pomoc. Podobne Grécko, HSY a TKMS/GNSH vo svojich pripomienkach postupne predkladaných Komisii tvrdili, že existuje mnoho dôvodov, na základe ktorých by sa opatrenia mali považovať za zlučiteľné so spoločným trhom.

(77) Podľa článku 253 zmluvy musí Komisia vo svojom rozhodnutí uviesť dôvody, z ktorých vychádza. Komisia však nie je povinná odpovedať na každý z argumentov predložených stranami. Toto rozhodnutie sa preto bude zaoberať len hlavnými bodmi predloženými stranami. Rozhodnutie sa nebude zaoberať najmä niektorými dôvodmi predloženými stranami, ktoré sú jednoznačne nezlučiteľné s faktami a ktoré sú v rozpore s tvrdeniami predloženými tou istou stranou v iných pripomienkach alebo ktoré možno jednoznačne zamietnuť na základe faktov a posúdenia uvedeného v tomto rozhodnutí.

(78) Keďže predmetom tohto prešetrovania je značný počet opatrení, je dôležité očíslovať ich s cieľom uľahčiť čítanie a zabrániť nedorozumeniam. Štyri opatrenia, ktoré sú predmetom rozhodnutia o začatí konania, budú mať preto číslovanie P1 až P4. Dvanásť opatrení, ktorými sa zaoberá rozhodnutie o rozšírení konania, budú mať číslo, ktoré je každému z nich pridelené v danom rozhodnutí, ale s písmenom E pred nimi.

4.1. Zneužitie investičnej pomoci schválenej v roku 1997 (opatrenie P1)

4.1.1. Opis opatrenia

(79) Komisia rozhodnutím N 401/97 povolila investičnú pomoc vo výške 7,8 miliardy GRD (22,9 milióna EUR), ktorú Grécko notifikovalo 20. júna 1997. V uvedenom rozhodnutí sa táto pomoc posudzovala na základe článku 6 „Investičná pomoc“ kapitoly III „Pomoc na reštrukturalizáciu“ smernice Rady 90/684/EHS, v ktorom sa uvádza, že „Investičná pomoc […] sa nesmie poskytnúť […], ak nie je spojená s plánom reštrukturalizácie, ktorý sa netýka zvýšenia stavebnej kapacity lodeníc […]. Takáto pomoc sa nesmie poskytnúť opravovniam lodí, ak nie je spojená s plánom reštrukturalizácie, ktorý vedie k zníženiu celkovej kapacity opravovní“. V rozhodnutí N 401/97 sa uvádza, že bol vypracovaný obchodný plán, ktorého cieľom je obnova konkurencieschopnosti lodeníc zvýšením produktivity a modernizáciou. Prvým pilierom tohto plánu je rozsiahla reorganizácia a zníženie počtu pracovných síl. Konkrétne, počet pracovníkov sa do konca roku 1997 zníži na 2 000 a zavedú sa pružnejšie metódy práce. V rozhodnutí N 401/97 sa uvádza, že najväčšia časť zníženia počtu pracovných síl sa realizovala už v čase daného rozhodnutia, čo prispeje k zvýšeniu produktivity. Druhým pilierom plánu reštrukturalizácie je investičný program, ktorého cieľom bola náhrada starých a nemoderných zariadení novou modernou technológiou. V rozhodnutí sa uvádza, že lodenice sa podľa plánu vrátia k ziskovosti do konca obchodného plánu, t. j. do roku 2000. Celkové náklady na investičný program boli odhadnuté na 15,62 miliardy GRD (45,9 milióna EUR). V opisnej časti rozhodnutia sa uvádza, že tento program bude financovaný takto: 7,81 miliardy GRD (22,9 milióna EUR) zo štátnej pomoci, 3,13 miliardy GRD (9,2 milióna EUR) navýšením akciového kapitálu a 4,67 miliardy GRD (13,7 milióna EUR) bankovými úvermi. Navýšenie kapitálu sa uskutoční v rovnakom pomere ako rozdelenie kapitálu, t. j. 51 % cez ETVA a 49 % cez zamestnancov HSY. V rozhodnutí sa ďalej uvádza, že bankové úvery sa získajú za bežných trhových podmienok bez štátnych záruk. Komisia vo svojom posúdení pomoci poznamenáva, že podľa plánu reštrukturalizácie nenastane zvýšenie kapacity stavby lodí a dôjde k zníženiu kapacity opravy lodí. Komisia tiež uvádza, že intenzita pomoci (50 %) zostáva v hraniciach intenzity regionálnej pomoci povolenej pre Grécko. Táto intenzita je odôvodnená aj rozsahom s tým spojenej reštrukturalizácie.

4.1.2. Dôvody na začatie konania

(80) Výmena listov medzi Gréckom a Komisiou, ktorá predchádzala začatiu konania, bola opísaná v kapitole 1 „Postup“ tohto rozhodnutia.

(81) V rozhodnutí o začatí konania Komisia vyjadrila pochybnosti, že investičná pomoc schválená rozhodnutím N 401/97 mohla byť zneužitá. Po prvé, Komisia poznamenala, že investičný plán bol vykonaný len čiastočne a so značnými omeškaniami. Grécke orgány poskytli po 31. decembri 1999 viaceré predĺženia lehoty na vykonanie investičného plánu bez konzultácie s Komisiou. Po druhé, kým v rozhodnutí N 401/97 sa uvádza, že investičný program bude financovaný bankovými úvermi získanými za bežných trhových podmienok bez štátnej záruky, spoločnosť pravdepodobne získala úvery od štátom vlastnenej banky za úrokové sadzby, ktoré nezodpovedajú trhovým sadzbám, a jeden z úverov bol pravdepodobne krytý štátnou zárukou. Po tretie, grécke orgány nezaslali výročné správy o vykonávaní plánu, ako sa vyžaduje v rozhodnutí N 401/97. V dôsledku týchto troch porušení rozhodnutia N 401/97 sa zdá, že investičná pomoc bola zneužitá.

4.1.3. Pripomienky zainteresovaných strán

(82) Spoločnosť Elefsis zdôrazňuje, že zemetrasenie, ktorým sa zdôvodnilo meškanie, bolo v septembri 1999. To znamená štyri mesiace pred skončením lehoty na vykonanie investičného plánu, ktorou bol 31. december 1999. Spoločnosť HSY zrealizovala do konca roku 1999 len malú časť investičného plánu. Z toho vyplýva, že HSY vykazovala už pred zemetrasením rad výrazných omeškaní v plnení plánu a že nemohla dokončiť načas investičný program, aj keby zemetrasenie nenastalo. Podobne privatizácia HSY, ktorou sa zdôvodnilo jedno omeškanie, sa uskutočnila až neskôr po roku 1999, preto nemohla byť dôvodom pre nedodržanie rozhodnutia N 401/97 zo strany HSY. Elefsis napokon tvrdí, že HSY porušila podmienky stanovené v rozhodnutí N 401/97, keďže dostala úver zaručený štátom a úvery za iných podmienok, ako medzi nezávislými a rovnocennými partnermi. Táto dodatočná pomoc, ako aj investičná pomoc, by sa mali preto vrátiť.

(83) Spoločnosť HSY predložila tie isté pripomienky ako Grécko; zhrnuté sú v nasledujúcom oddiele.

4.1.4. Pripomienky Grécka

(84) Grécke orgány listom z 20. októbra 2004 potvrdzujú, že na dokončenie investičného plánu pôvodne stanovili dátum 31. december 1999. V decembri 1999 vykonali prvé kontroly realizácie plánu, ktoré sa týkali výdavkov vynaložených spoločnosťou HSY do 30. júna 1999. Zistilo sa, že výdavky dosiahli 2,7 miliardy GRD (8,1 milióna EUR), čo predstavuje 17,7 % celkových výdavkov investičného programu. Grécke orgány povolili 27. júna 2001 jedno predĺženie do 31. decembra 2001 na dokončenie investície, keďže zemetrasenie zo 7. septembra 1999 spôsobilo škody na zariadeniach lodeníc a oddialilo realizáciu investičného plánu. Rozhodnutím z 28. decembra 2001 povolili grécke orgány druhé predĺženie do 30. júna 2002, lebo proces privatizácie, ktorý začal v januári 2001 (a definitívne bol dokončený 31. mája 2002), si vyžiadal zmrazenie investičného plánu. Keď grécke orgány vykonali druhú kontrolu v máji 2002, zistili, že výdavky vynaložené spoločnosťou HSY do 31. decembra 2001, dosiahli 9,8 miliardy GRD (28,9 milióna EUR), respektíve 63 % celkových investičných nákladov. Rozhodnutím zo 14. júna 2002 sa poskytlo nové predĺženie do 30. júna 2004. Rozhodnutím z 23. júla 2003 povolili grécke orgány úpravu investičného plánu. Pri tejto príležitosti spoločnosť požiadala, aby sa vylúčili niektoré investičné výdavky potvrdené pri príležitosti druhej kontroly. Tieto výdavky sa týkali zálohových platieb na investície, ktoré sa spoločnosť rozhodla vylúčiť z investičného plánu. Celková suma potvrdená po druhej kontrole sa preto znížila na 23,3 milióna EUR, respektíve 50,75 % celkovej sumy. Listom z 30. júna 2004 požiadali lodenice o nové predĺženie do 31. decembra 2004. K dnešnému dátumu nebola investičná pomoc lodeniciam ešte vyplatená.

(85) Grécke orgány tvrdia, že pri poskytovaní predĺžení sa v dobrej viere domnievali, že konajú v rámci obmedzení stanovených v rozhodnutí Komisie o schválení pomoci a že sa predĺženia týkali existujúcej pomoci, pre ktorú nebola potrebná nová notifikácia. Domnievali sa, že nie je realistické neposkytnúť možnosť predĺženia investičného plánu takej veľkosti a s takým rámcom pôsobnosti, o to viac pre lodenice, ktoré nemali skúsenosti s realizáciou takéhoto plánu, ako uznala samotná Komisia v svojom rozhodnutí o schválení pomoci. Tvrdia tiež, že informovali Komisiu o predĺžení v novembri 2002. Úprava investičného plánu, ktorú povolili v roku 2003, nezmenila povahu, podstatu ani účel schválenej pomoci. Bola zameraná len na prispôsobenie obsahu plánu novým okolnostiam: privatizácii lodeníc, novým zmluvám nepredvídanej povahy (ponorky), zemetraseniu z roku 1999 a technologickému pokroku. Grécke orgány tiež nerozumejú, ako by mohli tieto predĺženia vplývať na povahu pomoci, a tým na jej zlučiteľnosť. Napokon tvrdia, že Komisia by mala posudzovať zlučiteľnosť predĺženia investičného plánu na základe bodu 52 usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (67) (ďalej len „usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999“). V tomto prípade by sa pomoc mala považovať za zlučiteľnú, keďže revidovaný plán stanovuje návrat k ziskovosti v primeranej lehote, a to do 30. júna 2004. Grécke orgány predovšetkým tvrdia, že omeškanie nie je spôsobené podnikom, ale vyššou mocou (zemetrasením z roku 1999 a privatizáciou podniku). Na záver dodávajú, že zásada jednorazovej pomoci sa neporuší, keďže pomoc sa bude uplatňovať v rámci úpravy existujúceho plánu reštrukturalizácie.

(86) Pokiaľ ide o nepredloženie výročných správ o vykonávaní investičného plánu, Grécko zastáva názor, že táto skutočnosť nie je dostatočne dôležitá, aby bránila úprave plánu.

4.1.5. Posúdenie

4.1.5.1. Článok 296 zmluvy

(87) Pred vykonaním posúdenia zlučiteľnosti podľa článku 87 a 88 zmluvy je potrebné preskúmať uplatniteľnosť článku 296 zmluvy. V tejto súvislosti pripomína Komisia tieto skutočnosti. Po prvé, investičnú pomoc notifikovalo Grécko v roku 1997 v súlade s postupom podľa článku 88 ods. 3 zmluvy. Notifikovaním pomoci Grécko uznalo, že investičný plán sa týkal najmä civilných činností HSY (t. j. oprava a stavba lodí), pretože v prípade, ak by sa plán týkal vojenských činností a bol by dôležitý pre národnú bezpečnosť, Grécko mohlo v tom čase uplatniť článok 296 Zmluvy o ES a nemuselo by túto investičnú pomoc notifikovať (68). Grécko navyše nenapadlo rozhodnutie o schválení pomoci, v ktorom Komisia posudzovala notifikovanú pomoc podľa pravidiel štátnej pomoci. Napokon Grécko neuplatnilo článok 296 v reakcii na rozhodnutie o začatí konania. Predchádzajúce skutočnosti sú dostatočné, aby bolo možné dospieť k záveru, že investičný plán nemal vplyv na bezpečnostné záujmy Grécka a každú pomoc na financovanie investičného plánu možno posudzovať podľa pravidiel štátnej pomoci stanovených v článkoch 87 a 88 zmluvy.

4.1.5.2. Existencia zneužitia pomoci

(88) Postupne budú analyzované tri pochybnosti uvedené v rozhodnutí o začatí konania.

(89) Pokiaľ ide o porušenie podmienky, že úvery musia byť získané na základe trhových sadzieb a bez štátnej záruky, Komisia zastáva názor, že toto porušenie má vplyv na zlučiteľnosť uvedených opatrení, a nie na zlučiteľnosť investičnej pomoci. Účelom tejto podmienky je zabrániť poskytnutiu dodatočnej pomoci v prospech investičného programu (t. j. zabrániť akumulácii pomoci nad úroveň intenzity stanovenú v rozhodnutí N 401/97). V každom prípade, ako je zdôvodnené ďalej v tomto rozhodnutí, Komisia rozhodla na základe iných právnych dôvodov, že štátna záruka poskytnutá pre HSY predstavuje nezlučiteľnú pomoc, ktorú je potrebné vrátiť. Pokiaľ ide o úvery, Komisia tiež rozhodla, že prvok pomoci sa musí vrátiť. Keďže sa prvky pomoci vrátia, obnoví sa začiatočná situácia a náklady HSY na financovanie nebudú nižšie ako trhová sadzba. Inými slovami, prostredníctvom týchto vrátení sa splní cieľ podmienky stanovenej v rozhodnutí N 401/97, t. j. zamedzí sa poskytnutiu dodatočnej pomoci prostredníctvom financovania HSY za nižšiu ako trhovú sadzbu. Komisia preto odmieta uvedené tvrdenie spoločnosti Elefsis, že sa musí vrátiť prvok pomoci v úveroch a v záruke, ako aj investičná pomoc schválená rozhodnutím N 401/97.

(90) Pokiaľ ide o chýbajúce podávanie výročných správ, ktoré bolo uvedené v rozhodnutí o začatí konania, Komisia zastáva názor, že nepredloženie výročných správ ako také nepredstavuje zneužitie pomoci. V skutočnosti nemení vlastnosti pomoci, jej vplyv, ani vlastnosti investičného programu. Keďže však Grécko neposkytlo tieto informácie v stanovenej lehote, a tým neinformovalo Komisiu o meškaniach v čase, keď nastali, zabránilo Komisii prijať rozhodnutie o týchto problémoch vo vhodnom čase. Toto chýbajúce podávanie správ preto znamená, že dôkazné bremeno pripadá na Grécko – Grécko musí dokázať, že Komisia by súhlasila s postupnými predĺženiami lehoty na realizáciu investičného programu.

(91) Pokiaľ ide o meškanie pri realizácie investičného plánu, ktoré predstavovalo hlavnú pochybnosť uvedenú v rozhodnutí o začatí konania, Komisia dospela k tomuto záveru. Rozhodnutím N 401/97 povolila Komisia pomoc na podporu investícií, ktoré boli „spojené s plánom reštrukturalizácie“, ako sa to vyžaduje v kapitole III „Pomoc na reštrukturalizáciu“ smernice 90/684/EHS. Ako sa uvádza v opise obchodného plánu v rozhodnutí N 401/97, investičný plán nebol v skutočnosti jednoducho spojený s reštrukturalizáciou; bol jedným z dvoch pilierov reštrukturalizácie, keďže lodenice nevykonali v predchádzajúcich rokoch žiadne investície a potrebovali nahradiť „staré zastarané zariadenia novou technológiou“, aby obnovili svoju konkurencieschopnosť. Grécke orgány v oddiele 2.1. svojho listu z 20. októbra 2004 potvrdzujú, že cieľom investičného programu bolo obnoviť konkurencieschopnosť lodeníc HSY zvýšením produktivity a modernizáciou, aby sa stali konkurencieschopným podnikom na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni. Grécko tiež potvrdzuje, že účelom bolo nahradiť zastarané a nepoužívané zariadenia novými zariadeniami s modernou technológiou. Zo samotného rozhodnutia N 401/97, ako aj z listov Grécka sa preto zdá, že investičný program mal rozhodujúcu úlohu v pláne reštrukturalizácie a v obnovení ziskovosti (69). Keďže bol „spojený s plánom reštrukturalizácie“ a bol rozhodujúci pre návrat k ziskovosti, je zrejmé, že realizácia investičného programu nemohla mať výrazné meškanie. Jeho realizácia bola v skutočnosti naliehavá, aby sa mohla obnoviť ziskovosť. Komisia preto povolila pomoc na podporu investičného programu, ktorý sa mal realizovať v presne stanovenom období; nepovolila pomoc na podporu akéhokoľvek investičného projektu realizovaného v budúcnosti.

(92) Pokiaľ ide o presný čas realizácie tohto investičného programu, rozhodnutie N 401/97 neobsahovalo stanovený harmonogram. V rozhodnutí N 401/97 sa len uvádza, že „ziskovosť lodeníc bude obnovená na konci obchodného plánu, v roku 2000“. Grécke orgány v liste z 20. októbra 2004 uvádzajú, že podľa ministerského rozhodnutia z decembra 2007, ktorým sa poskytuje dotácia, musí byť investičný program dokončený do 31. decembra 1999 (70). Tento dátum sa však nenachádza v rozhodnutí N 401/97. Komisia dospela k záveru, že na základe rozhodnutia N 401/97 mal byť investičný program dokončený najneskôr na konci roku 2000.

(93) Na základe uvedeného dospela Komisia k záveru, že dodržanie termínu 31. december 2000 bolo dôležité na zabezpečenie úspešného splnenia plánu reštrukturalizácie. Okrem toho žiadna investícia realizovaná výrazne neskôr po roku 2000 by sa nemohla považovať za spojenú s plánom reštrukturalizácie, ktorý je uvedený v rozhodnutí N 401/97, ako sa to vyžaduje v smernici 90/684/EHS.

(94) Komisia musí po tejto analýze rozhodnutia N 401/97 určiť, či by poskytla predĺženie lehoty na vykonanie investícií, ak by Grécko o ňu požiadalo a korektne informovalo Komisiu o meškaniach. Zemetrasenie v septembri 1999 čiastočne poškodilo tieto zariadenia lodeníc: steny, strechy, okná, konštrukciu troch budov, potrubia, elektrické siete, nábrežia a koľajnice žeriavových dráh. Grécko tvrdí, že zemetrasenie prinútilo lodenice zastaviť investičný plán a sústrediť sa na opravu týchto škôd.

(95) Lodenice požiadali s odôvodnením, že zemetrasenie spôsobilo omeškanie, v novembri 2000 o prvé posunutie dátumu dokončenia investičného programu do 31. decembra 2001. Otázkou je, či by Komisia schválila túto žiadosť, ak by ju bola dostala. Komisia poznamenáva, že v prípade, ak by uplatnila odsek 52 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999, neschválila by prvé predĺženie, keďže plán reštrukturalizácie schválený v roku 1997 sa zjavne stal nedostatočný na obnovenie ziskovosti z hľadiska situácie existujúcej v novembri 2000 a žiadny ďalší plán reštrukturalizácie umožňujúci návrat k ziskovosti nebol v tom čase k dispozícii. Komisia však pochybuje, že by uplatnila odsek 52 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999, keďže pomoc nebola schválená na základe týchto usmernení, neexistovala „zmena a doplnenie“ obsahu plánu, ale len posun dátumu dokončenia investícií, a v rozhodnutí N 401/97 a v smernici 90/684/EHS neexistovali jasné ustanovenia týkajúce sa zmeny dátumu dokončenia investícií. Okrem toho, keďže silné zemetrasenie je udalosť presahujúca rámec zodpovednosti lodeníc a gréckych orgánov, ktorá je výnimočná a nesúvisí s hospodárstvom a podnikaním, Komisia by pravdepodobne dospela k záveru, že opodstatňuje posun o niekoľko mesiacov. Realizácia investičného plánu je navyše náročnou záležitosťou, ktorá môže vyžadovať niekoľko mesiacov navyše. Preto aj keď jeden rok je dlhé oneskorenie, je primerané domnievať sa, že Komisia by mohla súhlasiť s týmto predĺžením.

(96) Pokiaľ ide o druhé predĺženie poskytnuté gréckymi orgánmi, Grécko a HSY ho odôvodnili privatizáciou lodeníc, počas ktorej bol investičný plán zmrazený (71). Inými slovami, posun realizácie investičného programu vyplýval z vedomého rozhodnutia pozastaviť realizáciu. Komisia určite nemôže schváliť predĺženie lehoty na realizáciu investičného programu, keď sa vedome prijalo rozhodnutie zastaviť realizáciu na niekoľko kvartálov roka. V súlade s už prijatým záverom dodržanie časového plánu stanoveného na realizáciu plánu reštrukturalizácie bolo rozhodujúce. Komisia povolila pomoc na podporu konkrétneho plánu reštrukturalizácie realizovaného v danej lehote. Ako doplňujúci argument Komisia poznamenáva, že v prípade, ak by sa predĺženia po 31. decembri 2001 schválili, obdobie reštrukturalizácie by bolo také dlhé, že investície vykonané po tomto dátume by sa nemohli považovať za „spojené“ – v zmysle smernice 90/684/EHS – s reštrukturalizáciou, ktorá začala už v roku 1996. Plán reštrukturalizácie schválený v roku 1997 nebol dostatočný na riešenie ťažkej finančnej situácie lodeníc v období po roku 2001. V rokoch 2001 – 2002 sa navyše prijali významné reštrukturalizačné opatrenia, ktoré boli nové a neboli zahrnuté do plánu reštrukturalizácie uvedeného v rozhodnutí N 401/97 (napríklad dodatočné zníženie stavu pracovníkov). Z hľadiska uvedených dôvodov Komisia zastáva názor, že by neschválila predĺženie investičného obdobia po 31. decembri 2001.

(97) Na záver Komisia zastáva názor, že žiadna pomoc na podporu investičných výdavkov vynaložených po 31. decembri 2001 nepatrí do pôsobnosti rozhodnutia N 401/97.

(98) Grécko tvrdí, že aj keby sa Komisia domnievala, že pomoc pre niektoré investičné výdavky nepatrí do pôsobnosti rozhodnutia N 401/97, táto pomoc by sa mala napriek tomu považovať za zlučiteľnú ako pomoc na reštrukturalizáciu na základe usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999. Komisia musí preto analyzovať, či by sa pomoc na podporu investičných výdavkov, ktoré HSY vynaložila po 31. decembri 2001, mohla považovať za zlučiteľnú. Komisia poznamenáva, že niet pochybností, že HSY bola po 31. decembri 2001 podnikom v ťažkostiach. Napríklad straty naakumulované počas predchádzajúcich rokov boli také veľké, že čisté vlastné imanie bolo záporné. Preto každá pomoc poskytnutá podniku, a najmä pomoc na podporu modernizácie zastaraného zariadenia, by sa mala považovať za pomoc na reštrukturalizáciu. Komisia však zastáva názor, že podnik nesplnil podmienky na získanie pomoci podľa usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999. Zásada jednorazovej pomoci stanovená v odseku 48 týchto usmernení bola napríklad porušená, keďže Grécko už poskytlo pomoc na reštrukturalizáciu HSY ministerskou vyhláškou z decembra 1997. Investičná pomoc schválená rozhodnutím N 401/97 bola vlastne pomocou na reštrukturalizáciu podľa smernice 90/684/EHS a podľa samotného rozhodnutia N 401/97. V odseku 48 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999 sa povoľuje výnimka zo „zásady jednorazovej pomoci“ pri „výnimočných a nepredvídateľných okolnostiach“. Komisia nedokáže určiť, aké výnimočné a nepredvídateľné okolnosti by mohli odôvodniť poskytnutie pomoci na reštrukturalizáciu v prospech investičných výdavkov vynaložených po 31. decembri 2001. Najmä zemetrasenie zo septembra 1999 môže, ako sa už usúdilo, oprávniť obmedzený posun realizácie investičného plánu. Nepredstavuje však dôvod na posun realizácie investičného plánu po 31. decembri 2001. Pokiaľ ide o zmrazenie plánu počas procesu privatizácie, nespĺňa definíciu „výnimočných a nepredvídateľných okolností“. Grécko tvrdí, že zásada jednorazovej pomoci by sa neporušila, keďže pomoc by sa poskytla ako súčasť úpravy existujúceho plánu reštrukturalizácie. Ako sa už dôkladne vysvetlilo, Komisia zastáva názor, že investície realizované po 31. decembri 2001 nie sú súčasťou investičného programu uvedeného v rozhodnutí N 401/97. Okrem toho sa v odseku 52 usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999 uvádza, že „z revidovaného plánu musí stále vyplývať návrat k ziskovosti v primeranom časovom horizonte“. Podľa pôvodného plánu by sa ziskovosť lodeníc mala obnoviť do roku 2000. Komisia preto zastáva názor, že plánované obnovenie ziskovosti v júni 2004 predstavovalo príliš dlhé oneskorenie v porovnaní s pôvodným plánom a už nebolo v primeranom časovom horizonte. Na záver Komisia poznamenáva, že schválenie takého dlhého predĺženia obdobia reštrukturalizácie by bolo podobné obídeniu zásady jednorazovej pomoci.

(99) Komisia preto zastáva názor, že pomoc v prospech investičných výdavkov vynaložených do 31. decembra 2001 a súvisiacich s investičným programom uvedeným v rozhodnutí N 401/97 možno považovať za patriacu do pôsobnosti rozhodnutia N 401/97. Žiadna ďalšia pomoc nepatrí do pôsobnosti rozhodnutia N 401/97. Okrem toho je každá ďalšia pomoc v prospech ostatných investičných výdavkov, ktoré vynaložila spoločnosť HSY, nezlučiteľná so spoločným trhom. Keďže Grécko uviedlo, že investičná pomoc ešte nebola vyplatená v prospech HSY, HSY nemusí vracať žiadnu pomoc.

4.2. Úver vo výške 4,67 miliardy GRD (13,72 milióna EUR) poskytnutý v roku 1999 a krytý štátnou zárukou (opatrenie P2)

4.2.1. Opis opatrenia

(100) Grécko uvádza, že tento osemročný úver vo výške 4,67 miliardy GRD (13,72 milióna EUR) poskytla ETVA na financovanie investičného programu (72). Rozhodnutím z 8. decembra 1999 poskytla vláda záruku a účtovala ročné poplatky za záruku vo výške 100 bázických bodov. Úver bol uzatvorený 29. decembra 1999 a bol vyplatený v prospech HSY v postupných tranžiach od daného dátumu do 26. októbra 2000 v celkovej výške 12,76 milióna EUR (73). Úroková sadzba bola ATHIBOR (od 1. januára 2001 EURIBOR) plus 25 bázických bodov. Dňa 31. mája 2002 boli štátna záruka a úver predĺžené do 30. júna 2009 a úroková sadzba sa zvýšila o 100 bázických bodov. Splácanie kapitálu začalo prvou platbou v decembri 2003.

4.2.2. Dôvody na začatie konania

(101) V rozhodnutí o začatí konania sa uvádza, že štátna záruka by mohla predstavovať štátnu pomoc, ktorej zlučiteľnosť je sporná. Okrem toho, aj keby sa nebrala do úvahy oprávnenosť pomoci, v rozhodnutí N 401/97 sa uvádza, že na účel financovania investičného programu sa bankové úvery budú získavať za bežných trhových podmienok bez štátnej záruky. Zdá sa preto, že štátne záruky ako také boli zakázané rozhodnutím N 401/97.

4.2.3. Pripomienky zainteresovaných strán

(102) Spoločnosť Elefsis zaslala tieto pripomienky týkajúce sa opatrení P2, P3 a P4. Pripomína, že rozhodnutie N 401/97 vyžadovalo, aby bankové úvery na financovanie HSY boli získané za bežných trhových podmienok bez štátnej záruky. Možno dokázať, že tieto tri úvery neboli poskytnuté v rámci vzťahov medzi samostatnými a rovnocennými partnermi. Po prvé, tieto úvery boli poskytované po roku 1999, keď finančná situácia HSY bola katastrofická a hrozilo riziko, že spoločnosti bude odobraté povolenie na prevádzku. Po druhé, úvery boli poskytnuté v čase, keď bolo jasné, že HSY neuskutočnila svoj plán reštrukturalizácie/investičný plán a nedodržala podmienky rozhodnutia N 401/97. Po tretie, vzhľadom na katastrofickú finančnú situáciu HSY a chýbajúcu možnosť zabezpečenia založeného na vzťahu medzi samostatnými a rovnocennými partnermi by HSY nebola schopná získať tieto úvery od súkromného bankového sektora.

4.2.4. Pripomienky Grécka

(103) Grécke orgány (ako aj HSY) tvrdia, že štátna záruka nepredstavuje štátnu pomoc a bola poskytnutá za bežných trhových podmienok. Svoju analýzu zakladajú na týchto skutočnostiach: — Lodenice mohli uzatvoriť podobný úver s ktoroukoľvek inou bankou poskytnutím iných druhov zabezpečenia ako štátnej záruky. Konkrétne, spoločnosť mohla poskytnúť ako zabezpečenie niektoré pohľadávky týkajúce sa veľkých kontraktov alebo niektoré záložné práva na svoje aktíva. — Ročný poplatok za záruku vo výške 1 % predstavuje trhovú sadzbu. Navyše nie je selektívny, keďže grécky štát poskytol viaceré záruky počas daného obdobia a v niektorých prípadoch bol poplatok účtovaný štátom oveľa menší. — Aj keby sa Komisia domnievala, že poplatky za záruku sú nižšie ako trhová sadzba, štát aj tak konal ako investor v trhovom hospodárstve, keďže bol akcionárom HSY (prostredníctvom ETVA) a mal by prospech z návratu k ziskovosti vyplývajúceho z realizácie investičného plánu. — Skutočnosť, že cieľom úveru bolo financovanie investičného plánu, ktorý bol schválený Komisiou, mala predstavovať dostatočne spoľahlivý základ pre veriteľskú banku a ručiteľa z hľadiska očakávania, že HSY bude schopná splatiť úver. — Úver a poplatky za záruku sa pravidelne splácajú.

4.2.5. Posúdenie

4.2.5.1. Článok 296 zmluvy

(104) Pred vykonaním posúdenia zlučiteľnosti podľa článku 87 zmluvy je potrebné preskúmať uplatniteľnosť článku 296 zmluvy. Komisia poznamenáva, že na základe rozhodnutia o poskytnutí pomoci bola HSY povinná použiť na financovanie investičného programu zaručený úver, ako aj dva ďalšie úvery, ktoré boli predmetom rozhodnutia o začatí konania (t. j. opatrenia P3 a P4) (74). Podľa záveru, ku ktorému sa dospelo v posúdení opatrenia P1, investičný program nepatrí do pôsobnosti článku 296 zmluvy. Komisia preto zastáva názor, že na tieto tri úvery vyčlenené na financovanie investičného programu sa vzťahujú pravidlá štátnej pomoci a nevzťahuje sa na ne článok 296 zmluvy.

4.2.5.2. Existencia pomoci

(105) Najprv je potrebné overiť, či štátna záruka spĺňa podmienky, podľa ktorých predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.

(106) Na posúdenie existencie pomoci v rôznych zárukách prešetrovaných v tomto rozhodnutí použije Komisia oznámenie Komisie o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o štátnej pomoci vo forme záruk (75) (ďalej len „oznámenie o zárukách“), ktoré bolo uverejnené v marci 2000. Ako sa však uvádza v jeho oddiele 1.4., nepredstavuje zmenu politiky, ale skôr podrobnejšie vysvetľuje metódu, ktorú Komisia dovtedy používala na posudzovanie záruk. Zásady uvedené v oznámení o zárukách možno preto použiť aj na posudzovanie záruk poskytnutých pred marcom 2000. V súlade s týmto záverom v rozhodnutí o začatí konania použila Komisia oznámenie o zárukách na posúdenie opatrenia P2. Grécko nenamietalo proti tomuto uplatneniu. Naopak, Grécko ho tiež uplatnilo na posúdenie opatrenia P2 (76).

(107) Po prvé, na to, aby opatrenie patrilo do pôsobnosti článku 87 ods. 1, musí sa týkať štátnych zdrojov. To je splnené v prípade opatrenia P2, keďže poskytnutím tejto záruky štát vystavil riziku štátne zdroje.

(108) Po druhé, je potrebné zistiť, či opatrenie je selektívne. Grécko tvrdí, že štát poskytol viaceré záruky iným podnikom a tiež účtoval poplatky za záruku vo výške 1 %. Grécko predložilo zoznam týchto podnikov. Komisia zastáva názor, že táto skutočnosť nedokazuje, že toto opatrenie bolo všeobecným opatrením. Na to, aby opatrenie bolo všeobecným opatrením, musí byť prístupné pre všetky hospodárske subjekty pôsobiace v členskom štáte. Musí byť účinne prístupné pre všetky podniky na základe rovného prístupu a jeho rozsah pôsobnosti nesmie byť de facto znížený, napríklad prostredníctvom právomoci štátu poskytnúť ho podľa vlastného uváženia, alebo prostredníctvom iných faktorov, ktoré obmedzujú jeho praktický vplyv. Toto opatrenie nemožno preto považovať za všeobecné opatrenie. Najmä skutočnosť, že niektoré podniky dostali štátnu záruku, neznamená, že všetky podniky ju mohli dostať. Grécko nepreukázalo, že poskytnutie štátnej záruky je prístupné pre všetky hospodárske subjekty na základe rovného prístupu. Okrem toho všetky podniky, ktoré sa nachádzajú na zozname predloženom Gréckom, sú podniky vo vlastníctve štátu alebo podniky vykonávajúce niektoré vojenské činnosti. Zdá sa preto, že súkromné podniky nemohli dostať takúto záruku na financovanie svojej bežnej činnosti. Grécko v skutočnosti neuvádza právny základ, na základe ktorého minister financií rozhodol 8. decembra 1999 o poskytnutí záruky. Je pravdepodobné, že je ním zákon č. 2322/1995, ktorý predstavuje selektívne opatrenie, ako bude vysvetlené v posúdení opatrenia E12b.

(109) Po tretie, musí byť dokázaná existencia výhody. V súlade s bodom 2.2.2. oznámenia o zárukách, keďže záruka bola poskytnutá pred poskytnutím úveru, a nie dodatočne, nemožno predpokladať, že ide o pomoc v prospech veriteľa. Prešetriť je preto potrebné pomoc dlžníkovi v zmysle bodu 2.1.1. oznámenia o zárukách. Grécko tvrdí, že neexistuje žiadna výhoda, keďže spoločnosť HSY mohla získať podobný úver, ak by poskytla banke namiesto štátnej záruky iné zabezpečenie. Komisia zastáva názor, že nie je potrebné prešetriť, či by HSY mohli získať tento úver poskytnutím iného zabezpečenia. Komisia musí v skutočnosti posúdiť, či príslušná transakcia realizovaná štátom, a to poskytnutie záruky na úver bez krytia akýmkoľvek zabezpečením, by bola prijateľná pre investora v trhovom hospodárstve. Záruka na úver zabezpečená záložným právom na niektoré aktíva alebo postúpením pohľadávok predstavuje inú transakciu. Ako sa uvádza v oddiele 2.1.1. oznámenia o záruke, jednou z potenciálnych výhod štátnej záruky je možnosť dlžníka „poskytnúť menšie zabezpečenie“. Okrem toho, aj keby sa musela posudzovať možnosť získať financovanie poskytnutím väčšieho zabezpečenia, Komisia už dospela k záveru v oddiele 3.1. tohto rozhodnutia, že po 30. júni 1999 by HSY nedostala úvery ani záruky od súkromných bánk, ani keby poskytla banke zabezpečenie. Komisia dospela k záveru, že keďže štátna záruka bola poskytnutá v decembri 1999, zvýhodnila spoločnosť HSY tým, že jej zaobstarala financovanie, ktoré by HSY na trhu nezískala.

(110) Grécko tiež tvrdí, že poplatky za záruku vo výške 1 % predstavovali trhovú cenu, a preto neexistuje žiadna výhoda. Komisia poznamenáva, že Grécko neposkytlo žiadne trhové údaje, z ktorých by vyplývalo, že banky boli ochotné poskytnúť záruku za túto cenu. Grécko predložilo len zoznam záruk poskytnutých štátom počas toho istého obdobia za tú istú cenu. Komisia nerozumie, ako by tento zoznam štátnych záruk mohol dokazovať, že poplatky za záruku požadované od HSY sú v súlade s trhom a nepredstavujú pomoc. Tento zoznam hlavne nemožno považovať za „štátnu záručnú schému, [ktorá] nepredstavuje štátnu pomoc podľa článku 87 ods. 1“, keďže, ako dokazuje záruka v prospech HSY, nespĺňa viaceré z podmienok stanovených v oddiele 4.3. oznámenia o zárukách. Okrem toho, aj keby poplatky za záruku vo výške 1 % zodpovedali trhovým podmienkam pre iné (zdravé) spoločnosti, neznamenalo by to automaticky, že to platí pre podnik v ťažkostiach, akým je HSY.

(111) Pokiaľ ide o tvrdenie, že poplatky za záruku, ktoré sú nižšie ako trhová cena, by mohli byť prijateľné pre súkromného investora za podobných okolností z dôvodu, že Grécko bolo akcionárom HSY, Komisia ho zamietla už v oddiele 3.1. tohto rozhodnutia.

(112) Z oddielu 3.1. tiež vyplýva, že 30. júna 1999 boli k dispozícii dostatočné informácie pre prijatie záveru, že HSY sa nepodarilo uzatvoriť dostatok zmlúv na stavbu lodí, aby obnovili svoju ziskovosť, a že v rokoch 1999 a 2000 utrpia ťažké straty. Preto fakt, že investičný plán schválený v roku 1997 Komisiou bol financovaný úverom, by uspokojil potenciálneho veriteľa v rokoch 1997 a 1998, nie však banku v decembri 1999, keďže bolo jasné, že obchodný plán zlyhal. Príslušné tvrdenie Grécka sa preto musí zamietnuť.

(113) Na záver, pokiaľ ide o fakt uplatnený Gréckom, že úver sa spláca v súlade s podmienkami zmluvy, Komisia nerozumie, ako by to mohlo dokázať, že súkromná banka by poskytla predmetný úver. Na čom skutočne záleží, je situácia podniku a informácie dostupné v čase, keď bola záruka poskytnutá (77). Komisia uvádza ako doplňujúcu skutočnosť, že v súlade s informáciami dostupnými v čase poskytnutia záruky a na základe ktorých sa mohlo očakávať, že lodenice zaznamenajú veľké straty v nasledujúcich rokoch, lodenice skutočne zaznamenali v nasledujúcich rokoch veľké straty a ich čisté vlastné imanie naozaj vykazovalo vysoko zápornú hodnotu. Okrem toho spoločnosť HSY prežila (a preto je schopná splácať úver) len z dôvodu pokračujúcej podpory vo forme štátnej pomoci.

(114) Na základe uvedeného Komisia zastáva názor, že toto opatrenie poskytuje pre HSY výhodu.

(115) Táto selektívna výhoda narúša hospodársku súťaž, keďže poskytuje financovanie v čase, keď by HSY nebola získala financovanie na trhu a bola podnikom v ťažkostiach. Opatrenie preto prispelo k zachovaniu HSY a k financovaniu jej činností. Keďže niektorí konkurenti HSY pôsobia v iných členských štátoch (78), toto narušenie hospodárskej súťaže má vplyv na obchod medzi členskými štátmi (79).

(116) Keďže táto záruka spĺňa všetky podmienky stanovené v článku 87 ods. 1 zmluvy, predstavuje štátnu pomoc. Keďže v rozpore s požiadavkou stanovenou v článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES bola poskytnutá bez predchádzajúcej notifikácie, predstavuje neoprávnenú pomoc.

(117) Keďže Komisia práve dokázala, že selektívna výhoda poskytnutá pre HSY narúša hospodársku súťaž a obchod, Komisia nebude vo svojom posúdení zostávajúcich opatrení opakovať analýzu existencie narušenia hospodárskej súťaže a obchodu.

4.2.5.3. Zlučiteľnosť pomoci

(118) Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci podľa článku 87 ods. 2 a 3 zmluvy, Komisia poznamenáva, že sa neuplatňuje žiadne z ustanovení článku 87 ods. 2 a článku 87 ods. 3 písm. b) a d). Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci podľa článku 87 ods. 3 písm. a), c) a e), pomoc lodnému staviteľstvu bola od 1. januára 1999 upravená nariadením Rady (ES) č. 1540/98 z 29. júna 1998, ktorým sa stanovujú nové pravidlá pomoci pre stavbu lodí (80) [ďalej len „nariadenie (ES) č. 1540/98“]. Keďže cieľom zaručeného úveru bolo financovanie investičného plánu, ktorý bol súčasťou plánu reštrukturalizácie, a keďže HSY sa okrem toho nachádzala v ťažkostiach, štátna záruka by sa mala posudzovať na základe článku 5 nariadenia (ES) č. 1540/98. Je jasné, že opatrenie nespĺňa podmienky stanovené v tomto článku. Konkrétne, v článku 5 sa uvádza, že pomoc na reštrukturalizáciu „sa môže výnimočne považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom za predpokladu, že dosahuje súlad s usmerneniami Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach“. Usmerneniami uplatniteľnými v čase poskytnutia pomoci boli usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999, ktoré boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev 9. októbra 1999 (81) a nadobudli účinnosť v ten istý deň. Viaceré z podmienok schválenia pomoci stanovené v oddiele 3.2.2. týchto usmernení nie sú splnené. Pokiaľ ide napríklad o podmienku b) „Obnovenie ziskovosti“, Komisia poznamenáva, že štátnou zárukou sa financoval investičný plán, ktorý bol súčasťou plánu reštrukturalizácie a ktorý už bol v decembri 1999 absolútne nepostačujúci na obnovenie dlhodobej ziskovosti HSY. Pokiaľ ide o podmienku d) „Pomoc obmedzená na minimum“, Komisia už v rozhodnutí N 401/97 rozhodla, že štátna pomoc môže dosiahnuť maximálne 50 % investičných nákladov a zostávajúcich 50 % sa bude financovať z prostriedkov získaných od akcionárov a z bankových úverov získaných za trhových podmienok. Preto sa nemohla poskytnúť žiadna dodatočná pomoc v prospech investičného plánu, inak by sa porušila maximálna intenzita pomoci vo výške 50 %. Štátnou zárukou sa porušila aj zásada jednorazovej pomoci stanovená v oddiele 3.2.3. usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999, keďže rozhodnutím N 401/97 Komisia schválila investičnú pomoc, ktorá podľa smernice 90/684/EHS predstavovala druh pomoci na reštrukturalizáciu. Táto pomoc bola spoločnosti HSY poskytnutá ministerskou vyhláškou z decembra 1997 (ale, ako sa uvádza v odôvodnení 84 tohto rozhodnutia, Grécko tvrdí, že ešte nebola lodeniciam vyplatená).

(119) Na základe uvedeného Komisia zastáva názor, že štátna záruka predstavuje neoprávnenú a nezlučiteľnú pomoc, ktorá sa musí vrátiť. Ak doba platnosti štátnej záruky ešte neskončila v čase tohto rozhodnutia, musí sa okamžite ukončiť. To však nestačí na obnovenie situácie, ktorá by existovala bez poskytnutia pomoci, keďže HSY počas viacerých rokov profitovala z úveru, ktorý by nebola získala bez zásahu štátu. S cieľom vykompenzovať túto výhodu Komisia v súlade so záverom, ktorý sa dosiahol v oddiele 3.1. tohto rozhodnutia, zastáva názor, že rozdiel medzi celkovými nákladmi zaručeného úveru (úroková sadzba a poplatok za záruku) a referenčnou sadzbou pre Grécko zvýšenou o 600 bázických bodov sa musí vrátiť za roky, počas ktorých bola záruka platná.

(120) Komisia sa domnieva, že to obnoví situáciu, ktorá by existovala bez štátnej záruky. Tým sa anuluje porušenie zákazu štátnych záruk a financovania za sadzbu nižšiu ako trhová sadzba, ktorý je stanovený v rozhodnutí N 401/97.

4.3. Úver poskytnutý v roku 1999 vo výške 1,56 miliardy GRD (4,58 milióna EUR) (opatrenie P3)

4.3.1. Opis opatrenia

(121) V roku 1999 získala HSY úver vo výške 1,56 miliardy GRD (4,58 milióna EUR) od ETVA, ktorá dostala ako zabezpečenie právo na platbu prvej tranže investičnej pomoci povolenej rozhodnutím N 401/97. Tento úver bol uzatvorený 28. júla 1999 a v plnej výške bol vyplatený spoločnosti HSY nasledujúci deň. Pôvodná dĺžka trvania úveru bola do 31. marca 2001. Po následných predĺženiach bol úver splatený 2. augusta 2004. Úroková sadzba bola ATHIBOR (od 1. januára 2001 EURIBOR) plus 100 bázických bodov (82).

4.3.2. Dôvody na začatie konania

(122) V rozhodnutí o začatí konania Komisia uvádza, že úver mohol predstavovať pomoc, ktorej zlučiteľnosť je sporná. Ak by sa navyše zistilo, že tento úver bol krytý štátnou zárukou, predstavovalo by to porušenie rozhodnutia N 401/97, v ktorom je uvedené, že na financovanie investičného programu sa bankové úvery budú získavať za bežných trhových podmienok bez štátnych záruk.

4.3.3. Pripomienky zainteresovaných strán

(123) Spoločnosť Elefsis okrem pripomienok uvedených v súvislosti s opatrením P2 tvrdí, že keďže opatrenia P3 a P4 boli poskytnuté v čase, keď bolo jasné, že HSY sa nepodarilo vykonať jej plán reštrukturalizácie/investičný plán a nedodržala podmienky rozhodnutia N 401/97, existovalo značné riziko, že záruky poskytnuté na tieto úvery, t. j. platba schválenej investičnej pomoci, boli neoprávnené, a tým neplatné a nevynútiteľné.

4.3.4. Pripomienky Grécka

(124) Grécke orgány (a HSY) tvrdia, že tento úver bol poskytnutý za trhových podmienok. Konkrétne, úroková sadzba je podobná sadzbe niektorých úverov, ktoré počas tohto obdobia poskytla ETVA iným podnikom. HSY mohla získať úver od inej banky, ale logicky uprednostnili ETVA, ktorá bola jej akcionárom. Okrem toho zabezpečenie vo forme postúpenia pohľadávok na prvú tranžu investičnej pomoci predstavovalo kolaterál prijateľný pre každú banku. Na záver Grécko poznamenáva, že úver bol v plnej miere splatený banke.

4.3.5. Posúdenie

4.3.5.1. Článok 296 zmluvy

(125) Komisia už v posúdení opatrenia P2 dospela k záveru, že opatrenie P3 nepatrí do pôsobnosti článku 296 zmluvy. Musí sa preto posudzovať podľa pravidiel štátnej pomoci.

4.3.5.2. Existencia pomoci

(126) Po prvé, Komisia poznamenáva, že úver poskytla banka ETVA a nebol krytý štátnou zárukou.

(127) Pokiaľ ide o selektívnosť opatrenia, Grécko poznamenáva, že iné podniky dostali od ETVA úvery za podobné úrokové sadzby. Ako sa už však vysvetlilo v posúdení opatrenia P2, opatrenie je všeobecným opatrením, len ak spĺňa prísne podmienky, ktoré v tomto prípade evidentne nie sú splnené. Opatrenie napríklad nie je prístupné pre všetky podniky na základe rovného prístupu, keďže úrokové sadzby sú u jednotlivých dlžníkov rôzne a závisia od rozhodnutia ETVA, či poskytne úver a za akých podmienok. Opatrenie je preto selektívne.

(128) Pokiaľ ide o existenciu výhody, Komisia poznamenáva, že tento úver bol poskytnutý po 30. júni 1999 v čase, keď spoločnosť už nemala prístup k úverovému trhu, ako sa vysvetľuje v oddiele 3.1. tohto rozhodnutia. Skutočnosť, že ETVA účtovala počas daného obdobia za niektoré úvery iným podnikom podobnú úrokovú sadzbu, nedokazuje, že táto úroková sadzba by bola prijateľná pre súkromnú banku za podobných okolností. Po prvé, úroková sadzba, ktorú požaduje súkromná banka za konkrétny úver, závisí od úverovej schopnosti dlžníka. Grécko nepreukázalo, že riziko úpadku ostatných dlžníkov v zozname bolo podobné riziku úpadku HSY. Komisia pripomína, že situácia HSY bola v tom čase veľmi zlá. Je preto pravdepodobné, že investor v trhovom hospodárstve by žiadal za úvery pre HSY vyššiu úrokovú sadzbu ako za úvery pre zdravé podniky. Po druhé, aj keby bolo riziko úpadku ostatných dlžníkov také vysoké ako v prípade HSY, zoznam predložený Gréckom by aj tak nepostačoval na vyvodenie záveru, že táto úroková sadzba predstavovala trhovú cenu. Zoznam predložený Gréckom obsahuje len úvery poskytnuté zo strany ETVA, ktorá bola bankou vo vlastníctve štátu (a navyše rozvojovou bankou), a je preto možné, že ostatné úvery tiež obsahujú prvok pomoci. Preto zoznam neposkytuje dôkaz, že by boli prijateľné pre súkromnú banku.

(129) Grécke orgány tiež tvrdia, že zabezpečenie vo forme postúpenia pohľadávok na prvú tranžu investičnej pomoci predstavovalo kolaterál, pre ktorý by bol úver prijateľný pre každú súkromnú banku. Komisia poznamenáva, že podľa rozhodnutia vlády, ktorým bola schválená investičná pomoc, sa platba prvej tranže pomoci uskutoční, keď príslušný kontrolný orgán zaregistruje, že investičné výdavky dosiahli 2,73 miliardy GRD. Okrem toho sa platba mala uskutočniť do 31. decembra 1999. Ako sa zistilo kontrolami vykonanými gréckymi orgánmi v decembri 1999 (pozri pripomienky Grécka k opatreniu P1), suma 2,73 miliardy GRD sa dosiahla presne 30. júna 1999. Keďže úver bol poskytnutý v júli 1999 a keďže v tom čase sa už pravdepodobne mohlo odhadnúť, že hranica 2,73 miliardy GRD sa dosiahla alebo sa čoskoro dosiahne, pravdepodobnosť prijatia prvej tranže pomoci sa preto mohla na prvý pohľad považovať za veľmi vysokú. Stále však mohli nastať rôzne problémy brániace vyplateniu pomoci. Po prvé, v prípade, ak by sa HSY dostala do úpadku, nebolo isté, či by grécke orgány súhlasili s vyplatením investičnej pomoci podniku, ktorý zbankrotoval (83). Banka by potom musela začať nákladné a zdĺhavé právne kroky na vymáhanie vrátenia peňazí. Po druhé, nie je isté, či by príslušné kontrolné orgány schválili vynaložené investičné výdavky s tým, že minimálna hranica by sa nedosiahla v stanovenej lehote. Po tretie, mohli by sa vyskytnúť ďalšie administratívne problémy. Presne to sa aj stalo (84), keď grécke orgány niekoľko rokov neplatili prvú tranžu pomoci. Ako sa uvádza v kapitole 1 „Konanie“ tohto rozhodnutia, keď sa Komisia neskôr dozvedela o posune realizácie investičného plánu, požiadala o pozastavenie platby pomoci, ktorá ešte nebola vyplatená v prospech HSY. Komisia dospela k záveru, že platba prvej tranže investičnej pomoci štátom bola pravdepodobná, ale nie istá. Z hľadiska ťažkej situácie HSY by súkromná banka bola žiadala zabezpečenia, ktoré by sa mohli uplatniť rýchlo a s istotou, a nebola by spokojná so zabezpečením, ktorého hodnota by za určitých okolností mohla byť nulová. Komisia preto dospela k záveru, že súkromná banka by nepristúpila k poskytnutiu tohto úveru. Ako sa už uviedlo, toto potvrdzujú neúspešné pokusy HSY získať finančné prostriedky od investorov v trhovom hospodárstve.

(130) Grécko tiež tvrdí, že keďže ETVA bola akcionárom spoločnosti HSY, poskytnutie tohto úveru spoločnosti HSY slúžilo jej záujmom. Komisia toto tvrdenie už zamietla v oddiele 3.1.3. tohto rozhodnutia.

(131) Napokon, pokiaľ ide o skutočnosť, že úver bol splatený, Komisia už v posúdení opatrenia P2 vysvetlila, prečo táto skutočnosť nedokazuje, že súkromná banka by bola pristúpila v danom čase k poskytnutiu tohto financovania pre HSY.

(132) Z uvedených dôvodov dospela Komisia k záveru, že úver poskytuje spoločnosti HSY výhodu, keďže by tento úver nebola získala na trhu.

(133) Komisia dospela k záveru, že opatrenie P3 predstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy. Keďže v rozpore s požiadavkou stanovenou v článku 88 ods. 3 zmluvy bolo opatrenie poskytnuté bez predchádzajúcej notifikácie, predstavuje neoprávnenú pomoc.

4.3.5.3. Zlučiteľnosť pomoci

(134) Tak ako v prípade opatrenia P2, zlučiteľnosť tohto opatrenia sa musí posudzovať podľa nariadenia (ES) č. 1540/98. Keďže tak, ako v prípade opatrenia P2, bolo cieľom tohto úveru financovanie investičného plánu, ktorý bol súčasťou plánu reštrukturalizácie, a keďže bol poskytnutý podniku v ťažkostiach, mal by sa tiež považovať za pomoc na reštrukturalizáciu, na ktorú sa vzťahuje článok 5 nariadenia (ES) č. 1540/98. Je jasné, že toto opatrenie nespĺňa podmienky stanovené v tomto článku. Konkrétne, v článku 5 sa uvádza, že pomoc na reštrukturalizáciu „sa môže výnimočne považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom za predpokladu, že dosahuje súla