ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2022/795

z 10. septembra 2021

o štátnej pomoci v prospech spoločnosti Alitalia SA.48171 (2018/C) (ex 2018/NN, ex 2017/FC), ktorú poskytlo Taliansko

[oznámené pod číslom C(2021) 6659]

(Iba talianske znenie je autentické)

(Text s významom pre EHP)

EURÓPSKA KOMISIA,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,

so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),

po vyzvaní dotknutých strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1), a so zreteľom na tieto pripomienky,

keďže:

1. POSTUP

(1) V dňoch 5., 12. a 15. mája 2017 letecké spoločnosti Ryanair Ltd (ďalej len „Ryanair“), Adria Airways d.o.o. (ďalej len „Adria“) a IAG International Airlines Group S.A. (ďalej len „IAG“) (spolu ďalej len „sťažovatelia“) predložili Komisii tri formálne sťažnosti, v ktorých tvrdili, že Taliansko poskytlo neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc spoločnosti Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A. in amministrazione straordinaria (ďalej len „Alitalia“). Sťažovatelia uviedli, že 2. mája 2017 talianske orgány poskytli spoločnosti Alitalia pomoc na zvýšenie likvidity vo forme úveru vo výške 600 miliónov EUR (ďalej len „počiatočný úver“). Sťažovatelia tvrdili, že tento počiatočný úver predstavoval neoprávnenú a nezlučiteľnú štátnu pomoc.

(2) Dňa 14. júna 2017 Komisia postúpila sťažnosti talianskym orgánom a požiadala ich, aby objasnili otázky predložené v týchto sťažnostiach. Talianske orgány odpovedali na túto žiadosť 18. júla 2017 a Komisia túto odpoveď postúpila sťažovateľom 30. novembra 2017.

(3) V dňoch 20. júna, 12. septembra a 16. októbra 2017 spoločnosť IAG predložila dodatočné informácie a aktualizácie týkajúce sa rozšírenia siete trás spoločnosti Alitalia po poskytnutí počiatočného úveru.

(4) Dňa 30. októbra 2017 spoločnosť Adria predložila informácie o tom, že zákonným dekrétom č. 148 zo 16. októbra 2017 o „naliehavých ustanoveniach týkajúcich sa finančných záležitostí a neodkladných potrieb“ (2) (ďalej len „zákonný dekrét č. 148/2017“) sa stanovilo poskytnutie dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR spoločnosti Alitalia (ďalej len „dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR“), čím sa celková výška úveru zvýšila na 900 miliónov EUR (počiatočný úver a dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR, spolu ďalej len „dva štátne úvery“).

(5) Komisia zaslala talianskym orgánom 21. decembra 2017 žiadosť o informácie, na ktorú odpovedali 24. januára 2018.

(6) Dňa 23. januára 2018 Taliansko notifikovalo dva štátne úvery ako pomoc na záchranu v zmysle usmernení o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu nefinančných podnikov v ťažkostiach (3) (ďalej len „usmernenia o záchrane a reštrukturalizácii“).

(7) Listom z 23. apríla 2018 Komisia informovala Taliansko o svojom rozhodnutí začať konanie v zmysle článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) v súvislosti s dvomi štátnymi úvermi.

(8) Rozhodnutie Komisie o začatí konania (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) bolo 20. júla 2018 uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie. Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania.

(9) Komisia dostala pripomienky od Talianska listami z 25. mája 2018 a 25. septembra 2018 a od týchto troch zainteresovaných strán: i) Aegean Airlines S.A. (ďalej len „Aegean“), ii) zainteresovaná strana, ktorá požiadala o utajenie svojej identity podľa článku 6 ods. 2 nariadenia Rady (EÚ) 2015/1589 (4) (ďalej len „anonymná zainteresovaná strana“) a iii) Ryanair. V dňoch 15. novembra 2018 a 17. januára 2019 Komisia zaslala pripomienky týchto troch zainteresovaných strán talianskym orgánom a vyzvala ich, aby predložili svoje pripomienky, pričom tak urobili listom z 20. marca 2019.

(10) Komisia požiadala talianske orgány o ďalšie objasnenia 17. septembra 2018, 23. novembra 2018, 6. a 11. decembra 2018, 26. februára 2019, 10. mája 2019 a 2. júla 2019. V dňoch 19. septembra 2019 a 28. októbra 2019 Komisia zaslala pripomienky týkajúce sa chýbajúcich odpovedí na žiadosť o informácie z 2. júla 2019.

(11) Talianske orgány poskytli Komisii ďalšie pripomienky a informácie 1. októbra 2018, 9. a 27. novembra 2018, 17. decembra 2018, 25. januára 2019, 11. februára 2019, 1. a 18. apríla 2019, 15. mája 2019, 3. a 12. júna 2019, 9. júla 2019, 6. augusta 2019, 2. októbra 2019, 17. októbra 2019 a 19. novembra 2019.

(12) Útvary Komisie sa pri niekoľkých príležitostiach stretli s talianskymi orgánmi vrátane týchto dátumov: 15. júna 2017, 26. júla 2017, 9. februára 2018, 13. apríla 2018, 27. septembra 2018, 14. novembra 2018, 14. decembra 2018, 16. januára 2019, 20. februára 2019, 21. februára 2019, 9. apríla 2019, 20. júna 2019, 26. júla 2019 a 27. septembra 2019.

(13) Komisia sa stretla aj so spoločnosťami Alitalia (21. februára 2019 a 9. apríla 2019), Aegean (10. januára 2019) a s anonymnou zainteresovanou stranou (21. marca 2019).

(14) Dňa 7. marca 2019 spoločnosť Adria (5) predložila ďalšiu sťažnosť, v ktorej tvrdila, že odloženie dátumov splatnosti dvoch štátnych úverov predstavovalo neoprávnenú a nezlučiteľnú pomoc. Dňa 22. marca 2019 Komisia postúpila túto sťažnosť talianskym orgánom a požiadala ich, aby objasnili otázky predložené v tejto sťažnosti. Taliansko odpovedalo na túto žiadosť 6. augusta 2019.

2. OPIS DVOCH ŠTÁTNYCH ÚVEROV A SÚVISIACICH SKUTOČNOSTÍ

2.1. Dva štátne úvery poskytnuté talianskym štátom

(15) Dňa 23. apríla 2018 Komisia začala formálne vyšetrovacie konanie vo vzťahu k dvom štátnym úverom (ďalej len „opatrenie“).

(16) Počiatočný úver bol stanovený v zákonnom dekréte č. 55 z 2. mája 2017 o „naliehavých opatreniach na zabezpečenie kontinuity služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia S.p.A.“ (6) (ďalej len „zákonný dekrét č. 55/2017“). Spoločnosť Alitalia S.p.A bola 2. mája 2017 uvedená do mimoriadnej správy (pozri odôvodnenie 41).

(17) V článku 1 zákonného dekrétu č. 55/2017 sa stanovuje, že „s cieľom predísť prerušeniu služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A. v mimoriadnej správe, pre vnútroštátne a medzinárodné letecké spojenia vrátane tých, ktoré majú záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme v zmysle platných európskych právnych predpisov, s prihliadnutím na sociálne problémy a vážne nepríjemnosti pre používateľov, ktoré by takéto prerušenie spôsobilo, sa týmto poskytuje za odplatu financovanie vo výške šesťsto miliónov EUR na obdobie šiestich mesiacov […] v prospech spoločnosti Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A v mimoriadnej správe, ktoré sa má použiť na bezprostredné potreby riadenia tejto spoločnosti a iných spoločností skupiny, ktoré sú predmetom mimoriadneho správneho konania […]“. Hoci sa v právnych predpisoch o poskytovaní pomoci odkazuje na opatrenie ako na „financovanie“ a Taliansko a spoločnosť Alitalia neuzavreli zmluvu o úvere, Komisia používa výraz „úver“ na označenie opatrenia, keďže financovanie bolo splatné s úrokmi.

(18) Štát poskytol počiatočný úver s úrokovou sadzbou na úrovni šesťmesačnej sadzby EURIBOR plus 1 000 bázických bodov, ktorý mal byť splatený do šiestich mesiacov od prvej úhrady v rámci vyplatenia úveru, t. j. do 5. novembra 2017. Počiatočný úver mal prednosť pred splatením akéhokoľvek iného dlhu, ktorý spoločnosti Alitalia vznikol počas mimoriadneho správneho konania.

(19) Taliansko najskôr predĺžilo splatnosť počiatočného úveru o šesť mesiacov do 5. mája 2018, a to zákonným dekrétom č. 148/2017; následne zákonom č. 172 zo 4. decembra 2017 (7) (ďalej len „zákon č. 172/2017“) predĺžilo splatnosť do 30. septembra 2018. Ďalšie predĺženie počiatočného úveru do 15. decembra 2018 bolo stanovené zákonným dekrétom č. 38/2018 z 27. apríla 2018. Tento dátum splatnosti bol následne niekoľkokrát zmenený (pozri oddiel 2.2.1).

(20) Dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR poskytlo Taliansko zákonným dekrétom č. 148/2017, čím sa štátne financovanie zvýšilo na 900 miliónov EUR. V článku 12 ods. 2 zákonného dekrétu č. 148/2017 sa stanovilo, že „s cieľom zaručiť plnenie prepravných záväzkov prevzatých mimoriadnou správou do dátumu odčlenenia podniku bez prerušenia kontinuity leteckej dopravnej služby a zabezpečiť pravidelné poskytovanie vnútroštátnych a medzinárodných leteckých spojení vykonávaných podnikmi uvedenými v odseku 1 až do dokončenia postupu odčlenenia podniku, ktorý sa má vymedziť a vykonať, sa výška financovania …. zvýši o 300 miliónov EUR, ktoré budú poskytnuté v roku 2018“. Keďže dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR bol poskytnutý ako navýšenie počiatočného úveru, uplatňovali sa rovnaké podmienky ako v prípade pôvodného úveru vrátane úrokovej sadzby, s výnimkou splatnosti úveru. Splatnosti oboch úverov boli neskôr zosúladené (oddiel 2.2.1).

(21) Podľa zákonného dekrétu č. 148/2017 mal štát vyplatiť spoločnosti Alitalia dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR v roku 2018, ktorý mal byť splatený do 31. decembra 2018. Uvedeným zákonným dekrétom sa zároveň predĺžila lehota na dokončenie postupu verejného obstarávania (pozri oddiel 2.6) do 30. apríla 2018 s cieľom umožniť predaj obchodného komplexu spoločnosti Alitalia.

2.2. Harmonogram vyplatenia dvoch štátnych úverov

(22) Počiatočný úver a dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR boli poskytnuté legislatívnymi aktmi a mali byť vyplatené po prijatí dekrétu ministra hospodárskeho rozvoja spolu s ministrom hospodárstva a financií. Podľa týchto legislatívnych aktov boli dva štátne úvery financované z rozpočtu prideleného ministrovi hospodárskeho rozvoja.

(23) Podľa zákonného dekrétu č. 55/2017 bol počiatočný úver poskytnutý s cieľom predísť prerušeniu medzinárodných aj vnútroštátnych letov spoločnosti Alitalia počas mimoriadnej správy vrátane letov patriacich pod záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme spoločnosti Alitalia vzhľadom na vážne sociálne problémy a vážne nepríjemnosti pre používateľov, ktoré by spôsobilo prerušenie letov spoločnosti Alitalia.

(24) Pôvodný úver mal byť vyplatený dekrétom ministra hospodárskeho rozvoja spolu s ministrom hospodárstva a financií do piatich dní od uvedenia spoločnosti Alitalia do mimoriadnej správy a mal sa použiť pre naliehavé prevádzkové potreby tejto spoločnosti a iných spoločností skupiny, ktoré sú predmetom mimoriadneho správneho konania. Naliehavé prevádzkové potreby zahŕňali aj potreby súvisiace s medzinárodnými systémami používanými na urovnanie hospodárskych vzťahov s dopravcami.

(25) Dňa 4. mája 2017 mimoriadni komisári spoločnosti Alitalia požiadali o naliehavé predčasné čerpanie vo výške 240 miliónov EUR z úveru vo výške 600 miliónov EUR. Podľa talianskych orgánov sa tak stalo predovšetkým s cieľom i) predísť vyčerpaniu peňažných prostriedkov potrebných na vykonávanie obchodných činností spoločnosti Alitalia v dňoch bezprostredne nasledujúcich po začatí mimoriadneho správneho konania a ii) umožniť spoločnosti Alitalia zaplatiť zábezpeku požadovanú Medzinárodným združením leteckých prepravcov („IATA“). Bez uhradenia zábezpeky hrozilo, že spoločnosť Alitalia nebude mať prístup k systémom (8) spravovaným združením IATA, ktoré sú nevyhnutné pre kontinuitu činností. Táto zábezpeka bola uhradená v máji 2017.

(26) V októbri 2017 bola spoločnosti Alitalia uvoľnená druhá splátka pôvodného úveru vo výške 360 miliónov EUR. Podľa talianskych orgánov bola poskytnutá na žiadosť mimoriadnych komisárov s cieľom poskytnúť spoločnosti Alitalia potrebné finančné prostriedky na zachovanie pravidelných letov až do dokončenia odčlenenia príslušných obchodných činností.

(27) Podľa zákonného dekrétu č. 148/2017, ktorým sa poskytol dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR, bol úver schválený s cieľom zabezpečiť, aby spoločnosť Alitalia a ďalšie spoločnosti skupiny mohli bez prerušenia plniť svoje záväzky týkajúce sa letových služieb až do predaja obchodných činností spoločnosti Alitalia.

(28) Zákonný dekrét č. 148/2017 bol zmenený na zákon zákonom č. 172/2017. V tomto zákone sa uvádzalo, že rozšírenie úveru bolo nevyhnutné na zabezpečenie splnenia prepravných záväzkov spoločnosti Alitalia.

(29) Dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR bol spoločnosti Alitalia vyplatený 15. januára 2018.

2.2.1. Zosúladenie splatnosti dvoch štátnych úverov

(30) Dňa 27. apríla 2018 sa zákonným dekrétom č. 38/2018 stanovilo ďalšie predĺženie počiatočného úveru do 15. decembra 2018. Týmto zákonným dekrétom sa zároveň uvedený dátum stanovil ako nový dátum splatnosti dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR, čím sa zosúladila splatnosť pôvodného úveru a dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR.

(31) Dňa 14. decembra 2018 sa zákonným dekrétom č. 135/2018 stanovila splatnosť dvoch štátnych úverov na tridsať dní od nadobudnutia účinnosti predaja aktív spoločnosti Alitalia, v každom prípade najneskôr do 30. júna 2019.

2.2.2. Ustanovenia zákonného dekrétu o raste

(32) Dňa 30. apríla 2019 Taliansko prijalo zákonný dekrét č. 34 o „naliehavých opatreniach pre hospodársky rast a riešenie špecifických krízových situácií“ (9) (ďalej len „zákonný dekrét o raste“), v ktorom sa stanovuje: a) odstránenie nadradenosti dvoch štátnych úverov nad akýmkoľvek iným dlhom, ktorý spoločnosti Alitalia vznikne v rámci mimoriadnej správy; b) predĺženie splatnosti dvoch štátnych úverov až do predaja aktív spoločnosti Alitalia mimoriadnou správou; c) zaplatenie úrokov splatných štátu, ktoré vzniknú odo dňa vyplatenia dvoch štátnych úverov spoločnosti Alitalia, najneskôr do 31. mája 2019; d) oprávnenie pre ministerstvo hospodárstva a financií použiť vzniknuté úroky z dvoch štátnych úverov na upisovanie akcií novovytvorenej spoločnosti, na ktorú majú byť prevedené aktíva spoločnosti Alitalia.

(33) V dôsledku zákonného dekrétu o raste od 31. mája 2019 prestali vznikať úroky z dvoch štátnych úverov.

(34) Dňa 2. decembra 2019 bol zákonný dekrét o raste zmenený zákonom č. 137 „Naliehavé opatrenia na zabezpečenie kontinuity služieb poskytovaných spoločnosťami Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A. a Alitalia CityLiner S.p.A. v mimoriadnej správe“ (10), ktorým sa zosúladila splatnosť splatných úrokov spolu s istinou, keďže sa stanovilo predĺženie splácania istiny a úrokov až do predaja aktív spoločnosti Alitalia mimoriadnou správou.

(35) Posúdenie dvoch štátnych úverov ako jedného opatrenia je uvedené v oddiele 5.1.4.1.1.

2.3. Príjemca

(36) Príjemcom opatrenia je spoločnosť Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A in amministrazione straordinaria (ďalej len „Alitalia“) spolu s dcérskymi spoločnosťami, ktoré priamo a nepriamo vlastní.

(37) V zákonnom dekréte č. 55/2017, ktorý je právnym základom počiatočného úveru, aj v zákonnom dekréte č. 148/2017, ktorý je právnym základom dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR, sa stanovuje, že dva štátne úvery sa poskytujú v prospech spoločnosti Alitalia. Zákonným dekrétom č. 55/2017 sa poskytuje „financovanie vo forme úveru vo výške 600 miliónov EUR za odplatu … v prospech spoločnosti Alitalia – Società Aerea Italiana S.p.A.“ (pozri odôvodnenie 17); zákonný dekrét č. 148/2017 odkazuje na financovanie poskytnuté zákonným dekrétom č. 55/2017, ktorým sa poskytuje dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR v prospech spoločnosti Alitalia.

(38) Alitalia je spoločnosť so sídlom v meste Fiumicino v Ríme, ktorá pôsobí v odvetví leteckej dopravy. Celkový počet zamestnancov spoločnosti Alitalia k 31. decembru 2017 bol 11 377 (11). Akcionárska štruktúra spoločnosti Alitalia a štruktúra skupiny Alitalia je znázornená na grafe 1 (12) a akcionári spoločnosti Compagnia Aerea Italiana S.p.A. (ďalej len „CAI“) (13) k máju 2019 sú znázornení v tabuľke 1. Graf 1 Vlastnícka štruktúra spoločnosti Alitalia a štruktúra skupiny Alitalia k 23. januáru 2018 L1412022SK4710120220516SK0008.0001491502NÁVRHODPORÚČANIE RADY PRE PRIDRUŽENIE MEDZI EÚ A GRUZÍNSKOM č. 1/2022z ...o programe pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027RADA PRE PRIDRUŽENIE MEDZI EÚ A GRUZÍNSKOM,so zreteľom na Dohodu o pridružení medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Gruzínskom na strane druhej,keďže:(1)Dohoda o pridružení medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Gruzínskom na strane druhejÚ. v. EÚ L 261, 30.8.2014, s. 4. (ďalej len dohoda) bola podpísaná 27. júna 2014 a nadobudla platnosť 1. júla 2016.(2)Podľa článku 406 ods. 1 dohody má Rada pre pridruženie právomoc prijímať odporúčania na účely dosiahnutia cieľov dohody.(3)Podľa článku 420 ods. 1 dohody majú zmluvné strany prijať všetky všeobecné alebo osobitné opatrenia potrebné na splnenie záväzkov, ktoré im vyplývajú z dohody, a zabezpečiť, aby sa dosiahli ciele stanovené v dohode.(4)V článku 11 rokovacieho poriadku Rady pre pridruženie sa stanovuje možnosť prijímať rozhodnutia a vydávať odporúčania písomným postupom, ak sa na tom zmluvné strany dohodnú.(5)Únia a Gruzínsko sa dohodli na upevnení svojho partnerstva schválením súboru priorít na roky 2021 – 2027 (ďalej len program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027) pre spoločnú prácu pri dosahovaní cieľov politického pridruženia a hospodárskej integrácie, ako sú stanovené v dohode.(6)Zmluvné strany dohody sa dohodli na znení programu pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021 – 2027, ktorým sa podporí vykonávanie dohody so zameraním spolupráce na všeobecne identifikované spoločné záujmy,PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:Článok 1Rada pre pridruženie odporúča, aby zmluvné strany vykonávali program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027 uvedený v prílohePozrite dokument ST 8327/22 ADD 2 na https://register.consilium.europa.eu..Článok 2Program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021 – 2027 uvedený v prílohe nahrádza program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom, ktorý bol prijatý 20. novembra 2017.Článok 3Toto odporúčanie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.V Tbilisi [deň mesiac rok]Za Radu pre pridruženiepredseda Tabuľka 1 Akcionári spoločnosti CAI v máji 2019. (Pokiaľ je Komisii známe, štruktúra akcionárov zostáva nezmenená.) L1412022SK4710120220516SK0008.0001491502NÁVRHODPORÚČANIE RADY PRE PRIDRUŽENIE MEDZI EÚ A GRUZÍNSKOM č. 1/2022z ...o programe pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027RADA PRE PRIDRUŽENIE MEDZI EÚ A GRUZÍNSKOM,so zreteľom na Dohodu o pridružení medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Gruzínskom na strane druhej,keďže:(1)Dohoda o pridružení medzi Európskou úniou a Európskym spoločenstvom pre atómovú energiu a ich členskými štátmi na jednej strane a Gruzínskom na strane druhejÚ. v. EÚ L 261, 30.8.2014, s. 4. (ďalej len dohoda) bola podpísaná 27. júna 2014 a nadobudla platnosť 1. júla 2016.(2)Podľa článku 406 ods. 1 dohody má Rada pre pridruženie právomoc prijímať odporúčania na účely dosiahnutia cieľov dohody.(3)Podľa článku 420 ods. 1 dohody majú zmluvné strany prijať všetky všeobecné alebo osobitné opatrenia potrebné na splnenie záväzkov, ktoré im vyplývajú z dohody, a zabezpečiť, aby sa dosiahli ciele stanovené v dohode.(4)V článku 11 rokovacieho poriadku Rady pre pridruženie sa stanovuje možnosť prijímať rozhodnutia a vydávať odporúčania písomným postupom, ak sa na tom zmluvné strany dohodnú.(5)Únia a Gruzínsko sa dohodli na upevnení svojho partnerstva schválením súboru priorít na roky 2021 – 2027 (ďalej len program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027) pre spoločnú prácu pri dosahovaní cieľov politického pridruženia a hospodárskej integrácie, ako sú stanovené v dohode.(6)Zmluvné strany dohody sa dohodli na znení programu pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021 – 2027, ktorým sa podporí vykonávanie dohody so zameraním spolupráce na všeobecne identifikované spoločné záujmy,PRIJALA TOTO ODPORÚČANIE:Článok 1Rada pre pridruženie odporúča, aby zmluvné strany vykonávali program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021-2027 uvedený v prílohePozrite dokument ST 8327/22 ADD 2 na https://register.consilium.europa.eu..Článok 2Program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom na roky 2021 – 2027 uvedený v prílohe nahrádza program pridruženia medzi EÚ a Gruzínskom, ktorý bol prijatý 20. novembra 2017.Článok 3Toto odporúčanie nadobúda účinnosť dňom jeho prijatia.V Tbilisi [deň mesiac rok]Za Radu pre pridruženiepredseda

(39) Keď bola spoločnosť Alitalia uvedená do mimoriadnej správy, vlastnila celé základné imanie spoločnosti Alitalia CityLiner S.p.A. (ďalej len „Cityliner“) a spoločnosti Challey Ltd. Cityliner, regionálnej leteckej spoločnosti v plnom vlastníctve spoločnosti Alitalia (14), ktorá pôsobí ako poskytovateľ prepravnej kapacity spoločnosti Alitalia (15) s pokrytím časti siete letov na krátku vzdialenosť. Challey Ltd je subholding so sídlom v Írsku, ktorý sám kontroluje ďalšie spoločnosti takisto so sídlom v Írsku (ďalej len „írske dcérske spoločnosti“), ktoré vlastnia celý lietadlový park používaný spoločnosťami Alitalia a CityLiner a registrovaný v Írsku, ako aj menšinové podiely v iných čiastočne vlastnených spoločnostiach. Challey Ltd a írske dcérske spoločnosti nie sú predmetom mimoriadnej správy. Spoločnosť Alitalia spolu so svojimi dcérskymi spoločnosťami teda tvoria skupinu Alitalia (16) (ďalej len „skupina Alitalia“). Keďže spoločnosť Alitalia predstavuje prevažnú väčšinu činností skupiny Alitalia a zamestnáva 97 % z celkového počtu zamestnancov skupiny Alitalia (17), akékoľvek hodnotenie týkajúce sa skupiny zahŕňa spoločnosť Alitalia mutatis mutandis.

(40) 49 % spoločnosti Alitalia vlastní Etihad Investment Holding Company LLC a 51 % vlastní MIDCO S.p.A., ktorá samotná je v 100 % vlastníctve spoločnosti CAI S.p.A. V období od nadobudnutia spoločnosťou CAI S.p.A. v roku 2008 je spoločnosť Alitalia neustále v strate. Začiatkom roka 2017 sa pokúsila zlepšiť svoju pozíciu ambicióznym plánom znižovania nákladov, ktorý zahŕňal zníženie nákladov o viac ako 1 miliardu EUR, čo malo pripraviť pôdu pre dodatočné financovanie (2 miliardy EUR vrátane 900 miliónov EUR nových peňažných prostriedkov), pod vedením najmä jej akcionára Etihad (ďalej len „plán ozdravenia“, pozri oddiel 4.2.1.1). Plán ozdravenia sa mal zaviesť prostredníctvom predinsolvenčného konania (18). Tento postup (19) si vyžadoval súhlas zamestnancov (20), keďže väčšina opatrení na rozsiahle zníženie nákladov by na nich mala vplyv. Súhlas bol však zamietnutý v referende zamestnancov, ktoré sa konalo 24. apríla 2017, z dôvodu plánovaných opatrení na zníženie nákladov práce, v ktorých sa okrem iného predpokladalo zníženie priemernej mzdy o 33 %. Keďže plán ozdravenia nebolo možné vykonať a akcionári neposkytli dodatočné finančné prostriedky, spoločnosť Alitalia bola uvedená do mimoriadnej správy.

2.4. Mimoriadne správne konanie

(41) Na žiadosť predstavenstva spoločnosti Alitalia bola spoločnosť Alitalia uvedená pod mimoriadnu správu (21) na základe dekrétu talianskeho ministerstva hospodárskeho rozvoja z 2. mája 2017. Týmto dekrétom sa zároveň vymenovali traja mimoriadni komisári na riadenie spoločnosti Alitalia. Spoločnosť Alitalia bola následne vyhlásená za platobne neschopnú rozsudkom súdu v Civitavecchii z 11. mája 2017. Dňa 12. mája 2017 bola pod mimoriadnu správu uvedená aj spoločnosť Cityliner (22) na základe dekrétu talianskeho ministerstva hospodárskeho rozvoja. Spoločnosť Cityliner bola následne vyhlásená za platobne neschopnú rozsudkom súdu v Civitavecchii z 26. mája 2017.

(42) Talianske orgány vo svojom podaní z 20. marca 2019 uviedli, že v dôsledku uvedenia spoločnosti Alitalia do mimoriadneho správneho konania boli súkromní akcionári zbavení všetkých právomocí v oblasti riadenia a dohľadu nad spoločnosťou Alitalia. Namiesto nich boli riadením spoločnosti v zmysle právnych predpisov upravujúcich mimoriadnu správu poverení mimoriadni komisári, a to až do schválenia programu mimoriadnej správy ministrom hospodárskeho rozvoja. Po prijatí programu mimoriadnej správy by boli oprávnení predať aktíva spoločnosti Alitalia pod dohľadom ministerstva hospodárskeho rozvoja.

(43) Mimoriadni komisári spoločnosti Alitalia poskytli 26. januára 2018 ministerstvu hospodárskeho rozvoja program zameraný na predaj aktív spoločnosti Alitalia v prevádzke (23) do jedného roka, ktorý bol schválený ministerským dekrétom z 23. marca 2018. Dňa 7. mája 2019 sa odložila počiatočná splatnosť dokončenia programu predaja na 23. marca 2020.

(44) Postup predaja stanovený schváleným programom mimoriadnej správy sa vzťahoval na aktíva súvisiace s obchodnou činnosťou spoločností Alitalia a Cityliner, ktoré sú v mimoriadnej správe.

2.4.1. Mimoriadna správa (legislatívny dekrét č. 270/1999, zákon Prodi-bis)

(45) Mimoriadna správa je insolvenčné konanie stanovené v legislatívnom dekréte č. 270 z 8. júla 1999 (24) (ďalej len „zákon Prodi-bis“) pri platobnej neschopnosti veľkých spoločností, ktorého cieľom je ich záchrana, zachovanie ich hodnoty pokračovaním ich činností až do reštrukturalizácie alebo predaja aktív. Spoločnosti sú prijímané do mimoriadnej správy len v prípade, ak sa ich návrat do hospodárskej rovnováhy javí ako možný.

(46) V rámci mimoriadnej správy je predchádzajúci akcionár zbavený svojich rozhodovacích právomocí, pričom spoločnosť pokračuje vo svojej činnosti. Riadenie obchodnej činnosti a správu aktív spoločnosti preberajú mimoriadni komisári. Menuje ich súd, ktorý vyhlási spoločnosť za platobne neschopnú. Mimoriadni komisári konajú v súlade s programom mimoriadnej správy (reštrukturalizácia alebo predaj aktív), ktorý schválil minister hospodárskeho rozvoja.

(47) Po nadobudnutí účinnosti mimoriadneho správneho konania sa dlhy vzniknuté pred konaním zmrazia a stávajú sa podriadenými dlhom, ktoré vznikli počas mimoriadnej správy v dôsledku pokračovania v obchodnej činnosti. Postavenie dlhov vzniknutých počas mimoriadnej správy ako „nadriadených“ je upravené výslovným ustanovením zákona.

2.4.2. Mimoriadna správa pre väčšie spoločnosti najmenej s 500 zamestnancami a dlhom 300 miliónov EUR (zákonný dekrét č. 347/2003, Marzanov zákon)

(48) Pre veľké spoločnosti najmenej s 500 zamestnancami a dlhom najmenej 300 miliónov EUR platia dodatočné osobitné pravidlá podľa zákonného dekrétu č. 347 z 23. decembra 2003 (25) (ďalej len „Marzanov zákon“). Spoločnosť Alitalia patrí do rozsahu pôsobnosti Marzanovho zákona, pretože, ako sa uvádza v rozsudku, ktorým bola spoločnosť Alitalia vyhlásená za platobne neschopnú, má „viac ako päťsto podriadených zamestnancov po dobu najmenej jedného roka a dlhy v celkovej výške presahujúcej tristo miliónov eur“ (26).

(49) Podľa Marzanovho zákona môžu spoločnosti podať žiadosť o uvedenie do mimoriadnej správy, ako sa to stanovuje v tomto zákone, priamo ministerstvu hospodárskeho rozvoja, a to ešte pred rozhodnutím súdu o ich platobnej schopnosti. Mimoriadnych komisárov menuje minister hospodárskeho rozvoja, a nie súd. Pôsobia pod dohľadom ministra hospodárskeho rozvoja. Počiatočné trvanie mimoriadnej správy je 12 mesiacov od schválenia programu mimoriadnej správy ministrom hospodárskeho rozvoja, ale môže byť ešte predĺžené o ďalších (najviac) 36 mesiacov dekrétom ministerstva hospodárskeho rozvoja. V prípade skupiny spoločností môže byť postup rozšírený aj na ďalšie spoločnosti skupiny okrem materskej spoločnosti (ako v prípade spoločnosti Cityliner).

(50) Okrem toho sa pre spoločnosti prevádzkujúce základné verejné služby v Marzanovom zákone stanovuje nasledovné: — mimoriadni komisári majú oprávnenie predať obchodné aktíva formou rokovacieho konania (za predpokladu, že predajná cena dohodnutá medzi mimoriadnymi komisármi a kupujúcim nie je nižšia ako trhová hodnota stanovená nezávislým znaleckým posudkom).

2.5. Verejné vyhlásenia členov talianskej vlády

(51) Dňa 25. apríla 2017, po zamietnutí plánu ozdravenia zo strany zamestnancov, poskytol vtedajší minister hospodárskeho rozvoja, ktorého portfólio zahŕňalo dokumentáciu spoločnosti Alitalia, rozhovor v talianskych novinách Corriere della Sera. Minister vylúčil znárodnenie alebo zaplatenie dlhov spoločnosti Alitalia zo strany štátu. V odpovedi na otázku o možnom preklenovacom úvere spoločnosti Alitalia však minister vyhlásil, že vláda poskytne „[ú]plné minimum na dokončenie procesu [predaja aktív spoločnosti Alitalia mimoriadnymi komisármi]. Zastavenie lietania lietadiel je nepredstaviteľné, pretože by sa narušili spojenia a cestujúci by boli poškodení, čo by viedlo k pomerne významným priamym a nepriamym dôsledkom“ (27).

(52) Dňa 30. apríla 2017 dostal minister hospodárskeho rozvoja v rozhovore pre médiá otázku, prečo sa nemôže dopustiť úpadok spoločnosti Alitalia. Minister vysvetlil, že úpadok spoločnosti Alitalia „[b]y bol šokom pre hrubý domáci produkt, ktorý by bol vyšší ako scenár šesťmesačného obdobia pokrytého vládnym úverom na nájdenie kupca... Nemôžeme dopustiť skrachovanie z jedného dňa na druhý, pretože by sme už nemali spojenia z jednej časti krajiny do druhej. Na poskytovanie spojení počas obdobia výpadku by neboli pripravené žiadne ďalšie spoločnosti“ (28).

(53) Talianske finančné noviny 2. mája 2017 informovali, že vtedajší premiér uviedol, že vláda „zasiahla nielen na výslovnú žiadosť valného zhromaždenia, ale z našej strany ide o akt zodpovednosti tých, ktorí musia zabezpečiť určité základné služby“ (29). V tom istom článku minister pre územnú súdržnosť a juh uviedol, že „rozhodnutiami [Rady ministrov] o spoločnosti Alitalia, mimoriadnou správou a preklenovacím úverom na šesť mesiacov sme zabezpečili všetky trasy. Letecké spojenie s juhom je teda zaručené“.

(54) Podľa článku v talianskej tlači z 3. mája 2017 vtedajší minister hospodárskeho rozvoja uviedol, že „stratégiou vlády bolo vždy minimalizovať vplyv na verejné účty“ a že sa vláda „[s]nažila predísť“ poskytnutiu preklenovacieho úveru vo výške 600 miliónov EUR, ale bolo to „nutné a nevyhnutné zlo“, pretože „ponechanie lietadiel na zemi z jedného dňa na druhý by talianskych daňových poplatníkov stálo oveľa viac“. Podľa uvedeného článku minister potom pripomenul, že je „4,9 milióna uhradených rezervácií leteniek Alitalia“ a zastavenie všetkého by poškodilo „[H]DP a dobré meno [Talianska] a potom... by vypadli spojenia pre krajinu na určitý počet dní alebo týždňov a to nie je možné“. Počiatočný úver podľa ministra „preto slúži na to, aby sa z ekonomického hľadiska predišlo horšej situácii“ (30).

(55) Vtedajší minister infraštruktúry a dopravy v rozhovore uverejnenom 15. októbra 2017 vyhlásil, že dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR dáva mimoriadnym komisárom „pokoj v duši. Nechceme spoločnosť Alitalia predať lacno, ale predať. Pozeráme sa na to, čo sa stalo spoločnosti Air Berlin, ktorú nadobudla spoločnosť Lufthansa: počet lietadiel a personálu sa znížil na polovicu. Narušenie hlavnej obchodnej činnosti je však vždy porážkou pre každého. Preto sa v prípade spoločnosti Alitalia zameriavame skôr na model Meridiana: nájsť vhodného partnera, ktorý ju dokáže vylepšiť“. Na otázku, či by sa spoločnosťou Alitalia mala zaoberať budúca vláda, minister odpovedal: „Nie nevyhnutne. Spoločnosť existuje a bude existovať aj naďalej. Zajtra sa ponuky uzavrú, uvidíme, čo nám povedia komisári. Do Vianoc budeme mať jasno o budúcnosti spoločnosti Alitalia. No táto vláda nechce robiť unáhlené rozhodnutia“ (31).

(56) V rovnakom duchu, po odmietnutí ponuky spoločnosti Lufthansa zo strany vlády (pozri poznámku pod čiarou v odôvodnení 61), vtedajší minister infraštruktúry a dopravy v rozhovore uverejnenom 24. novembra 2017 vyhlásil, že ponuka spoločnosti Lufthansa „nebola hodná veľkej krajiny ako Taliansko a spoločnosti ako Alitalia s tisíckami zamestnancov a niektorými z najdôležitejších spojení v krajine. Počkáme, kým nám bude predložený plán priemyselného rozvoja hodný tohto názvu, a nie plán, ktorý prinesie len utrpenie pre zamestnancov. Máme čas do konca mandátu vlády; snažíme sa získať čo najlepšie podmienky. Pripomínam, že kríza spoločnosti Alitalia je spôsobená chybami riadenia, nie trhom, ktorý sa v skutočnosti rýchlo rozširuje.“ (32)

2.6. Proces predaja spoločnosti Alitalia a jeho predĺženia

(57) V článku 1 zákonného dekrétu č. 55/2017, ktorým sa poskytol počiatočný úver, sa stanovilo, že na účely vypracovania programu mimoriadnej správy musia mimoriadni komisári do 17. mája 2017 uverejniť výzvu na vyjadrenie záujmu o nákup alebo reštrukturalizáciu obchodného komplexu spoločnosti Alitalia. Proces po tejto výzve na vyjadrenie záujmu, ktorý sa mal uskutočniť do šiestich mesiacov od poskytnutia prvého financovania, mal zabezpečiť splnenie zásad transparentnosti, rovnakého zaobchádzania a nediskriminácie.

(58) Mimoriadni komisári vyhlásili 17. mája 2017 v súlade s článkom 1 zákonného dekrétu č. 55/2017 výzvu na vyjadrenie záujmu s cieľom rozhodnúť, či je možná reštrukturalizácia spoločnosti Alitalia alebo či sa jej aktíva majú predať, a to buď ako prevádzkové jednotky alebo ako prevádzkový tovar a prevádzkové zmluvy.

(59) Lehota, v rámci ktorej sa mal prejaviť záujem, sa skončila 21. júla 2017. Mimoriadni komisári na základe poverenia ministra hospodárskeho rozvoja zorganizovali 1. augusta 2017 verejné obstarávanie na predaj aktív spoločností v mimoriadnej správe (Alitalia a Cityliner) ako prevádzkových jednotiek s lehotou predloženia ponúk do 16. októbra 2017 a lehotou na ukončenie procesu predaja do 5. novembra 2017.

(60) Väčšina aktív spoločností v mimoriadnej správe (Alitalia a Cityliner) bola vo verejnom obstarávaní rozdelená do samostatných prevádzkových jednotiek, ktoré pozostávali konkrétne z a) obchodných činností ako celku (ďalej len „úplná časť“ alebo „ jedna časť“); alebo alternatívne b) činností týkajúcich sa letectva (ďalej len „časť letecké činnosti“) a c) činností týkajúcich sa pozemnej obsluhy (ďalej len „časť činnosti pozemnej obsluhy“). Časť letecké činnosti tvorili aktíva a právne vzťahy súvisiace s činnosťami leteckej dopravy vykonávanými spoločnosťami v mimoriadnej správe vrátane lietadlového parku, prevádzkových intervalov, značky, lietadiel írskych dcérskych spoločností a zmlúv o prenájme a údržbe. Časť činnosti pozemnej obsluhy zahŕňala aktíva a právne vzťahy spoločností v mimoriadnej správe súvisiace so službami vykonávanými na letiskách pre asistenciu na zemi v prospech tretích osôb. Úplná časť zahŕňala aktíva a právne vzťahy časti letecké činnosti a časti činnosti pozemnej obsluhy. Uchádzač mohol slobodne vymedziť rozsah ponuky na kúpu.

(61) Zákonným dekrétom č. 148/2017, ktorým sa poskytol dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR, sa pôvodná lehota 5. novembra 2017 na dokončenie procesu predaja predĺžila do 30. apríla 2018. Po neúspešnom verejnom obstarávaní (33)22. decembra 2017 mimoriadni komisári následne otvorili nové rokovacie konanie (34) na predaj aktív spoločnosti Alitalia.

(62) Rokovacie konanie malo pôvodnú lehotu 10. apríla 2018, ktorá bola následne predĺžená do 31. októbra 2018. Na konci rokovacieho konania 31. októbra 2018 boli doručené štyri návrhy (35). Mimoriadni komisári považovali za platnú iba ponuku talianskej železničnej spoločnosti Ferrovie dello Stato (ďalej len „FS“), ktorá bola podporená zábezpekou vo výške 17,5 milióna EUR. Keďže ponuka spoločnosti FS bola podmienená, FS dostala novú lehotu na predloženie záväznej ponuky. Lehota na predloženie záväznej ponuky bola niekoľkokrát odložená, naposledy do 21. novembra 2019.

(63) Spoločnosť FS do uvedeného dátumu nepredložila konečnú záväznú ponuku. V dôsledku tohto nepredloženia ponuky Komisia chápe, že proces predaja bol považovaný za neúspešný (36).

2.7. Rozhodnutie o začatí konania

(64) V rozhodnutí o začatí konania Komisia predbežne dospela k záveru, že dva štátne úvery predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

(65) Komisia najmä usúdila, že dva štátne úvery poskytli spoločnosti Alitalia hospodársku výhodu na účely článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Tvrdenie, že Taliansko poskytnutím dvoch štátnych úverov spoločnosti Alitalia konalo ako súkromný subjekt v trhovom hospodárstve, nie je podložené dôkazmi.

(66) Komisia sa domnievala, že pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci, spoločnosť Alitalia bola v zmysle usmernení o záchrane a reštrukturalizácii podnikom v ťažkostiach a dospela k predbežnému záveru, že existujú závažné pochybnosti o zlučiteľnosti dvoch štátnych úverov s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ.

(67) Taliansko predovšetkým tvrdilo, že dva štátne úvery boli potrebné na to, aby sa zabránilo náhlemu odchodu z trhu spoločnosti, ktorá zohráva dôležitú systémovú úlohu v celom odvetví leteckej dopravy Talianska, a s tým súvisiacimi negatívnymi dôsledkami. Komisia usúdila, že neexistovali dostatočné informácie na to, aby dospela k záveru o existencii príspevku k cieľu spoločného záujmu.

(68) Komisia mala takisto pochybnosti, či bolo splnené kritérium vhodnosti dvoch štátnych úverov, keďže tieto dva štátne úvery neboli splatené do šiestich mesiacov od ich prvého vyplatenia spoločnosti Alitalia. Okrem toho nebolo jasné, kedy by došlo k likvidácii a či by bola ukončená v primeranej lehote, ako sa to vyžaduje v usmerneniach o záchrane a reštrukturalizácii. Preto sa zdalo, že pomoc umožňovala pokračovanie činnosti spoločnosti Alitalia v období od mája 2017 najmenej do októbra 2019, čím sa na trhu udržal inak nefunkčný podnik podstatne dlhšie než na prechodné obdobie šiestich mesiacov.

(69) Okrem toho mala Komisia pochybnosti, či bolo splnené kritérium primeranosti dvoch štátnych úverov. Plán likvidity, ktorý predložilo Taliansko, zahŕňal značný vankúš likvidity (796 miliónov EUR na konci prvého štvrťroka 2018, postupne klesajúci na 546 miliónov EUR na konci roka 2018). Taliansko však nevysvetlilo, prečo bola táto prebytočná likvidita nevyhnutne potrebná na udržanie činnosti spoločnosti Alitalia počas šiestich mesiacov. Komisia preto pochybovala, či bola výška pomoci obmedzená na nevyhnutné minimum.

(70) Napokon Komisia na základe informácií, ktoré poskytlo Taliansko, predbežne dospela k záveru, že spoločnosť Alitalia nezískala za posledných 10 rokov pred poskytnutím dvoch štátnych úverov žiadnu pomoc na záchranu, pomoc na reštrukturalizáciu ani dočasnú podporu na reštrukturalizáciu a že zásada „jedenkrát a naposledy“ stanovená v bodoch 70 a 71 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii bola dodržaná. Komisia predtým dospela k záveru, že medzi spoločnosťami CAI a Alitalia Linee Aeree SpA, ktorej časti aktív získala spoločnosť CAI a použila na vytvorenie súčasnej spoločnosti Alitalia, neexistuje žiadna hospodárska kontinuita (37). Spoločnosť Alitalia Linee Aeree SpA už predtým dostala úver vo výške 300 miliónov EUR, pri ktorom Komisia dospela k záveru, že ide o pomoc (38) podľa predchádzajúcej verzie usmernení o záchrane a reštrukturalizácii (39). Ak by existovala kontinuita, spoločnosť Alitalia by nebola oprávnená na pomoc podľa usmernení o záchrane a reštrukturalizácii.

3. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN

(71) Tri zainteresované strany (t. j. Ryanair, dotknutá anonymná strana, Aegean) predložili svoje pripomienky Komisii podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ.

3.1. Spoločnosť Ryanair

(72) Pokiaľ ide o existenciu pomoci, spoločnosť Ryanair tvrdí, že zásada súkromného subjektu v trhovom hospodárstve nie je uplatniteľná ani i) na počiatočný úver, keďže ho Taliansko poskytlo ako subjekt verejného sektora, ktorý sleduje ciele všeobecného záujmu týkajúce sa používateľov dopravných služieb spoločnosti Alitalia a jej zamestnancov a územnej kontinuity Talianskej republiky, ani ii) na dodatočné financovanie vo výške 300 miliónov EUR, ktoré nemožno primerane odôvodniť predchádzajúcou expozíciou štátu voči spoločnosti Alitalia.

(73) Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci, spoločnosť Ryanair tvrdí, že nie sú splnené podmienky zlučiteľnosti. Pokiaľ ide o kritérium spoločného záujmu, ak by mali lietadlá lietadlového parku spoločnosti Alitalia zákaz vzlietnuť, konkurenčné nízkonákladové letecké spoločnosti by boli schopné nahradiť akýkoľvek výpadok služby vrátane záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme, ako to dokazuje revitalizácia leteckej dopravy na letiskách v Budapešti a Barcelone po kolapse spoločností Malév a Spanair. Pomoc namiesto napomáhania efektívnosti talianskeho trhu leteckej dopravy mu v skutočnosti bráni a poškodzuje spoločný záujem. Pomoc sa používa na nespravodlivú hospodársku súťaž na ziskových trasách, a to aj so zreteľom na nové služby a iniciatívy (t. j. nový salónik „Casa Italia“ na letisku v Ríme (40)), ktoré spustila spoločnosť Alitalia. Pokiaľ ide o podmienku návratu k dlhodobej životaschopnosti, spoločnosť Ryanair poznamenáva, že v prípade neexistencie podnikateľského plánu dva štátne úvery vytvárajú pre spoločnosť Alitalia neopodstatnenú hotovostnú rezervu. Spoločnosť Ryanair takisto tvrdí, že okrem toho, že aktíva spoločnosti Alitalia nepostačujú na splatenie úveru, spoločnosť zostáva aj naďalej stratová a denne stráca 1,75 milióna EUR s denným záporným ukazovateľom EBIDTA vo výške 0,7 milióna EUR.

3.2. Anonymná zainteresovaná strana

(74) Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci, anonymná zainteresovaná strana tvrdí, že v rozpore s požiadavkou, že pomoc na záchranu by mala mať naliehavý a dočasný charakter, keďže jej cieľom je reagovať na akútnu krízu likvidity, pomoc zvýhodňuje spoločnosť Alitalia pred inými leteckými spoločnosťami. Dôvodom je, že pomoc umelo zlepšuje finančnú situáciu spoločnosti Alitalia, keďže problémy spoločnosti Alitalia nie sú nové, ale skôr dlhodobé, ktoré v posledných rokoch dramaticky a neustále narastajú.

(75) Anonymná zainteresovaná strana ďalej tvrdí, že spoločnosť Alitalia by na zabezpečenie prebiehajúcich operácií počas svojej mimoriadnej správy mala mať k dispozícii iné prostriedky, ktoré by menej narúšali trh.

3.3. Spoločnosť Aegean

(76) Spoločnosť Aegean uvádza, že na základe jej znalosti trhu neboli podmienky počiatočného úveru a dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR v súlade s podmienkami financovania, ktoré boli pravdepodobne dostupné na trhu pre leteckú spoločnosť v ťažkostiach, ako napr. Alitalia. Spoločnosť Aegean ďalej poznamenáva, že deklarovaným cieľom počiatočného úveru a dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR bolo zabezpečiť, aby spoločnosť zostala subjektom s predpokladom nepretržitého pokračovania v činnosti. Vzhľadom na to je jasné, že pri sledovaní tohto cieľa sa Taliansko nemohlo riadiť hospodárskymi zásadami, ale skôr politickými úvahami, ako je zachovanie pracovných miest a zabránenie sociálnym nepokojom.

(77) Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci, spoločnosť Aegean tvrdí najmä, že: a) pomoc nebola obmedzená na minimum, pretože bola zjavne neprimeraná, pokiaľ ide o jej výšku, ako aj jej podmienky. Pomoc umožnila spoločnosti Alitalia nielen zostať aktívnou na trhu, ale aj rozšíriť svoju činnosť otvorením nových konkurenčných trás pri veľmi nízkych koeficientoch obsadenia lietadla; b) pomoc mala rušivý vplyv na trh, ktorý pretrvával počas každého dňa, keď bola spoločnosti Alitalia stále k dispozícii, s dodatočným negatívnym vplyvom, keď spoločnosť Alitalia využila výhodu získanú dvoma štátnymi úvermi na agresívne umiestňovanie svojich služieb na trh a súťaženie s inými leteckými spoločnosťami; c) v rozpore s bodom 55 písm. e) usmernení o záchrane a reštrukturalizácii spoločnosť Alitalia zaviedla štrukturálne opatrenia, ako sa preukázalo otvorením nových trás, ktoré v kontexte trhu leteckých služieb predstavovali získanie podielu na trhu a neodôvodnené rozšírenie jej činností; d) rušivý vplyv pomoci sa preukázal otvorením nových trás, zvýšenou frekvenciou niektorých letov a prevádzkou s nízkym koeficientmi obsadenia na niektorých z týchto trás. Hrozilo, že takýto rušivý vplyv sa stane trvalým v dôsledku príliš dlhého obdobia, počas ktorého bola pomoc k dispozícii pre spoločnosť Alitalia.

4. INFORMÁCIE POSKYTNUTÉ TALIANSKOM

4.1. Pripomienky Talianska

4.1.1. Úvahy subjektu verejného sektora

(78) Podľa Talianska bol počiatočný úver určený na riešenie naliehavých potrieb v oblasti riadenia spoločnosti Alitalia a iných spoločností skupiny uvedených do mimoriadnej správy, čiže spoločnosti Cityliner (pozri odôvodnenie 41). Medzi tieto potreby patrilo zabezpečiť, aby sa spoločnosť Alitalia mohla naďalej zúčastňovať na medzinárodných regulačných systémoch, ktorými sa riadia letecké spoločnosti, ako je IATA, a to až do rozhodnutia o reštrukturalizácii spoločnosti Alitalia alebo predaji jej aktív (pozri odôvodnenie 17).

(79) Talianske orgány takisto dodali, že počiatočný úver bol poskytnutý z dôvodu potreby predísť prerušeniu poskytovania služieb, berúc do úvahy sociálne problémy a vážne nepríjemnosti pre používateľov, ktoré by takéto prerušenie malo za následok, čím by sa okrem iného porušilo právo na územnú kontinuitu v rámci Talianskej republiky zaručené talianskou ústavou.

(80) Taliansko odôvodnilo svoje tvrdenie tým, že odchod spoločnosti Alitalia by viedol k vážnym narušeniam v odvetví osobnej leteckej dopravy a v spoločnosti, a to poskytnutím týchto údajov: 1. mája 2017 celkový počet cestujúcich, ktorí si rezervovali letenku na obdobie od mája 2017 do marca 2018, predstavoval hodnotu 4 935 210 EUR (či už s vydanou alebo ešte nevydanou letenkou), z toho približne 1,3 milióna EUR v máji a viac ako pol milióna počas prvých 15 dní v mesiaci. Celková hodnota leteniek vydaných na obdobie od mája 2017 do marca 2018 bola 429 miliónov EUR (z toho 125 miliónov EUR sa týkalo len mesiaca máj 2017), pričom náklady na náhradu, ktoré sa mali zaplatiť cestujúcim s rezerváciou počas prvých 15 dní v máji 2017 podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (41), by predstavovali približne 268,5 milióna EUR.

(81) Talianske orgány vysvetlili, že keď sa spoločnosť Alitalia stala predmetom mimoriadnej správy, financovanie bolo poskytnuté až do prípravy a vykonávania programu mimoriadnej správy.

(82) Talianske orgány tvrdili, že bez dvoch štátnych úverov by bolo ťažké uskutočniť postup verejného obstarávania na odčlenenie spoločnosti Alitalia v súlade s najvyššími normami otvorenosti, nepodmienenosti a konkurencieschopnosti. Toto bolo predpokladom získania najlepšej možnej hodnoty z aktív určených na predaj, teda odčlenenie obchodných činností spoločnosti Alitalia za najlepších trhových podmienok, ktoré sa dajú dosiahnuť prostredníctvom súťažného konania. Taliansko vo svojich doplňujúcich pripomienkach predložených 25. septembra 2018 zdôraznilo, že hospodárskou logikou dvoch štátnych úverov je zabezpečiť dlhodobú životaschopnosť spoločnosti Alitalia uľahčením úspešného dokončenia postupu verejného obstarávania na predaj aktív spoločnosti Alitalia vo vopred stanovenej lehote. Cieľom bolo v podstate zachovať maximálnu hodnotu týchto aktív až do dokončenia takéhoto predaja.

4.1.2. Posúdenie dvoch štátnych úverov pred poskytnutím

(83) Taliansko nepredložilo žiadne dôkazy o tom, že vykonalo ex ante posúdenie ziskovosti dvoch štátnych úverov pred ich poskytnutím. Keď ho Komisia požiadala o poskytnutie takéhoto dôkazu, Taliansko iba vyhlásilo, že kombinácia úrokovej sadzby, ktorá sa uplatňovala na dva štátne úvery, s prísnymi záväznými požiadavkami týkajúcimi sa ich splatenia zabezpečuje pre veriteľa pozitívny výsledok. Podľa Talianska by teda bilancia finančného zásahu bola pre veriteľa určite pozitívna, keďže riziko, ktoré na seba berie, je obmedzené a v každom prípade odmenené za trhových podmienok.

4.1.2.1. Súlad počiatočného úveru s trhovým správaním

(84) Talianske orgány tvrdili, že počiatočný úver bol v súlade s trhovými podmienkami, a preto nepatril do rozsahu pôsobnosti článku 107 ods. 1 ZFEÚ, keďže nepredstavoval pomoc.

(85) Podľa talianskych orgánov je počiatočný úver v súlade s trhovým správaním v dôsledku špecifických podmienok, ktoré sú s ním spojené, t. j.: i) 6-mesačná úroková sadzba EURIBOR plus 1 000 bázických bodov v súlade s oznámením o referenčných sadzbách (42); ii) povinné splatenie do šiestich mesiacov od zaplatenia, s iii) prednostným splatením pred akýmikoľvek inými dlhmi v rámci mimoriadnej správy spoločnosti Alitalia. Účtované úrokové náklady boli údajne vypočítané na základe trhových podmienok a parametrov, pričom sa v plnej miere zohľadnili osobitné okolnosti spoločnosti Alitalia. Keďže boli uplatnené trhové podmienky, úver neposkytol spoločnosti Alitalia žiadnu výhodu financovanú štátom, a preto nemôže predstavovať opatrenie pomoci.

(86) Talianske orgány tvrdili, že riziko, ktoré na seba prevzal štát ako veriteľ – odmeňovaný podľa trhových podmienok – prakticky neexistuje vzhľadom na uznanú výhodu prednostného splatenia pred akýmikoľvek inými dlhmi v rámci mimoriadnej správy spoločnosti Alitalia. Talianske orgány tvrdia, že bolo opodstatnené predpokladať, že aktíva spoločnosti Alitalia môžu v každom prípade pokryť dlhy vyplývajúce z počiatočného úveru bez ohľadu na výsledok mimoriadneho správneho konania.

(87) Podľa talianskych orgánov kombinácia výšky účtovaných úrokov a prísnych podmienok splácania znamená, že výsledok pre veriteľa, t. j. konečný zostatok finančného zásahu, bude určite pozitívny. Pôžička bola preto plne v súlade so zásadou súkromného investora v trhovom hospodárstve a procesne neexistovala žiadna povinnosť vopred informovať Komisiu podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ.

(88) Talianske orgány takisto tvrdili, že súkromní akcionári, vrátane najmä spoločnosti Etihad, boli rovnako pripravení poskytnúť spoločnosti Alitalia financovanie v rámci plánu ozdravenia. Konkrétnejšie, 22. decembra 2016 i) sa spoločnosť Alitalia dohodla so svojimi vlastnými finančnými veriteľmi o moratóriu, ii) akcionári spoločnosti Alitalia rokovali o emitovaní nástrojov vlastného imania v hodnote 231 miliónov USD, iii) [jeden z akcionárov spoločnosti Alitalia uzavrel dohody týkajúce sa hospodárskych záväzkov vo vzťahu medzi akcionármi spoločnosti Alitalia]. Dňa 27. decembra 2016 spoločnosť Etihad takisto poskytla spoločnosti Alitalia podriadený akcionársky úver vo výške 100 miliónov EUR. V správe z 25. marca 2019 talianske orgány zároveň tvrdili, že dva štátne úvery sú v súlade s výškou úplne nového financovania predpokladaného v pláne ozdravenia spoločnosti Alitalia.

4.1.2.2. Dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR

(89) Talianske orgány uvádzajú, že ich argumenty týkajúce sa počiatočného úveru platia rovnako aj pre dodatočné financovanie vo výške 300 miliónov EUR, ktoré bolo poskytnuté za rovnakých podmienok ako počiatočný úver, pričom sa plne zohľadňuje konkrétna situácia spoločnosti Alitalia.

(90) Talianske orgány ďalej tvrdia, že dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR a predĺženia splatenia financovania vo výške 600 miliónov EUR v októbri 2017 boli potrebné na zorganizovanie verejného obstarávania a zabezpečenie predaja spoločnosti Alitalia za najlepšie dosiahnuteľných trhových podmienok. Neúspech takéhoto verejného obstarávania by mal represívne účinky na obchodné vyhliadky spoločnosti a spôsobil by vážnu ujmu všetkým zainteresovaným stranám. Dva štátne úvery teda úzko súviseli s cieľom dosiahnutia dlhodobej životaschopnosti spoločnosti.

4.1.3. Rozhodnutie o začatí konania

(91) Pokiaľ ide o rozhodnutie o začatí konania, Taliansko uvádza, že posúdenie Komisie (43) týkajúce sa hodnoty aktív spoločnosti Alitalia predchádzalo vstupu spoločnosti Alitalia do mimoriadnej správy, a preto nebolo v čase odpovede Talianska (25. mája 2018) aktuálne. Taliansko v tejto súvislosti tvrdí, že zmeny zavedené novým vedením spoločnosti Alitalia viedli ku krokom zameraným na zabezpečenie príjmov, obmedzenie nákladov a zvýšenie efektívnosti. V tejto súvislosti Taliansko tvrdí, že mimoriadni komisári riešili finančné a manažérske problémy spoločnosti Alitalia zefektívnením operácií a opätovným prerokovaním zmlúv, napr. dosiahnutie výrazného zníženia nákladov na lízing (odhadované náklady na lízing vo výške [210 – 250] miliónov EUR v roku 2018 v porovnaní s [260 – 340] miliónmi EUR v roku 2017). Taliansko zdôrazňuje, že vzhľadom na tieto úspory a skutočnosť, že proces predaja ešte prebiehal, boli aktíva spoločnosti Alitalia podhodnotené.

(92) Okrem toho boli mimoriadni komisári v rámci osobitných právomocí, ktoré im zákon udeľuje, splnomocnení napríklad podniknúť kroky na vymáhanie peňazí dlhovaných spoločnosti Alitalia a rokovať o vysporiadaní pohľadávok s inými stranami. Hodnota aktív spoločnosti Alitalia by preto musela byť revidovaná vzhľadom na dosiahnuté príjmy a zníženie nákladov, ktoré vykonali mimoriadni komisári. Taliansko takisto tvrdí, že ocenenie v nezáväznom oznámení, ktoré predložila spoločnosť Lufthansa, nemuselo odrážať hodnotu aktív spoločnosti Alitalia, pretože ponuka sa týkala len časti ponúkaných aktív a môže odrážať určité subjektívne záujmy strany predkladajúcej ponuku. Ocenenie časti aktív sa preto nemohlo použiť ako náhrada na určenie hodnoty všetkých aktív.

(93) Taliansko spochybňuje tvrdenie Komisie, že existovalo málo dôkazov o tom, že Taliansko by mohlo stratiť viac v kontrafaktuálnom scenári, v ktorom by neboli poskytnuté dva štátne úvery. Taliansko tvrdí, že keďže spoločnosť Alitalia je v insolvenčnom konaní riadenom mimoriadnymi komisármi menovanými vládou, títo komisári konajú na verejné účely. Taliansko tvrdí, že hoci spoločnosť Alitalia nie je vo vlastníctve štátu, ale mimoriadni komisári konajú na verejné účely, Taliansko by pri rozhodovaní o tom, či má zasiahnuť ako trhový veriteľ, preto mohlo vziať do úvahy straty, ktoré by štátu vznikli, ak by spoločnosť Alitalia prestala fungovať a bola zlikvidovaná.

(94) Taliansko ďalej namieta proti pripomienke Komisie v odôvodnení 64 rozhodnutia o začatí konania, že keďže štát bol len nepriamym menšinovým akcionárom, nemohol využiť lepšiu predajnú cenu v rovnakom rozsahu ako väčšinoví akcionári. Taliansko tvrdí, že keďže výnosy z predaja aktív sú určené veriteľom, treba pri posudzovaní toho, či boli dva štátne úvery poskytnuté za trhových podmienok, náležite zohľadniť záujem väčšieho počtu zainteresovaných strán, ako sú veritelia, zákazníci, zamestnanci a dodávatelia.

4.1.4. Kontrafaktuálny scenár poskytovania pomoci

(95) Taliansko vo svojich doplňujúcich pripomienkach predložených 25. septembra 2018 podrobnejšie uviedlo dôsledky kontrafaktuálneho scenára likvidácie spoločnosti Alitalia 31. decembra 2017, pričom tvrdilo, že: a) štát konal ako súkromný subjekt v trhovom hospodárstve z dôvodu značných strát, ktoré by musel znášať v prípade predaja/zatvorenia spoločnosti k 31. decembru 2017, ktoré sa už predpokladalo v deň poskytnutia počiatočného úveru. Tieto straty by dosiahli [viac ako miliardu] EUR, najmä v dôsledku: i) nákladov spojených s nezamestnanosťou, ktoré znáša štát; ii) nezaplatených daní; iii) nákladov na náhradu splatných cestujúcim; iv) negatívnych účinkov presahovania na dodávateľov; b) dva štátne úvery mali riešiť naliehavé potreby riadenia spoločnosti Alitalia a predísť prerušeniu služby, čo by mohlo viesť k vážnym spoločenským problémom a narušeniu; c) dva štátne úvery boli v súlade so sadzbou pre spoločnosti so zlým ratingovým hodnotením s nízkou kolateralizáciou v oznámení o referenčných sadzbách. Úver mal navyše prednosť pred všetkými ostatnými dlhmi, a d) pôvodný dátum splatnosti procesu predaja ohrozil perspektívu pozitívneho výsledku tohto procesu, a preto sa predĺžil. Následne sa predĺžila aj pôvodná splatnosť počiatočného úveru a jeho suma sa navýšila poskytnutím dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR.

(96) Taliansko tvrdilo, že jeho odôvodnenie bolo úplne v súlade s bodom 107 oznámenia Komisie o pojme štátnej pomoci (44), v ktorom sa uvádza, že „v prípade kapitálového alebo dlhového zásahu vo verejnom podniku, ktorý sa ocitol v ťažkostiach, by sa očakávaná návratnosť tejto investície mala porovnať s očakávanou návratnosťou v kontrafaktuálnom scenári likvidácie spoločnosti. V prípade, že by likvidácia priniesla vyššie zisky alebo nižšie straty, obozretný subjekt v trhovom hospodárstve by si zvolil túto možnosť“.

(97) Taliansko tvrdilo, že ak by bola spoločnosť Alitalia zatvorená 31. decembra 2017, zamestnanci spoločnosti Alitalia by boli oprávnení žiadať o dávky zo všeobecného fondu nezamestnanosti (ďalej len „NASpI“) a osobitného fondu solidarity pre zamestnancov leteckej dopravy (ďalej len „FSTA“). Taliansko tvrdí, že odhadované náklady na platby dávok v nezamestnanosti, ktoré by bol štát povinný zaplatiť zamestnancom spoločnosti v prípade zatvorenia/likvidácie, by predstavovali [350 – 800] miliónov EUR vrátane FSTA za obdobie do 31. decembra 2018 a [500 – 900] miliónov EUR v prípade predĺženia FSTA do 31. decembra 2019. Taliansko tvrdilo, že náklady v prípade nezamestnanosti by boli podobné, keby bola spoločnosť Alitalia zatvorená 1. mája 2017, deň predtým, ako bola prijatá do mimoriadneho správneho konania.

(98) Taliansko takisto uviedlo, že likvidácia spoločnosti Alitalia by mala negatívny vplyv na dodávateľov spoločnosti Alitalia. Poskytujú služby, ako je obsluha, zákaznícky servis/telefonické centrá, upratovanie, ubytovanie v hoteloch, logistika a stravovanie, v celkovej priemernej ročnej hodnote [100 – 300] miliónov EUR.

(99) Taliansko ďalej tvrdí, že keďže spoločnosť Alitalia je v mimoriadnej správe, a teda riadená subjektom verejného sektora, ktorého mandátom je obnoviť, predať alebo zlikvidovať aktíva a rozdeliť výnosy veriteľom, mimoriadni komisári konali vo verejnom záujme; výkon ich mandátu im umožňuje chrániť iba práva veriteľov, a nie práva akcionárov.

(100) Okrem toho Taliansko uznáva konštatovanie Súdneho dvora v rozsudku o Spolkovej krajine Burgenland. V bode 52 tohto rozsudku Súdny dvor rozhodol, že „na účely posúdenia otázky, či by to isté opatrenie bolo prijaté za obvyklých trhových podmienok súkromným predávajúcim nachádzajúcim sa v situácii čo najbližšej situácii štátu, sa zohľadnia len výhody a povinnosti spojené so situáciou štátu v postavení akcionára s výnimkou tých, ktoré sú spojené s jeho postavením ako orgánu verejnej moci“ (45).

(101) Taliansko však tvrdí, že pravidlá štátnej pomoci nemožno uplatňovať spôsobom, ktorý by znemožnil členským štátom prijať opatrenia, ktoré sú menej nákladné ako možné alternatívy, len preto, že takéto opatrenia môžu byť neoddeliteľné od štátu, ktorý vykonáva svoje výsady verejnej moci. Takýto prístup by skončil ako ekonomicky iracionálny.

4.1.5. Zlučiteľnosť pomoci

(102) Pred rozhodnutím o začatí konania talianske orgány tvrdili, že ak by sa dva štátne úvery považovali za štátnu pomoc, spĺňali by všetky požiadavky na zlučiteľnosť pomoci na záchranu. Spoločnosť Alitalia je podnikom v ťažkostiach vzhľadom na prebiehajúce mimoriadne správne konanie (ktoré zodpovedá kolektívnym konkurzným konaniam podľa usmernení o záchrane a reštrukturalizácii). Komisia v rozhodnutí o začatí konania uviedla, že keďže počiatočný úver nebol splatený šesť mesiacov po jeho poskytnutí, počiatočný úver sa nemôže považovať za zlučiteľný ako pomoc na záchranu, ale možno ho považovať len za pomoc na reštrukturalizáciu. Taliansko však nepredložilo žiadne argumenty na podporu tvrdenia, že by dva štátne úvery boli zlučiteľnou pomocou na reštrukturalizáciu.

(103) Po rozhodnutí o začatí konania Taliansko tvrdilo, že dva štátne úvery spĺňajú všetky požiadavky zlučiteľnosti pomoci na záchranu. Po prvé, pokiaľ ide o kritérium vhodnosti (bod 55 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii), Taliansko tvrdilo, že nesplatenie počiatočného úveru do šiestich mesiacov nie je v rozpore s podmienkou vhodnosti pomoci na záchranu, keďže tieto usmernenia udeľujú výnimku na splatenie pomoci v rámci tohto časového rozpätia, ak existuje plán likvidácie alebo reštrukturalizačný plán. Okrem toho Taliansko tvrdilo, že počiatočný úver a dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR sa musia považovať za jeden zásah, čo znamená, že šesťmesačné obdobie začne plynúť až od vyplatenia dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR.

(104) Po druhé, pokiaľ ide o primeranosť (bod 60 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii), Taliansko tvrdilo, že dva štátne úvery boli primerané, pretože ich cieľom bolo pokryť finančné potreby spoločnosti Alitalia až do dokončenia postupu predaja, a že potrebná suma odrážala opatrný prístup mimoriadnych komisárov s cieľom zabezpečiť, aby aktíva spoločnosti Alitalia mohli byť prevedené, a nenarušili podmienky splatenia dvoch štátnych úverov. Taliansko poskytlo aj aktualizovaný plán likvidity v zmysle bodu 60 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii, ktorý podľa jeho názoru odrážal potreby likvidity spoločnosti Alitalia s prihliadnutím na množstvo faktorov vrátane peňažného toku spoločnosti Alitalia z prevádzkovej činnosti, jej celkových čistých investícií, charakteristiky jej obchodnej činnosti a rizík vyplývajúcich z výkyvov na trhu typických pre spoločnosť Alitalia.

(105) Napokon, pokiaľ ide o kritérium týkajúce sa negatívnych účinkov na hospodársku súťaž a obchod medzi členskými štátmi (podľa oddielu 3.6 usmernení o záchrane a reštrukturalizácii), Taliansko tvrdilo, že odkedy bola spoločnosť Alitalia uvedená do mimoriadnej správy, zaznamenala pokles počtu cestujúcich a letov, ukončila prevádzku na určitých stratových trasách na dlhé vzdialenosti, zvýšila koeficient obsadenia lietadlového parku cestujúcimi a dosiahla významné úspory nákladov práce. Taliansko odkazuje aj na skutočnosť, že ak by spoločnosť Alitalia náhle zastavila prevádzku, malo by to negatívne dôsledky vzhľadom na zásadnú úlohu, ktorú spoločnosť Alitalia zohráva v odvetví leteckej dopravy v Taliansku. Dva štátne úvery boli obmedzené na minimum, aby sa zabezpečila kontinuita operácií a neumožnilo rozšírenie spoločnosti Alitalia nad rámec povolený usmerneniami o záchrane a reštrukturalizácii.

4.2. Správy a štúdie poskytnuté Talianskom v súvislosti so spoločnosťou Alitalia

(106) Hoci Taliansko nepredložilo žiadne ex ante ekonomické posúdenie dvoch štátnych úverov, ktoré vypracovalo pred ich poskytnutím, Taliansko poskytlo rôzne dokumenty vypracované odborníkmi a inými subjektmi, pokiaľ ide o hospodársku situáciu a obchodnú činnosť spoločnosti Alitalia. V tomto oddiele sú opísané hlavné dokumenty, ktoré Taliansko poskytlo v súvislosti so spoločnosťou Alitalia. Niektoré dokumenty boli vypracované pred vstupom spoločnosti Alitalia do mimoriadnej správy, teda pred poskytnutím dvoch štátnych úverov (ex ante), zatiaľ čo iné boli vyhotovené až potom (ex post).

4.2.1. Ex ante štúdie/dokumenty

4.2.1.1. Plán ozdravenia

(107) Plán ozdravenia bol vypracovaný v decembri 2016 v súlade s požiadavkami oddielu 67 talianskeho zákona o konkurze, keď bolo spoločnosti Etihad jasné, že spoločnosť Alitalia je na pokraji konkurzu. Plán ozdravenia zahŕňal finančný a priemyselný plán na obdobie 2017 až 2021, ako to vyžaduje taliansky zákon o konkurze. Jeho cieľom bolo obnoviť životaschopnosť spoločnosti Alitalia do roku 2021 v dôsledku: i) prepracovania siete a zvýšenia výnosov približne o 900 miliónov EUR ročne (46) (najmä prostredníctvom zvýšenia koeficientu obsadenia, rozvoja dopravy na dlhé vzdialenosti a vedľajších príjmov) a ii) zníženia nákladov spoločnosti Alitalia približne o 400 miliónov EUR ročne (opatrenia nákladovej efektívnosti a zníženie počtu zamestnancov spoločnosti Alitalia (47) o [X XXX] a platov až o [20 – 40] %). Okrem opatrení na zníženie nákladov sa v pláne ozdravenia odhaduje potreba kapitálového príspevku vo výške približne 1,4 miliardy EUR, čiastočne z nepeňažných položiek, ako sú konverzie dlhu, ale čiastočne aj z nového navýšenia kapitálu s cieľom reštrukturalizovať spoločnosť Alitalia a realizovať nový podnikateľský plán. Podľa plánu ozdravenia, ak by sa tento postup uplatňoval, by spoločnosť Alitalia dosiahla úverovú bonitu od roku 2019.

(108) V pláne sa odhadovalo, že čistý výsledok spoločnosti Alitalia sa zvýši z –458 miliónov EUR v roku 2016 (údaje pred závierkou) na +168 miliónov EUR v roku 2021, pričom EBITDA spoločnosti Alitalia sa zvýši zo –176 miliónov EUR v roku 2016 na +441 miliónov EUR v roku 2021.

(109) Na realizáciu plánu bol potrebný súhlas odborových zväzov z dôvodu zníženia nákladov ovplyvňujúcich pracovnú silu. Odborové zväzy však v apríli 2017 v referende odmietli plán ozdravenia, čím sa zabránilo realizácii výrazného zníženia nákladov práce. Práve odmietnutie tohto plánu malo za následok, že spoločnosť Alitalia bola v máji 2017 uvedená do mimoriadnej správy.

4.2.1.2. Preskúmanie plánu ozdravenia spoločnosťami Roland Berger a KPMG

(110) Začiatkom roka 2017, pred referendom, plán ozdravenia preskúmali dvaja nezávislí obchodní experti, a to Roland Berger (7. februára 2017) a KPMG (15. marca 2017) na základe obchodovania v minulosti a prognózy z roku 2016. Týchto odborníkov poverila spoločnosť Alitalia na základe dohodnutého rozsahu s cieľom podporiť rozhodovanie akcionárov a vedenia spoločnosti Alitalia. Spoločnosť Roland Berger bola zodpovedná za preskúmanie priemyselného plánu zahrnutého v pláne ozdravenia a spoločnosť KPMG za finančný plán.

(111) Obidve spoločnosti opísali plán ozdravenia ako „ambiciózny […] vzhľadom na nedávnu minulosť spoločnosti Alitalia“ a naznačili, že pre všetky zainteresované strany, najmä odborové zväzy, je kľúčové, aby sa plne riadili týmto plánom.

(112) V preskúmaní spoločnosti KPMG sa zdôrazňuje značné financovanie potrebné na udržanie plánu počas obdobia niekoľkých rokov, potreba plne sa spoliehať na realizáciu predpokladov o úsporách nákladov a vytváraní príjmov a potreba oddanosti všetkých zainteresovaných strán (vrátane zamestnancov) voči plánu. Spoločnosť KPMG ďalej zdôraznila citlivosť plánu vzhľadom na finančný predpoklad súvisiaci s vývojom výnosov/peňažných tokov prostredníctvom predaja predplatených leteniek.

4.2.1.3. Správa o certifikácii plánu ozdravenia od Dr. Riccarda Ranalliho

(113) Podľa talianskeho zákona o konkurze musí pravdivosť údajov poskytnutých spoločnosťou Alitalia (spoľahlivosť) a uskutočniteľnosť plánu ozdravenia skontrolovať a certifikovať nezávislý odborník. Účelom takéhoto preskúmania je zabezpečiť, aby sa realizáciou plánu znížil dlh spoločnosti Alitalia a ozdravili jej financie v dôsledku navrhovaných finančných opatrení. Túto certifikáciu vykonal Dr. Riccardo Ranalli, autorizovaný účtovník (48).

(114) V správe o certifikácii Dr. Ranalliho (ďalej len „správa o certifikácii“) sú vymenované príčiny krízy spoločnosti Alitalia uvedené v pláne ozdravenia (49): a) nezávislosť spoločnosti [Alitalia] v kontexte sieťových dopravcov, ktorí prostredníctvom sledu fúzií dosiahli kritické množstvo na zabezpečenie primeranej úrovne hospodárskej súťaže; b) rozsiahle prenikanie nízkonákladových dopravcov na domáci trh v porovnaní s inými európskymi krajinami (vonkajšia príčina); c) malý podiel na trhu pri trasách na dlhé vzdialenosti napriek nenaplnenému dopytu; d) neefektívna štruktúra nákladov, ktorá sa premieta do priemernej CASK (50) vo výške [X,X] EUR (vyplývajúcej z CASK na malé až stredné vzdialenosti vo výške [XX,XX] EUR a CASK na dlhé vzdialenosti vo výške [X,XX] EUR) v porovnaní s priemernými hodnotami 5,31 EUR u diaľkových dopravcov a 8,2 EUR u sieťových prepravcov (vnútorná príčina), a e) obmedzenie rozvoja obchodu v prípade trás na dlhé vzdialenosti v dôsledku dohôd o spoločnom podniku týkajúcich sa severoamerických trás (vnútorná príčina).

(115) Správou o certifikácii (z 28. apríla 2017) a listom o zlučiteľnosti (15. marca 2017) sa pozitívne certifikoval plán ozdravenia.

4.2.1.4. Dohoda o zdržaní sa konania

(116) V januári 2017 sa spoločnosť Alitalia, jej hlavný akcionár Etihad Investment Holding Company LLC a finanční veritelia spoločnosti Alitalia dohodli na podmienečnej dohode o zdržaní sa konania. Podľa tejto dohody „spoločnosť [Alitalia] až do dokončenia aktualizovaného priemyselného plánu a príslušnej certifikácie nezávislým odborníkom v súlade s článkom 76 ods. 3 písm. d) talianskeho zákona o konkurze […] požaduje čas na identifikáciu okrem iného podrobných činností, ktoré sa majú vykonať v rámci priemyselného plánu na zlepšenie jej majetkovej, finančnej a obchodnej situácie a na realizáciu hlavných podmienok finančného plánu“. V dohode o zdržaní sa konania sa okrem iného vyžadovalo od spoločnosti Etihad poskytnutie podriadeného akcionárskeho úveru vo výške 100 miliónov EUR, ktorý bol vyplatený 27. decembra 2016.

(117) Počas dokončovania plánu ozdravenia sa spoločnosť Alitalia obrátila na svojich finančných veriteľov a požiadala o moratórium na splnenie svojich finančných záväzkov za podmienok stanovených v dohode o zdržaní sa konania. Dohoda o zdržaní sa konania platila do 31. marca 2017 a zahŕňala týždenný plán likvidity do rovnakého dátumu, čo dokazuje, že v dôsledku dohody o zdržaní sa konania a opatrení v nej obsiahnutých bola likvidita spoločnosti Alitalia zabezpečená do 31. marca 2017.

4.2.2. Ex post štúdie/dokumenty

4.2.2.1. Štúdia firmy Leonardo

(118) Mimoriadni komisári poverili nezávislého poradcu, firmu Leonardo & Co, aby odhadol očakávanú hodnotu predaja prevádzkových jednotiek spoločnosti Alitalia, ako sa uvádza v odôvodnení 60. Mimoriadni komisári požiadali o tento odhad, pretože sú zo zákona zaviazaní nepredávať spoločnosť Alitalia pod trhovou referenčnou hodnotou. Štúdia bola zadaná 14. septembra 2017. Dňa 16. októbra 2017 firma Leonardo & Co zaslala trom mimoriadnym komisárom výsledky svojej štúdie (ďalej len „štúdia firmy Leonardo“).

(119) Štúdia firmy Leonardo zo 16. októbra 2017 bola zameraná na odhad hodnoty predaja prevádzkových jednotiek spoločnosti Alitalia k 1. máju 2017, a to k začiatku mimoriadnej správy. V štúdii sa skúmala hodnota troch možných častí: i) predaj leteckých činností („časť letecké činnosti“); ii) predaj obchodnej činnosti pozemnej obsluhy („časť činnosti pozemnej obsluhy“) a iii) predaj oboch častí spolu („úplná časť“ alebo „jedna časť“). Odhad hodnoty predaja v štúdii firmy Leonardo je po odpočítaní pasív spojených s predajom aktív a nezahŕňa pasíva pred mimoriadnou správou. V metóde oceňovania, ktorú používa firma Leonardo & Co, sa odhaduje hodnota spoločnosti Alitalia zmiešanou metódou kombinujúcou metódu založenú na aktívach s metódou založenou na zisku. Firma Leonardo & Co považuje túto metódu za najvhodnejšiu na odhadnutie hodnoty spoločnosti v ťažkej ekonomickej situácii, akou je spoločnosť Alitalia.

(120) Ako východiskový bod predstavuje účtovná hodnota aktív v štúdii firmy Leonardo približne 2,5 miliardy EUR, čo zodpovedá účtovnej hodnote aktív, ktoré sa majú previesť v rámci jednej časti, t. j. 2 552 miliónov EUR podľa správy PriceWaterhouseCoopers (ďalej len „PwC“). Hodnota týchto aktív sa potom opraví o pasíva spojené s aktívami a prevádzkou spoločnosti Alitalia (väčšinou záväzky voči dodávateľom) a o korekciu zisku. Táto oprava je rozdielom medzi očakávanou ziskovosťou spoločnosti počas prvých dvoch rokov podnikateľského plánu a priemernou ziskovosťou porovnateľných leteckých spoločností. Keďže sa očakávalo, že spoločnosť Alitalia bude mať straty v prvých dvoch rokoch prevádzky, oprava zisku je záporná, čo ďalej znižuje odhadovanú hodnotu predaja.

(121) S cieľom zohľadniť inherentnú neistotu pri vykonávaní podnikateľského plánu sa v štúdii firmy Leonardo zvažujú dva scenáre na odhadnutie možnej hodnoty predaja prevádzkových jednotiek spoločnosti Alitalia. „Zotrvačný scenár“ je zostavený z hľadiska zotrvačnosti v súlade s hospodárskou a finančnou situáciou spoločnosti Alitalia v roku 2017, a teda bez cieľov rastu a bežných priemyselných stratégií. „Rozvojový scenár“ je založený na podnikateľskom pláne zostavenom z hľadiska diskontinuity so situáciou spoločnosti Alitalia v roku 2017, pričom poskytuje obnovenie podielov na trhu a ziskovosť v krátkodobom až strednodobom horizonte s cieľom umožniť spoločnosti znovu získať ústrednú úlohu na referenčnom trhu.

(122) V štúdii firmy Leonardo sa odhaduje predajná cena jednej časti v rámci zotrvačného scenára v rozsahu 280 až 411 miliónov EUR a v rámci rozvojového scenára v rozsahu 495 až 626 miliónov EUR. Priemer najvyššieho a najnižšieho ocenenia je 453 miliónov EUR.

4.2.2.2. Finančné údaje troch prevádzkových častí na predaj podľa PwC

(123) Mimoriadni komisári uzavreli zmluvu s PwC, aby overila konsolidované finančné údaje skupiny Alitalia a vyňaté súvahy týkajúce sa časti letecké činnosti, časti činnosti pozemnej obsluhy a jednej časti k 1. máju 2017. Tieto vyňaté súvahy určovali hranice aktív, ktoré sa mali previesť v prípade predaja aktív spoločnosti Alitalia, a určovali, ktoré položky súvahy zostanú spoločnosti Alitalia po predajoch.

(124) Tieto overené finančné údaje, ako sú uvedené v návrhu správy o overení, ktorý 21. septembra 2017 vypracovala spoločnosť PwC, potom firma Leonardo & Co použila na odhad predajnej ceny častí (51).

(125) PwC dokončila a datovala svoju overovaciu správu 31. októbra 2017.

4.2.2.3. Ceny uvedené v ponukách spoločností Lufthansa, EasyJet a Airport Handling

(126) Dňa 16. októbra 2017 predložilo niekoľko spoločností ponuky na časť obchodnej činnosti spoločnosti Alitalia v rámci postupu verejného obstarávania (pozri odôvodnenie 59), a to spoločnosti Airport Handling, EasyJet a Lufthansa. V tomto pododdiele sú zhrnuté ich hlavné vlastnosti.

(127) Spoločnosť Airport Handling predložila záväznú ponuku na obchodnú činnosť spoločnosti Alitalia v oblasti pozemnej obsluhy, v ktorej ponúkla [XX,X] miliónov EUR s navýšením až do výšky 6,5 milióna EUR v závislosti od dosiahnutia určitých cieľov.

(128) Spoločnosť EasyJet predložila záväznú ponuku na časť obchodnej činnosti spoločnosti Alitalia v oblasti letectva s výnimkou služieb údržby a opráv. V ponuke sa oceňujú len činnosti na krátke vzdialenosti vo výške [XXX – XXX] miliónov EUR. Spoločnosť EasyJet vo svojej ponuke uviedla, že obchodnú činnosť na dlhé vzdialenosti, ktorej prevzatie záviselo od neidentifikovaného partnera konzorcia, predbežne odhaduje na [XXX] miliónov EUR. Celková maximálna hodnota spoločnosti EasyJet preto bola [XXX] miliónov EUR.

(129) V nezáväznej ponuke, ktorú predložila spoločnosť Lufthansa, sa zohľadňovala iba časť časti letecké činnosti (t. j. [XX] lietadiel z [XXX] a len […] zamestnancov) a predstavovala [XXX] miliónov EUR (bez kapitalizovaných prenájmov).

4.2.3. Finančné výkazy spoločnosti Alitalia

(130) Najnovšia zverejnená riadna účtovná závierka skupiny Alitalia je k 31. decembru 2015. Za rok 2016 nebola zostavená žiadna riadna účtovná závierka, keďže spoločnosť Alitalia bola pred schválením a zverejnením riadnej účtovnej závierky za rok 2016 uvedená do mimoriadnej správy. K dispozícii však boli predbežné a proforma finančné údaje za rok 2016, ako aj správy kľúčových odborníkov, ktorí vypracovali ex ante alebo ex post správy o spoločnosti Alitalia, t. j. KPMG, Roland Berger, Dr. Ranalli a PwC. Všetci títo odborníci sa pri svojej analýze opierali o údaje z roku 2016. Spoločnosť Alitalia okrem toho vypracovala účtovnú závierku k 28. februáru 2017, ako to vyžaduje taliansky zákon o konkurze.

(131) Počas mimoriadneho správneho konania neboli uverejnené žiadne riadne účtovné závierky. Na webovom sídle mimoriadnej správy spoločnosti Alitalia boli v nepravidelných intervaloch uverejňované obmedzené finančné údaje, väčšinou zamerané na prevádzkové EBITDA a peňažný tok (žiadna súvaha) (52).

(132) Hoci sa zdá, že až na rok 2015 neboli žiadne tieto finančné správy predmetom auditu, nič nenaznačuje tomu, že údaje podstatne skresľujú finančnú situáciu spoločnosti Alitalia. Konkrétne Dr. Ranalli osvedčil údaje za rok 2016 ako súčasť plánu ozdravenia.

5. POSÚDENIE POMOCI

5.1. Existencia pomoci v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ

(133) V zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ „ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi“.

(134) Z toho vyplýva, že na to, aby sa opatrenie mohlo považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, musia byť splnené tieto kumulatívne kritériá: i) musí byť poskytované štátom alebo zo štátnych prostriedkov; ii) musí danému podniku priniesť výhodu; iii) musí byť selektívna, t. j. uprednostňovať určité podniky alebo výrobu určitého tovaru a iv) musí narúšať alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže a musí ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi.

5.1.1. Pojem podnik

(135) Spoločnosť Alitalia je súkromná spoločnosť pôsobiaca v odvetví leteckej dopravy usadená v Taliansku. Je podnikom na účely článku 107 ods. 1 ZFEÚ, pretože vykonáva hospodársku činnosť ponúkaním služieb na trhu (53).

5.1.2. Štátne prostriedky a pripísateľnosť štátu

(136) Ako konštatoval Súdny dvor (54), aby sa opatrenia mohli považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, a) musia pochádzať zo štátnych prostriedkov, a to buď priamo, alebo nepriamo prostredníctvom akéhokoľvek sprostredkovateľského orgánu konajúceho na základe právomocí, ktoré mu boli zverené, a b) musia byť pripísateľné štátu (55).

(137) Keďže dva štátne úvery vyplývajú z aktov talianskej vlády a parlamentu, sú jasne pripísateľné talianskemu štátu. Okrem toho boli dva štátne úvery financovaného zo štátneho rozpočtu, a teda boli jasne poskytnuté zo štátnych prostriedkov.

5.1.3. Selektívnosť

(138) Opatrenie sa môže považovať za štátnu pomoc, len ak je selektívne v tom, že zvýhodňuje iba určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru.

(139) Dva štátne úvery boli poskytnuté jednej spoločnosti, a to spoločnosti Alitalia. Boli teda poskytnuté na ad hoc základe jednej spoločnosti a neboli k dispozícii ostatným spoločnostiam aktívnym v talianskom odvetví leteckej dopravy, ktoré sú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii, ani v iných odvetviach. Žiadne porovnateľné spoločnosti neboli oprávnené na opatrenia podobné tým, ktoré boli poskytnuté spoločnosti Alitalia, a teda žiadne takéto spoločnosti nezískali porovnateľné financovanie. Dva štátne úvery sú preto selektívne.

5.1.4. Výhoda

(140) Výhodou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ je každá hospodárska výhoda, ktorú by podnik nemohol získať za bežných trhových podmienok, teda bez zásahu štátu (56).

(141) Podľa judikatúry súdov Únie hospodárske transakcie vykonávané verejnými subjektmi neposkytujú svojej protistrane výhodu, a preto nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak sa vykonávajú v súlade s bežnými trhovými podmienkami (57). Na určenie toho, či bola transakcia vykonaná v rámci týchto podmienok, Komisia uplatňuje kritérium súkromného subjektu v trhovom hospodárstve (Market Economy Operator test, ďalej len „kritérium MEO“). Toto kritérium bolo zavedené so zreteľom na rôzne hospodárske transakcie. Komisia najprv preskúma, či je kritérium MEO uplatniteľné, a ak áno, následne ho uplatní na dva štátne úvery.

5.1.4.1. Uplatniteľnosť kritéria súkromného subjektu v trhovom hospodárstve

(142) V predmetnom prípade Komisia musí preskúmať, či je kritérium MEO uplatniteľné. Ak by Komisia určila, že kritérium MEO nie je uplatniteľné na dva štátne úvery, nemusí uvedené kritérium uplatňovať. Komisia môže potom jednoducho vyvodiť záver, že spoločnosť Alitalia získala hospodársku výhodu, ktorú by za trhových podmienok nemohla získať, a teda výhodu v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

(143) Keďže však ide o dva štátne úvery (počiatočný úver a dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR), Komisia musí pred posudzovaním uplatniteľnosti posúdiť, či sú uvedené úvery oddeliteľné na účely posúdenia uplatniteľnosti alebo či predstavujú jeden zásah. Ak sú úvery oddeliteľné, každý úver by sa mal posudzovať oddelene, najmä pokiaľ ide o uplatniteľnosť kritéria MEO. Ak by sa naopak zistilo, že predstavujú jedno opatrenie, Komisii stačí v tejto súvislosti vykonať len jedno posúdenie dvoch štátnych úverov.

5.1.4.1.1. Dva štátne úvery ako jedno opatrenie

(144) V súlade s rozhodovacou praxou Komisie sa séria štátnych zásahov, ktoré sa v pomerne krátkom časovom období uskutočnia v súvislosti s rovnakým podnikom, sú navzájom prepojené alebo boli všetky plánované či predvídateľné v čase prvého zásahu, môže posudzovať ako jeden zásah. Naopak, ak bol neskorší zásah dôsledkom udalostí, ktoré sa nedali predvídať v čase skoršieho zásahu, obe opatrenia by sa spravidla mali posudzovať oddelene (58).

(145) Pri posudzovaní toho, či dva štátne úvery predstavujú jeden zásah, Komisia zohľadňuje i) časovú postupnosť príslušných dvoch štátnych úverov, ii) ich účel a iii) (finančnú a rizikovú) situáciu podniku v čase, keď sa rozhodlo o poskytnutí každého z týchto dvoch štátnych úverov (59).

(146) Podľa názoru Komisie by sa počiatočný úver a dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR mali na účely posúdenia uplatniteľnosti považovať za jedno opatrenie.

(147) Po prvé, pokiaľ ide o časovú postupnosť príslušných úverov, obidva boli poskytnuté rýchlo po sebe: počiatočný úver bol poskytnutý 2. mája 2017 a potom o šesť mesiacov neskôr, 16. októbra 2017, bol poskytnutý dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR. Okrem toho Taliansko zmenilo dátumy splatnosti týchto úverov sériou krátkych predĺžení (pozri odôvodnenia 19 a 30) predtým, než ich napokon zosúladilo a de facto zlúčilo do jedného opatrenia (pozri odôvodnenia 31 a 32).

(148) Po druhé, ako jasne vyplýva z odôvodnení 17 a 19, dva štátne úvery boli poskytnuté na konkrétny účel, a to zaručiť kontinuitu leteckých dopravných služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia, kým mimoriadni komisári nebudú môcť dokončiť program, ktorý im zverilo ministerstvo hospodárskeho rozvoja, konkrétne reštrukturalizáciu spoločnosti Alitalia alebo predaj jej aktív. Poskytol ich taliansky štát a nebola zaznamenaná žiadna snaha o získanie financovania z iných zdrojov.

(149) V zákonnom dekréte č. 148/2017 sa výslovne uvádza, že dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR bol poskytnutý na zvýšenie počiatočného úveru (pozri odôvodnenie 19). Okrem toho talianske orgány v notifikácii Komisii opísali financovanie ako jedno opatrenie a zároveň v nej vysvetlili, že pomoc bola vyplatená v troch splátkach (60). Uvedený opis je potvrdený aj v následných podaniach talianskych orgánov (61).

(150) Podmienky dvoch štátnych úverov sú totožné až na sumu a počiatočné trvanie; navyše dekrét o poskytnutí dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR sa odvoláva na dekrét o poskytnutí počiatočného úveru s uvedením, že „financie sa navyšujú“. Dva štátne úvery sa v skutočnosti zlúčili do jedného opatrenia v dôsledku zosúladenia ich dátumov splatnosti (pozri odôvodnenia 30, 31 a 32).

(151) Po tretie, pokiaľ ide o finančnú situáciu a rizikový profil spoločnosti Alitalia, v čase prijatia rozhodnutia o poskytnutí každého z dvoch štátnych úverov boli v podstate rovnaké. Porovnanie finančnej situácie a rizikového profilu je podrobne uvedené v oddiele 5.1.4.2. V záujme úplnosti však Komisia poznamenáva, že finančná situácia a rizikový profil spoločnosti Alitalia boli v čase poskytnutia dvoch štátnych úverov takéto: a) spoločnosť Alitalia bola insolventná a pod mimoriadnou správou. Nič sa teda nezmenilo z hľadiska právneho režimu, v rámci ktorého fungovala; b) podmienky dvoch štátnych úverov boli rovnaké až na sumu a dátum splatnosti úveru. Z toho vyplýva, že rizikový profil bol z pohľadu Talianska v podstate rovnaký; c) hoci spoločnosť Alitalia mala v čase poskytnutia dodatočného úveru vo výške 300 miliónov EUR k dispozícii peňažné prostriedky vo výške 545 miliónov EUR, boli to prevažne peňažné prostriedky dostupné z počiatočného úveru a nie výrazne v dôsledku úspor nákladov alebo zvýšených príjmov. Spoločnosť Alitalia nebola schopná vytvoriť kladný peňažný tok na financovanie svojich aktivít a bola odkázaná na vonkajšie finančné prostriedky na financovanie svojich stratových operácií (pozri odôvodnenie 228).

(152) Okrem toho, keď bol poskytnutý počiatočný úver, z hľadiska predpokladaných potrieb likvidity spoločnosti Alitalia, keď sa dostala pod mimoriadnu správu, bolo predvídateľné, že bude potrebné ďalšie financovanie, ak sa predaj alebo reštrukturalizácia neuskutočnia do šiestich mesiacov (pozri odôvodnenia 246 až 248).

(153) Komisia v skutočnosti zastáva názor, že jednoznačným cieľom Talianska bolo poskytnúť dostatok finančných prostriedkov na udržanie spoločnosti v činnosti, kým nebude možné predať jej aktíva. Tento názor sa zakladá na týchto prvkoch: a) vyhlásenia rôznych ministrov vlády (pozri odôvodnenia 51 a nasledujúce); b) tvrdenia Talianska potvrdzujúce to, že spoločnosť Alitalia bola systémovo dôležitá pre celé odvetvie leteckej dopravy Talianska v tom zmysle, že vláda ju považovala za príliš veľkú na vyhlásenie úpadku; c) kvázi automatické pokrytie potrieb peňažných prostriedkov spoločnosti Alitalia a automatické predĺženie dátumov splatnosti dvoch štátnych úverov a predĺženie konania o predaji; d) skutočnosť, že od poskytnutia počiatočného úveru Taliansko nikdy výslovne nekonalo tak, aby získalo späť svoje investície, ani neuvažovalo nad takou možnosťou; e) Taliansko nepožadovalo predčasné splatenie dvoch štátnych úverov. Nezačalo ani likvidáciu či prinajmenšom nepožadovalo predĺženie splatnosti dvoch štátnych úverov v prípade neexistencie akejkoľvek štúdie zameranej na posúdenie zmeny pravdepodobnosti splatenia dvoch štátnych úverov, keď mali byť úvery splatené; f) dlžné úroky z dvoch štátnych úverov v deň ich splatnosti neboli zaplatené v dôsledku systematického odkladania splatnosti dvoch štátnych úverov, čo v skutočnosti spôsobilo ukončenie ich zvyšovania od 31. mája 2019.

(154) Komisia sa preto domnieva, že dva štátne úvery predstavujú jedno opatrenie na účely tohto rozhodnutia.

(155) Komisia preskúma uplatniteľnosť z dvoch dôvodov, keď posúdi i) či Taliansko predložilo dostatok dôkazov ex ante preukazujúcich, že konalo ako hospodársky subjekt, a ii) či štát pri poskytnutí dvoch štátnych úverov konal viac ako subjekt verejného sektora než ako hospodársky subjekt.

(156) Bez ohľadu na uvedený záver, že dva štátne úvery nie sú oddeliteľné, aj keby sa dva štátne úvery považovali za dva samostatné opatrenia, ďalej uvedená analýza uplatniteľnosti Komisiou by sa uplatnila mutatis mutandis.

5.1.4.1.2. Taliansko konalo ako subjekt verejného sektora a nie ako súkromný subjekt v trhovom hospodárstve

(157) Komisia sa domnieva, že kritérium MEO v danom prípade nie je uplatniteľné. Na základe dostupných dôkazov Taliansko skutočne z pozície subjektu verejného sektora konalo neoblomne, aby zachránilo spoločnosť Alitalia pred konkurzom a udržalo ju v činnosti.

(158) V rámci predbežnej poznámky Komisia pripomína, že Súdny dvor dospel k záveru, že uplatniteľnosť kritéria MEO závisí v konečnom dôsledku od toho, či štát prizná hospodársku výhodu podniku, ktorého je majiteľom, ako akcionár a nie ako subjekt verejného sektora (62). Zásahy štátu, ktorých cieľom je splniť povinnosti, ktoré mu prináležia ako subjektu verejného sektora, totiž nemožno porovnať so zásahmi súkromného investora v trhovej ekonomike (63).

(159) S cieľom určiť, či dva štátne úvery poskytnuté štátom predstavujú výkon štátneho orgánu alebo či sú dôsledkom povinností, ktoré štát ako akcionár musí prevziať, Komisia preskúma nielen formu uvedených úverov, ale aj i) ich charakter a predmet, ii) kontext, v akom boli získané, iii) sledovaný cieľ a iv) pravidlá, ktorým dva štátne úvery podliehajú.

(160) Ak zásah štátu vzhľadom na jeho charakter a predmet a s prihliadnutím na sledovaný cieľ nepredstavuje investíciu, ktorú môže realizovať súkromný investor, predstavoval by zásah štátu ako subjektu verejného sektora, a bolo by teda vylúčené uplatnenie kritéria MEO (64).

Charakter a predmet opatrenia

(161) Ako sa opisuje v oddiele 2.1, predmetné opatrenie tvoria dva štátne úvery, ktoré Taliansko poskytlo spoločnosti Alitalia 2. mája 2017 a 16. októbra 2017.

Kontext opatrenia

(162) Od začiatku štát konal konzistentne a jednoznačne zo svojej pozície subjektu verejného sektora s cieľom zachrániť spoločnosť Alitalia pred likvidáciou, čo je skutočnosť, ktorú uznali rôzni ministri vlády vo verejných vyhláseniach (pozri oddiel 2.5), a nie ako akcionár investujúci do spoločnosti alebo ako veriteľ.

(163) Spoločnosť Alitalia nepretržite vykazovala veľké straty v období predtým, než ju v roku 2008 nadobudla spoločnosť CAI. Snahy akcionárov spoločnosti Alitalia obnoviť činnosť spoločnosti prostredníctvom plánu ozdravenia zlyhali z dôvodu zamietnutia uvedeného plánu zamestnancami 26. apríla 2017, čo viedlo k tomu, že spoločnosť bola uvedená pod mimoriadnu správu (pozri odôvodnenia 41 a nasl.). Spoločnosť Alitalia naďalej prichádzala o peniaze, kým bola pod mimoriadnou správou.

(164) Po zamietnutí plánu ozdravenia, ale pred tým, než bola uvedená pod mimoriadnu správu, neexistuje žiadny dôkaz, že by akýkoľvek investor chcel zasiahnuť a nadobudnúť spoločnosť Alitalia ako subjekt s predpokladom nepretržitého pokračovania v činnosti, dokonca aj za nominálnu cenu. Neexistuje ani žiadny dôkaz, že by finančné inštitúcie boli pripravené poskytnúť významné úverové nástroje s cieľom umožniť dostatočnú likviditu, aby sa spoločnosť udržala v činnosti.

(165) Keď boli poskytnuté dva štátne úvery, spoločnosť Alitalia bola podnikom v ťažkostiach v zmysle usmernení o záchrane a reštrukturalizácii a mala malú nádej, že sa v blízkom strednodobom horizonte stane ziskovou (pozri odôvodnenia 41, 66 a odôvodnenia 218 až 229).

Sledovaný cieľ

(166) Jednoznačným účelom uvedenia spoločnosti Alitalia pod mimoriadnu správu bolo zaistiť kontinuitu dopravných služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia a zachovať hodnotu jej aktív.

(167) Spoločnosť Alitalia ako insolventná spoločnosť bola v podstate vyradená z trhu s úvermi a v dôsledku svojich momentálnych a dlhodobých problémov s likviditou bola závislá od talianskeho štátu, ktorý poskytol dva štátne úvery.

(168) Ako sa podrobne opisuje v oddiele 2, počiatočný úver bol poskytnutý s hlavným zámerom zabrániť prerušeniu služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia, umožniť jej zachovať domáce a medzinárodné letové spojenia, a tým predísť sociálnym problémom a vážnym nepríjemnostiam pre používateľov. Taliansko takisto tvrdilo, že takéto prerušenie by znamenalo okrem iného porušenie práva na územnú kontinuitu v rámci Talianska zaručeného talianskou ústavou. Dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR bol poskytnutý z rovnakého dôvodu, ako aj na uľahčenie odčlenenia aktív spoločnosti Alitalia. Cieľ uvedenia spoločnosti Alitalia pod mimoriadnu správu a cieľ dvoch štátnych úverov sa podľa všetkého v podstate nelíšia.

(169) Toto posúdenie ďalej podporujú verejné vyhlásenia ministrov vlády urobené pred poskytnutím počiatočného úveru aj úveru vo výške 300 miliónov EUR (pozri oddiel 2.5), konkrétne že hlavným záujmom vlády bolo predísť náhlemu prerušeniu leteckých dopravných služieb a priamym alebo nepriamym následkom vyplývajúcim z takéhoto odchodu. Zahŕňajú vplyv na hospodárstvo Talianska a údajný zámer zabránenia ďalším stratám pre daňového poplatníka. Účelom podľa týchto vyhlásení bolo poskytnúť mimoriadnym komisárom čas na nájdenie kupujúceho. Uvedený cieľ je vyjadrený v príslušných právnych predpisoch, ktorými sa poskytli dva štátne úvery, a vo vlastných podaniach Talianska (pozri odôvodnenie 78 a nasledujúce), podľa ktorých boli uvedené úvery potrebné pre potreby vedenia spoločnosti Alitalia, aby zabránili prerušeniu služieb a z toho vyplývajúcim sociálnym problémom a ťažkostiam.

(170) Súčasné vyhlásenia členov talianskej vlády v čase skutkového stavu (pozri oddiel 2.5) podporujú názor, že dôvody, na základe ktorých Taliansko poskytlo dva štátne úvery, neboli dôvody súkromného subjektu v trhovom hospodárstve. Namiesto toho cieľmi, ktoré tvorili základ rozhodnutia o poskytnutí dvoch štátnych úverov bolo, že „zastavenie lietadiel na zemi nie je predstaviteľné, pretože by boli narušené spojenia a cestujúci by boli poškodení“ (65), že „nemôžeme [dopustiť] zlyhanie z jedného dňa na druhý, pretože by sme už nemali spojenia z jednej časti krajiny do druhej“ (66) a že „uzemnenie lietadiel od rána do večera by talianskych daňových poplatníkov stálo oveľa viac“ (67).

(171) Ako sa uvádza v oddiele 4.1, Taliansko podrobne vysvetlilo narušenie, ku ktorému by došlo pri odchode spoločnosti Alitalia z trhu, pričom v tejto súvislosti uviedlo počet cestujúcich, ktorí si rezervovali letenky, a počet vydaných leteniek.

(172) Komisia po preskúmaní uvedených prvkov usúdila, že hlavným účelom dvoch štátnych úverov bolo zaistiť, aby sa spoločnosť Alitalia udržala v činnosti skôr z dôvodov verejného poriadku než z dôvodu finančných záujmov štátu ako súkromného subjektu v trhovom hospodárstve. Akékoľvek vyhliadky, že by štát profitoval v súvislosti s dvomi štátnymi zárukami, ak by to bolo možné preukázať aj z dlhodobého hľadiska, boli ako také vedľajšie pre rozhodnutie poskytnúť dva štátne úvery.

(173) Súdny dvor navyše konštatoval, že zabezpečenie kontinuity dopravných služieb poskytovaných podnikom je úvaha, ktorú by súkromný investor nezohľadnil (68).

(174) Okrem toho sa dátumy splatnosti dvoch štátnych úverov pravidelne odkladali a zároveň štát odložil aj povinnosť zaplatenia úrokov spoločnosťou Alitalia k týmto novým dátumom splatnosti. V dôsledku zákonného dekrétu o raste od 31. mája 2019 prestali vznikať úroky z dvoch štátnych úverov. Týmto sa navyše ukazuje, že hodnota úrokovej sadzby šesťmesačnej sadzby EURIBOR + 10 %, o ktorej Taliansko tvrdí, že je dôkazom toho, že konalo ako súkromný subjekt v trhovom hospodárstve (pozri odôvodnenie 95), je iba umelá, keďže štát ako veriteľ nikdy nedostal odmenu ani za svoje náklady na likviditu, ani za úverové riziko v súvislosti so spoločnosťou Alitalia, ktoré by sa veriteľ v trhovom hospodárstve snažil pokryť. Toto spolu s neexistujúcou štúdiou ex ante, predloženou Talianskom, ktorou by sa preukázalo, že štát mal finančný záujem o poskytnutie uvedených predĺžení a zaplatenie úrokovej úľavy namiesto toho, aby sa pokračovalo s kontrafaktuálnym scenárom, dokazuje, že pokiaľ ide o spoločnosť Alitalia, štát konal vo svojej verejnoprávnej právomoci. Toto správanie, teda poskytnutie uvedených odkladov bez konkrétnej štúdie ex ante, neuplatnenie si nároku na vyplatenie úrokov, prípadne ukončenie zvyšovania týchto úrokov od 31. mája 2019, nie je v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ale dokazuje záujem subjektu verejného sektora zachovať kontinuitu dopravných služieb poskytovaných spoločnosťou Alitalia.

Pravidlá, ktorým podlieha opatrenie

(175) Sporné dva štátne úvery sú sui generis a ad hoc. Na účely poskytnutia uvedených úverov a ich následných predĺžení a de facto zlúčenia do jedného opatrenia boli prijaté osobitné zákonné dekréty. Dva štátne úvery boli financované z rozpočtu prideleného ministrovi hospodárskeho rozvoja. Okrem toho sa v osobitných ministerských dekrétoch stanovilo vyplatenie uvedených úverov.

(176) Peniaze na tieto úvery teda pochádzali zo všeobecného štátneho rozpočtu.

Záver

(177) Na záver je potrebné poznamenať, že opatrenie z hľadiska svojho charakteru a predmetu, kontextu, v akom bolo prijaté, svojho cieľa a pravidiel, ktorým podlieha, predstavuje vlastnosti aktu v rámci výsad verejnej moci Talianska. V dôsledku toho sa nemôže uplatniť kritérium súkromného investora.

5.1.4.1.3. Chýbajúce kritérium súkromného subjektu v trhovom hospodárstve zo strany Talianska

(178) Súdny dvor konštatoval, že „uplatniteľnosť kritéria súkromného investora závisí v konečnom dôsledku od toho, či dotknutý členský štát prizná ekonomickú výhodu podniku, ktorého je majiteľom, ako akcionár a nie ako orgán verejnej moci.“ (69)

(179) Keď sa členský štát spolieha na kritérium MEO počas správneho postupu, tento členský štát musí „preukázať jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych, overiteľných a aktuálnych skutočností, že vykonané opatrenie vyplýva z [jeho] postavenia ako akcionára a že sa [oprel] o predchádzajúce ekonomické hodnotenia, ktoré sa vyžadujú“ (70). Z týchto prvkov musí jasne vyplývať, že dotknutý členský štát prijal predtým alebo súbežne s poskytnutím hospodárskej výhody rozhodnutie vykonať investíciu na základe odôvodneného posúdenia preukazujúceho trhovú mieru návratnosti v dôsledku naozaj vykonaného opatrenia.

(180) Okrem toho „na účely posúdenia otázky, či by to isté opatrenie bolo prijaté za normálnych trhových podmienok súkromným investorom nachádzajúcim sa v čo najpodobnejšej situácii ako štát, sa zohľadnia len výhody a povinnosti spojené so situáciou štátu v postavení akcionára s výnimkou tých, ktoré sú spojené s jeho postavením ako orgánu verejnej moci“ (71). Z toho vyplýva, že úlohy štátu, ktorý je akcionárom podniku, na jednej strane a štátu konajúceho ako subjekt verejného sektora na druhej strane sa musia rozlišovať.

(181) V tejto súvislosti možno najmä zohľadniť prvky, z ktorých vyplýva, že rozhodnutie je založené na ekonomickom posúdení porovnateľnom s tým, ktoré by vykonal za okolností daného prípadu racionálny súkromný investor nachádzajúci sa v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu, pred tým, ako by pristúpil k uvedenej investícii, na účely určenia budúcej rentability takejto investície.

(182) Ako pripomenul Všeobecný súd (72), „zatiaľ čo Komisii prislúcha uplatniť kritérium súkromného investora a požiadať dotknutý členský štát, aby jej poskytol na tento účel všetky relevantné informácie, je úlohou tohto členského štátu alebo […] dotknutého verejnoprávneho podniku poskytnúť dôkazy, z ktorých vyplýva, že vykonal predchádzajúce hospodárske posúdenie rentability dotknutého opatrenia porovnateľné s tým, ktoré by vykonal súkromný investor v podobnej situácii“.

(183) Súd ďalej konštatoval, že „ekonomické posúdenia vykonané po poskytnutí uvedenej výhody, retrospektívne konštatovanie efektívnej rentability investície vykonanej dotknutým členským štátom alebo neskoršie odôvodnenia výberu naozaj prijatého postupu nemôžu postačovať na preukázanie, že tento členský štát prijal predtým alebo súbežne s poskytnutím ekonomickej výhody takéto rozhodnutie ako akcionár“ (73).

(184) Taliansko nesplnilo minimálny dôkazný štandard na preukázanie toho, že kritérium MEO je v tomto prípade uplatniteľné.

(185) Ako sa uvádza v odôvodnení 83, napriek tomu, že Komisia zopakovala žiadosti, Taliansko nepredložilo žiadne listinné dôkazy, že pred poskytnutím dvoch štátnych úverov vykonalo posúdenie možnej návratnosti investícií z uvedených úverov. Nepredložilo ani posúdenie pravdepodobnosti splatenia spolu so súvisiacim úrokom z vlastných zdrojov spoločnosti Alitalia alebo z výnosov z predaja samotnej spoločnosti Alitalia a rizika nesplatenia. Toto platí, pokiaľ ide o počiatočný úver aj dodatočný úver vo výške 300 miliónov EUR.

(186) Hoci Taliansko, ako sa zdôrazňuje v oddiele 4.2, predložilo rôzne správy a informácie o spoločnosti Alitalia dostupné pred poskytnutím dvoch štátnych úverov, ktoré boli vypracované na iné účely než hospodárske posúdenie pred poskytnutím dvoch štátnych úverov, tieto správy a informácie ani neukazujú obyčajnú pravdepodobnosť splatenia, ani nespĺňajú štandard prijateľných dôkazov hodnotenia ex ante ziskovosti dvoch štátnych úverov stanovený súdmi Únie.

(187) Navyše talianske orgány neboli schopné preukázať existenciu dokumentu vypracovaného predtým alebo súbežne s rozhodnutím o poskytnutí ktoréhokoľvek z úverov, ktorý by predstavoval podnikateľský plán, posúdenie ziskovosti pozostávajúce predovšetkým z hospodárskeho posúdenia, ktoré by obsahovalo pravdepodobnosť splatenia a vhodnosť stanovenia cien dvoch štátnych úverov. Neexistuje náznak, že by talianska administratíva, vláda alebo členovia parlamentu skúmali a prerokúvali podnikateľský plán alebo ziskovosť dvoch štátnych úverov pred prijatím administratívnych a legislatívnych ustanovení týkajúcich sa poskytnutia dvoch štátnych úverov.

(188) Taliansko preto nesplnilo štandard dokazovania, ktorý sa vyžaduje od členských štátov, aby jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych a overiteľných skutočností stanovených predtým alebo súbežne s rozhodnutím poskytnúť hospodársku výhodu preukázali, že opatrenie, ktoré sa má pripísať konaniu štátu ako účastníka trhu, a teda preniesť naň dôkazné bremeno na to, aby v súvislosti s dvomi štátnymi úvermi bolo uplatniteľné kritérium MEO.

5.1.4.1.4. Posúdenie uplatniteľnosti úveru vo výške 300 miliónov EUR

(189) Ako sa uvádza v odôvodnení 154, Komisia sa