Úradný vestník L 310 , 30/11/1996 S. 0001 - 0469



Nariadenie Rady (ES) č. 2223/96 z 25. júna 1996 o Európskom systéme národných a regionálnych účtov v spoločenstve RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 213, so zreteľom na návrh nariadenia predloženého Komisiou, so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1], so zreteľom na stanovisko Európskeho menového inštitútu [2], so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3], (1) keďže vykonávanie a dohľad nad Hospodárskou a menovou úniou si vyžadujú porovnateľné, aktualizované a spoľahlivé informácie o štruktúre a vývoji hospodárskej situácie každej krajiny a/alebo regiónu; (2) keďže Komisia musí zohrávať svoju úlohu pri správe Hospodárskej a menovej únie, a musí najmä podávať Rade správy o pokroku dosiahnutom členskými štátmi pri plnení ich záväzkov na dosiahnutie Hospodárskej a menovej únie; (3) keďže hospodárske účty sú základným nástrojom analýzy hospodárskej situácie krajiny a/alebo regiónu za podmienky, že sú zostavované na základe jednotného súboru zásad, ktoré nie sú otvorené vzájomne odlišným výkladom; (4) keďže Komisia musí používať súhrny národných účtov pre administratívu spoločenstva, a najmä pre rozpočtové kalkulácie; (5) keďže v roku 1970 bol uverejnený administratívny dokument "Európsky systém integrovaných hospodárskych účtov" (ESÚ) pokrývajúci oblasť upravovanú týmto nariadením, ktorý bol zostavený výhradne Štatistickým úradom Európskych spoločenstiev a výhradne na jeho zodpovednosť; keďže tento dokument bol výsledkom niekoľkoročnej spolupráce Štatistického úradu Európskych spoločenstiev s národnými štatistickými inštitútmi členských štátov pri zostavovaní systému národných účtov spĺňajúcich požiadavky hospodárskej a sociálnej politiky Európskych spoločenstiev, a keďže predstavoval verziu spoločenstva (odvodenú od) systému národných účtov Organizácie spojených národov, ktorý sa v spoločenstve dovtedy používal; (6) keďže kvôli aktualizácii pôvodného textu bolo v roku 1979 uverejnené druhé vydanie dokumentu (ďalej len "druhé vydanie ESÚ") [4]; (7) keďže Štatistická komisia Organizácie spojených národov prijala vo februári 1993 nový systém národných účtov (SNÚ) tak, aby mohli byť výsledky vo všetkých členských krajinách Organizácie spojených národov medzinárodne porovnateľné; (8) keďže sa má v prípade environmentálnych účtov venovať pozornosť Oznámeniu Komisie Európskemu parlamentu a Rade z 21. decembra 1994 nazvanému "Smerovania Európskej únie pre environmentálne ukazovatele a zelené národné účtovníctvo"; (9) keďže spoločenstvo spolupracuje ku vzájomnému prospechu s tretími krajinami, najmä s krajinami Európskeho hospodárskeho priestoru; (10) keďže Európsky systém účtov musí byť založený tak, aby spĺňal požiadavky Hospodárskej a menovej únie, a bude musieť byť používaný na spájanie národných a regionálnych účtov stanovených legislatívou spoločenstva; (11) keďže výsledky účtov a tabuliek všetkých členských štátov zostavených podľa systému stanoveného týmto nariadením musia byť Komisiou sprístupnené pre užívateľov k presným dátumom, najmä pokiaľ ide o monitoring hospodárskeho zbližovania a dosahovanie najužšej koordinácie hospodárskych politík členských štátov; (12) keďže systém stanovený týmto nariadením má postupne nahradiť všetky ostatné systémy ako referenčný rámec spoločných noriem, definícií, klasifikácií a účtovných pravidiel pre zostavenie účtov členských štátov podľa požiadaviek spoločenstva tak, aby bolo možné získať výsledky, ktoré sú medzi členskými štátmi vzájomne porovnateľné; (13) keďže štatistické výsledky musia byť občanom sprístupnené v súlade so zásadou transparentnosti; (14) keďže systém zavedený týmto nariadením, ktorý predstavuje verziu SNÚ upravenú pre štruktúry hospodárstiev členských štátov, musí dodržiavať usporiadanie SNÚ tak, aby boli údaje spoločenstva porovnateľné s údajmi zhromažďovanými u jeho hlavných medzinárodných partnerov; (15) keďže údaje musia byť zoskupené podľa širokej kategórie účtov a tabuliek, a keďže musia byť spracované a k presným dátumom Komisii oznamované iba informácie podstatné pre požiadavky spoločenstva; (16) keďže sa však vzhľadom na objem a veľkosť dotknutých účtov, úroveň podrobnosti a geografického pokrytia, ako aj na situáciu členských štátov v tomto ohľade, poskytnú výnimočne a dočasne určité dodatočné lehoty na odoslanie údajov tým členským štátom, ktoré nie sú objektívne schopné splniť termíny stanovené týmto nariadením; (17) keďže sa až neskôr prijme rozhodnutie o tom, ako sa budú rozčleňovať nepriamo merané služby finančného sprostredkovateľstva (tzv. Fisim); (18) keďže podľa zásady subsidiarity je vytvorenie spoločných štatistických noriem za účelom poskytovania porovnateľných informácií úlohou, ktorou je možné účinne sa zaoberať iba na úrovni spoločenstva, a keďže takéto normy sa vykonávajú v každom členskom štáte pod záštitou organizácií a inštitúcií zodpovedných za zhromažďovanie oficiálnych štatistík; (19) keďže je nevyhnutné zaviesť postup na úpravu a aktualizáciu ustanovení tohto nariadenia v spolupráci s Výborom Európskeho spoločenstva pre štatistické programy (VŠP) založeným rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5]; keďže tento postup úpravy sa obmedzí na zmeny a doplnenia, ktoré nezvyšujú vlastné zdroje; (20) keďže Výbor pre štatistické programy a Výbor pre menovú, finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie (VMFŠPB) založený rozhodnutím 91/115/EHS [6] sa vyslovili priaznivo k návrhu tohto nariadenia; (21) keďže smernica Rady 89/110/EHS, Euratom z 13. februára 1989 o harmonizácii zostavovania hrubého národného produktu v trhových cenách (HNPtc) [7] stanovuje, že HNPtc môže byť porovnateľný, iba ak sa uplatňujú pojmy a účtovné pravidlá Európskeho systému integrovaných hospodárskych účtov, a keďže nariadenie Rady (EHS, Euratom) č.1553/89 z 29. mája 1989 o konečných jednotných dojednaniach pre výber vlastných zdrojov kumulovaných z dane z pridanej hodnoty [8] stanovuje, že kvôli výpočtu váženého priemeru sadzby DPH sa rozpis transakcií podliehajúcich dani vykoná prostredníctvom národných účtov pripravených v súlade s Európskym systémov integrovaných hospodárskych účtov, keďže sa pre tieto nástroje, a v kontexte nariadenia Rady 3605/93 z 22. novembra 1993 o uplatňovaní protokolu o postupe pri nadmernom deficite [9], rozhodnutia Rady 94/728/ES,Euratom z 31. októbra 1994 o systéme vlastných zdrojov spoločenstva [10] a rozhodnutia Rady 94/729/ES z 31. októbra 1994 o rozpočtovej disciplíne [11], poskytne prechodné obdobie na vykonávanie systému stanoveného týmto nariadením, PRIJALA TOTO NARIADENIE: Článok 1 Účel 1. Účelom tohto nariadenia je ustanoviť Európsky systém účtov roku 1995, ďalej len "ESÚ 95", tým, že sa určí: a) metodológia pre spoločné normy, pojmy, klasifikácie a pravidlá účtovníctva určené na zhromažďovanie a spájanie účtov a tabuliek na porovnateľných základoch pre účely spoločenstva, spolu s výsledkami získanými podľa podmienok stanovených v článku 3; b) program transferu účtov a tabuliek zhromaždených podľa ESÚ 95 k presným dátumom pre účely spoločenstva. 2. Berúc do úvahy články 7 a 8, toto nariadenia sa uplatňuje na všetky akty spoločenstva, ktoré sa odvolávajú na ESÚ alebo jeho pojmy. 3. Toto nariadenie nezaväzuje žiaden členský štát k používaniu ESÚ pri zhromažďovaní účtov pre svoje vlastné účely. Článok 2 Metodológia 1. Metodológia ESÚ 95 uvedená v článku 1 ods. 1 písm. a) je stanovená v prílohe A. 2. Zmeny a doplnenia metodológie ESÚ 95, ktoré sú zamerané na ujasnenie a zlepšenie jeho obsahu, prijme Komisia rozhodnutím v súlade s postupom stanoveným v článku 4 za predpokladu, že tieto (zmeny a doplnenia) nemenia základné koncepty, nevyžadujú si dodatočné zdroje na svoje vykonávanie a nespôsobujú nárast vlastných zdrojov. 3. V súlade s príslušnými ustanoveniami zmluvy, Rada najneskôr do 31. decembra 1997 prijme rozhodnutie o zavedení systému rozčleňovania nepriamo meraných služieb finančného sprostredkovateľstva (Fisim) opísaných v prílohe I prílohy A, a prijme, ak je to primerané, kroky nevyhnutné pre jeho vykonanie. Článok 3 Odovzdanie Komisii 1. Členské štáty odovzdajú Komisii (štatistickému úradu) účty a tabuľky stanovené v prílohe B v rámci lehôt určených pre každú tabuľku. Dodatočné lehoty poskytnuté určitým členským štátom v súlade s prílohou B uplynú najneskôr do 1. januára 2005. Komisia po konzultácii s Výborom pre štatistické programy podá Rade najneskôr do 1. júla 2003 správu o uplatnení dodatočných poskytnutých lehôt tak, aby sa overilo či sú ešte opodstatnené. Táto správa je, ak je to nevyhnutné, sprevádzaná návrhom Komisie na opätovné poskytnutie dodatočných lehôt tým členským štátom, ktoré to požadujú. 2. Členské štáty odovzdajú výsledky prílohy B vrátane údajov, ktoré boli členskými štátmi vyhlásené za utajované v súlade s národnou legislatívou alebo praxou týkajúcou sa štatistického utajenia, a to podľa ustanovení nariadenie Rady (Euratom, EHS) č.1588/90 z 11. júna 1990 o prenose údajov podliehajúcich štatistickému utajeniu Štatistickému úradu Európskych spoločenstiev [12], ktoré upravuje zaobchádzanie s utajovanými informáciami. V rámci lehôt stanovených v článku 2 ods. 2, akékoľvek zmeny - nové tabuľky, dotknuté krajiny a/alebo regióny - v údajoch požadovaných od členských štátov môžu byť predmetom rozhodnutia Komisie v súlade s postupom stanoveným v článku 4. Článok 4 Postup 1. Komisii pomáha Výbor pre štatistické programy, ďalej len "Výbor". 2. Zástupca Komisie predloží výboru návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Výbor doručí svoje stanovisko k návrhu v rámci lehoty, ktorú môže určiť predseda podľa naliehavosti veci. Stanovisko sa určí väčšinou stanovenou v článku 148 ods. 2 zmluvy v prípade rozhodnutí, u ktorých sa požaduje prijatie Rady na návrh Komisie. Hlasy zástupcov členských štátov vo výbore sú vážené spôsobom stanoveným v tomto článku. Predseda nehlasuje. 3. Komisia prijme opatrenia s okamžitou účinnosťou. Avšak, ak tieto opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru, oznámia ich Komisia bezodkladne Rade. V takomto prípade: a) Komisia odloží uplatňovanie opatrení, o ktorých rozhodla, po dobu troch mesiacov od dátumu oznámenia; b) Rada môže kvalifikovanou väčšinou prijať v lehote stanovenej v písm. a) odlišné stanovisko. Článok 5 Úlohy výboru Výbor preskúma všetky záležitosti prednesené jeho predsedom a týkajúce sa vykonávania tohto nariadenia buď z vlastnej iniciatívy alebo na žiadosť členského štátu. Článok 6 Spolupráca s ostatnými výbormi 1. Komisia si vyžiada stanovisko Výboru pre menovú, finančnú štatistiku a štatistiku platobnej bilancie (VMFŠPB) vo všetkých veciach spadajúcich do jeho právomoci, v súlade s článkom 2 rozhodnutia 91/115/EHS. 2. Komisia oznámi Výboru pre hrubý národný produkt, založenému smernicou 89/130/EHS, Euratom všetky informácie, ktoré sú pre výkon jeho povinností nevyhnutné. Článok 7 Dátum uplatňovania a dátum prvého prenosu údajov 1. ESÚ 95 sa po prvýkrát uplatní na údaje zavedené v súlade s prílohou B, ktoré sa majú odovzdať v apríli 1999. 2. Údaje sa odovzdajú Komisii (štatistickému úradu) v súlade s lehotami stanovenými v prílohe B. 3. V súlade s odsekom 1 budú členské štáty až do prvého odovzdávania založeného na ESÚ 95 aj naďalej zasielať Komisii (štatistickému úradu) účty a tabuľky zavedené druhým vydaním ESÚ. 4. Bez dopadu na článok 19 nariadenia Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 z 29. mája 1989 [13] o vykonaní rozhodnutia 88/376/EHS, Euratom o systéme vlastných zdrojov spoločenstva, Komisia a členské štáty si overia uplatňovanie tohto nariadenia, a predložia výsledky tohto overenia výboru uvedenému v článku 4 ods. 1 tohto nariadenia. Článok 8 Prechodné ustanovenia 1. Na účely rozpočtových a vlastných zdrojov a odlišne od článku 1 ods. 2 a článku 7 je Európskym systémom integrovaných hospodárskych účtov účinným v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 89/130/EHS, Euratom a jeho sa týkajúcich právnych aktov, najmä nariadení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a č. 1553/89 a rozhodnutí 94/728/ES, Euratom a 94/729/ES, druhé vydanie ESÚ, zatiaľ čo rozhodnutie 94/728/ES zostáva v účinnosti. 2. Pre účely správ členských štátov Komisii podľa postupu nadmerného deficitu stanoveného nariadením (ES) č. 3605/93, je Európskym systémom integrovaných hospodárskych účtov druhé vydanie ESÚ, a to až do správ podávaných od 1. septembra 1999. 3. Uplatňovanie druhého vydania ESÚ tak, ako je stanovené v odsekoch 1 a 2 tohto článku sa zabezpečí úpravou údajov obdržaných podľa článku 7 ods. 1 na základe ESÚ 95 tak, aby sa brali do úvahy zmeny vyplývajúce z rozdielov v koncepciách, pojmoch alebo nomenklatúrach medzi druhým vydaním ESÚ a a ESÚ 95. Vykonávanie tejto zásady sa zavedie v súlade s postupom stanoveným v článku 6 smernice Rady 89/130/EHS, Euratom najneskôr do decembra 1996. Článok 9 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiaty deň po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. V Bruseli 25. júna 1996 Za Radu predseda M. Pinto [1] Ú. v. ES C 287, 30.10.1995, s. 114. [2] Stanovisko doručené 21.6.1995 (ešte neuverejnené v úradnom vestníku). [3] Ú. v. ES C 133, 31.5.1995, s. 2. [4] Eurostat: "Európsky systém integrovaných hospodárskych účtov" (ESÚ), druhé vydanie, Štatistický úrad Európskych spoločenstiev, Luxemburg, 1979. [5] Ú. v. ES L 181, 28.6.1989, s. 47. [6] Ú. v. ES L 59, 6.3.1991, s. 19. [7] Ú. v. ES L 49, 21.2.1989, s. 26. Smernica naposledy zmenená a doplnená Aktom o pristúpení z roku 1994. [8] Ú. v. ES L 155, 7.6.1989, s. 9. [9] Ú. v. ES L 332, 31.12.1993, s. 7. [10] Ú. v. ES L 293, 12.11.1994, s. 9. [11] Ú. v. ES L 293, 12.11.1994, s. 14. [12] Ú. v. ES L 151, 15.6.1990, s. 1. Nariadenie zmenené a doplnené Aktom o pristúpení z roku 1994. [13] Ú. v. ES L 155, 7.6.1989, s. 1. Nariadenie naposledy zmenené a doplnené nariadením (EHS, Euratom) č. 2729/94 (Ú. v. ES L 293, 12.11.1994, s. 5). -------------------------------------------------- PRÍLOHA A EURÓPSKY SYSTÉM ÚČTOV ESÚ 1995 OBSAH | | Strana | KAPITOLA 1. | VŠEOBECNÉ ČRTY … | 20 | | POUŽITIA ESÚ … | 20 | | Rámec pre analýzu a politiku … | 20 | | Osem charakteristík koncepcií ESÚ … | 21 | | ESÚ 1995 a SNÚ 1993 … | 27 | | ESÚ 1995 a ESÚ 1970 … | 27 | | ESÚ AKO SYSTÉM … | 28 | | Štatistické jednotky a ich zoskupenia … | 28 | | Inštitucionálne jednotky a sektory … | 29 | | Miestne typy činných jednotiek a odvetví … | 29 | | Rezidenčné a nerezidenčné jednotky; celkové hospodárstvo a zvyšok sveta … | 29 | | Toky a zásoby … | 30 | | Toky … | 30 | | Transakcie … | 30 | | Vlastnosti transakcií … | 31 | | Interakcie verzus transakcie vo vnútri jednotky … | 31 | | Menové verzus nemenové transakcie … | 31 | | Transakcie s protistranou alebo bez nej … | 31 | | Reorganizované transakcie … | 31 | | Presmerovanie … | 31 | | Rozdelenie … | 32 | | Zistenie hlavnej strany transakcie … | 32 | | Hraničné prípady … | 32 | | Ostatné zmeny v aktívach … | 32 | | Ostatné zmeny v objeme aktív a pasív … | 32 | | Výnosy a straty z držby … | 33 | | Zásoby … | 33 | | Systém účtov a súhrnov … | 33 | | Pravidlá účtovníctva … | 33 | | Terminológia pre dve strany účtov … | 33 | | Podvojné/štvorité účtovníctvo … | 34 | | Oceňovanie … | 34 | | Zvláštne oceňovania týkajúce sa výrobkov … | 34 | | Oceňovanie v stálych cenách … | 35 | | Čas zaznamenania … | 35 | | Konsolidácia a výpočet čistej hodnoty … | 35 | | Konsolidácia … | 35 | | Výpočet čistej hodnoty … | 36 | | Účty, vyrovnávacie položky a súhrny … | 36 | | Postupnosť účtov … | 36 | | Účet tovarov a služieb … | 37 | | Účet zvyšku sveta … | 37 | | Vyrovnávacie položky … | 37 | | Súhrny… | 37 | | Rámec vstup-výstup … | 37 | KAPITOLA 2. | JEDNOTKY A ZOSKUPENIA JEDNOTIEK … | 39 | | LIMITY NÁRODNÉHO HOSPODÁRSTVA … | 39 | | INŠTITUCIONÁLNE JEDNOTKY … | 41 | | INŠTITUCIONÁLNE SEKTORY … | 42 | | Nefinančné korporácie (S.11) … | 44 | | Subsektor: Verejné nefinančné korporácie (S.11001) … | 45 | | Subsektor: Národné súkromné nefinančné korporácie (S.11002) … | 46 | | Subsektor: Nefinančné korporácie kontrolované zahraničím (S.11003) … | 46 | | Finančné korporácie (S.12) … | 46 | | Subsektor: Centrálna banka (S.121) … | 48 | | Subsektor: Ostatné menové finančné inštitúcie (S.122) … | 49 | | Subsektor: Ostatní finanční sprostredkovatelia, s výnimkou poisťovacích korporácií a penzijných fondov (S.123) … | 50 | | Subsektor: Podniky pomocných finančných služieb (S.124) … | 50 | | Subsektor: Poisťovacie korporácie a penzijné fondy (S.125) … | 51 | | Vláda všeobecne (S.13) … | 52 | | Subsektor: Ústredná vláda (S.1311) … | 52 | | Subsektor: Štátna správa (S.1312) … | 52 | | Subsektor: Miestna štátna správa(S.1313) … | 52 | | Subsektor: Fondy sociálneho zabezpečenia (S.1314) … | 53 | | Domácnosti (S.14) … | 53 | | Subsektor: Zamestnávatelia (vrátane SZČO) (S.141 + S.142) … | 54 | | Subsektor: Zamestnanci (S.143) … | 54 | | Subsektor: Poberatelia majetkovej renty (S.1441) … | 54 | | Subsektor: Poberatelia dôchodkov (S.1442) … | 54 | | Subsektor: Poberatelia ostatných prerozdelených príjmov (S.1443) … | 54 | | Subsektor: Ostatní (S.145) … | 54 | | Neziskové organizácie poskytujúce služby domácnostiam (S.15) … | 55 | | Zvyšok sveta (S.2) … | 55 | | Sektorová klasifikácia výrobných jednotiek pre hlavné právne formy vlastníctva … | 56 | | MIESTNE TYPY ČINNÝCH JEDNOTIEK A ODVETVÍ … | 58 | | Miestny typ činnej jednotky … | 59 | | Odvetvie … | 59 | | KLASIFIKÁCIA ODVETVÍ … | 60 | | JEDNOTKY HOMOGÉNNEJ VÝROBY A HOMOGÉNNE ODBORY … | 60 | | Jednotka homogénnej výroby … | 60 | | Homogénny odbor … | 60 | | KLASIFIKÁCIA HOMOGÉNNYCH ODBOROV … | 61 | KAPITOLA 3. | TRANSAKCIE S VÝROBKAMI … | 62 | | VÝROBA A CELKOVÝ VÝSTUP … | 63 | | Základné, sekundárne a pridružené aktivity … | 64 | | Výstup (Výrobok) (P.1) … | 64 | | Čas zaznamenania a ocenenia výrobku … | 70 | | MEDZISPOTREBA (P.2) … | 75 | | Čas zaznamenania a ocenenia medzispotreby … | 77 | | KONEČNÁ SPOTREBA (P.3, P.4) … | 77 | | Výdavky konečnej spotreby (P.3) … | 77 | | Skutočná konečná spotreba (P.4) … | 78 | | Čas zaznamenania a ocenenia výdavkov konečnej spotreby … | 80 | | Čas zaznamenania a ocenenia skutočnej konečnej spotreby … | 80 | | TVORBA HRUBÉHO KAPITÁLU (P.5) … | 81 | | Tvorba hrubého fixného kapitálu (P.51) … | 81 | | Čas zaznamenania a ocenenia tvorby hrubého fixného kapitálu … | 83 | | Zmeny v zásobách (P.52) … | 84 | | Čas zaznamenania a ocenenia zmien v zásobách … | 85 | | Akvizície po odpočítaní odpredaja cenností (P.53) … | 86 | | DOVOZY A VÝVOZY TOVARU A SLUŽIEB (P.6 a P.7) … | 86 | | Dovozy a vývozy tovaru (P.61 a P.71) … | 87 | | Dovozy a vývozy služieb (P.62 a P.72) … | 89 | | TRANSAKCIE S EXISTUJÚCIM TOVAROM … | 91 | KAPITOLA 4. | DISTRIBUČNÉ TRANSAKCIE … | 93 | | KOMPENZÁCIE ZAMESTNANCOM (D.1) … | 93 | | Mzdy a výplaty (D.11) … | 93 | | Mzdy a výplaty v hotovosti … | 93 | | Mzdy a výplaty v naturáliách … | 93 | | Sociálne príspevky zamestnávateľov (D.12) … | 95 | | Skutočné sociálne príspevky zamestnávateľov (D.121) … | 95 | | Odvodené sociálne príspevky zamestnávateľov (D.122) … | 95 | | DANE Z VÝROBY A DOVOZOV (D.2) … | 96 | | Dane z výrobkov (D.21) … | 97 | | Dane typu DPH (D.211) … | 97 | | Dane a clá na dovozy okrem DPH (D.212) … | 97 | | Dane z výrobkov, okrem DPH a dovozných daní (D.214) … | 98 | | Ostatné dane z výroby (D.29) … | 98 | | Dane z výroby a dovozu platené inštitúciám Európskej únie … | 99 | | DOTÁCIE (D.3) … | 100 | | Dotácie do výrobkov (D.31) … | 100 | | Dotácie na dovoz (D.311) … | 101 | | Ostatné dotácie do výrobkov (D.319) … | 101 | | Ostatné dotácie do výroby (D.39) … | 101 | | PRÍJMY Z MAJETKU (D.4) … | 103 | | Úroky (D.41) … | 103 | | Úroky z vkladov, pôžičiek, pohľadávok a dlhov … | 103 | | Úroky z cenných papierov … | 103 | | Úroky z pokladničných poukážok a podobných krátkodobých nástrojov … | 103 | | Úroky z dlhopisov a obligácií … | 103 | | Úrokové svopy a dohody o termínovaných obchodoch … | 104 | | Úroky z finančného prenájmu … | 104 | | Ostatné úroky … | 104 | | Čas zaznamenania … | 105 | | Distribuovaný príjem korporácií (D.42) … | 105 | | Dividendy (D.421) … | 105 | | Výbery z príjmov kvázi-korporácií (D.422) … | 106 | | Reinvestovaný príjem z priamych zahraničných investícií (D.43) … | 107 | | Majetkový príjem viazaný na držiteľov poistných zmlúv (D.44) … | 107 | | Renty (D.45) … | 108 | | Renty z pôdy … | 108 | | Renty z podzemných aktív … | 108 | | BEŽNÉ DANE Z PRÍJMU, Z BOHATSTVA, ATĎ. (D.5) … | 108 | | Dane z príjmu (D.51) … | 109 | | Ostatné bežné dane (D.59) … | 109 | | SOCIÁLNE PRÍSPEVKY A DÁVKY (D.6) … | 110 | | Sociálne príspevky (D.61) … | 112 | | Skutočné sociálne príspevky (D.611) … | 112 | | Odvodené sociálne príspevky (D.612) … | 113 | | Sociálne dávky iné ako sociálne transfery v naturáliách (D.62) … | 114 | | Dávky sociálneho zabezpečenia v hotovosti (D.621) … | 114 | | Súkromne financované sociálne dávky (D.622) … | 115 | | Nefinancované sociálne dávky na zamestnanca (D.623) … | 115 | | Dávky sociálnej pomoci v hotovosti (D.624) … | 115 | | Sociálne transfery v naturáliách (D.63) … | 115 | | Sociálne dávky v naturáliách (D.631) … | 115 | | Dávky sociálneho zabezpečenia, kompenzácie (D.6311) … | 116 | | Ostatné dávky sociálneho zabezpečenia v naturáliách (D.6312) … | 116 | | Dávky sociálnej pomoci v naturáliách (D.6313) … | 116 | | Transfery jednotlivých netrhových tovarov alebo služieb (D.632) … | 116 | | OSTATNÉ BEŽNÉ TRANSFERY (D.7) … | 117 | | Čisté platby neživotného poistenia (D.71) … | 117 | | Nároky vyplatenia neživotného poistenia (D.72) … | 118 | | Bežné transfery v rámci všeobecnej vlády (D.73) … | 118 | | Bežná medzinárodná spolupráca (D.74) … | 119 | | Rôzne bežné transfery (D.75) … | 120 | | Bežné transfery do NISD … | 120 | | Bežné transfery medzi domácnosťami … | 120 | | Pokuty a postihy … | 120 | | Lotérie a stávkové hry … | 121 | | Platby kompenzácií … | 121 | | Štvrtý vlastný zdroj na báze HNP … | 121 | | Ostatné … | 121 | | ÚPRAVA ZMENY ČISTÉHO MAJETKU DOMÁCNOSTÍ V REZERVÁCH PENZIJNÝCH FONDOV (D.8) … | 122 | | KAPITÁLOVÉ TRANSFERY (D.9) … | 123 | | Kapitálové dane (D.91) … | 123 | | Investičné granty (D.92) … | 124 | | Ostatné kapitálové transfery (D.99) … | 125 | KAPITOLA 5. | FINANČNÉ TRANSAKCIE … | 127 | | KLASIFIKÁCIA FINANČNÝCH TRANSAKCIÍ … | 129 | | Menové zlato a zvláštne práva čerpania (ZPČ) (F.1) … | 131 | | Menové zlato (F.11) … | 131 | | Zvláštne práva čerpania (ZPČ) … | 132 | | Mena a vklady (F.2) … | 132 | | Mena (F.21) … | 132 | | Prevoditeľné vklady (F.22) … | 133 | | Ostatné vklady (F.29) … | 133 | | Cenné papiere okrem akcií (F.3) … | 134 | | Cenné papiere okrem akcií, s výnimkou finančných derivátov (F.33) … | 134 | | Krátkodobé cenné papiere okrem akcií, s výnimkou finančných derivátov (F.331) … | 135 | | Dlhodobé cenné papiere okrem akcií, s výnimkou finančných derivátov (F.332) … | 135 | | Finančné deriváty (F.34) … | 136 | | Pôžičky (F.4) … | 137 | | Krátkodobé pôžičky (F.41) … | 137 | | Dlhodobé pôžičky (F.42) … | 137 | | Akcie a ostatné vlastný kapitál (F.5) … | 139 | | Akcie a ostatný vlastný kapitál, s výnimkou akcií podielových fondov (F.51) … | 140 | | Kótované akcie, s výnimkou akcií podielových fondov (F.511) a nekótované akcie s výnimkou akcií podielových fondov (F.512) … | 140 | | Ostatný vlastný imanie (F.513) … | 141 | | Akcie podielových fondov (F.52) … | 141 | | Technické rezervy poistenia (F.6) … | 141 | | Čistý majetok domácností v rezervách životného poistenia a rezervách penzijných fondov (F.61) … | 142 | | Čistý majetok domácností v rezervách životného poistenia (F.611) … | 142 | | Čistý majetok domácností v rezervách penzijných fondov (F.612) … | 143 | | Platby poistného vopred a rezervy v neuspokojených nárokoch (F.62) … | 144 | | Ostatné pohľadávky/záväzky (F.7) … | 144 | | Obchodné úvery a zálohy (F.71) … | 145 | | Ostatné pohľadávky/záväzky, s výnimkou obchodných úverov a záloh (F.79) … | 145 | | Položka poznámok: priame zahraničné investície (F.m) … | 146 | | PRAVIDLÁ ÚČTOVANIA PRE FINANČNÉ TRANSAKCIE … | 146 | | Oceňovanie … | 146 | | Čas zaznamenania … | 149 | | Spájanie finančných transakcií zo zmien v súvahách … | 149 | | Príloha 5.1.: Spojenie s meradlami peňazí … | 149 | KAPITOLA 6. | OSTATNÉ TOKY … | 151 | | SPOTREBA FIXNÉHO KAPITÁLU (K.1) … | 151 | | AKVIZÍCIE PO ODPOČÍTANÍ NEFINANČNÝCH NEVYROBENÝCH AKTÍV (K.2) … | 151 | | OSTATNÉ ZMENY V AKTÍVACH (K.3 až K.12) … | 152 | | OSTATNÉ ZMENY V OBJEME (K.3 až K.10 a K.12) … | 152 | | HOSPODÁRSKY VÝSKYT NEVYROBENÝCH AKTÍV (K.3) … | 153 | | HOSPODÁRSKY VÝSKYT VYROBENÝCH AKTÍV (K.4) … | 153 | | PRIRODZENÝ RAST NEKULTIVOVANÝCH BIOLOGICKÝCH ZDROJOV (K.5) … | 153 | | HOSPODÁRSKY ZÁNIK NEVYROBENÝCH AKTÍV (K.6) … | 154 | | STRATY Z KATASTROF (K.7) … | 154 | | ZABRATIA BEZ KOMPENZÁCIE (K.8) … | 154 | | OSTATNÉ ZMENY V OBJEME NEFINANČNÝCH AKTÍV (K.9) … | 154 | | OSTATNÉ ZMENY V OBJEME FINANČNÝCH AKTÍV A ZÁVÄZKOV N.E.C. (K.10) … | 155 | | ZMENY V KLASIFIKÁCII A ŠTRUKTÚRE (K.12) … | 156 | | Zmeny v sektorovej klasifikácii a štruktúre (K.12.1) … | 156 | | Zmeny v klasifikácii aktív a záväzkov (K.12.2) … | 156 | | NOMINÁLNE ZISKY/STRATY Z DRŽBY (K.11) … | 157 | | Neutrálne zisky/straty z držby (K.11.1) … | 158 | | Reálne zisky/straty z držby (K.11.2.) … | 158 | | Zisky z držby podľa typu finančných aktív … | 159 | | Mena a vklady (AF.2) … | 159 | | Pôžičky (AF.4) a ostatné pohľadávky/záväzky (AF.7) … | 159 | | Cenné papiere okrem akcií (AF.3) … | 159 | | Akcie a ostatný vlastný kapitál (AF.5) … | 160 | | Technické rezervy poistenia (AF.6) … | 160 | | Finančné aktíva v zahraničnej mene … | 160 | KAPITOLA 7. | SÚVAHY … | 161 | | TYPY AKTÍV … | 162 | | Nefinančné vyrobené aktíva (AN.1) … | 162 | | Nefinančné nevyrobené aktíva (AN.2) … | 162 | | Finančné aktíva a pasíva (AF) … | 163 | | OCEŇOVANIE VSTUPOV VO VÝSLEDKOVKÁCH … | 165 | | Všeobecné zásady oceňovania … | 165 | | NEFINANČNÉ AKTÍVA (AN) … | 166 | | Vyrobené aktíva (AN.1) … | 166 | | Fixné aktíva (AN.11) … | 166 | | Hmotné fixné aktíva (AN.111) … | 166 | | Nehmotné fixné aktíva (AN.112) … | 166 | | Zásoby (AN.12) … | 166 | | Cennosti (AN.13) … | 167 | | Nevyrobené aktíva (AN.2) … | 167 | | Hmotné nevyrobené aktíva (AN.21) … | 167 | | Pôda (AN.211) … | 167 | | Podzemné aktíva (AN.212) … | 167 | | Ostatné prírodné aktíva (AN.213 a AN.214) … | 167 | | Nehmotné nevyrobené aktíva (AN.22) … | 167 | | Finančné aktíva a pasíva (AF) … | 168 | | Menové zlato a ZPČ (AF.1) … | 168 | | Mena a vklady (AF.2) … | 168 | | Cenné papiere okrem akcií (AF.3) … | 168 | | Pôžičky (AF.4) … | 169 | | Akcie a ostatný vlastný kapitál (AF.5) … | 169 | | Technické rezervy poistenia (AF.6) … | 169 | | Ostatné pohľadávky/záväzky (AF.7) … | 170 | | Položka poznámok … | 170 | | Predmety dlhodobej spotreby (AN.m) … | 170 | | Priame zahraničné investície (AF.m) … | 170 | | Finančné súvahy … | 171 | | Príloha 7.1: Pojem každej kategórie aktív … | 172 | | Príloha 7.2: Mapa vstupov od úvodne súvahy po záverečnú súvahu … | 180 | KAPITOLA 8. | SÚSLEDNOSŤ ÚČTOV A SÚVAHOVÝCH POLOŽIEK … | 183 | | SÚSLEDNOSŤ ÚČTOV … | 186 | | Bežné účty … | 186 | | Výrobné účty (I) … | 186 | | Distribúcia a použitie účtov príjmu (II.) … | 186 | | Primárna distribúcia účtov príjmu (II.1) … | 188 | | Vytvorenie účtu príjmov (II.1.1) … | 188 | | Umiestnenie primárneho účtu príjmov (II.1.2) … | 188 | | Podnikateľský účet príjmov (II.1.2.1) … | 188 | | Umiestnenie ostatných primárnych účtov príjmov (II.1.2.2.) … | 194 | | Sekundárna distribúcia účtu príjmu (II.2) … | 194 | | Redistribúcia účtu príjmov v naturáliách (II.3) … | 202 | | Použitie účtu príjmov (II.4.) … | 202 | | Použitie účtu disponibilného príjmu (II.4.1) … | 202 | | Použitie účtu upraveného disponibilného príjmu (II.4.2) … | 202 | | Akumulované účty (III) … | 204 | | Kapitálový účet (III.1) … | 204 | | Zmena čistej hodnoty kvôli účtu úspor a transferov kapitálu (III.1.1) … | 204 | | Účet akvizícií nefinančných aktív (III.1.2) … | 204 | | Finančný účet (III.2) … | 204 | | Ostatné zmeny na účet aktív (III.3) … | 204 | | Ostatné zmeny na účte objemu aktív (III.3.1) … | 211 | | Účet opätovného ocenenia (III.3.2) … | 211 | | Účet neutrálnych ziskov/strát z držby (III.3.2.1) … | 211 | | Účet reálnych ziskov/strát z držby (III.3.2.2) … | 211 | | Súvahy (IV) … | 220 | | Úvodná súvaha (IV.1) … | 220 | | Zmeny v súvahe (IV.2) … | 220 | | Záverečná súvaha (IV.3) … | 220 | | ÚČTY ZVYŠKU SVETA (V) … | 220 | | Bežné účty … | 225 | | Zahraničný účet tovarov a služieb (V.I) … | 225 | | Zahraničný účet primárnych príjmov a bežných transferov (V.II) … | 225 | | Účty akumulácie v zahraničí (V.III) … | 225 | | Kapitálový účet (V.III.1) … | 225 | | Finančný účet (V.III.2) … | 225 | | Ostatné zmeny na účte aktív (V.III.3) … | 225 | | Súvahy (V.IV) … | 226 | | ÚČET TOVAROV A SLUŽIEB (0) … | 234 | | INTEGROVANÉ HOSPODÁRSKE UČTY … | 235 | | SÚHRNY (AGREGÁTNE VELIČINY) … | 245 | | Hrubý domáci produkt v trhových cenách (HDP) … | 245 | | Prevádzkový prebytok celého hospodárstva … | 245 | | Zmiešaný príjem celého hospodárstva … | 245 | | Národný príjem (v trhových cenách) … | 245 | | Národný disponibilný príjem … | 245 | | Národny disponibilný dôchodok … | 246 | | Úspory … | 246 | | Bežná zahraničná platobná bilancia … | 246 | | Čisté požičiavanie(+) alebo vypožičiavanie (-) celého hospodárstva … | 246 | | Čistá hodnota celého hospodárstva … | 246 | | PREZENTÁCIA MATICE … | 246 | | Maticová prezentácia účtov ESÚ … | 247 | | Vlastnosti účtovných matíc … | 250 | | Úprava redukovaného formátu matice na špecifické typy analýz … | 251 | KAPITOLA 9. | RÁMEC VSTUP-VÝSTUP … | 266 | | TABUĽKY PONUKY A POUŽITIA … | 270 | | TABUĽKY SPÁJAJÚCE TAB. PONUKY A POUŽITIA S ODVETVOVÝMI ÚČTAMI … | 284 | | SYMETRICKÉ TABUĽKY VSTUP-VÝSTUP … | 284 | KAPITOLA 10. | MERADLÁ CIEN A OBJEMU … | 289 | | PÔSOBNOSŤ CENOVÝCH A OBJEMOVÝCH INDEXOV V SYSTÉME ÚČTOV … | 290 | | Integrovaný systém cenových a objemových indexov … | 290 | | Cenové a objemové indexy pre ostatné súhrny … | 291 | | VŠEOBECNÉ ZÁSADY MERANIA CENOVÝCH A OBJEMOVÝCH INDEXOV … | 292 | | Pojem cien a objemov trhových výrobkov … | 292 | | Rozdiely v kvalite a rozdiely v cene … | 292 | | Zásady pre netrhové služby … | 293 | | Zásady pre pridanú hodnotu a HDP … | 294 | | PROBLÉMY PRI UPLATŇOVANÍ ZÁSAD … | 294 | | Všeobecné uplatňovanie … | 295 | | Uplatňovanie na špecifické toky … | 295 | | Toky tovarov a trhových služieb … | 295 | | Toky netrhových služieb … | 296 | | Dane a dotácie do výrobkov a vývozu … | 297 | | Spotreba fixného kapitálu … | 298 | | Kompenzácie zamestnancom … | 298 | | Zásoby vyrobených fixných aktív a bežné zásoby … | 298 | | Meranie skutočného príjmu celého hospodárstva … | 299 | | VÝBER VZORCOV INDEXOVÝCH ČÍSEL A ZÁKLADNÉHO ROKA … | 300 | | INTERVALOVÉ CENOVÉ A OBJEMOVÉ INDEXY … | 300 | KAPITOLA 11. | POPULAČNÉ A PRACOVNÉ VSTUPY … | 302 | | CELKOVÁ POPULÁCIA … | 302 | | EKONOMICKY AKTÍVNA POPULÁCIA … | 303 | | ZAMESTNANOSŤ … | 304 | | Zamestnanci … | 304 | | SZČO … | 305 | | Zamestnanosť a bydlisko … | 305 | | NEZAMESTNANOSŤ … | 306 | | PRACOVNÉ MIESTA … | 307 | | Pracovné miesta a bydlisko … | 307 | | CELKOVÉ ODPRACOVANÉ HODINY … | 307 | | EKVIVALENCIA PLNÉHO ÚVÄZKU … | 308 | | PRACOVNÝ VSTUP ZAMESTNANCA PRI STÁLEJ KOMPENZÁCII … | 309 | KAPITOLA 12. | ŠTVRŤROČNÉ HOSPODÁRSKE ÚČTY … | 310 | KAPITOLA 13. | REGIONÁLNE ÚČTY … | 312 | | ÚZEMIE REGIÓNU … | 312 | | JEDNOTKY A BYDLISKO … | 312 | | METÓDY REGIONALIZÁCIE … | 313 | | SÚHRNY PODĽA ODVETVÍ … | 314 | | ÚČTY DOMÁCNOSTÍ … | 316 | PRÍLOHY I. NEPRIAMO MERANÉ SLUŽBY FINANČNÉHO SPROSTREDKOVATEĽSTVA … | 317 | Zmeny, ktoré sa majú urobiť v kapitolách ESÚ, ak sa má umiestniť Fisim … | 317 | II. LEASING A SPLÁTKOVÝ NÁKUP TOVAROV DLHODOBEJ SPOTREBY … | 323 | Pojmy … | 323 | Leasing … | 323 | Operatívny leasing … | 323 | Finančný leasing … | 323 | Splátkový nákup … | 324 | Spôsob zaobchádzania na účtoch … | 324 | Operatívny leasing … | 324 | Finančný leasing … | 324 | Splátkový nákup … | 325 | III. POISTENIE … | 327 | Úvod … | 327 | Pojmy … | 327 | Sociálne poistenie … | 327 | Vládne schémy sociálneho zabezpečenia … | 327 | Súkromne financované schémy sociálneho poistenia … | 328 | Nefinancované schémy sociálneho poistenia prevádzkované zamestnávateľmi … | 328 | Ostatné poistenie … | 328 | Ostatné životné poistenie … | 328 | Ostatné neživotné poistenie … | 328 | Zaistenie … | 329 | Podniky pomocných poisťovacích služieb … | 329 | Spôsob zaobchádzania na účtoch … | 329 | Sociálne poistenie … | 329 | Vládne schémy sociálneho zabezpečenia … | 329 | Súkromne financované schémy sociálneho poistenia … | 330 | Nefinancované schémy sociálneho poistenia prevádzkované zamestnávateľmi … | 331 | Ostatné poistenie … | 332 | Ostatné životné poistenie … | 333 | Ostatné neživotné poistenie … | 333 | Zaistenie … | 335 | Podniky pomocných poisťovacích služieb … | 335 | Numerický príklad poisťovníctva … | 336 | IV. KLASIFIKÁCIE A ÚČTY … | 341 | Klasifikácie … | 341 | Klasifikácia inštitucionálnych sektorov (S) … | 341 | Klasifikácia transakcií a ostatných tokov … | 342 | Klasifikácia súvahových položiek (B) … | 345 | Klasifikácia aktív (A) … | 346 | Preskupenie a kódovanie odvetví (A), výrobkov (P) a investícií (tvorby fixného kapitálu) (Pi) … | 348 | Klasifikácia individuálnej spotreby podľa účely (Coicop) … | 356 | Klasifikácia funkcií vlády (Cofog) … | 357 | Účty … | 359 | Tabuľky 2.1. | Sektory a subsektory … | 42 | 2.2. | Typ výrobcu, hlavné aktivity funkcie klasifikované podľa sektora … | 44 | 2.3. | Sektorová klasifikácia výrobných jednotiek pre hlavné bežné právne formy vlastníctva … | 57 | 3.1. | Rozdiel medzi trhovými výrobcami, výrobcami pre vlastnú konečnú spotrebu a ostatnými netrhovými výrobcami pre inštitucionálne jednotky … | 66 | 3.2. | Inštitucionálne jednotky, miestne typy činných jednotiek (KAU) a výstup, rozdiel medzi trhom pre vlastné konečné použitie a ostatným netrhovým použitím … | 69 | 3.3. | Deliaci trh pre vlastnú konečnú spotrebu a netrhové aktivity miestnych typov činných jednotiek (KAU) a ich výstupy … | 70 | 3.4. | Zaobchádzanie pri preprave vyvážaných tovarov … | 90 | 3.5. | Zaobchádzanie pri preprave dovážaných tovarov … | 91 | 5.1. | Klasifikácia finančných transakcií … | 130 | 8.1. | Názorná prezentácia účtov, súvahových položiek a hlavných súhrnov … | 184 | 8.2. | Účet I: Výrobný účet … | 187 | 8.3. | Účet II.1.1: Vytvorenie účtu príjmov … | 189 | 8.4. | Účet II.1.2: Umiestnenie primárneho účtu príjmov … | 191 | 8.5. | Účet II.1.2.1: Podnikateľský účet príjmov a II.1.2.2 Umiestnenie ostatných primárnych účtov príjmov … | 195 | 8.6. | Účet II.2: Sekundárna distribúcia účtu príjmu … | 198 | 8.7. | Účet II.3: Redistribúcia účtu príjmov v naturáliách … | 201 | 8.8. | Účet II.4.1: Použitie účtu disponibilného príjmu … | 203 | 8.9. | Účet II.4.2: Použitie účtu upraveného disponibilného príjmu … | 205 | 8.10. | Účet III.1.1: Zmena čistej hodnoty kvôli účtu úspor a transferov kapitálu … | 206 | 8.11. | Účet III.1.2: Účet akvizícií nefinančných aktív … | 207 | 8.12. | Účet III.2: Finančný účet … | 209 | 8.13. | Účet III.3.1: Ostatné zmeny na účte objemu aktív … | 212 | 8.14. | Účet III.3.2: Účet opätovného ocenenia … | 216 | 8.15. | Účet (IV): Súvahy … | 221 | 8.16. | Úplná súslednosť účtov zvyšku sveta (účet zahraničných transakcií) … | 226 | 8.17. | Účet 0: účet tovarov a služieb … | 234 | 8.18. | Integrované hospodárske účty … | 236 | 8.19. | Maticová prezentácia úplnej súslednosti účtov a súvahových položiek pre celé hospodárstvo … | 252 | 8.20. | Schematická prezentácia matice sociálneho účtovníctva … | 259 | 8.21. | Príklad podrobnejšej matice sociálneho účtovníctva … | 262 | 8.22. | Príklad podrobnej submatice: čistá pridaná hodnota (základné ceny) … | 264 | 9.1. | Zjednodušená tabuľka ponuky … | 266 | 9.2. | Zjednodušená tabuľka použitia … | 266 | 9.3. | Zjednodušená kombinovaná tabuľka ponuky a použitia … | 267 | 9.4. | Zjednodušená symetrická tabuľka vstup-výstup (výrobok po výrobku) … | 268 | 9.5. | Tabuľka ponuky v základných cenách, vrátane prevodu na ceny kupujúcich … | 271 | 9.6. | Tabuľka použitia v cenách kupujúcich … | 272 | 9.7. | Jednoduchá tabuľka obchodných a prepravných prirážok … | 276 | 9.8. | Jednoduchá tabuľka daní po odpočte dotácií na výrobky … | 277 | 9.9. | Tabuľka použitia pre dovozy … | 281 | 9.10. | Tabuľka použitia v základných cenách pre domácu výrobu (výstup)j … | 282 | 9.11. | Tabuľka spájajúca tabuľku ponuky a použitia so sektorovými účtami … | 284 | 9.12. | Symetrická tabuľka vstup-výstup (výrobok po výrobku) … | 286 | 9.13. | Symetrická tabuľka vstup-výstup pre domáci produkt (výrobok po výrobku) … | 288 | A.I.1 | Dopad umiestnenia Fisim do inštitucionálnych sektorov, vrátane zmien za netrhových výrobcov … | 320 | A.I.2 | Dopad umiestnenia Fisim iba do nominálneho sektora … | 321 | A.III.1 | Vládne schémy sociálneho zabezpečenia … | 336 | A.III.2 | Súkromne financované schémy sociálneho poistenia … | 337 | A.III.3 | Nefinancované schémy prevádzkované zamestnávateľmi … | 338 | A.III.4 | Ostatné životné poistenie … | 339 | A.III.5 | Ostatné neživotné poistenie … | 340 | A.IV.1 | Účet 0: účet tovarov a služieb … | 359 | A.IV.2 | Úplná súslednosť účtov celého hospodárstva … | 359 | A.IV.3 | Úplná súslednosť účtov nefinančných korporácií … | 373 | A.IV.4 | Úplná súslednosť účtov finančných korporácií … | 382 | A.IV.5 | Úplná súslednosť účtov vlády všeobecne … | 392 | A.IV.6 | Úplná súslednosť účtov domácností … | 403 | A.IV.7 | Úplná súslednosť účtov neziskových organizácií poskytujúcich služby domácnostiam … | 414 | KAPITOLA l VŠEOBECNÉ ČRTY 1.01. Európsky systém národných a regionálnych účtov (ESÚ 1995, alebo iba ESÚ) je medzinárodne zlučiteľným účtovným rámcom pre systematický a podrobný opis celého hospodárstva (t. j. regiónu, krajiny alebo skupiny krajín), jeho zložiek a vzťahov s ostatnými celými hospodárstvami. ESÚ 1995 nahrádza Európsky systém integrovaných hospodárskych účtov uverejnený v roku 1970 (ESÚ 1970; druhá, mierne upravená verzia sa objavila v roku 1978). ESÚ 1995 je plne v súlade s revidovanými celosvetovými usmerneniami o národnom účtovníctve, čiže so Systémom národných účtov (SNÚ 1993, alebo iba SNÚ; tieto usmernenia boli vypracované za spoločnej zodpovednosti Organizácie spojených národov, Medzinárodného menového fondu (MMF), Komisie Európskych spoločenstiev, OECD a Svetovej banky). Avšak ESÚ je zameraný viac na okolnosti a potreby údajov v Európskej únii. Tak ako SNÚ je ja ESÚ harmonizovaný s koncepciami a klasifikáciami využívanými v mnohých iných oblastiach sociálnej a hospodárskej štatistiky. Danými prípadmi sú štatistiky o zamestnanosti, štatistiky výroby a štatistiky zahraničného obchodu. ESÚ môže preto slúžiť ako ústredný referenčný rámec sociálnej a hospodárskej štatistiky Európskej únie a jej členských štátov. 1.02. Rámec ESÚ pozostáva z dvoch hlavných súborov tabuliek: a) sektorové účty [1]; b) rámec vstup-výstup [2] a účty podľa odvetví [3]. Sektorové účty poskytujú podľa inštitucionálnych sektorov systematický opis rôznych etáp hospodárskeho procesu: výroby, tvorby príjmov, distribúcie príjmov, redistribúcie príjmov, použitia príjmov a finančnej a nefinančnej akumulácie. Sektorové účty taktiež zahŕňajú súvahy na popis zásob aktív, pasív a čistej hodnoty na začiatku a na konci účtovného obdobia. Rámec vstup-výstup a účty podľa odvetví popisujú podrobnejšie výrobný proces (nákladovú štruktúru, vytváraný príjem a zamestnanosť) a toky tovarov a služieb (výstup, dovozy, vývozy, konečnú spotrebu, medzispotrebu, a tvorbu kapitálu podľa výrobkových skupín). ESÚ obsahuje koncepcie populácie a zamestnanosti [4]. Tieto koncepcie sú relevantné tak pre sektorové účty ako aj pre rámec vstup-výstup. ESÚ sa neobmedzuje na ročné národné účtovníctvo, ale uplatňuje sa na štvrťročné účty [5] a regionálne účty [6]. POUŽITIA ESÚ Rámec pre analýzu a politiku 1.03. Rámec ESÚ je možné použiť na analýzu a hodnotenie: a) štruktúry celého hospodárstva. Dané prípady sú: 1. pridaná hodnota a zamestnanosť podľa odvetví; 2. pridaná hodnota a zamestnanosť podľa regiónov; 3. rozdelenie príjmu podľa sektorov; 4. dovozy a vývozy podľa výrobkových skupín; 5. výdavky na konečnú spotrebu podľa výrobkových skupín; 6. tvorba fixného kapitálu a zásoby fixného kapitálu podľa odvetví; 7. zloženie zásob a toky finančných aktív podľa typu aktíva a podľa sektoru. b) konkrétnych častí alebo aspektov celého hospodárstva. Dané prípady sú: 1. bankovníctvo a financie v národnom hospodárstve; 2. úloha vlády; 3. hospodárstvo konkrétneho regiónu (v porovnaní s hospodárstvom krajiny ako celkom). c) rozvoj celého hospodárstva v čase. Dané prípady sú: 1. analýza tempa rastu HDP; 2. analýza inflácie; 3. analýza sezónnych zvyklostí vo výdavkoch domácností na základe štvrťročných účtov; 4. analýza meniaceho sa významu konkrétnych typov finančných nástrojov v čase; napr. zvýšený význam opcií; 5. porovnanie priemyselných štruktúr národného hospodárstva v dlhodobom horizonte, napr. počas obdobia 30 rokov. d) celé hospodárstvo vo vzťahu k ostatným hospodárskym celkom. Dané prípady sú: 1. porovnanie úloh vlády v členských štátoch Európskej únie; 2. porovnanie vzájomnej závislosti medzi hospodárstvami Európskej únie; 3. analýza zloženia a miesta určenia vývozov Európskej únie; 4. porovnanie tempa rastu HDP alebo disponibilných príjmov na osobu v Európskej únii, v Spojených štátoch a v Japonsku. 1.04. Čísla z tohto rámca hrajú pre Európsku úniu a jej členské štáty významnú úlohu pri formulovaní a monitorovaní sociálnej a hospodárskej politiky. Okrem toho tu sú niektoré veľmi dôležité konkrétne spôsoby použitia: a) pre monitoring a usmerňovanie európskej menovej politiky; kritériá konvergencie pre Európsku menovú úniu boli vymedzené v zmysle čísel národných účtov (deficit štátneho rozpočtu, štátny dlh a HDP); b) pre poskytovanie menovej podpory regiónom Európskej únie: výdavky štrukturálnych fondov Európskej únie sú z časti založené na regionalizovaných číslach národných účtov; c) pre určenie vlastných zdrojov Európskej únie. Tieto závisia od čísel národných účtov hneď v troch smeroch: 1. celkové zdroje Európskej únie sa určujú ako percento hrubého národného produktu (HNP) členských štátov; 2. tretím vlastným zdrojom Európskej únie je vlastný zdroj DPH. Príspevky členských štátov na tento zdroj sú do značnej miery ovplyvnené číslami národných účtov, pretože tieto sa používajú na výpočet priemernej sadzby DPH; 3. relatívna veľkosť príspevkov členských štátov pre štvrtý vlastný zdroj Európskej únie je založená na ich hrubých národných produktoch. Osem charakteristík koncepcií ESÚ 1.05. Aby sa dosiahla primeraná rovnováha medzi potrebami údajov a možnosťami údajov, koncepcie v ESÚ majú osem dôležitých charakteristík. Sú: a) medzinárodne zlučiteľné; b) harmonizované s (charakteristikami) sociálnych a hospodárskych štatistík; c) konzistentné (rovnorodé); d) operatívne; e) odlišné od väčšiny administratívnych koncepcií; f) dobre zavedené a stanovené už dlhú dobu; g) zamerané na popis hospodárskeho procesu v menových a okamžite pozorovateľných veličinách; h) pružné a mnohoúčelové. 1.06. Koncepcie sú medzinárodne zlučiteľné pretože: a) ESÚ je pre členské štáty Európskej únie štandardom pri predkladaní údajov národných účtov všetkým medzinárodným organizáciám. Iba pre domáce publikácie nie je prísne dodržiavanie ESÚ povinné. b) koncepcie ESÚ sú vo všetkých ohľadoch v súlade s koncepciami celosvetových smerníc o národnom účtovníctve, t. j. so SNÚ. Medzinárodná zlučiteľnosť konceptov je kľúčová pri porovnávaní štatistík odlišných krajín. 1.07. Koncepcie sú harmonizované s ostatnými v sociálnej a hospodárskej štatistike, pretože: a) ESÚ využíva mnohé koncepcie a klasifikácie (napr. NACE rev. 1), ktoré sú taktiež používané pre ostatné sociálne a hospodárske štatistiky členských štátov Európskej únie, napr. štatistiky výroby, štatistiky zahraničného obchodu a štatistiky zamestnanosti; koncepčné odlišnosti boli zachované na minime. Navyše tieto koncepcie a klasifikácie Európskej únie sú harmonizované s koncepciami a klasifikáciami Organizácie spojených národov; b) tak ako pri SNÚ, sú aj koncepcie ESÚ harmonizované s koncepciami hlavných medzinárodných smerníc o niektorých ostatných hospodárskych štatistikách, najmä s Príručkou MMF o platobnej bilancii (BPM), štatistikou štátnych financií MMF (GFS) a príjmovou štatistikou OECD, a rezolúciami ILO o koncepciách zamestnanosti, odpracovaných hodín a mzdových nákladov. Táto harmonizácia s ostatnými sociálnymi a hospodárskymi štatistikami významne napomáha prepojeniu a porovnávaniu príslušných čísel. Následkom toho je možné zhromažďovať kvalitnejšie čísla o národných účtoch. Okrem toho informácie obsiahnuté v týchto špecifických štatistikách môžu teraz byť lepšie napojené na všeobecné štatistiky národného hospodárstva, t. j. čísel národných účtov ako je HNP alebo pridaná hodnota podľa odvetvia alebo sektora. 1.08. Jednotky účtovného rámca presadzujú súlad koncepcií používaných na opis odlišných častí hospodárskeho procesu (výroba, rozdelenie príjmov, použitie príjmov, akumulácia). Výsledkom tohto vnútorného súladu je možné navzájom užitočne prepojiť štatistiky z rôznych častí účtovného rámca. Je takto možné napríklad vypočítať nasledovné indexy: a) údaje o produktivite, ako je pridaná hodnota v pomere k odpracovaným hodinám (tento údaj si vyžaduje súlad medzi koncepciami pridanej hodnoty a odpracovaných hodín); b) národný disponibilný príjem na jednu osobu (tento index si vyžaduje súlad medzi koncepciami národného disponibilného príjmu a populáciou); c) tvorba fixného kapitálu ako percento zásob fixného kapitálu (tento index si vyžaduje súlad medzi pojmami týchto tokov a zásob); d) štátny deficit a dlh ako percento hrubého domáceho produktu (tieto údaje si vyžadujú súlad medzi koncepciami štátneho deficitu, štátneho dlhu a hrubého domáceho produktu); Tento vnútorný súlad umožňuje odvodenie niektorých odhadov z rezídua (zvyšku), t. j. úspory možno odhadnúť ako rozdiel medzi disponibilným príjmom a výdavkami konečnej spotreby [7] Pozri kapitolu 8: "Súslednosť účtov a súvahových položiek".. 1.09. Koncepcie v ESÚ sú operatívnymi koncepciami, keďže sú vytvorené s ohľadom na ich meranie. Operatívny charakter koncepcií sa ukazuje v niekoľkých spôsoboch: a) niektoré aktivity alebo položky sa musia popísať iba vtedy, keď sú významné čo do veľkosti. Toto sa týka napríklad výroby tovarov na vlastný účet v domácnostiach: tkané šatstvo a výroba hrncov nemajú byť zaznamenané ako výroba, pretože tieto typy výroby sú považované za nevýznamné v krajinách Európskej únie. Ďalším daným príkladom je to, že malé lacné nástroje a zariadenia sa zaznamenávajú ako tvorba fixného kapitálu iba vtedy, ak výdavky nákupcu na takéto predmety dlhodobej spotreby presiahnu 500 ECU (v cenách roka 1995) na jednu položku (alebo ak sú kupované hromadne, za celkové kúpené množstvo); ak tento výdavok nepresiahne túto hranicu, položky sú zaznamenané ako medzispotreba; b) niektoré koncepcie sú sprevádzané jasným uvedením spôsobu ich odhadu. Napríklad, pri vymedzení spotreby kapitálu sa odkazuje na lineárne (rovnomerné) odpisovanie, a pre odhad zásob fixného kapitálu sa odporúča metóda trvalých zásob. Ďalším daným prípadom je ocenenie výroby na vlastný účet: v zásade to má byť určené v základných cenách, avšak ak je to nevyhnutné, môžu byť základné ceny upravené dodaním rôznych relevantných nákladov; c) boli prijaté niektoré zjednodušujúce dohovory. Napríklad kolektívne služby poskytované vládou sú podľa dohovoru celé zahrnuté do výdavkov konečnej spotreby; d) koncepcie sú harmonizované s koncepciami sociálnej a hospodárskej štatistiky používanými ako vstupy pri zostavovaní národných účtov. 1.10. Avšak súčasne nie je vždy jednoduché uviesť tieto koncepcie do praxe, keďže sa zvyčajne rozchádzajú v určitých ohľadoch s koncepciami využívanými pri zdrojoch administratívnych údajov. Danými prípadmi sú tu podnikateľské účty, údaje o rôznych typoch daní (DPH, daň z osobného príjmu, dovozné poplatky, atď.), údaje sociálneho zabezpečenia a údaje od dozorných rád v bankovníctve a poisťovníctve. Administratívne údaje často slúžia ako vstupy pre zostavovanie národných účtov. Vo všeobecnosti preto musia byť transformované tak, aby boli v súlade s ESÚ. Koncepcie v ESÚ sa zvyčajne odlišujú v niektorých ohľadoch od svojich administratívnych protistrán pretože: a) administratívne koncepcie sa medzi krajinami odlišujú. Následkom toho nie je možné dosiahnuť medzinárodnú zlučiteľnosť prostredníctvom administratívnych koncepcií; b) administratívne koncepcie sa menia v čase. Následkom toho nie je možné dosiahnuť prostredníctvom administratívnych koncepcií porovnateľnosť; c) koncepcie tvoriace základy zdrojov administratívnych údajov zvyčajne nie sú navzájom v súlade. Avšak spájanie a porovnávanie údajov, ktoré je kľúčové pre zostavovanie údajov národných účtov je možné iba vtedy, ak je súbor koncepcií konzistentný (rovnorodý); d) administratívne koncepcie vo všeobecnosti nie sú optimálne pre ekonomické analýzy a zhodnotenie hospodárskej politiky. Napriek tomu však niekedy spĺňajú zdroje administratívnych údajov potreby národných účtov a ostatnej štatistiky celkom uspokojivo, pretože: a) koncepcie a klasifikácie pôvodne vytvorené pre štatistické účely môžu taktiež byť prijaté pre účely administratívne, napríklad klasifikácia vládnych výdavkov podľa typu; b) zdroje administratívnych údajov môžu explicitne brať ohľad na (oddelené) údajové potreby štatistiky; toto sa týka napríklad systému Intrastat pre poskytovanie informácií o dodávkach tovarov medzi štátmi Európskej únie. 1.11. Hlavné koncepcie ESÚ sú dobre zavedené a stanovené už dlhší čas, pretože: a) boli schválené ako medzinárodný štandard pre ďalšie desaťročia; b) v následných medzinárodných usmerneniach o národnom účtovníctve bola väčšina základných koncepcií zmenená len minimálne. Toto koncepčná spojitosť znižuje potrebu prepočítavania časových radov a štúdia nových koncepcií. Navyše obmedzuje zraniteľnosť koncepcií vo vzťahu k národným a medzinárodným politickým tlakom. Z týchto dôvodov mohli už po desaťročia slúžiť údaje národných účtov ako objektívna databáza údajov pre hospodársku politiku a analýzy. 1.12. Koncepcie ESÚ sú zamerané na opis hospodárskych procesov v menových okamžite pozorovateľných jednotkách. Väčšinou tie zásoby a toky, ktoré nie sú okamžite postrehnuteľné v menových jednotkách, alebo ktoré nemajú jasné menový ekvivalent, nie sú brané do úvahy. Táto zásada nebola striktne uplatňovaná, pretože je potrebné taktiež brať do úvahy požiadavku rovnorodosti a rôznych údajových potrieb. Napríklad rovnorodosť si vyžaduje, aby hodnota kolektívnych služieb poskytovaných vládou bola zaznamenaná ako výstup, pretože platba kompenzácie zamestnancom a nákup všetkých druhov tovarov a služieb vládou sú okamžite postrehnuteľné v menových jednotkách (menovom vyjadrení). Navyše pre účely hospodárskej analýzy a politiky zvyšuje opis kolektívnych služieb vlády vo vzťahu k zvyšku národného hospodárstva taktiež užitočnosť národných účtov ako takých. 1.13. Pôsobnosť koncepcií v ESÚ je možné doložiť zvážením niektorých hraničných otázok: Nasledujúce spadá do produkčných hraníc ESÚ (pozri odseky 3.97 až 3.09): a) výroba individuálnych a kolektívnych služieb vlády; b) poskytovanie služieb bývania na vlastný účet vlastníkov - nájomcov; c) výroba tovarov pre vlastnú konečnú spotrebu, napr. u poľnohospodárskych výrobkov; d) výstavba na vlastný účet, vrátane výstavby domácností; e) poskytovanie služieb plateným personálom domácností; f) chov rýb na rybích farmách; g) výroba zakázaná zákonom, napr. prostitúcia a výroba drog; h) výroba, z ktorej nie sú daňovým orgánom priznávané celé príjmy, tajná výroba textílií; Nasledovné je mimo týchto hraníc výroby: a) domáce a personálne služby vyprodukované a spotrebované v tej istej domácnosti, napr. upratovanie a príprava jedál alebo starostlivosť o chorých alebo starých ľudí; b) dobrovoľné služby, ktoré nevedú k výrobe tovarov, starostlivosť a upratovanie bez platby; c) prirodzené množenie rýb na otvorenom mori. Vo všeobecnosti ESÚ zaznamenáva všetky výstupy vyplývajúce z výroby v rámci produkčných hraníc. Avšak sú tu určité špecifické výnimky z tohto pravidla: a) výstupy pridružených aktivít sa nezaznamenávajú; všetky vstupy spotrebované pridruženou aktivitou - materiál, práca, spotreba fixného kapitálu, atď. - sú brané ako vstupy do hlavnej alebo sekundárnej aktivity, ktoré (pridružená aktivita) podporuje; b) výstup vyprodukovaný pre medzispotrebu v tom istom miestnom type činnej jednotky (KAU, pozri odsek 1.29) sa nezaznamenáva; avšak všetky výstupy vyprodukované pre ostatné miestne KAU patriace tej istej inštitucionálnej jednotke sa zaznamenávajú ako výstup. Účtovnícka logika ESÚ znamená, že ak sú aktivity považované za výrobu a ich výstup sa má zaznamenať, potom sa taktiež zaznamenáva aj sprievodný príjem, zamestnanosť, konečná spotreba atď. napríklad keďže je poskytovanie služieb majiteľov - nájomcov domácností pre vlastnú potrebu zaznamenávaná ako výroba, to isté platí aj pre príjem a výdavky konečnej spotreby, ktoré sú pre vlastníkov - nájomcov takto vytvárané. Opak platí vtedy, keď aktivity nie sú zaznamenávané ako výroba : domáce služby vyprodukované a spotrebované v rámci tej istej domácnosti nevytvárajú príjem a výdavky konečnej spotreby, a podľa koncepcií ESÚ sa teda nejedná o žiadnu zamestnanosť. ESÚ taktiež obsahuje mnohé špecifické dohovory: a) ocenenie vládneho výstupu; b) ocenenie výstupu nepriamo meraných služieb poisťovníctva a služieb finančného sprostredkovateľstva; c) zaznamenanie všetkých kolektívnych služieb poskytovaných vládou ako výdavky konečnej spotreby a nie ako medzispotreby; d) zaznamenanie použitia nepriamo meraných služieb finančného sprostredkovateľstva ako medzispotreby nominálneho sektora alebo nominálneho (menovaného) odvetvia. 1.14. Koncepcie v ESÚ sa mnohoúčelové: koncepcie ESÚ budú prijateľné pre široké spektrum použití, hoci možno bude pri niektorých použitiach potrebné ich doplnenie (pozri odsek 1.18). 1.15. Podrobný koncepčný rámec ESÚ ponúka príležitosť pružného použitia; niektoré koncepcie nie sú explicitne v ESÚ prítomné, avšak môžu byť napriek tomu z neho ľahko odvodené. Napríklad pridaná hodnota pri nákladoch faktora môže byť odvodená odčítaním ostatných čistých daní výroby od pridanej hodnoty v základných cenách. Ďalším daným prípadom je vytvorenie nových sektorov reorganizáciou subsektorov vymedzených v ESÚ. 1.16. Pružné použitie je taktiež možné zavedením dodatočných kritérií, ktoré nie sú v rozpore s logikou systému. Napríklad, týmito kritériami môžu byť rozsah zamestnanosti vo výrobných jednotkách alebo veľkosť príjmu domácností. Pre zamestnanosť je možné zaviesť subklasifikáciu podľa úrovne vzdelania, veku a pohlavia. 1.17. Toto pružné použitie je možné začleniť do Matice sociálneho účtovníctva (MSÚ). MSÚ je maticová prezentácia, ktorá znázorňuje spojenia medzi tabuľkami ponuky a použitia a sektorovými účtami (pozri odseky 8.133 až 8.155). MSÚ bežne poskytuje dodatočné informácie o úrovni a zložení (ne)zamestnanosti prostredníctvom rozdelenia kompenzácií zamestnancov podľa typu zamestnanej osoby. Toto subrozdelenie platí tak pre použitie pracovnej sily podľa odvetví tak, ako je znázornené v tabuľkách použitia, ako aj pre ponuku práce podľa socio-ekonomických podskupín tak, ako je to znázornené v rozdelení účtu primárneho príjmu za subsektory sektoru domácností. Týmto spôsobom sa systematicky znázorňuje ponuka a použitie rôznych kategórií pracovnej sily. 1.18. Pri niektorých špecifických údajových potrebách je najlepším riešením vyhotovenie oddelených satelitných účtov. Danými prípadmi sú údajové potreby pre napr. a) analýzu úlohy cestovného ruchu v národnom hospodárstve; b) analýzu nákladov a financovania zdravotníctva; c) analýzu významu výskumu a vývoja a ľudského kapitálu pre národné hospodárstvo; d) analýzu príjmov a výdavkov domácností na základe mikroorientovaných koncepcií príjmov a výdavkov; e) analýzu vzájomného pôsobenia životného prostredia a hospodárstva; f) analýzu výroby v rámci domácností; g) analýzu zmien v blahobyte; h) analýzu zmien medzi národnými účtami a podnikateľskými účtami, a ich vplyv na akciové a devízové trhy; i) odhad daňových príjmov. 1.19. Satelitné účty môžu uspokojiť takéto údajové potreby tým, že: a) znázornia podrobnejšie tam, kde je to nevyhnutné, a naopak vynechajú nadbytočné podrobnosti inde; b) zväčšia pôsobnosť účtovného rámca dodaním nemonetárnych informácií, napr. o znečistení a environmentálnych aktívach; c) zmenia niektoré základné koncepcie, napr. tým, že zväčšia koncepciu (pojem) tvorby kapitálu o množstvo výdavkov na výskum & vývoj alebo o výdavky na vzdelávanie. 1.20. Dôležitou črtou satelitných účtov je to, že v zásade všetky základné koncepcie a klasifikácie štandardného rámca sú zachované. Zmeny v základných koncepciách sú zavedené iba vtedy, ak si špecifický účel satelitných účtov priamo vyžaduje modifikáciu. V takýchto prípadoch má satelitný účet taktiež obsahovať tabuľku znázorňujúcu spojenie medzi hlavnými agregátmi v satelitnom účte a agregátmi štandardného rámca. Takýmto spôsobom si štandardný rámec ponecháva svoju úlohu referenčného rámca, a súčasne sa učiní zadosť aj špecifickým potrebám. 1.21. Štandardný rámec nevenuje až takú pozornosť zásobám a tokom, ktoré nie sú okamžite pozorovateľné v menovom vyjadrení (alebo sú bez jasného menového ekvivalentu). Analýza takýchto zásob a tokov je už svojím charakterom zvyčajne dobre ošetrená združovaním štatistík nemonetárnom vyjadrení, napr.: a) výroba (výroba) v rámci domácností môže byť najľahšie opísaná v hodinách pričlenených pre alternatívne využitie; b) vzdelávanie možno opísať v zmysle typu vzdelávania, počtu žiakov, priemerného počtu rokov vzdelávania pred obdržaním diplomu, atď. c) dopady znečisťovania sa dajú najlepšie opísať ako zmeny v počte žijúcich druhov, v zdraví stromov v lese, objemoch odpadu, množstva oxidu uhoľnatého a radiácie, atď. Satelitné účty ponúkajú príležitosť spojiť takéto štatistiky nemonetárnych jednotkách so štandardným rámcom národných účtov. Spojenie je možné tým, že sa, pokiaľ je to možné, využije pre tieto nemonetárne štatistiky klasifikácia používaná v štandardnom rámci, napríklad klasifikácia podľa typu domácnosti alebo klasifikácia podľa odvetví. Takýmto spôsobom sa vyhotoví rovnorodý rozšírený rámec. Tento rámec môže potom slúžiť ako údajová základňa pre analýzu a zhodnotenie všetkých druhov interakcií medzi premennými v štandardnom rámci a medzi premennými rozšírenej časti. 1.22. Štandardný rámec a jeho hlavné agregáty nepopisujú zmeny v blahobyte. Rozšírené účty je možné vyhotoviť tak, že zahŕňajú aj vložené monetárne hodnoty napr. a) domáce a osobné služby produkované a spotrebované v rámci tej istej domácnosti; b) zmeny vo voľnom čase; c) výhody a nevýhody mestského života; d) nerovnosti v rozdelení príjmu medzi osobami. Rozšírené účty môžu taktiež reklasifikovať konečné výdavky tzv. poľutovaniahodných nutností (obrana) na medzispotrebu, t. j. na niečo, čo neprispieva k blahobytu. Podobne škody z povodní iných prírodných katastrôf je možné klasifikovať ako medzispotrebu, t. j. ako zníženie (absolútneho) blahobytu. Takýmto spôsobom je možné vytvoriť veľmi hrubý a veľmi nedokonalý ukazovateľ zmien v blahobyte. Avšak blahobyt má mnoho rozmerov, z ktorých väčšinu nie je možné vyjadriť v menových reláciách. Lepším riešením merania blahobytu je preto využiť pre každý rozmer oddelené ukazovatele a jednotky merania. Ukazovateľmi môže byť napríklad úmrtnosť detí, priemerná dĺžka života, miera gramotnosti dospelých, národný produkt na osobu. Tieto ukazovatele je potom možné začleniť do satelitného účtu. 1.23. Aby sa dosiahol rovnorodý a medzinárodne zlučiteľný rámec, administratívne koncepcie sa v ESÚ nevyužívajú. Avšak kvôli rozličným národným účelom môže byť získavanie údajov na základe administratívnych koncepcií veľmi užitočné. Napríklad pre odhady daňových príjmov sa požadujú štatistiky zdaniteľného príjmu. Tieto štatistiky je možné poskytnúť prostredníctvom určitých modifikácií štatistiky národných účtov. Podobný prístup je možné prijať pri niektorých koncepciách používaných v národnej hospodárskej politike, napr. pre: a) koncepciu inflácie používanú pri zvyšovaní dôchodkov, dávok v nezamestnanosti alebo kompenzáciách zamestnancov vo verejnej službe; b) koncepciu daní, sociálnych príspevkov, vlády a kolektívneho sektora používanú pri diskusii o optimálnej veľkosti kolektívneho (štátneho, verejného) sektora; c) koncepciu "strategických" sektorov/odvetví používanú pri národnej hospodárskej politike alebo hospodárskej politike EÚ; d) koncepciu "podnikateľských investícií" používanú pri národnej hospodárskej politike. Satelitné účty alebo jednoducho dodatkové tabuľky môžu splniť takéto, zvyčajne špecificky národné, údajové potreby. ESÚ 1995 a SNÚ 1993 1.24. ESÚ (ESÚ 1995) je plne v súlade s revidovaným Systémom národných účtov (SNÚ 1993), ktorý predstavuje usmernenia národného účtovania pre všetky krajiny po celom svete. Napriek tomu sú však medzi ESÚ 1995 a SNÚ 1993 niektoré rozdiely: a) rozdiely v prezentácii, napr.: 1. v ESÚ existujú oddelené kapitoly o transakciách s výrobkami, distribučných transakciách a finančných transakciách. Naproti tomu v SNÚ sa tieto transakcie vysvetľujú v siedmych kapitolách zoradených podľa účtu, napr. kapitoly o účte výroby, primárnej distribúcii účtu príjmov, kapitálovom účte a účte zvyšku sveta; 2. ESÚ opisuje koncepciu tým, že poskytuje definíciu a zoznam toho, čo je zahrnuté a čo je vyňaté. SNÚ opisuje koncepcie zvyčajne vo všeobecnejších pojmoch a snaží sa taktiež vysvetliť logiku každého prijatého dohovoru; 3. ESÚ obsahuje aj kapitoly o regionálnych účtoch a štvrťročné účty; 4. SNÚ obsahuje aj kapitoly o satelitných účtoch. b) Koncepcie ESÚ sú v niekoľkých prípadoch konkrétnejšie a presnejšie ako koncepcie SNÚ, napr.: 1. SNÚ neobsahuje veľmi presné pojmy o rozdiele medzi trhom vlastnej konečnej spotreby a ostatným prostredím inštitucionálnych jednotiek, miestnych KAU a ich výstupmi. Toto naznačuje, že v tomto ohľade nie sú ocenenie výstupu a klasifikácia podľa sektorov vymedzené dostatočne presne. ESÚ preto zaviedol niekoľko dodatočných ujasnení a taktiež pridal v niektorých konkrétnych príkladoch kritérium, podľa ktorého predaj trhového výrobcu má pokrývať aspoň 50 % výrobných nákladov (pozri tabuľku 3.1.); 2. ESÚ špecifikuje konkrétne hranice záznamov, napr. pre zaznamenávanie malých nástrojov a zariadení ako medzispotreby; 3. ESÚ predpokladá, že niekoľko typov domácej výroby tovarov, ako je tkané šatstvo a výroba nábytku, nie je natoľko významných v členských štátoch Európskej únie, a preto ich netreba zaznamenávať; 4. ESÚ udáva explicitný odkaz na špecifické inštitucionálne dojednania v Európskej únii, ako je Intrastat systém pre zaznamenávanie dodávok tovarov v rámci Európskej únie a príspevkov členských štátov do Európskej únie; 5. ESÚ obsahuje pre Európsku úniu špecifické klasifikácie, napr. CPA pre výrobky a NACE rev.1 pre odvetvia (špecifické avšak harmonizované so zodpovedajúcimi klasifikáciami Organizácie spojených národov); 6. ESÚ obsahuje dodatočnú klasifikáciu všetkých zahraničných transakcií: tieto majú byť rozdelené na transakcie medzi rezidentmi Európskej únie a transakcie s rezidentmi mimo Európskej únie. ESÚ môže byť konkrétnejší ako SNÚ, pretože sa prvotne vzťahuje na členské štáty Európskej únie. Pre údajové potreby Európskej únie môže byť ESÚ taktiež konkrétnejší. ESÚ 1995 a ESÚ 1970 1.25. ESÚ 1995 sa od ESÚ 1970 odlišuje v pôsobnosti ako aj v koncepciách . Väčšina z týchto rozdielov zodpovedá rozdielom medzi SNÚ 1968 a SNÚ 1993. Niektoré z týchto hlavných rozdielov v pôsobnosti sú: a) začlenenie súvah; b) začlenenie ostatných zmien v účtoch aktív, t. j. zavedenie koncepcií ostatných zmien v objeme, nominálnych ziskoch z držby a skutočných ziskoch z držby; c) zavedenie subsektorov u domácností; d) zavedenie novej koncepcie konečnej spotreby: skutočná konečná spotreba; e) zavedenie novej cenovo upravenej koncepcie príjmu: skutočný národný disponibilný príjem; f) začlenenie koncepcie parít kúpnej sily. Niektoré z hlavných rozdielov v koncepciách sú: a) literárno-umelecká práca (písanie kníh, komponovanie hudby) je teraz považovaná za výrobu; platby za literárno-umelecké diela sú teda platbami za služby a nie príjmom z majetku; b) ocenenie výstupu služieb poisťovníctva sa v niektorých ohľadoch zmenilo, napr. príjmy z investícií technických rezerv sú teraz taktiež brané do úvahy pri oceňovaní výstupu neživotného poistenia; c) podrobnejšie ošetrenie obchodných a prepravných prirážok; d) zavedenie reťazového spojenia pre výpočet stálych cien; e) bola zavedená koncepcia finančného leasingu (SNÚ 1968 a ESÚ 1970 obsahovali iba koncepciu operatívneho leasingu); f) výdavky na prieskum nerastov a na počítačový software sa teraz zaznamenávajú ako tvorba kapitálu (namiesto zaznamenania ako medzispotreba); g) kapitálová spotreba sa má taktiež zaznamenávať pri infraštruktúrnych prácach vlády (cesty, hrádze, atď.); h) identifikácia nových finančných nástrojov, ako sú dohody o spätnom nákupe, a odvodených finančných nástrojov akými sú opcie. Taktiež tu sú rozdiely, ktoré nevyplývajú zo zmeny v SNÚ, napr.: a) zavedenie tabuliek ponuky a použitia (ktoré už boli začlenené do SNÚ 1968); b) zavedenie niektorých registračných hraníc a odkaz na špecifické inštitucionálne dojednania v Európskej únii (pozri odsek 1.24.); c) jasná voľba v prospech oceňovania výstupov v základných cenách (ESÚ 1970, SNÚ 1968 a SNÚ 1973 akceptujú aj ocenenie vo výrobných cenách); d) zavedenie koncepcií ekonomicky aktívnej populácie a nezamestnanosti (tieto koncepcie chýbali v SNÚ 1968 a 1993). ESÚ AKO SYSTÉM 1.26. Hlavné črty systému sú: a) štatistické jednotky a ich zoskupenia; b) toky a zásoby; c) systém účtov a agregáty; d) rámec vstup-výstup. ŠTATISTICKÉ JEDNOTKY A ICH ZOSKUPENIA [8] Pozri kapitolu 2: "Jednotky a zoskupenia jednotiek". 1.27. Charakteristickou črtou systému je použitie dvoch typov jednotiek a dvoch spôsobov rozdelenia hospodárstva, ktoré sú navzájom dosť odlišné a slúžia oddeleným analytickým účelom. Aby sa opísal príjem, výdavky a finančné toky, a súvahy, systém zoskupuje inštitucionálne jednotky do sektorov na základe ich hlavných funkcií, správania a cieľov. Aby sa opísali procesy výroby a z dôvodov analýzy vstupov-výstupov, systém zoskupuje miestne typy činných jednotiek (miestne KAU) do odvetví na základe typu ich aktivity. Aktivita je charakterizovaná vstupom výrobkov, výrobným procesom a výstupom výrobkov. Inštitucionálne jednotky a sektory 1.28. Inštitucionálne jednotky sú hospodárske subjekty, ktoré môžu podľa práva vlastniť tovary a aktíva, preberať záväzky z účasti v hospodárskych aktivitách a transakciách s ostatnými jednotkami. Pre účely systému sú inštitucionálne jednotky zoskupené do piatich vzájomne oddelených inštitucionálnych sektorov pozostávajúcich z nasledovných typov jednotiek: a) nefinančné korporácie; b) finančné korporácie; c) vláda všeobecne; d) domácnosti; e) neziskové organizácie poskytujúce služby domácnostiam. Päť sektorov tvorí spolu celkové hospodárstvo. Každý sektor je rozdelený do subsektorov. Systém umožňuje zachytiť kompletný súbor tokových účtov a súvah tak, aby boli zostavené pre každý sektor, a ak je to žiadané aj subsektor, ako aj pre celkové hospodárstvo. Miestne typy činných jednotiek a odvetví 1.29. Väčšina inštitucionálnych jednotiek vo svojej úlohe výrobcov realizuje viac ako jednu aktivitu; aby sa zdôraznili vzťahy technicko-ekonomického charakteru, musia byť tieto rozdelené s ohľadom na typ aktivity. Miestne typy činných jednotiek majú za cieľ splniť tieto požiadavky operatívnym prístupom. Miestna KAU zoskupuje všetky časti inštitucionálnej jednotky v jej úlohe výrobcu, ktoré sú umiestnené na jednom mieste alebo vedľa seba, a ktoré prispievajú k výkonu aktivity na úrovni triedy NACE rev 1. V zásade musí byť registrovaných toľko miestnych typov činných jednotiek, koľko je sekundárnych aktivít; avšak ak nie sú dostupné účtovné dokumenty, ktoré by boli nevyhnutné na opísanie takýchto aktivít, miestne typy činných jednotiek môžu zahŕňať jednu alebo niekoľko sekundárnych aktivít. Skupina všetkých miestnych KAU zainteresovaných na rovnakej alebo podobnej aktivite predstavuje odvetvie. Existuje hierarchický vzťah medzi inštitucionálnymi jednotkami a miestnymi KAU. Inštitucionálna jednotka obsahuje jednu alebo viac úplných miestnych KAU; miestna KAU patrí iba pod jednu inštitucionálnu jednotku. Pre presnejšiu analýzu výrobného procesu sa využíva aj analytická jednotka výroby. Táto jednotka, ktorá nie je pozorovateľná (s výnimkou prípadu miestnej KAU vyrábajúcej iba jeden výrobok) je jednotkou homogénnej výroby vymedzenou ako jednotka, ktorá nezahŕňa žiadnu sekundárnu aktivitu. Zoskupenie týchto jednotiek predstavuje homogénne odbory. Rezidenčné a nerezidenčné jednotky; celkové hospodárstvo a zvyšok sveta 1.30. Celkové hospodárstvo je vymedzené v pojmoch rezidenčných jednotiek. Jednotka je rezidenčnou jednotkou krajiny vtedy, keď má centrum hospodárskeho záujmu na hospodárskom území tejto krajiny — to jest, keď je zainteresovaná po dlhšiu dobu (jeden alebo viac rokov) do hospodárskych aktivít na tomto území. Inštitucionálne sektory uvedené vyššie sú skupinami rezidenčných inštitucionálnych jednotiek. Rezidenčné jednotky sa zúčastňujú transakcií s nerezidenčnými jednotkami (to jest jednotkami, ktoré sú rezidenčné v iných hospodárstvach). Tieto transakcie sú zahraničnými transakciami hospodárstva a sú zoskupené na účte zvyšku sveta. Takže v systéme štruktúry účtovníctva hrá účet zvyšku sveta úlohu podobnú inštitucionálnemu sektoru, hoci nerezidenčné jednotky sú začlenené iba pokiaľ sa zúčastňujú na transakciách s rezidenčnými inštitucionálnymi jednotkami. Následne pokiaľ ide o kódovanie klasifikácií, je špecifická položka zvyšku sveta začlenená na konci klasifikácie sektorov. Fiktívne rezidenčné jednotky brané v systéme ako inštitucionálne jednotky sú vymedzené ako: a) tie časti nerezidenčných jednotiek, ktoré majú centrum ekonomického záujmu na hospodárskom území krajiny (čo je vo väčšine prípadov jednotka, ktorá sa zúčastňuje na hospodárskych transakciách jeden a viac rokov, alebo ktorá realizuje stavebné aktivity po dobu kratšiu ako jeden rok, ak výstup predstavuje tvorbu hrubého fixného kapitálu); b) nerezidenčné jednotky v postavení vlastníkov pôdy alebo budov na hospodárskom území krajiny, avšak iba vo vzťahu k transakciám ovplyvňujúcim túto pôdu alebo budovy. TOKY A ZÁSOBY 1.31. Systém zaznamenáva dva základné druhy informácií: toky a zásoby. Toky sa týkajú krokov a výsledkov udalostí, ktoré sa uskutočnili v rámci daného časového obdobia, zatiaľ čo zásoby uvádzajú stavy v danom časovom momente. Toky 1.32. Toky odrážajú tvorbu, transformáciu, výmenu, prevod alebo zánik hospodárskej hodnoty. Zahŕňajú zmeny v hodnote aktív a pasív inštitucionálnych jednotiek. Hospodárske toky sú dvojaké: transakcie a ostatné zmeny v aktívach. Transakcie sa uvádzajú na všetkých účtoch a tabuľkách, kde sa objavujú aj toky, s výnimkou zmeny na účte objemu aktív a účte opätovného precenenia. Ostatné zmeny aktív sa objavujú iba na týchto dvoch účtoch. Základné transakcie a ostatné toky sú nespočítateľné. Systém ich zoskupuje do relatívne malého počtu typov podľa ich povahy. Transakcie 1.33. Transakcia je hospodársky tok, ktorý je interakciou medzi inštitucionálnymi jednotkami po vzájomnej dohode, alebo je krokom v rámci inštitucionálnej jednotky, ktorý je užitočné brať ako transakciu, často najmä preto, že jednotka funguje v dvoch rozličných úlohách (postaveniach). Je vhodné rozdeliť transakcie na štyri hlavné skupiny: a) transakcie s výrobkami: ktoré popisujú pôvod (domáci výstup alebo dovoz), a použitie (medzispotreba, konečná spotreba, tvorba kapitálu, alebo vývoz) výrobkov [9] Pozri kapitolu 3: "Transakcie s výrobkami".; b) distribučné transakcie: ktoré popisujú to, ako sa pridaná hodnota vytvorená výrobou rozdeľuje na medzi pracovnú silu, kapitál a vládu, ako aj redistribúciu príjmu a bohatstva (dane z príjmu a bohatstva a ostatné transfery) [10] Pozri kapitolu 4: "Distribučné transakcie".; c) finančné transakcie: ktoré popisujú čistú hodnotu získaných finančných aktív, alebo čistú hodnotu záväzkov (pasív) pre každý typ finančného nástroja. Takéto transakcie sa často vyskytujú ako protistrany k nefinančným transakciám, avšak môžu sa tiež vyskytovať ako transakcie zahŕňajúce iba finančné nástroje [11] Pozri kapitolu 5: "Finančné transakcie".; d) transakcie nezahrnuté vo vyššie uvedených troch skupinách: spotreba fixného kapitálu a akvizície po odpočítaní odpredaja/odpisu nevyprodukovaných nefinančných aktív [12] Pozri kapitolu 6: "Ostatné toky".. Vlastnosti transakcií Interakcie medzi jednotkami verzus transakcie vo vnútri jednotky 1.34. Väčšina transakcií je interakciami medzi dvoma alebo viacerými inštitucionálnymi jednotkami. Avšak systém zaznamenáva niektoré kroky v rámci inštitucionálnych jednotiek ako transakcie. Účelom zaznamenávania týchto vnútrojednotkových transakcií je poskytnúť užitočnejší analytický rámec výstupu, konečného použitia a nákladov. Spotreba fixného kapitálu, ktorá je systémom zaznamenávaná ako náklady, je dôležitou transakciou vo vnútri jednotky. Väčšina ostatných transakcií vo vnútri jednotky sú transakcie s výrobkami bežne zaznamenávané vtedy, keď inštitucionálne jednotky fungujú ako výrobcovia aj koneční spotrebitelia, ktorí spotrebujú časť svojho výstupu. Toto je často prípad domácnosti a štátu (vlády celkom). 1.35. Celý vyprodukovaný výstup použitý na konečnú spotrebu v rámci inštitucionálnej jednotky je zaznamenávaný. Vlastný vyprodukovaný výstup použitý na medzispotrebu v rámci tej istej inštitucionálnej jednotky sa zaznamenáva iba vtedy, keď sa medzispotreba uskutočňuje v odlišnom miestnom type činnej jednotky v rámci jednej inštitucionálnej jednotky. Výstup vyprodukovaný a použitý ako medzispotreba v rámci toho istého miestneho typu činnej jednotky sa nezaznamenáva. Menové verzus nemenové transakcie 1.36. Väčšina transakcií zaznamenaných v systéme sú menové transakcie, kde jednotky vykonávajú alebo obdržia platby, alebo tvoria pasíva či získavajú aktíva denominované v príslušnej jednotke meny. Transakcie, ktoré nezahŕňajú výmenu hotovosti, alebo aktív či pasív denominovaných v menovej jednotke, sú nemenové (nemonetárne) transakcie. Transakcie vo vnútri jednotky sú bežne nemenovými transakciami. Nemenové transakcie zahŕňajúce viac ako jednu inštitucionálnu jednotku sa vyskytujú pri transakciách s výrobkami (barter výrobkov, výmenný obchod), distribučných transakciách (odmena v naturáliách, transfery v naturáliách, atď.) a iných transakciách (barter nevyrobených nefinančných aktív). Systém zaznamenáva všetky transakcie v menových jednotkách. Hodnoty, ktoré sa majú zaznamenať pri nemenových transakciách musia byť preto merané nepriamo, alebo musia byť odhadnuté inak. Transakcie s protistranou alebo bez nej 1.37. Transakcie zahŕňajúce viac ako jednu jednotku sú buď transakciami "niečo za niečo" alebo "niečo za nič". Prvé z nich sú výmenou medzi inštitucionálnymi jednotkami, t. j. poskytovanie tovarov, služieb alebo aktív výmenou za proťajšok (ekvivalent) t. j. peniaze. Druhé sú typicky platbami v hotovosti alebo v naturáliách od jednej inštitucionálnej jednotky k druhej bez ekvivalentu. Transakcie "niečo za niečo" sa vyskytujú vo všetkých štyroch skupinách transakcií, zatiaľ čo transakcie "niečo za nič" sa vyskytujú hlavne medzi distribučnými transakciami vo forme napríklad daní, dávok sociálnej pomoci alebo darov. Reorganizované transakcie 1.38. Zaobchádzanie systému s väčšinou transakcií je jednoduché; to jest, transakcie sa zaznamenávajú takým istým spôsobom, akým sa objavujú v dotknutých inštitucionálnych jednotkách. Avšak niektoré transakcie sú reorganizované tak, aby ukázali jasnejšie príslušné základné hospodárske vzťahy. Transakcie môžu byť reorganizované troma spôsobmi: presmerovaním, rozdelením a zistením hlavnej strany transakcie. Presmerovanie 1.39. Transakcia, ktorú strany považujú za uskutočnenú priamo medzi jednotkami A a C, môže byť zaznamenaná ako nepriamo uskutočnená prostredníctvom tretej jednotky B. Takto jediná transakcia medzi A a C sa zaznamenáva ako dve transakcie: medzi A a B a jedna medzi A a C. V tomto prípade je transakcia presmerovaná. Dobre známym príkladom presmerovania sú sociálne príspevky zamestnávateľov platené priamo zamestnávateľmi do fondov sociálneho poistenia. Systém zaznamenáva tieto platby ako dve transakcie: zamestnávatelia platia príspevky svojim zamestnancom, a zamestnanci platia tie isté príspevky fondom sociálneho poistenia. Tak, ako pri všetkých presmerovaniach, je účelom presmerovania sociálnych príspevkov zamestnávateľov odhaliť hospodársku podstatu, ktorá je dôsledkom transakcie. V tomto prípade to znamená znázorniť sociálne príspevky zamestnávateľov ako príspevky platené na prospech zamestnancov. Ďalším typom presmerovania je také, pri ktorom sa transakcia zaznamenáva ako uskutočnená medzi dvoma alebo viacerými inštitucionálnymi jednotkami, hoci podľa zainteresovaných strán sa vôbec žiadna transakcia neuskutočnila. Príkladom je spôsob zaobchádzania s príjmom z majetku dosiahnutým určitými poistnými fondmi, ktorý si poisťovacie spoločnosti ponechávajú. Systém zaznamenáva tento príjem z majetku ako zaplatený zo strany poisťovacích spoločností smerom k vlastníkom poistiek (poistných zmlúv), ktorí potom platia rovnakú sumu naspäť poistným podnikom ako dodatky k predpísanému poistnému. Rozdelenie 1.40. Keď sa transakcia javí zainteresovaným stranám ako jediná transakcia, a pritom je zaznamenaná ako dve alebo viac odlišných klasifikovaných transakcií, transakcia je rozdelená. Rozdelenie zvyčajne neznamená zainteresovanie žiadnych dodatočných jednotiek do transakcie. Platba predpísaného poistného v neživotnom poistení je typickou rozdelenou transakciou. Hoci majitelia poistiek o poisťovatelia považujú tieto platby za jednu transakciu, systém ich rozdeľuje do dvoch celkom odlišných transakcií: platby za poskytované služby neživotného poistenia a čisté predpísané poistné za neživotné poistenie. Zaznamenávanie obchodných prirážok je ďalším významným prípadom rozdelenia. Zistenie hlavnej strany transakcie 1.41. Ak jednotka realizuje transakciu v mene inej jednotky, transakcia sa zaznamenáva výhradne na účtoch hlavnej strany. Pravidlom je, že sa nemá zachádzať nad rámec tejto zásady, a napríklad skúšať rozdeliť dane alebo dotácie konečným platiteľom alebo konečným beneficientom za prijatia určitých predpokladov. Hraničné prípady 1.42. Pojem transakcie stanovuje, že interakcia medzi inštitucionálnymi jednotkami má existovať po vzájomnej dohode. Ak sa transakcia realizuje vzájomnou dohodou, predpokladá sa predchádzajúca vedomosť a súhlas inštitucionálnych jednotiek. Avšak toto neznamená, že všetky jednotky musia nevyhnutne vstupovať do transakcie dobrovoľne, pretože niektoré transakcie sú stanovované zákonom. Toto platí hlavne pre určité distribučné transakcie, akými sú platby daní, pokút a sankcií. Avšak zhabanie aktív bez kompenzácie sa nepovažuje za transakciu, dokonca ani keď je stanovené zákonom. Protizákonné hospodárske kroky sú transakciami iba vtedy, keď do nich vstupujú všetky zainteresované strany dobrovoľne. Takto sú transakciami všetky nákupy, predaje alebo bartre s drogami alebo ukradnutým majetkom, zatiaľ čo krádež transakciou nie je. Ostatné zmeny v aktívach 1.43. Ostatné zmeny v aktívach zaznamenávajú zmeny, ktoré nie sú výsledkom transakcií [13] Pozri kapitolu 6: "Ostatné toky".. Sú to buď: a) ostatné zmeny v objeme aktív a pasív; alebo b) výnosy a straty z držby. Ostatné zmeny v objeme aktív a pasív 1.44. Tieto zmeny je možné zhruba rozdeliť do troch hlavných kategórií: a) bežné objavenie sa a zánik aktív inak, než transakciami; b) zmeny v aktívach a pasívach kvôli výnimočným, nepredpokladaným udalostiam; c) zmeny v klasifikácii a štruktúre. 1.45. Príklady zmien v rámci kategórie a) sú objavenie alebo vyčerpanie podzemných (nerastných) aktív, a prirodzený rast nekultivovaných biologických zdrojov. Kategória b) obsahuje zmeny (bežne straty) aktív kvôli prírodným katastrofám, vojne alebo vážnym trestným činom [14] Následky menej závažných trestných činov, ako sú krádeže v obchodoch, je možné zaznamenať ako súčasť zmien v zásobách a teda ako transakciu.. Jednostranné zrušenie dlhu alebo zhabanie aktív bez kompenzácie patria taktiež do kategórie b). Kategória c) pozostáva zo zmien ako následkov reklasifikácie a reštrukturalizácie inštitucionálnych jednotiek alebo aktív a pasív. Výnosy a straty z držby 1.46. Výnosy a straty z držby vyplývajú zo zmien v cenách aktív. Vyskytujú sa pri všetkých typoch finančných a nefinančných aktív a pasív. Výnosy a straty z držby sa kumulujú u vlastníka aktív a pasív výhradne ako výsledok držby aktív a pasív v čase, bez ich transformácie akýmkoľvek spôsobom. Výnosy a straty z držby merané na základe súčasných trhových cien sa nazývajú nominálne výnosy a straty z držby. Tieto je možné rozložiť do neutrálnych výnosov a strát z držby odrážajúcich zmeny vo všeobecnej cenovej úrovni, a do reálnych výnosov a strát z držby odrážajúcich zmeny v relatívnej cene aktív. Zásoby 1.47. Zásoby predstavujú držbu aktív a pasív v určitom časovom momente. Zásoby sa zaznamenávajú na začiatku a konci každého účtovného obdobia. Účty, ktoré znázorňujú zásoby, sa nazývajú súvahy [15] Pozri kapitolu 7: "Súvahy".. Zásoby sa taktiež zaznamenávajú pri populácii a zamestnanosti. Avšak takéto zásoby sa zaznamenávajú ako priemer počas účtovného obdobia. Zásoby sú zaznamenávané pre všetky aktíva v rámci hraníc systému; to jest, pre finančné aktíva a pasíva, nefinančné aktíva, a to tak vyrobené ako aj nevyrobené. Avšak toto pokrytie je obmedzené na tie aktíva, ktoré sú používané v hospodárskej aktivite, a ktoré sú predmetom vlastníckych práv. takto sa zásoby nezaznamenávajú pre aktíva, ako je kapitál ľudských zdrojov a prírodné zdroje, ktoré nie sú nikým vlastnené. V rámci svojich hraníc je systém vyčerpávajúci, pokiaľ ide o toky ako aj o zásoby. Toto znamená, že všetky zmeny v zásobách je možné plne vysvetliť zaznamenanými tokmi. SYSTÉM ÚČTOV A SÚHRNOV (AGREGÁTOV) [16] Pozri kapitolu 7: "Súvahy" a kapitolu 8: "Súslednosť účtov a súvahových položiek". Pravidlá účtovania 1.48. Účet je prostriedkom zaznamenávania daného aspektu hospodárskeho života, použitia zdrojov alebo zmien v aktívach a zmien v pasívach počas účtovného obdobia, alebo zásob aktív a pasív existujúcich na začiatku alebo na konci tohto obdobia. Terminológia pre dve strany účtov 1.49. Systém využíva pojem "zdroje" (príjem) pre pravú stranu bežných účtov, kde sa objavujú také transakcie, ktoré zvyšujú množstvo ekonomickej hodnoty jednotky alebo sektora. Ľavá strana účtov, ktorá sa týka transakcií, ktoré znižujú množstvo ekonomickej hodnoty jednotky alebo sektora sa nazývajú "použitia" (výdaje). Pravá strana účtov akumulácie sa nazýva "zmeny pasív a čistej hodnoty" a ich ľavá strana sa nazýva "zmeny aktív". Súvahy sú predkladané s "pasívami a čistou hodnotou" (rozdiel medzi aktívami a pasívami) na pravej strane a "aktívami" na strane ľavej. Porovnanie dvoch po sebe idúcich súvah znázorňuje zmeny pasív a čistej hodnoty a zmeny aktív. Podvojné/štvorité účtovníctvo 1.50. Pre jednotku alebo sektor je národné účtovníctvo založené na zásade podvojnosti. Každá transakcia musí byť zaznamenaná dvakrát, jeden krát ako zdroj (alebo zmena pasív) a jeden krát ako použitie (alebo zmena aktív). Celková suma transakcií zaznamenaných ako zdroje alebo zmeny pasív a celková suma transakcií zaznamenaných ako použitia alebo zmeny aktív sa musia navzájom rovnať, aby umožnili kontrolu správnosti účtov. V praxi sú však národné účty - so všetkými jednotkami a sektormi - založené na zásade štvoritého vstupu, keďže väčšina transakcií zahŕňa dve inštitucionálne jednotky. Každá transakcia tohto typu musí byť zaznamenaná dva krát dvoma stranami transakcie. Napríklad sociálna dávka vyplatená v hotovosti vládou pre domácnosť je zaznamenaná na účtoch vlády ako použitie v rámci transferov a negatívna akvizícia aktív v rámci meny a vkladov; v účtoch sektora domácností je to zaznamenané ako zdroj v rámci transferov a akvizícia aktív v rámci meny a vkladov. Na druhej strane transakcie v rámci jedinej jednotky (ako je spotreba výstupov to istou jednotkou, ktorá ich vyprodukovala) si vyžaduje iba dva vstupy (záznamy), ktorých hodnoty musia byť odhadnuté. Oceňovanie 1.51. S výnimkou niektorých premenných týkajúcich sa populácie a pracovnej sily znázorňuje systém všetky toky a zásoby v menových jednotkách (menovom vyjadrení). Systém sa nepokúša určiť užitočnosť tokov alebo zásob. Namiesto toho sú toky a zásoby merané podľa ich výmennej hodnoty, t. j. hodnoty, za ktorú môžu byť toky alebo zásoby v skutočnosti vymenené za hotovosť. Trh sú teda základnou referenciou ESÚ pre oceňovanie. 1.52. V prípade menových transakcií a držby hotovosti a pasív sú požadované hodnoty vo väčšine ostatných prípadov priamo dostupné, pričom uprednostňovanou metódou oceňovania je odkaz na trhové ceny analogických tovarov, služieb alebo aktív. Táto metóda sa používa napr. pre bartre a služby obydlí obývaných majiteľmi. Ak nie sú dostupné žiadne trhové ceny analogických výrobkov, napríklad v prípade netrhových služieb poskytovaných vládou, oceňovanie sa má uskutočniť podľa výrobných nákladov. Ak nie je použiteľná ani jedna z týchto dvoch metód, môžu byť toky a zásoby ocenené na úrovni diskontovanej súčasnej hodnoty alebo očakávanej budúcej návratnosti. Avšak kvôli vysokej neistote s tým spojenej je táto posledná metóda odporúčaná len ako posledná možnosť. 1.53. Zásoby majú byť ocenené v bežných cenách v čase, ku ktorému sa súvaha vzťahuje, a nie v čase výroby alebo získania tovarov alebo aktív, ktoré tvoria zásoby. Niekedy je nevyhnutné oceniť zásoby na úrovni odhadovanej súčasnej odpisovej hodnoty alebo na úrovni výrobných nákladov. Zvláštne oceňovania týkajúce sa výrobkov [17] Pozri kapitolu 3: "Transakcie s výrobkami". 1.54. Výrobca a užívateľ výrobku zvyčajne vníma jeho hodnotu odlišne, a to kvôli prepravným nákladom, obchodným prirážkam, a daniam po odpočítaní dotácií do výrobkov. Aby sa názory účastníkov transakcie čo možno najviac priblížili, systém zaznamenáva všetky použitia v nákupných cenách, ktoré zahŕňajú prepravné náklady, obchodné prirážky, a dane po odpočítaní dotácií do výrobkov, zatiaľ čo výstupy sú zaznamenané v základných cenách, ktoré tieto súčasti vylučujú. 1.55. Dovozy a vývozy výrobkov sa zaznamenávajú v hodnotách na hranici. Celkové dovozy a vývozy sa oceňujú na hraničnej colnici vývozcu, alebo v cenách fob (dodané na palubu). Zahraničná preprava a poisťovacie služby medzi hranicami dovozcu a vývozcu sa nezahŕňajú do hodnoty tovarov, ale sú zaznamenávané v rámci služieb. Keďže nemusí byť možné získať hodnoty fob na podrobný rozpis výrobkov, tabuľky obsahujúce podrobnosti o zahraničnom obchode znázorňujú dovozy ocenené na hraničnej colnici dovozcu (v cenách cif, náklady, poistenie, prepravné). Všetky prepravné a poisťovacie služby po hranicu vývozcu sú začlenené do hodnoty dovážaných tovarov. Pokiaľ sa tieto služby týkajú domácich služieb, pri predkladaní sa robí celková úprava fob/cif. Oceňovanie v stálych cenách [18] Pozri kapitolu 10: "Meradlá cien a objemu". 1.56. Oceňovanie v stálych cenách znamená ohodnotenie tokov a zásob počas účtovného obdobia v cenách predchádzajúceho obdobia. Účelom oceňovania v stálych cenách je rozložiť časové zmeny hodnôt tokov a zásob na zmeny v cene a zmeny v objeme. Toky a zásoby v stálych cenách sa berú v objemovom vyjadrení. Mnohé toky a zásoby, napr. príjem, nemajú svoj vlastný cenový a kvantitatívny rozmer. Avšak kúpnu sila týchto premenných je možné získať úpravou súčasných hodnôt vhodným cenovým indexom, napr. cenový index konečného domáceho použitia s vyňatím zmien v zásobách. Takto upravené toky a zásoby sa chápu v reálnom vyjadrení. Príkladom je skutočný disponibilný príjem. Čas zaznamenávania 1.57. Systém zaznamenáva toky na kumulačnej báze; to jest vtedy, keď je ekonomická hodnota vytvorená, transformovaná alebo ak zanikne, alebo keď pohľadávky a záväzky vzniknú, sú transformované, alebo zrušené. Takto je výstup zaznamenaný vtedy, keď je vyprodukovaný, a nie vtedy, keď je nákupcom zaplatený; predaj aktíva je zaznamenaný v čase zmeny majiteľa aktíva a nie v čase vykonania zodpovedajúcej platby. Úrok sa zaznamenáva v účtovnom období kumulácie, bez ohľadu na to, či je v tomto období skutočne aj vyplatený. Zaznamenávanie na kumulačnej báze platí pre všetky toky, menové aj nemenové, vnútrojednotkové aj medzi jednotkami. Avšak v niektorých prípadoch je nevyhnutné znázorniť určitú pružnosť, pokiaľ ide o čas zaznamenania. Toto platí najmä pre dane a ostatné toky týkajúce sa vlády všeobecne, ktoré často nie sú zaznamenané vo vládnych účtoch na hotovostnej báze. Niekedy je ťažké realizovať presnú transformáciu týchto tokov z hotovostnej báze na bázu kumulačnú. V týchto prípadoch môže preto byť nevyhnutné použiť odhady (zaokrúhlenia). Každý tok by mal byť zaznamenaný v rovnakom časovom momente pre všetky zainteresované inštitucionálne jednotky a na všetkých dotknutých účtoch. Táto zásada sa môže zdať jednoduchá, ale jej uplatňovanie jednoduché nie je. Inštitucionálne jednotky vždy neuplatňujú rovnaké účtovné pravidlá. Ak aj uplatňujú, môžu sa vyskytnúť rozdiely v skutočnom zaznamenávaní z praktických dôvodov, ako je omeškanie v komunikácii. Následne môžu byť transakcie zaznamenané účastníkmi transakcie v rôznych časoch. Nezrovnalosti musia byť odstránené úpravami. Konsolidácia a výpočet čistej hodnoty Konsolidácia 1.58. Konsolidácia sa týka vylúčenia, a to tak zo zdrojov aj z použití, tých transakcií, ktoré sa uskutočnia medzi jednotkami, ktoré sú zoskupené, a týka sa aj vylúčenia recipročných finančných aktív a pasív. Pre subsektory a sektory platí ako zásada, že toky a zásoby medzi spojenými jednotkami nie sú medzi týmito jednotkami konsolidované. Avšak konsolidované účty môžu byť vytvorené pre doplnkové prezentácie a analýzy. Pri určitých druhoch analýz sú informácie o transakciách týchto (sub)sektorov s ostatnými sektormi a o zodpovedajúcom finančnom postavení dôležitejšie, ako celkové hrubé čísla. Okrem toho účty a tabuľky znázorňujúce vzťahy veriteľ/dlžník poskytujú podrobný obraz o financovaní hospodárstva a považujú sa za veľmi užitočné pre pochopenie ciest, ktorými sa finančné prebytky presúvajú od konečných veriteľov ku konečným dlžníkom. Výpočet čistej hodnoty 1.59. Jednotlivé sektory alebo jednotky môžu mať ten istý druh transakcie aj ako použitie (výdaj) a ako zdroj (príjem) (napr. platia aj obdržia úrok), a ten istý druh finančného nástroja ako aktívum a aj pasívum. Systém odporúča hrubé záznamy, odhliadnuc od stupňa výpočtu čistej hodnoty, ktoré je vnútorne daná v samotných klasifikáciách. V skutočnosti čistá hodnota je implicitná pri viacerých kategóriách transakcií, pričom najzrejmejším príkladom je "zmena zásob", čo skôr zdôrazňuje analyticky významný aspekt celkovej tvorby kapitálu, než zachytenie denných prírastkov a výberov. Podobne, až na niekoľko výnimiek, finančný účet a ostatné zmeny na účtoch aktív zaznamenávajú nárasty aktív a záväzkov na báze čistej hodnoty, čím znázorňujú konečné dôsledky týchto typov tokov na konci účtovného obdobia. Účty, vyrovnávacie položky a agregáty (súhrny) 1.60. Pre jednotky (inštitucionálne jednotky, miestne typy činných jednotiek) a pre skupiny jednotiek (inštitucionálne sektory, a širšie aj zvyšok sveta, odvetvia), zaznamenávajú rôzne podúčty transakcie alebo ostatné toky, ktoré sú spojené s určitým konkrétnym aspektom hospodárskeho života (napríklad s výrobou). Takýto súbor transakcií nie je zvyčajne bilančne vyrovnaný; celkové čiastky zaznamenané ako pohľadávky a záväzky sa zvyčajne odlišujú. Preto sa musia zaviesť vyrovnávacie položky. Zvyčajne musí byť vyrovnávacia položka taktiež zavedená medzi celkovými aktívami a celkovými pasívami inštitucionálnej jednotky alebo sektora. Vyrovnávacie položky sú sami o sebe užitočným meradlom hospodárskej výkonnosti. Ak sa sčítajú za celé hospodárstvo, predstavujú významné agregáty. Súslednosť účtov 1.61. Systém je vytvorený na súslednosti vzájomne prepojených účtov. Úplná súslednosť účtov pre inštitucionálne jednotky a sektory je zložená z bežných účtov, akumulovaných účtov a súvah. Bežné účty sa zaoberajú výrobou, tvorbou, distribúciou a redistribúciou príjmov a požitím príjmov vo forme konečnej spotreby. Akumulačné účty pokrývajú zmeny aktív a pasív a zmeny čistej hodnoty (pre každú inštitucionálnu jednotku alebo skupinu jednotiek rozdiel medzi aktívami a pasívami). Súvahy predstavujú zásoby aktív a pasív a čistú hodnotu. 1.62. Nie je možné predvídať aby bol úplný súbor účtov, vrátane súvah zostavený pre miestne typy činných jednotiek (KAU), pretože tieto subjekty vo všeobecnosti nemôžu vlastniť tovary alebo aktíva vo vlastnom mene, a nemôžu obdržať či predisponovať (rozdeliť) príjem. Súslednosť účtov pre miestne typy činných jednotiek a odvetví je skrátená na prvé bežné účty: účet výroby a účet tvorby príjmu, ktorých vyrovnávacou položkou je prevádzkový prebytok (zisk). Účet tovarov a služieb 1.63. Účet tovarov a služieb znázorňuje pre hospodárstvo ako celok, celkové zdroje (výstup a dovozy) a použitia tovarov a služieb (medzispotreba, konečná spotreba, zmeny zásob, tvorba hrubého fixného kapitálu, akvizície po odpočítaní odpredajov cenností, a vývozy). Účet zvyšku sveta 1.64. Účet zvyšku sveta pokrýva transakcie medzi rezidenčnými a nerezidenčnými inštitucionálnymi jednotkami a s nimi spojenými zásobami aktív a pasív, ak je to relevantné. Keďže zvyšok sveta má v účtovnej štruktúre podobnú úlohu ako inštitucionálny sektor, účet zvyšku sveta je založený z pohľadu zvyšku sveta. Zdroje zvyšku sveta sa použitím (výdajom) celkového hospodárstva a naopak. Ak je vyrovnávacia položka pozitívna, znamená to prebytok zvyšku sveta a deficit celkového (národného) hospodárstva, a platí opak, ak je vyrovnávacia položka negatívna. Vyrovnávacie položky 1.65. Vyrovnávacia položka je účtovným objektom získaným po odpočítaní celkovej hodnoty vstupov na jednej strane účtu od celkovej hodnoty na strane druhej. Nie je možné merať ho nezávisle od ostatných vstupov; ako odvodený vstup odráža uplatňovanie všeobecných pravidiel účtovníctva pre špecifické vstupy na oboch stranách účtu. Vyrovnávacie položky nie sú iba prostriedkami zabezpečenie rovnováhy účtov. Obsahujú v sebe značné množstvo informácií a zahŕňajú niektoré z najdôležitejších vstupov (záznamov) na účtoch, ako je možné vidieť z nasledovných príkladov vyrovnávacích položiek: pridaná hodnota, prevádzkový prebytok (zisk), disponibilný príjem, úspory, čistá hodnota poskytnutých pôžičiek/prijatých pôžičiek. Súhrny (agregáty) 1.66. Agregáty sú zloženými hodnotami, ktoré merajú výsledok aktivity celého hospodárstva hodnoteného z konkrétneho pohľadu; napríklad z hľadiska výstupu, pridanej hodnoty, disponibilného príjmu, konečnej spotreby, úspor, tvorby kapitálu, atď. Hoci nie je výpočet agregátov jediným ani hlavným účelom systému, tento uznáva ich význam ako súhrnných ukazovateľov a kľúčových mierok pre účely makroekonomických analýz a porovnaní v čase a priestore. Je možné rozlišovať dva typy agregátov: a) agregáty, ktoré sa týkajú priamo transakcií v systéme, ako sú výstupy tovarov a služieb, skutočná konečná spotreba, tvorba hrubého fixného kapitálu, kompenzácie zamestnancom, atď.; b) agregáty, ktoré predstavujú vyrovnávacie položky na účtoch, ako sú hrubý domáci produkt v trhových cenách (HDP), prevádzkový zisk celého hospodárstva, národný príjem, národný disponibilný príjem, úspory, bežná zahraničnoobchodná bilancia, čistá hodnota celkového hospodárstva (národné bohatstvo). 1.67. K užitočnosti celého radu údajov národných účtov sa pridáva ďalší rozmer tým, že sa tieto údaje vypočítavajú na jedného obyvateľa. Pre široké agregáty, akým je HDP alebo národný príjem či konečná spotreba domácností, je spoločným menovateľom celkový počet (rezidentov). Pri rozdelení účtov alebo častí účtov sektoru domácností na subsektory sú taktiež nevyhnutné údaje o počte domácností a počte osôb k nim patriacich v rámci každého subsektora [19] Pozri kapitolu 11: "Populačné a pracovné vstupy".. RÁMEC VSTUP-VÝSTUP [20] Pozri kapitolu 9: "Rámec vstup-výstup". 1.68. Rámec vstup-výstup pozostáva z tabuliek ponuky a použitia podľa odvetví, tabuliek spájajúcich tieto tabuľky so sektorovými účtami a symetrických tabuliek podľa homogénnych odborov (výrobkov). 1.69. Tabuľky ponuky a použitia sú maticami (riadky výrobkov a stĺpce odvetví) znázorňujúcimi rozčlenenie výstupov odvetví podľa typu výrobkov a rozmiestnenie domácich a dovezených tovarov a služieb medzi rôzne priebežné alebo konečné použitia, vrátane vývozov. Tabuľka použitia taktiež znázorňuje podľa odvetví štruktúru výrobných nákladov a vytvorený príjem. Tabuľky ponuky a použitia sú koordinujúcim rámcom pre všetky tabuľky podľa odvetví a (alebo) podľa výrobkov, ktoré zahŕňajú údaje o pracovných vstupoch, tvorbe hrubého fixného kapitálu, zásobách fixných aktív, podrobných cenových indexoch, a teda podrobne popisujú nákladovú štruktúru, vytvorený príjem, zamestnanosť, produktivitu práce a kapitálovú intenzitu. 1.70. Je možné spojiť tabuľky ponuky a použitia so sektorovými účtami formou krížovej klasifikácie výstupov, medzispotreby a komponentov pridanej hodnoty podľa sektorov a odvetví. KAPITOLA 2 JEDNOTKY A ZOSKUPENIA JEDNOTIEK 2.01. Hospodárstvo krajiny je výsledkom aktivít veľmi veľkého počtu jednotiek, ktoré realizujú nespočetné transakcie rôznych druhov za účelom výroby, financovania, poistenia, prerozdelenia a spotreby. 2.02. Jednotky a zoskupenia jednotiek použité v národných účtoch musia byť vymedzené s odkazom na druh ekonomickej analýzy, pre ktorú sú určené, a nie v zmysle typov jednotiek zvyčajne využívaných v štatistických dotazníkoch. Tieto posledne menované jednotky (podniky, holdingové spoločnosti, typy činných jednotiek, miestne jednotky, vládne ministerstvá, neziskové organizácie, domácnosti, atď.) nemusia byť vždy dostatočné pre účely národných účtov, keďže sú vo všeobecnosti založené na tradičných kritériách právnej, administratívnej a účtovnej povahy. Štatistici majú brať do úvahy pojmy jednotiek analýzy používané v ESÚ tak, aby zaistili, že v prehľadoch, v ktorých sa zhromažďujú aktuálne údaje, sú postupne zavádzané všetky informačné prvky potrebné na zhromaždenie údajov založených na jednotkách analýzy používaných v ESÚ. 2.03. Črtou systému je použitie troch typov jednotiek zodpovedajúcich dvom veľmi odlišným spôsobom ďalšieho delenia hospodárstva. Aby sa analyzovala výroba, je nevyhnutné vybrať jednotky, ktoré zohľadňujú vzťahy technicko-ekonomickej povahy; aby sa analyzovali toky ovplyvňujúce príjem, kapitálové a finančné transakcie a súvahy, je nevyhnutné vybrať jednotky, ktoré umožňujú skúmať vzťahy a správanie medzi hospodárskymi subjektami. Berúc do úvahy tieto dva ciele, inštitucionálne jednotky vhodné na analýzu ekonomického správania, miestne typy činných jednotiek a jednotky homogénnej výroby vhodné na analýzu technicko-hospodárskych vzťahov, sú vymedzené neskôr v tejto kapitole. V praxi sú tieto tri typy jednotiek vytvárané kombináciou alebo ďalším rozdelením základných jednotiek štatistických dotazníkov, alebo niekedy obdržaných priamo zo štatistických dotazníkov (šetrení, výskumov). Pred uvedením presných definícií týchto troch typov používaných v ESÚ je nevyhnutné definovať limity národného hospodárstva. LIMITY NÁRODNÉHO HOSPODÁRSTVA 2.04. Jednotky, či už inštitucionálne, miestne typy činných jednotiek alebo jednotky homogénnej výroby, ktoré tvoria hospodárstvo krajiny, a ktorých transakcie sú zaznamenané v ESÚ, s ú ti, ktoré majú centrum hospodárskeho záujmu na hospodárskom území tejto krajiny. Tieto jednotky, známe ako rezidenčné jednotky, môžu ale nemusia mať štátnu príslušnosť tejto krajiny, môžu ale nemusia byť právnickými osobami, a môžu ale nemusia byť prítomné na hospodárskom území krajiny v čase realizácie transakcie.