Úradný vestník L 163 , 04/07/1969 S. 0001 - 0006

Fínske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 2 S. 0195

Dánske špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1969(II) S. 0283

Švédske špeciálne vydanie: Kapitola 3 Zväzok 2 S. 0195

Anglické špeciálne vydanie: Série I Kapitola 1969(II) S. 0305

Grécke špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 4 S. 0188

Španielske špeciálne vydanie: Kapitola 03 Zväzok 3 S. 0113

Portugalské špeciálne vydanie Kapitola 03 Zväzok 3 S. 0113



Nariadenie Komisie (EHS) č. 1265/69 z 1. júla 1969, ktorým sa stanovujú metódy určenia kvality cukru nakupovaného intervenčnými agentúrami KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, so zreteľom na nariadenie Rady č. 1009/67/EHS [1] z 18. decembra 1967 o spoločnej organizácii trhu s cukrom, zmenené a doplnené nariadením (EHS) č. 2100/68 [2], a najmä jeho článok 9 odsek (8), keďže nariadenie Komisie (EHS) č. 782/68 [3] z 26. júna 1968, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá žiadostí na nákup cukru intervenčnými agentúrami, stanovilo rôzne kvalitatívne charakteristiky pre biely cukor a surový cukor; keďže s cieľom zabrániť členským štátom uplatňovať rôzne metódy stanovovania takýchto kvalitatívnych charakteristík, je potrebné stanoviť jednotné pravidlá na úrovni spoločenstva; keďže pre takéto pravidlá by sa mali používať všeobecne uznávané analytické metódy; keďže dané metódy by mali byť aplikovateľné na nákup zo strany intervenčných agentúr od dátumu nadobudnutia účinnosti nariadenia č. 1009/67/EHS, nakoľko v prípade, že takéto metódy nie sú, sa zmluvy uzatvárali na podmienečnom základe; keďže opatrenia uvedené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Riadiaceho výboru pre cukor, PRIJALA TOTO NARIADENIE: Článok 1 Metódy určovania kvalitatívnych charakteristík cukru uvedené v nariadení (EHS) č. 782/68 sa týmto stanovujú tak, ako sú uvedené v prílohe k tomuto nariadeniu. Článok 2 Toto nariadenie nadobúda účinnosť tretí deň nasledujúci po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Na cukor nakupovaný intervenčnými agentúrami sa bude uplatňovať s účinnosťou od 1. júla 1968. Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. V Bruseli 1. júla 1969 Za Komisiu predseda Jean Rey [1] Ú. v ES 308, 18.12.1967, s. 1. [2] Ú. v. ES L 309, 24.12.1968, s. 4. [3] Ú. v. ES L 145, 27.6.1968, s. 6. -------------------------------------------------- PRÍLOHA METÓDY STANOVOVANIA KVALITY BIELEHO CUKRU V EHS A. POSTUP PRI UDEĽOVANÍ BODOV 1. Obsah popola ICUMSA: Vodivostný popol (Zdroj: zápis zo 14. zasadania ICUMSA 1966, s. 88.). Aparatúra Prístroj na meranie vodivosti umožňujúci meranie do 0,5 μS cm –1 [1] s presnosťou na ± 2 %. Odporúča sa používať meracie články ktorých teplota sa dá pomocou vodného kúpeľa udržiavať na hodnote 20 °C ± 0,2 °C. Odmerné banky 100 ± 0,05 cm3 500 ± 0,25 cm3 a 1000 ± 0,40 cm3; pipety s celkovým objemom 10 ± 0.02 cm3 [2]. Na prípravu všetkých roztokov (roztoky cukru a roztoky chloridu draselného) sa musí používať dvakrát predestilovaná alebo deionizovaná voda so mernou vodivosťou nižšou ako 2 μS cm-1. Všetky nádoby a pipety sa musia pred použitím dôkladne prepláchnuť vodou vyššie uvedenej kvality. Prístroje na meranie vodivosti sa kalibrujú pomocou roztoku chloridu draselného N/5000. Na tento účel sa rozpustí vo vode v 1 litrovej odmernej banke a doplní vodou na daný objem 745,5 mg chloridu draselného (analytické činidlo), predtým dehydratovaného zahriatím na cca 500° C, t. j. do tmavočerveného žiaru. Preneste 10 cm3 tohto roztoku (N/100) pipetou do odmernej banky o objeme 500 cm3 a doplňte na objem vodou. Pri teplote presne 20 °C bude mať tento N/500 roztok chloridu draselného po odpočítaní mernej vodivosti použitej vody mernú vodivosť 26,6 ± 0,3 μS cm–1. V súlade s princípom činnosti použitého prístroja, prístroj musí byť nastavený tak, aby ukazoval vyššie uvedenú hodnotu plus mernú vodivosť použitej vody; alebo vyššie uvedená hodnota plus merná vodivosť použitej vody sa použije na výpočet konštanty článku. Čerstvé roztoky roztoku chloridu draselného sa musia pripravovať pred každou kalibráciou. Pracovný postup 28 %-ný roztok cukru sa pripraví buď rozpustením 31,3 ± 0,1 g cukru pri teplote 20° ± 0,2 °C v odmernej banke o objeme 100 cm3 alebo rozpustením 28 g cukru vo vode a doplnením na 100 g. Po primeranom premiešaní sa roztok vloží do meracieho článku. Odčítanie sa vykoná vtedy, keď bude teplota roztoku presne 20° ± 0,2 °C. Od odčítanej hodnoty odpočítajte 50 % hodnoty odčítanej pre použitú vodu. Získaný výsledok je: C28 = C odčítané – 0,5 C vody C = merná vodivosť v μS v cm-1. Index 28 znamená, že sa použil 28 %-ný roztok cukru. Počet bodov = 0,320 x C28. t. j. 3,13. μS v cm-1 rovná sa jeden bod alebo 1 bod = 0,0018 % popola. % popola = 0,320 x 18 x 10-4 x C28. Stanovenie špecifickej mernej vodivosti použitej vody sa vykoná nasledovným spôsobom: Rovnaké množstvo vody ako sa použilo na roztok cukru sa premieša v 100 cm3 odmernej banke, rovnakým spôsobom ako pri rozpúšťaní cukru. Doplňte na 100 cm3 a meranie vykonajte pri teplote približne 20 °C. Pri meraní nie je potrebná presná termostatická kontrola, nakoľko všetky možné korekcie teploty sa nachádzajú jednoznačne v rámci prípadnej prípustnej chyby. 2. Farba Metóda podľa Inštitútu Brunswick (Zdroj Schneider F., A. Emmerich aj. Dubourg Zucker 18, 571 (1965) a Sucr. Franc., 106, 219 (1965)). Aparatúra Štandardná farebná stupnica 0-6 podľa Brunswicka. Do malej krabice vpredu otvorenej, 20 cm hlbokej, 120 cm širokej a 50 cm vysokej sa namontuje žiarivka emitujúca denné svetlo takým spôsobom, aby kolmá vzdialenosť medzi žiarivkou a vzorkami cukru činila cca 35 cm. Oči pracovníka musia byť chránené pred priamym svetlom žiarivky pomocou ochranného pásu vysokého približne 15 cm. Ako vhodné pre tento účel sa považujú žiarivky Osram HNT 120 alebo Philips TL 25 W/55. Vzhľadom na dôležitosť spektrálneho rozloženia emitovaného svetla sa bez predchádzajúceho testovania nemôžu používať iné žiarivky. Steny skrinky sa zvnútra natretú matnou hnedou farbou (napr. tmavým orechovým odtieňom) tak, aby primerane vynikala žltkastá alebo hnedá farba vzoriek cukru. Na spodok položte biely pijavý papier proti ktorému bude farba cukru výrazne vynikať. Malá krabica musí byť umiestnená tak, aby sa žiarivka nachádzala približne na úrovni očí. Pri porovnávaní sa vzorky nesmú v priamom dennom svetle a ani nesmú byť osvetlené inými blízkymi žiarivkami, nakoľko testovanie by v takomto prípade bolo ťažšie. Pracovný postup Cukor vložte do malých štvorcových krabíc s bielym alebo bledomodrým vnútorným obložením (hrany 60 mm, výška 28 mm) a vyrovnajú sa pomocou krytu. Treba dbať na to, aby krabičky obsahujúce vzorku a štandardné vzorky boli naplnené po okraj. Farba výstelky vo všetkých krabičkách musí byť úplne identická, v opačnom prípade by sa získali jednoznačne nesprávne výsledky. Krabičky sa musia uložiť vedľa seba tak, aby medzi nimi nebol žiadny voľný priestor; okrúhle krabičky sú už tohoto dôvodu nevhodné. Na začiatku sa vzorka približne porovná tak, že ju vložíme v rôznych polohách na farebnú stupnicu. Potom ju dôkladne porovnáme s farbami, ktoré sú k nej najbližšie. Toto sa vykoná tak, že ju budeme striedavo prikladať z ľavej strany a z pravej strany k farbe používanej na porovnávanie. Berie sa priemer výsledkov troch nezávislých pozorovateľov. Priemerná hodnota bude vyjadrená v desatinách farebnej jednotky. V prípade cukru, ktorého veľkosť kryštálikov sa líši od veľkosti v prípade štandardných vzoriek, sa musí pozorovať farba a nie odraz kryštálikov. Počet bodov = farebná jednotka x 2, t. j. 0,5 farebnej jednotky = 1 bod. 3. Farba v roztoku ICUMSA metóda 4 – po prefiltrovaní cez membránový filter buď 0,45 um (metóda pretláčaním cez ortuť) alebo 0,6 um (metódou Hagen-Poiseuille). (Zdroj: De Whalley, ICUMSA metóda analýzy cukru (1964), s. 57, zápis z 12. zasadania ICUMSA (1958), s. 55). Aparatúra Na prípravu roztoku sa vyžaduje nasledovné: Erlenmeyerové banky (200 cm3), vákuový filtračný prístroj pre membránové filtre, filtračné banky (objem 500 alebo 250 cm3), výveva a membránové filtre s priemerným priemerom pórov 0,45 μm (metóda vytláčania z ortuti) alebo 0,6 μm) metóda Hagen-Poiseuille). Koncentrácia roztoku sa stanovuje refraktometricky. Na meranie extinkcie sa môže použiť ľubovoľný fotometer, ktorý umožňuje vykonávať s dostatočnou presnosťou merania pri 420° ± 10 mm. Články zvolené tak, aby dva s destilovanou vodou naplnené vzájomne porovnané články vykazovali nulovú absorbanciu. Dĺžka dráhy článku musí byť najmenej 3 cm. Pracovný postup Do Erlenmeyrovej banky so širokým hrdlom sa naváži 50 g ± 0,1 g cukru. Pridajte buď 50 g destilovanej vody, alebo 50 cm3 destilovanej vody (odmerný valec) a potom rozpustite trepaním alebo s použitím trepačky. Nie je potrebné snažiť sa o vyššiu presnosť koncentrácie, nakoľko táto sa môže počas filtrácie meniť. Medzitým sa membránový filter namočí do destilovanej vody najmenej na dobu desať minúť a potom sa vloží do filtračného prístroja. Počas filtrácie dochádza k odvzdušneniu roztoku. Koncentrácia sa stanovuje refraktometricky (°Brix), pričom článok sa po prvom opláchnutí naplní určitým množstvom roztoku. Článok sa okamžite uzavrie, aby sa zabránilo výskytu rýh kvapaliny. Porovnávací článok sa naplní destilovanou vodou a ihneď sa vykoná meranie pri 420 nm. Voda používaná v porovnávacom článku musí byť prefiltrovaná cez membránový filter. ICUMSA jednotky = 1000 x ε420 = +++++ TIFF +++++ E = koeficient absorbancie ε420 absorbancia (odčítaná hodnota) 1 = dĺžka dráhy článku (v cm) d = merná hmotnosť počet bodov = +++++ TIFF +++++ t. j. 7,5 jednotiek ICUMSA sa rovná 1 bod. B. ĎAĽŠIE KRITÉRIÁ 1. Polarizácia ICUMSA metóda 1 pre surový cukor (zdroj: zápis z 12. zasadania ICUMSA 1958, s. 84 a nasledujúce zápis z 13. zasadania ICUMSA 1962, s. 83 a nasledujúce zápis zo 14. zasadania ICUMSA 1966). Prístrojové vybavenie Polarimeter s medzinárodnou cukornou stupnicou (°S) vyhovujúci definíciám ICUMSA. Analytické váhy s presnosťou na ± 0,001 g. Odmerné banky o objeme 100 cm3. Tieto banky musia byť špeciálne kalibrované. Ich objem musí byť 100,00 ± 0,02 cm3 alebo korigovaný na takýto stupeň presnosti. 200 mm trubice polarimetra nesmú byť mimo rámci tolerancie ± 0,03 mm. Ak sa použijú kratšie trubice, tak tieto sa musia vyznačovať podobnou relatívnou presnosťou, napr. 100 mm ± 0,015 mm. Koncové plochy musia byť rovnobežné s presnosťou na desať oblúkových minút. Rotácia zmontovanej trubice okolo svojej vlastnej optickej osi nesmie spôsobovať žiadnu zjavnú zmenu nameranej hodnoty. Koncové platničky nesmú vykazovať žiadne vnútorné napätie, t. j. nesmú vykazovať žiadnu optickú aktivitu. Ich plochy musia byť rovnobežné s presnosťou na päť oblúkových minút. Obsah vlhkosti použitého filtračného papiera sa musí pohybovať od 6 do 8 %. Pracovný postup Odvážte 26 g ± 0,002 g cukru a vložte ho do odmernej banky (pozri vyššie) spolu so 60 cm3 destilovanej alebo demineralizovanej vody. Rozpustite cukor bez zahrievania. Ak je potrebné vyčerenie, pridajte 0,5 cm3 základného roztoku octanu olovnatého. Tento regent musí vyhovovať požiadavkám ICUMSA (zdroj: De Whalley, ICUMSA metóda analýzy cukru (1964), s. 122). Po dôkladnom premiešaní pridajte vodu takmer po značku. Penu, ktorá by sa mohla objaviť dispergujte kvapkou alkoholu alebo éteru. Banku ponechajte 15 minút v termostaticky riadenom vodnou kúpeli (pokiaľ ide o teplotu pozri v ďalšom texte). Utrite dosucha vnútorné steny hrdla banky filtračným papierom. Použite pipetu s jemným hrotom, hladinu doplňte presne po značku. Obsah banky premiešajte obracaním po dobu päť minút, pričom banku budete uzatvárať rukou. Pokiaľ je potrebné vyčerenie, tak treba prikročiť k filtrácii. Rozmery filtra musia byť také, aby bolo možné celých 100 cm3 naliať do filtra naraz. Lievik musí mať veľmi krátku stopku tak, aby ho bolo možné položiť na kadičku, aby sa roztok neodparoval. Z toho istého dôvodu sa musí lievik prikryť hodinovým sklíčkom. Trubice polarimetra sa po predchádzajúcom vyčistení a vysušení dvakrát prepláchnu približne dvomi tretinami objemu roztokom cukru. Pri plnení sa musí dbať na to, aby sa do trubice nedostali žiadne vzduchové bublinky. Trubica sa a potom vloží do polarimetra a vykoná sa 5 meraní s presnosťou na 0,05 °S. a) Ak sa použije sacharimeter s kremenným klinom, tak optická rotácia celku je funkciou teploty. V takomto prípade sa roztok privedie na teplotu sacharimetra ešte skôr ako sa doplní na 100 cm3. Rozdiel medzi týmito dvoma teplotami nesmie prekročiť hodnotu 0,5 °C. Vizuálne prístroje musia ukázať päťkrát hodnotu s presnosťou na 0,05 °S. Priemerná hodnota sa vyjadruje s presnosťou na jednu stotinu °S. Sacharimeter sa musí skontrolovať pomocou kremennej platničky, ktorej ekvivalentná hodnota musí byť približne 100 °S. Korekcia teploty pre sacharimetre s kremenným klinom: Pripočítajte 0,03 °S na °C alebo odpočítajte 0,03 °S na °C pod hodnotou 20 °C. b) Ak sa meranie vykonáva pomocou polarimetra s kruhovou stupnicou, tak sa odporúča používať oplášťované trubice. Musia byť spojené s vodným kúpeľom vyregulovaním na teplotu 20 °C ± 0,2 °C. Doplnenie banky po značku sa musí taktiež vykonať pri teplote 20 °C ± 0,2 °C. Kremíková kontrolná platnička musí mať taktiež teplotu 20 °C ± 0,2 °C. S = S . Príklad: S20 = 98,45 °S; t = 23,8 °C St = 98,45 (1 +0,00014 x 3,8) = 98,45 x 1,00053 = 98,50 °S. 2. Redukčné látky (invertný cukor) ICUMSA metóda – metóda Berlínskeho inštitútu. (Zdroj: De Whalley, ICUMSA metóda analýzy cukru (1964), s. 25; Schneider F. a Emmerich A, Zucker – Beih.1, 17 (1951)) Prístrojové vybavenie Vodný kúpeľ, Erlenmeyerove banky o objeme 300 cm3, pipety, byrety o objeme 50 cm3. Činidlá Müllerov roztok: 35 g kryštalického síranu meďnatého (CuSO4 x 5 H2O) (analytický reagent) sa rozpustí v 400 cm3 horúcej destilovanej vody. Taktiež rozpustite 173 g Rochellovej soli (vínan sodno-draselný) a 68 g bezvodého uhličitanu sodného v 500 cm3 horúcej vody. Po ochladení zmiešajte obidva roztoky v 1-litrovej odmernej banke a doplňte na požadovaný objem vodou. Roztok intenzívne pretrepte s 2 g aktívneho uhlia a po niekoľko hodinovom odstátí prefiltrujte cez tvrdený filtračný papier alebo cez membránový filter. Ak sa počas skladovania zaznamená oddeľovanie malých množstiev oxidu medného, roztok sa musí opäť prefiltrovať. Kyselina octová 5 N. Roztok jódu 0,0333 N. Roztok tiosíranu sodného 0,0333 N. Roztok škrobu: 1 %-ný roztok rozpustného škrobu v nasýtenom roztoku NaCl. Presná sila roztokov jódu a tiosíranu sa stanoví obvyklou metódou (napr. pomocou jodičnanu draselného). Pracovný postup V Erlenmeyrovej banke o objeme 300 cm3 sa rozpustí 10 g cukru v destilovanej alebo v demineralizovanej vode. Roztok sa doplní na objem 100 cm3 pridaním vody. Pridajte 10 cm3 Müllerovho roztoku (s použitím pipety); dôkladne premiešajte a nechajte odstáť vo vriacom vodnom kúpeli po dobu desať minúť ± päť sekúnd. Vložením banky do vodného kúpeľa nesmie dôjsť k prerušeniu varu. Banky sa zavesia tak, aby sa hladina roztoku nachádzala 2 cm pod hladinou vody. Po ukončení doby zahrievania, prudko ochlaďte pod prúdom studenej vody. Počas tejto operácie sa musíte vystríhať miešaniu roztoku, nakoľko v opačnom prípade by vzdušný kyslík mohol znovu rozpustiť časť precipitátu oxidu medeného. Po ochladení roztoku pridajte 5 cm3 5 N kyseliny octovej a ihneď potom a bez miešania pridajte známy prebytok 0,0333 normálneho roztoku jódu (20 až 40 cm3). Precipitát sa potom rozpustí trepaním roztoku. Prebytočný jód sa spätne titruje s použitím 0,0333 N roztoku tiosíranu. Nasledujúce korekcie sa odpočítajú od hodnoty vyjadrujúcej spotrebovaný jód (cm3), známej ako "hodnota po vare". - "Slepá hodnota" vyjadruje spotrebu jódu počas skúšky, v kterej se miesto cukorného roztoku použije voda a ktorá se realizuje rovnakým spôsobom, aký je opísaný pre "hodnotu po vare". Táto korekcia se stanoví iba raz pre každú dávku Müllerovho roztoku. Ak sa použijú čisté chemikálie, nepresiahne 0,1 cm3. - "Hodnota bez varu" je hodnota vyjadrujúca spotrebu jódu počas skúšky, v ktorej sa zmes cukorného roztoku a Müllerovho roztoku nezahrieva, ale nechá se stáť pri izbovej teplote po dobu desať minút pred tým, než se pridá kyselina octová. - "Korekcia sacharózy", ktorá zohľadňuje redukujúci účinok sacharózy, sa za uvedených podmienok (s použitím 10 g cukru) rovná 2,0 cm3. Po odpočítaní týchto troch korekcií se získa hodnota pre spotrebu 0,0333 N roztoku jódu, v ktorom 1 cm3 zodpovedá 1 mg invertního cukru vo vzorke. 1 cm3 roztoku jódu tak zodpovedá 0,01 % invertného cukru. 3. Vlhkosť Metóda ICUMSA (zdroj: De Whalley, Metódy analýzy cukru ICUMSA (1964) s. 44). Naváži sa aspoň 20 g nemletého cukru, a to v predom zváženej hliníkovej odparovacej miske s hermetickým uzáverom alebo v sklenenej nádobe so zabrúsenou zátkou. Je nutné zvoliť taký priemer nádob, aby hrúbka vrstvy cukru nepresiahla 1 cm. Pre hmotnosť 20 g musí byť priemer nádoby aspoň 6 cm. Vzorka sa umiestni do sušiarne pri 105 °C na tri hodiny. Počas procesu sušenia sa z nádob odstránia uzávery. Uzatvorené nádoby sa na účely ochladenia umiestnia do exsikátora. Po ochladení na izbovú teplotu se znovu odváži. Na váženie sa používají analytické váhy s presnosťou na 0,1 mg. Vlhkosť ( %) = × 100 [1] 1 μS cm –1 = 10 -6 x. Ω -1 cm -1. [2] Uvedené tolerancie zodpovedajú alebo sú v súlade s rozhodnutiami ISO. --------------------------------------------------