VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2020/870

z 24. júna 2020,

ktorým sa ukladá konečné vyrovnávacie clo a s konečnou platnosťou vyberá predbežné vyrovnávacie clo uložené na dovoz výrobkov z nekonečného skleneného vlákna s pôvodom v Egypte a ktorým sa vyberá konečné vyrovnávacie clo z registrovaného dovozu výrobkov z nekonečného skleneného vlákna s pôvodom v Egypte

EURÓPSKA KOMISIA,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,

so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1037 z 8. júna 2016 o ochrane pred subvencovanými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (1) (ďalej len „základné nariadenie“), a najmä na jeho článok 15 a článok 16 ods. 4,

keďže:

1. POSTUP

1.1. Začatie

(1) Dňa 7. júna 2019 Európska komisia (ďalej len „Komisia“) začala antisubvenčné prešetrovanie týkajúce sa dovozu výrobkov z nekonečného skleneného vlákna (ďalej len „GFR“) s pôvodom v Egypte do Európskej únie (ďalej len „Únia“) na základe článku 10 základného nariadenia.

(2) Komisia uverejnila oznámenie o začatí konania v Úradnom vestníku Európskej únie (2) (ďalej len „oznámenie o začatí konania“).

(3) Komisia začala prešetrovanie na základe podnetu, ktorý 24. apríla 2019 podalo Európske združenie výrobcov sklenených vlákien (ďalej len „navrhovateľ“ alebo „APFE“) v mene výrobcov, ktorých výroba predstavovala 71 % celkovej výroby v Únii.

(4) Počas prešetrovania Komisia našla ďalšie dôkazy o príslušných subvenciách, ktoré neboli v plnej miere zahrnuté v oznámení o začatí konania. Preto sa Komisia v súlade s článkom 10 ods. 7 základného nariadenia rozhodla zahrnúť tieto subvencie do rozsahu pôsobnosti súčasného prešetrovania a zodpovedajúcim spôsobom zmeniť oznámenie o začatí konania.

(5) Dňa 12. februára 2020 Komisia uverejnila v Úradnom vestníku Európskej únie (3) oznámenie, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania. V tejto súvislosti bol doplnený záznam do spisu a vláda Egypta (ďalej len „egyptská vláda“) bola vyzvaná na konzultácie o týchto ďalších subvenciách.

1.2. Predbežné opatrenia

(6) Dňa 7. marca 2020 Komisia uložila vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2020/379 (4) (ďalej len „predbežné nariadenie“) predbežné vyrovnávacie clá na dovoz GFR s pôvodom v Egypte do Únie.

(7) Ako sa uvádza v odôvodnení 27 predbežného nariadenia, prešetrovanie subvencovania a ujmy sa vzťahovalo na obdobie od 1. apríla 2018 do 31. marca 2019 (ďalej len „obdobie prešetrovania“ alebo „OP“) a preskúmanie trendov relevantných z hľadiska posúdenia ujmy sa vzťahovalo na obdobie od 1. januára 2016 do konca obdobia prešetrovania (ďalej len „posudzované obdobie“).

1.3. Ďalší postup

(8) Na základe uverejnenia oznámenia, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania, v Úradnom vestníku Európskej únie (pozri odôvodnenie 4) Komisia poslala egyptskej vláde, vyvážajúcemu výrobcovi a vláde Čínskej ľudovej republiky (ďalej len „čínska vláda“) žiadosť o informácie.

(9) Žiadosť o informácie bola egyptskej vláde zaslaná s cieľom dôkladne prešetriť spoluprácu medzi egyptskou vládou a čínskou vládou v prospech vyvážajúceho výrobcu. Vzhľadom na zapojenie čínskej vlády a jej úzku spoluprácu s egyptskou vládou, pokiaľ ide o subvencovanie poskytované na GFR s pôvodom v Egypte (ďalej len „prešetrovaný výrobok“), Komisia označila čínsku vládu za zainteresovanú stranu v rámci prešetrovania a postúpila čínskej vláde žiadosť o informácie pôvodne zaslanú egyptskej vláde, s výzvou na spoluprácu pri prešetrovaní. Čínska vláda však vôbec neodpovedala na výzvu Komisie a nezaregistrovala sa ako zainteresovaná strana v rámci prešetrovania.

(10) Po uverejnení oznámenia, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania, a po doručení žiadosti o informácie egyptskej vláde, egyptská vláda najskôr konštatovala, že nemôžu od nej požadovať poskytnutie informácií ani koordinovanie odpovede subjektov, štátnych ani súkromných, ktoré nepatria do jej právomoci.

(11) Po druhé, egyptská vláda poznamenala, že informácie požadované Komisiou nepatria do právomoci vlády. Podľa egyptskej vlády Komisia na ňu uvalila neprimeranú záťaž požiadavkou na poskytnutie informácií, ktoré nie sú pre prešetrovanie potrebné.

(12) Po tretie, egyptská vláda tvrdila, že Komisia v skutočnosti zahrnula Čínsku ľudovú republiku (ďalej len „ČĽR“ alebo „Čína“) do rozsahu pôsobnosti tohto prešetrovania bez vyzvania na konzultáciu pred jeho začatím.

(13) Po štvrté, egyptská vláda poznamenala, že podľa základného antisubvenčného nariadenia subvencia existuje, iba ak „vláda v krajine pôvodu alebo vo vyvážajúcej krajine poskytne finančnú pomoc“. Egyptská vláda poznamenala, že oznámenie, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania, sa týkalo subvencií údajne poskytnutých vládou ČĽR (ďalej len „čínska vláda“). Komisia teda oznámením, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania, porušila základné antisubvenčné nariadenie, keďže zahrnula do prešetrovania finančné príspevky, ktoré sa nemôžu považovať za subvencie podľa práva EÚ.

(14) Napokon, egyptská vláda tvrdila, že žiadosť o informácie bola v skutočnosti úvodným dotazníkom, ktorý sa mal poslať čínskej vláde. Preto poskytnutím lehoty 15 dní namiesto 30 dní Komisia porušila ustanovenie článku 12.1.1 Dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach a článku 11 ods. 2 základného nariadenia.

(15) Komisia s názormi egyptskej vlády nesúhlasila. Pokiaľ ide o chýbajúcu právomoc egyptskej vlády a o de facto zahrnutie čínskej vlády do prešetrovania ako vlády vyvážajúcej krajiny, Komisia dospela k záveru, že subvencie, ktoré prešetrovala, sú poskytované v rámci spolupráce egyptskej vlády s čínskou vládou. Preto na základe skutočnosti, že Egypt uznal a prijal opatrenia čínskej vlády za svoje vlastné, je možné tieto subvencie pripísať Egyptu. Zistenia týkajúce sa tohto bodu sú podrobnejšie uvedené v oddiele 3.2.2.

(16) Komisia okrem toho poznamenala, že egyptskú vládu požiadala o poskytnutie informácií týkajúcich sa všeobecného právneho rámca bankového sektora v Číne, ako aj informácií týkajúcich sa finančných inštitúcií v Číne, pretože toto prešetrovanie sa týka egyptskej vlády a uvedené subvencie je možné im pripísať, ako je vysvetlené v oddiele 3.2.2. Komisia preto potrebovala tieto požadované informácie na zistenie existencie subvencovania.

(17) Komisia okrem toho ponúkla čínskej vláde priamu možnosť zaregistrovať sa ako zainteresovaná strana a priamo poskytnúť požadované informácie o daných záležitostiach. Ako je vysvetlené v odôvodneniach 96 a 97, egyptská vláda spolu s čínskou vládou skutočne vytvorili riadiaci mechanizmus s tromi správnymi úrovňami, ako je stanovené v článku 8 Dohody o egyptskej suezskej zóne hospodárskej a obchodnej spolupráce z roku 2016 medzi ministerstvom obchodu ČĽR a Generálnym úradom hospodárskej zóny Suezského prieplavu. Tento mechanizmus je určený, okrem iného, na riešenie otázok, ktoré môžu ovplyvňovať fungovanie zóny spolupráce (preto zahŕňa uloženie vyrovnávacieho cla na vývoz z tejto zóny).

(18) Komisia preto dospela k záveru, že aj keď egyptská vláda nemala k dispozícii požadované informácie, mala všetky potrebné prostriedky na získanie týchto informácií od čínskej vlády.

(19) Komisia okrem toho nesúhlasila s egyptskou vládou, pokiaľ ide o oprávnenosť žiadosti o informácie. Táto žiadosť bola odoslaná niekoľko mesiacov po odoslaní úvodného dotazníka určeného egyptskej vláde. Žiadosť o informácie vyplynula zo snahy Komisie zhromaždiť doplňujúce údaje, ktoré potrebovala na základe dodatočných dôkazov získaných v priebehu prešetrovania. Komisia v tejto súvislosti poznamenala, že egyptská vláda v tom čase už dostala úvodný dotazník a mala 37 dní na odpoveď.

(20) Komisia okrem toho poznamenala, že skutočný obsah žiadosti o informácie sa obmedzoval na ďalšie relevantné subvencie zistené v priebehu prešetrovania a úroveň a množstvo požadovaných informácií sa v žiadnom prípade nedá porovnávať s úvodným dotazníkom. Komisia na záver poznamenala, že celkový čas poskytnutý egyptskej vláde na odpoveď na dodatočnú žiadosť o informácie, po požiadaní o jeho predĺženie, dosiahol 22 dní, a to napriek veľmi pokročilému štádiu konania.

(21) Takže pri porovnaní času, ktorý bol egyptskej vláde poskytnutý na odpoveď na najobsiahlejšiu žiadosť o informácie v úvodnom dotazníku, s časom poskytnutým na odpoveď na dodatočnú žiadosť o informácie Komisia dospela k záveru, že egyptskej vláde bol poskytnutý dostatočný čas.

(22) Vzhľadom na uvedené okolnosti boli tvrdenia egyptskej vlády odmietnuté.

(23) Po zverejnení základných skutočností a úvah, na základe ktorých sa rozhodlo o uložení predbežných vyrovnávacích ciel (ďalej len „predbežné poskytnutie informácií“), egyptská vláda a egyptský vyvážajúci výrobca predložili písomné podania, v ktorých informovali o svojich stanoviskách k predbežným zisteniam.

(24) Egyptskej vláde a egyptskému vyvážajúcemu výrobcovi bola poskytnutá možnosť vypočutia.

(25) Egyptská vláda tiež absolvovala vypočutie úradníkom pre vypočutie v obchodných konaniach.

(26) Komisia posúdila pripomienky, ktoré predložili zainteresované strany, a reagovala na ne, ako sa uvádza v tomto nariadení.

(27) Vzhľadom na hrozbu prenosu vírusu COVID-19 a následné opatrenia prijaté v reakcii na vypuknutie ochorenia (5) Komisia nemohla plne overiť údaje predložené vyvážajúcim výrobcom a egyptskou vládou. Vzhľadom na to, že táto situácia nastala vo veľmi pokročilom štádiu konania a že už nebolo možné žiadne iné riešenie (ako napríklad zorganizovať rokovanie na diaľku s cieľom vykonať krížovú kontrolu predložených informácií s inými overiteľnými zdrojmi v súlade s oznámením o ochorení COVID-19, ktoré vydala Komisia), Komisia na výpočet subvencie výnimočne použila informácie predložené týmito stranami, ktoré sa overili na základe dostupných informácií.

1.4. Konečné poskytnutie informácií

(28) Komisia informovala všetky zainteresované strany o základných skutočnostiach a úvahách, na základe ktorých zamýšľala uložiť konečné vyrovnávacie clo na dovoz GFR s pôvodom v Egypte do Únie (ďalej len „konečné poskytnutie informácií“).

(29) Po konečnom poskytnutí informácií egyptská vláda, skupina Jushi Group, navrhovatelia a skupina európskych používateľov a distribútorov GFR predložili písomné podania, v ktorých uvádzajú svoje názory na konečné zistenia.

(30) Strany, ktoré o to požiadali, dostali možnosť byť vypočuté. Po konečnom poskytnutí informácií viedli útvary Komisie vypočutia s egyptskou vládou a skupinou Jushi Group.

(31) Komisia posúdila pripomienky, ktoré zainteresované strany predložili po konečnom poskytnutí informácií, a zaoberala sa nimi v tomto nariadení.

1.5. Obdobie prešetrovania a posudzované obdobie

(32) Keďže neboli predložené pripomienky týkajúce sa obdobia prešetrovania a posudzovaného obdobia, potvrdilo sa odôvodnenie 27 predbežného nariadenia.

2. DOTKNUTÝ VÝROBOK A PODOBNÝ VÝROBOK

2.1. Tvrdenia týkajúce sa vymedzenia výrobku

(33) Keďže neboli predložené žiadne pripomienky týkajúce sa vymedzenia výrobku, Komisia potvrdila závery uvedené v odôvodneniach 44 a 48 predbežného nariadenia.

3. SUBVENCOVANIE

3.1. Subvencie a programy subvencovania v rozsahu pôsobnosti súčasného prešetrovania

(34) Na základe informácií uvedených v podnete, v oznámení o začatí konania, v oznámení, ktorým sa mení oznámenie o začatí konania, ako aj vo vyplnenom dotazníku Komisie a v odpovediach na dodatočnú žiadosť o informácie sa prešetrilo údajné subvencovanie prostredníctvom týchto subvencií od egyptskej vlády: a) úvery v rámci preferenčnej politiky, úverové linky, iné financovanie, poistenie a záruky; b) poskytovanie tovaru a služieb vládou za nižšiu než primeranú odplatu — poskytovanie energie vládou za nižšiu než primeranú odplatu, — poskytovanie pozemkov vládou za nižšiu než primeranú odplatu; c) ušlé príjmy z dôvodu existencie programov oslobodenia od priamych daní a zníženia priamych daní — zvýhodnená daň z príjmov podnikov pre podniky nachádzajúce sa v osobitnej hospodárskej zóne; d) ušlé príjmy z dôvodu existencie programov týkajúcich sa nepriamej dane a dovozného cla — oslobodenie od dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) a zníženie dovozných ciel v prípade použitia dovezených zariadení, — oslobodenie od DPH a oslobodenie od dovozných ciel na dovezené vstupné materiály použité vo vyvážaných hotových výrobkoch.

3.2. Suezská zóna hospodárskej a obchodnej spolupráce (ďalej len „zóna SETC“)

(35) Údajné subvencovanie v Egypte sa týka spoločnosti v Čínsko-egyptskej suezskej zóne hospodárskej a obchodnej spolupráce (ďalej len „zóna SETC“). Zóna sa rozprestiera na ploche 7,34 km2, ktorá sa delí na východiskovú oblasť s rozlohou 1,34 km2 a na rozšírenú oblasť s rozlohou 6 km2.

(36) Túto osobitnú hospodársku zónu založili Čína a Egypt a jej história siaha až do 90. rokov 20. storočia. V tom čase vtedajší egyptský prezident navštívil čínske osobitné hospodárske zóny a vyjadril želanie čerpať zo skúseností Číny týkajúcich sa týchto zón s cieľom vytvoriť podobné usporiadanie v Egypte. Výsledkom bolo, že v roku 1997 podpísali predsedovia vlád Číny a Egypta memorandum o porozumení, v ktorom sa tieto dve krajiny „dohodli na spolupráci pri rozvoji slobodnej hospodárskej zóny na severe Suezského zálivu zdieľaním čínskych skúseností pri zriaďovaní osobitných hospodárskych zón, účasťou na modernizácii štúdií týkajúcich sa zóny a nabádaním príslušného podnikateľského sektora v Číne, aby poskytoval príspevky na projekty, ktoré sa majú zriadiť v rámci zóny“ (6).

(37) V dôsledku tejto dohody Čína vymenovala spoločnosť Tianjin Teda Investment Holding Co., Ltd. (ďalej len „Tianjin TEDA“), štátom vlastnený podnik pod vedením mestskej samosprávy Tchien-ťinu, aby túto úlohu prevzala zo strany Číny. Spoločnosť Tianjin TEDA sa potom pripojila k egyptskej správe Suezského prieplavu, Egyptskej národnej banke a štyrom ďalším egyptským štátom vlastneným podnikom s cieľom vytvoriť spoločný čínsko-egyptský podnik (ďalej len „ECJV“) s cieľom rozvíjať a budovať hospodársku zónu. Čínska strana vlastnila 10 % akcií podniku ECJV a egyptská strana 90 %. V roku 1998 sa príslušné pozemky v zóne severozápadného Suezského zálivu previedli zo Suezského guvernorátu na ECJV. Potom však projekt viacero rokov veľmi nenapredoval (7).

(38) V roku 2002 egyptská vláda oficiálne klasifikovala ako osobitnú hospodársku zónu širšiu oblasť s rozlohou 20 km2, v ktorej sa nachádza zóna SETC, pod názvom hospodárska zóna severozápadného Suezského zálivu (ďalej len „hospodárska zóna SEZone“) (8). V dôsledku toho sa ustanovenia egyptského zákona č. 83/2002 o hospodárskych zónach osobitnej povahy (ďalej len „zákon č. 83/2002“) teraz uplatňujú aj na zónu SETC.

(39) K novému stimulu došlo v roku 2006, keď sa Čína rozhodla ďalej povzbudzovať politiku prechodu na globálnu úroveň („go global“), aby čínske spoločnosti investovali v zahraničí. Čínske ministerstvo obchodu v tejto súvislosti navrhlo zriadenie takzvaných „zahraničných zón obchodu a spolupráce“ a zóna SETC sa stala jednou z prvých 18 oficiálne schválených zón (9). Na pekinskom samite fóra o spolupráci medzi Čínou a Afrikou v roku 2006 čínsky prezident Chu Ťin-tchao oznámil, že „v afrických krajinách sa v nasledujúcich troch rokoch vytvorí tri až päť zahraničných zón hospodárskej a obchodnej spolupráce“ (10).

(40) V roku 2007 ministerstvo obchodu usporiadalo výberové konanie na určenie developerov pre druhú skupinu úradne schválených zahraničných zón obchodnej a hospodárskej spolupráce. Spoločnosť Tianjin TEDA vyhrala zákazku pre zónu SETC. V októbri 2008 spoločnosť Tianjin TEDA založila spoločný podnik s Čínsko-africkým rozvojovým fondom s cieľom zriadiť čínsko-africkú spoločnosť China-Africa TEDA Investment Co., Ltd. (ďalej len „China-Africa TEDA“) ako hlavný čínsky investičný subjekt v zóne spolupráce. China-Africa TEDA sa spojila s ECJV s cieľom vytvoriť novú spoločnosť s názvom Egypt TEDA Investment Co. (ďalej len „Egypt TEDA“) s cieľom riadiť rozvoj zóny SETC v Egypte. V tomto prípade čínska strana vlastnila 80 % akcií a egyptská strana (zastúpená ECJV) 20 %. Po formálnom založení spoločnosti v roku 2008 práce v zóne rýchlo napredovali. Vtedajší predsedovia vlád obidvoch krajín otvorili 7. novembra 2009 východiskovú oblasť a uviedli zónu SETC ako dôležitý projekt spolupráce v oblasti hospodárstva a obchodu medzi obidvoma krajinami (11). Do konca roku 2011 bola dokončená všetka infraštruktúra vo východiskovej oblasti (12).

(41) Po občianskych nepokojoch v Egypte v roku 2012 prezident Mursí uskutočnil štátnu návštevu Číny, počas ktorej označil zónu za kľúčový projekt dvojstrannej spolupráce medzi týmito dvoma krajinami a vyjadril nádej, že v Egypte bude investovať čoraz viac čínskych podnikov prostredníctvom tejto zóny a následných projektov, a tak sa zúčastňovať na egyptskom programe obnovy (13).

(42) V roku 2013 Egypt TEDA a egyptské orgány podpísali zmluvu na pozemok oblasti rozšírenia s rozlohou 6 km2. Od roku 2013 sa zahraničné zóny obchodnej a hospodárskej spolupráce, ako napríklad zóna SETC, ďalej rozvíjajú aj pod záštitou iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta. Zahraničné parky sa tak stali dôležitým nosičom investícií čínskych spoločností v rámci tzv. politiky otvárania sa navonok („going out“). Výsledkom je, že najmä od roku 2013 sa zóna SETC začlenila do takmer všetkých dôležitých textov týkajúcich sa spolupráce medzi týmito dvoma vládami (14).

(43) V roku 2014 Egypt spustil plán rozvoja koridoru Suezského prieplavu. V rámci tohto plánu bola hospodárska zóna Suezského zálivu v roku 2015 oficiálne začlenená do širšej hospodárskej zóny Suezského prieplavu (ďalej len „zóna Suezského prieplavu“), ktorá zahŕňa celú oblasť okolo Suezského prieplavu s rozlohou 461 km2. Celá oblasť sa teraz v súlade so zákonom č. 83/2002 a jeho zmenami považuje za „hospodársku zónu osobitnej povahy“ (15).

(44) V decembri 2015 prezident Sísí navštívil Čínu, kde vyhlásil, že Egypt prijal ponuku prezidenta Si Ťin-pchinga spolupracovať na iniciatíve Jedno pásmo, jedna cesta a na ďalšom rozvoji projektov v Egypte. Títo dvaja prezidenti 21. januára 2016 oficiálne inaugurovali projekt rozšírenia zóny SETC pre oblasť rozšírenia s rozlohou 6 km2. Počas štátnej návštevy Si Ťin-pchinga v Egypte obidve vlády podpísali Dohodu medzi ministerstvom obchodu Čínskej ľudovej republiky a Generálnym úradom hospodárskej zóny Suezského prieplavu Egyptskej arabskej republiky o suezskej zóne hospodárskej a obchodnej spolupráce z 21. januára 2016 (ďalej len „dohoda o spolupráci“). Táto dohoda o spolupráci ďalej objasnila význam a právne postavenie zóny SETC (16).

(45) Hlavným účelom dohody o spolupráci bolo poskytnúť jasný písomný rámec pre túto spoluprácu a formalizovať ju v rámci iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta vrátane podpory čínskej vlády pre spoločnosti v zahraničí. O prípravných prácach dohody o spolupráci však neboli poskytnuté žiadne ďalšie podrobnosti, a to aj napriek výslovným požiadavkám Komisie.

(46) Podľa dohody o spolupráci vlády spoločne rozvíjali zónu SETC. Robia tak v súlade so svojimi príslušnými vnútroštátnymi stratégiami (iniciatíva Jedno pásmo, jedna cesta pre Čínu na jednej strane a Plán rozvoja koridoru Suezského prieplavu pre Egypt na druhej strane). Na tento účel egyptská vláda poskytuje pozemky, pracovnú silu a určité daňové úľavy, zatiaľ čo čínske spoločnosti pôsobiace v tejto zóne prevádzkujú výrobný závod so svojimi aktívami a manažérmi. Čínska vláda v rámci kompenzácie nedostatku egyptských finančných prostriedkov podporuje tento projekt tým, že spoločnosti Egypt TEDA a čínskym firmám pôsobiacim v zóne SETC sprístupnila potrebné finančné prostriedky.

(47) Výrobca GFR pôsobiaci v zóne SETC, spoločnosť Jushi Egypt, je zaregistrovaná podľa egyptského práva a bola založená čínskou materskou spoločnosťou Jushi Group. Materská spoločnosť výrobcu GFR je vo vlastníctve Komisie Štátnej rady pre správu aktív vo vlastníctve štátu a dohľad nad nimi (ďalej len „SASAC“). Táto spoločnosť dostala povolenie od príslušných čínskych vládnych orgánov (17) na založenie dcérskej spoločnosti v Egypte. Dcérska spoločnosť je financovaná z prostriedkov prichádzajúcich z Číny, používa vstupné materiály a vybavenie dovážané z Číny, riadia ju čínski manažéri a využíva čínske know-how. Vyrába výrobky GFR v Egypte, ktoré sa zo zóny SETC vyvážajú do EÚ.

(48) S cieľom zabezpečiť plynulé vykonávanie uvedenej dohody o spolupráci tieto dve vlády zriadili aj trojúrovňový konzultačný mechanizmus. V tejto súvislosti podpísali Generálny úrad hospodárskej zóny Suezského prieplavu Egyptskej arabskej republiky a Mestská komisia pre obchod v Tchien-ťine v Čínskej ľudovej republike Dohodu o spolupráci na zriadenie správnej komisie pre Čínsko-egyptskú suezskú zónu hospodárskej a obchodnej spolupráce na účely medzivládnych konzultácií prvej úrovne. Na druhej úrovni bol zriadený Riadiaci výbor pre suezskú hospodársku a obchodnú spoluprácu, aby sa zaistili diskusie na technickej úrovni medzi príslušnými administratívnymi oddeleniami vlády čínskej samosprávy Tchien-ťin a príslušnými oddeleniami egyptského orgánu pre hospodársku zónu Suezského prieplavu. Od roku 2017 sa konajú pravidelné stretnutia týchto výborov. Na tretej úrovni Egypt TEDA a príslušné egyptské zmluvné strany informujú o problémoch a ťažkostiach, ktoré vznikajú na uvedených vládnych úrovniach.

3.2.1. Čiastočná nespolupráca a použitie dostupných skutočností v súvislosti so zónou SETC

3.2.1.1. Uplatnenie ustanovení článku 28 ods. 1 základného nariadenia v súvislosti s egyptskou vládou

(49) Komisia vo svojom dotazníku, v žiadosti o informácie a počas overovania na mieste požiadala egyptskú vládu, aby poskytla určité informácie týkajúce sa suezskej zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce v Egypte. Tieto žiadosti o informácie zahŕňali okrem iného otázky týkajúce sa právneho a inštitucionálneho rámca a existencie medzivládnych dohôd medzi Čínou a Egyptom.

(50) Predovšetkým, po zmene oznámenia o začatí konania Komisia požiadala egyptskú vládu o informácie týkajúce sa fungovania zóny SETC a právneho základu, z ktorého vychádza, s osobitným dôrazom na spoluprácu egyptskej vlády a čínskej vlády pri zakladaní a formovaní zóny SETC ako podnikateľského prostredia schopného pritiahnuť investorov z Číny. Komisia okrem toho požiadala o informácie týkajúce sa riadenia a správy zóny SETC spoločnosťou Egypt-TEDA Investment Company, holdingom TEDA a egyptsko-čínskou spoločnou pracovnou skupinou, ako aj úlohy Čínsko-afrického rozvojového fondu (ďalej len „CADF“) v kontexte čínskych zahraničných investícií. Napokon, Komisia sa opýtala egyptskej vlády na štatút zóny SETC ako zahraničnej hospodárskej zóny a zóny spolupráce schválenej ministerstvom obchodu.

(51) V odpovedi na žiadosť o informácie egyptská vláda poskytla iba niektoré z požadovaných informácií, zatiaľ čo podstatnú časť žiadosti nechala bez odpovedí.

(52) Egyptská vláda poskytla informácie týkajúce sa právnych podkladov zóny SETC uvedením medzinárodných dohôd, ktoré uzavrela egyptská vláda s čínskou vládou a ktoré tvoria právny základ ich spolupráce zameranej na podporu spoločností zriadených v zóne SETC, ako je napríklad vyvážajúci výrobca.

(53) Komisii však stále chýbajú informácie týkajúce sa akýchkoľvek dohôd, memoránd o porozumení alebo iných dokumentov podpísaných medzi čínskou vládou a egyptskou vládou v súvislosti so zónou SETC. Komisia napríklad dostala verejne dostupné informácie o päťročných vykonávacích usmerneniach pre komplexné strategické partnerstvo medzi ČĽR a Egyptskou arabskou republikou z roku 2016.

(54) V apríli 2017 sa formálne zriadil spoločný riadiaci výbor Čínsko-egyptskej suezskej zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce TEDA. V júli 2017 bol zriadený medzivládny koordinačný výbor, ktorý usporiadal svoje prvé spoločné zasadnutie. Komisia nedostala písomnú dokumentáciu o stretnutiach, ktoré sa konali v rámci týchto rôznych konzultačných mechanizmov, s výnimkou jedného zasadnutia, ktoré sa konalo v rámci správnej komisie.

(55) Keďže Komisia takéto informácie nemala k dispozícii, dospela k názoru, že nedostala zásadné informácie relevantné pre tento aspekt prešetrovania.

(56) Komisia preto informovala egyptskú vládu, že pri skúmaní existencie a rozsahu údajného subvencovania spoločností nachádzajúcich sa v zóne SETC bude možno musieť pristúpiť k využitiu dostupných skutočností podľa článku 28 ods. 1 základného nariadenia. Egyptská vláda namietala a zdôraznila, že plne spolupracovala s Komisiou. Komisia však dospela k záveru, že informácie o presnej spolupráci medzi obidvoma vládami pri zriadení a správe zóny SETC boli rozhodujúce pre právne posúdenie prípadu, ako je vysvetlené v nasledujúcom oddiele 3.2.2. Po príslušnom overení, žiaľ, dostala iba niektoré relevantné dokumenty, v dôsledku čoho nemohla overiť ich pravosť. Okrem toho sa nemohla zapojiť do žiadnej následnej diskusie s egyptskou vládou o významných podrobnostiach, ktoré by mohli objasniť rozsah a stupeň spolupráce medzi oboma dvoma vládami v tejto zóne.

(57) Vzhľadom na uvedené skutočnosti Komisia uplatnila článok 28 základného nariadenia a v súvislosti s týmito bodmi vychádzala z dostupných skutočností.

3.2.2. Právne posúdenie

(58) Fungovanie zóny SETC predstavuje úzku spoluprácu medzi egyptskou vládou a čínskou vládou, čo je spolupráca, ktorá sa prejavuje najmä v spoločnom podniku Egypta a Číny na území vyvážajúcej krajiny. Vlády Egypta a Číny spojili svoje zdroje s cieľom vytvoriť výrobcovi GFR v zóne SETC priaznivé podmienky, ktoré mu poskytujú výhody. Toto spojenie zdrojov prostredníctvom takej úzkej spolupráce slúži spoločnému účelu a prospieva spoločnému príjemcovi, spoločnosti Jushi Egypt.

3.2.3. Finančný príspevok vlády alebo verejného subjektu

(59) Podľa článku 3 ods. 1 písm. a) základného nariadenia subvencia existuje, ak existuje finančná pomoc od vlády v krajine pôvodu alebo vo vyvážajúcej krajine. Podľa článku 1 ods. 1 písm. a) bodu 1 Dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach sa podobne subvencia považuje za existujúcu, „ak sa vyskytuje finančný príspevok vlády alebo akejkoľvek verejnej právnej inštitúcie“.

(60) Egyptská vláda poskytla spoločnosti Jushi Egypt pozemky a ponúkla viacero daňových úľav. Tieto subvencie teda prevádzkuje a udeľuje priamo vláda Egypta.

(61) Od uzavretia memoranda o porozumení v roku 1997 sa však egyptská vláda aktívne usilovala o podporu zóny nielen priamo poskytovaním pozemkov a daňových úľav, ale aj nepriamo prostredníctvom dohodnutej pomoci čínskej vlády pri rozvoji zóny SETC na jej území. Podľa podmienok memoranda o porozumení egyptská vláda naozaj výslovne „povzbudzuje (povzbudzovala) príslušný podnikateľský sektor v Číne, aby poskytoval príspevky na projekty, ktoré sa majú zriadiť v rámci zóny“. Po návšteve prezidenta Mursího v Číne v auguste 2012 sa zóne SETC dostalo „nebývalej pozornosti a podpory zo strany egyptskej vlády“ (18). Podľa článku 1 dohody o spolupráci z roku 2016 sa obidve strany dohodli na rozvoji zóny „v súlade s […] existujúcimi zákonmi a inými právnymi predpismi obidvoch krajín“.

(62) V článku 1 právnych predpisov, ktorými sa vykonáva dohoda o spolupráci, sa ďalej uvádza, že „riadiaci výbor [zodpovedný za koordináciu a organizovanie každodennej práce v zóne spolupráce] sa zriaďuje v súlade s mnohostrannými a dvojstrannými dohodami a existujúcimi zákonmi a inými právnymi predpismi podpísanými alebo zastúpenými Čínskou ľudovou republikou a Egyptskou arabskou republikou“. Podľa článku 4 dohody o spolupráci obidve strany sľubujú „podporu a napomáhanie pri budovaní, uľahčovaní obchodnej činnosti a prevádzke zóny spolupráce“. Na tento účel Egypt súhlasil s tým, aby Čína túto zónu označila za „zahraničnú zónu obchodu a spolupráce“.

(63) Čína v článku 4 ods. 1 dohody o spolupráci potvrdila, že dotknutá zóna „má nárok na príslušnú politickú podporu a zjednodušenia, ktoré poskytuje čínska vláda pre zahraničné zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce“. Čínska vláda sa okrem toho v článku 5 dohody o spolupráci výslovne zaviazala k tomu, že „podporí“ zónu, a to okrem iného tým, že „nabáda príslušné finančné inštitúcie, aby poskytli prostriedky na financovanie“ pre spoločnosti a investície v zóne.

(64) Podľa článku 2 bodu IV dohody o spolupráci, týkajúceho sa zriadenia riadiaceho výboru pre Čínsko-egyptskú suezskú zónu hospodárskej a obchodnej spolupráce, je zodpovednosťou riadiaceho výboru „čo najviac sa usilovať o plynulé vykonávanie všetkých stimulačných politík podľa čínskych a egyptských zákonov a iných právnych predpisov“ a podľa článku 2 bodu V riadiaci výbor „koordinuje a napomáha relevantným finančným inštitúciám vrátane bankových inštitúcií, poisťovní a rôznych fondov, ktoré poskytujú úverovú podporu pre zónu spolupráce a rezidenčné podniky a pomáha zóne spolupráce a rezidenčným podnikom preskúmať viac kanálov financovania“. Napokon sa podľa článku 7 tej istej dohody egyptská aj čínska vláda zaviazali, že všetky existujúce alebo budúce zákony, ktoré poskytujú priaznivejšie zaobchádzanie ako dohoda o spolupráci, majú pred touto dohodou prednosť. Preferenčné financovanie čínskej vlády pre výrobcu GFR v zóne je výsledkom týchto záväzkov a malo by sa tak v tejto súvislosti vnímať.

(65) Spojenie síl egyptskej a čínskej vlády slúžilo viacerým účelom.

(66) Pokiaľ ide o egyptskú stranu, podľa vyjadrenia na najvyššej politickej úrovni (19), zámerom bolo prilákať čínske investície, know-how a kapitál s cieľom podporovať hospodársky rozvoj hospodárskej zóny Suezského prieplavu a vytvárať pracovné miesta. Podľa dlhodobého plánu Egypta do roku 2022, ktorý uverejnilo egyptské ministerstvo plánovania v novembri 2013, bude zóna SETC zohrávať veľkú úlohu pri modernizácii egyptského priemyslu, získavaní devíz prostredníctvom vývozu, vytváraní daní a riešení nezamestnanosti (20).

(67) Pre čínsku stranu bola pohnútka iná. Z pohľadu samotných spoločností má Egypt určité výhody, pokiaľ ide o nižšie náklady práce a kratšie dodacie lehoty na hlavné trhy, ako je EÚ. Okrem toho, ako sa uvádza v dlhopisovom prospekte, ktorý v roku 2014 vydala skupina Jushi Group: „bariéry na ochranu obchodu v skrytosti zvýšili trhové ceny čínskeho vývozu sklenených vlákien, čo má negatívny vplyv na vývoz sklenených vlákien skupiny Jushi Group. … po založení spoločnosti Jushi Egyptian Glass Fiber Co., Ltd. v roku 2013 bude dopyt po tomto výrobku v uvedených troch regiónoch (21) uspokojovať spoločnosť Jushi Egypt. Tri uvedené regióny nebudú ukladať antidumpingové clá na egyptské výrobky spoločnosti Jushi a vplyv antidumpingových politík na skupinu Jushi Group sa výrazne zníži. Zásadou predbežného stanovovania cien egyptských výrobkov zo sklenených vlákien spoločnosti Jushi pre zákazníkov v uvedených troch regiónoch je zdieľať úspory na clách so zákazníkmi a využívať výhody antidumpingových ciel a prepravných nákladov v plnom rozsahu zo strany emitenta.“ Skutočne, od roku 2011 (22) a od konca roka 2014 (23) dovoz GFR s pôvodom v Číne podliehal antidumpingovým a vyrovnávacím clám v EÚ a EÚ je jedným z „troch regiónov‘, ktoré sú uvedené v dlhopisovom prospekte.

(68) Z pohľadu čínskej vlády je podľa 13. päťročného plánu rozvoja zahraničného obchodu ministerstva obchodu jednou z hlavných úloh tohto plánu posilnenie obchodnej spolupráce s krajinami popri iniciatíve Jedno pásmo, jedna cesta s cieľom propagovať a rozšíriť vývoz najmä výrobkov s vyspelou technológiou, ako sú GFR. Plán obsahuje toto tvrdenie: „Stabilizovať vývoz výhodných výrobkov, ako sú výrobky náročné na pracovnú silu, do uvedených krajín, využiť príležitosti na vybudovanie infraštruktúry pre tieto krajiny a podporiť vývoz rozsiahlych kompletných súborov zariadení, technológií, noriem a služieb. Prispôsobiť sa trendu transformácie a modernizácie priemyselných odvetví v týchto krajinách a urýchliť vývoz elektromechanických výrobkov a výrobkov s vyspelou technológiou. […] Zintenzívniť rozširovanie novovznikajúcich trhov a po komplexnom zvážení hospodárskeho rozsahu, rýchlosti rastu, dostupnosti zdrojov, stupňa rizika a ďalších faktorov vybrať niekoľko novovznikajúcich trhov na primárne rozširovanie. Rozšíriť vývoz vyspelých technických zariadení a podporovať vývoz vysokokvalitných, vysokohodnotných a pomerne výhodných priemyselných odvetví a výrobkov.“ Medzi opatrenia, ktoré sa majú prijať na splnenie týchto úloh, patrí „rozvoj zón a rôznych parkov hospodárskeho a technologického rozvoja na úrovni štátu.“

(69) Ako sa uvádza v jednom článku: „Pod vedením vládnych útvarov v rámci iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta a v prepojení so stratégiou hostiteľskej krajiny na najvyššej úrovni sa zahraničné zóny spolupráce stali nástrojom na vykonávanie iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta a medzinárodnej spolupráce v oblasti výrobných kapacít.“ (24)

(70) Zahraničné zóny tak slúžia Číne pri plnení niekoľkých strategických cieľov. Po prvé, mohli by pomôcť zvýšiť dopyt po čínskych strojoch a zariadeniach. Po druhé, výrobou v zahraničí a vývozom do Európy alebo Severnej Ameriky by sa čínske spoločnosti mohli vyhnúť problémom súvisiacim s obchodom a prekážkam pri vývoze z Číny. Po tretie, mohli by pomôcť čínskym snahám posilniť vlastnú domácu reštrukturalizáciu a postúpiť v hodnotovom reťazci v Číne (25).

(71) Z toho vyplýva, že egyptská vláda očakávala a uvítala čínske financovanie úzkej spolupráce v rámci zóny SETC s cieľom podporiť rozvoj jedného z jej najchudobnejších regiónov. Čínska vláda dúfala, že čínske spoločnosti budú môcť pôsobiť mimo čínskych území a rozšíriť svoj vývoz v rámci iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta (zrejme s cieľom vyhnúť sa vplyvu opatrení na ochranu obchodu).

(72) Za týchto okolností Komisia usúdila, že výraz „vláda“ v článku 3 ods. 1 písm. a) základného nariadenia by mal zahŕňať nielen opatrenia priamo vychádzajúce od egyptskej vlády, ale aj tie opatrenia čínskej vlády, ktoré sa môžu prisúdiť egyptskej vláde na základe dostupných dôkazov.

(73) Ako Odvolací orgán (AB) rozhodol vo veci USA – čistota benzínu (26), právo WTO nemožno chápať klinicky oddelene od všeobecného medzinárodného práva. Všeobecné zásady medzinárodného práva sú teda predovšetkým súčasťou právneho poriadku WTO, ktorý nie je samostatným režimom (27). V súlade s článkom 3.2 Dohovoru o urovnávaní sporov a článkom 31 ods. 3 písm. c) Viedenského dohovoru o zmluvnom práve sa musia pri posudzovaní kontextu podmienok zmluvy zohľadniť „všetky príslušné pravidlá medzinárodného práva uplatniteľné vo vzťahoch medzi zmluvnými stranami“.

(74) Tieto „pravidlá“ zahŕňajú medzinárodné obyčajové právo (28), ktoré je podľa vymedzenia záväzné pre všetkých členov WTO vrátane Egypta, Číny a Európskej únie. Dôležitou oblasťou medzinárodného obyčajového práva sú pravidlá o zodpovednosti štátu, ktoré boli kodifikované Komisiou pre medzinárodné právo (články ILC o zodpovednosti štátov za medzinárodne protiprávne konanie) (29) v súlade s jej mandátom podľa článku 13 ods. 1 písm. a) Charty OSN.

(75) Pravidlá v článkoch ICL sú „relevantné“ aj v zmysle článku 31 ods. 3 písm. c) Viedenského dohovoru o zmluvnom práve, pretože poskytujú usmernenie pre výklad pojmu pripísania, t. j. keď možno určité činy alebo opomenutia pripísať jednému štátu, aj keď tieto činy alebo opomenutia nevychádzajú priamo z tohto štátu. V tejto súvislosti sa pojem pripísania stáva relevantným pri výklade výrazov „vláda“ v článku 1 ods. 1 písm. a) bode 1 dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach, a najmä pri určovaní správneho pripísania konania v situácii spolupráce medzi dvoma štátmi, pokiaľ ide o subvencie, ako je to v danom prípade (30).

(76) Články ILC sa teda môžu použiť na výklad výrazu „vláda“ v článku 1 ods. 1 písm. a) bode 1 dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach s cieľom pripísať správanie (poskytnutie subvencie) egyptskej vláde, a to dokonca aj v prípadoch, keď egyptská vláda neposkytla finančný príspevok priamo.

(77) V tejto súvislosti Komisia poznamenala, že v článku 11 článkov ILC sa najmä uvádza, že „konanie, ktoré nemožno pripísať štátu podľa predchádzajúcich článkov, sa napriek tomu považuje za konanie tohto štátu podľa medzinárodného práva, ak a v takom rozsahu, v akom štát uznáva a prijíma toto správanie ako svoj vlastné“. V komentári ILC k článku 11 sa vysvetľuje, že „príklady uplatňovania zásady [pripisovania konania určitému štátu prostredníctvom uznania a prijatia správania] možno nájsť v súdnych rozhodnutiach a štátnej praxi“ (31). Ako sa pripomína v odôvodnení 6 toho istého komentára, vyžaduje sa, aby štát „identifikoval dané správanie a urobil ho vlastným“.

(78) Od začiatku projektu v roku 1997 egyptská vláda zaradila čínske financovanie spoločnosti Jushi Egypt do svojej vlastnej politiky pre túto zónu. Prezident Mursí počas svojej návštevy Číny v auguste 2012 verejne privítal čínske investície a kapitál a egyptské ministerstvo plánovania v novembri 2013 uznalo, že zóna SETC financovaná Čínou bude zohrávať významnú úlohu pri modernizácii egyptského priemyslu. Počas ďalšej návštevy Číny v decembri 2014 sa prezident Sísí „vyjadril, že návrh prezidenta Si Ťin-pchinga na spoločné zriadenie iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta poskytol značnú príležitosť na oživenie Egypta a egyptská strana bola pripravená na aktívnu účasť a poskytnutie podpory. Egyptská strana si želala spolupracovať s Čínou pri vývoji projektov koridoru Suezského prieplavu, suezskej zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce atď. a prilákať čínske podniky, aby investovali v Egypte“ (32).

(79) Charakteristiky čínskej iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta sú verejne známe. V článkoch 30 až 36 usmernení Štátnej rady k podpore spolupráce v oblasti medzinárodnej výrobnej kapacity a výroby zariadení z 13. mája 2015 sa uvádzajú všetky formy politickej podpory, ktorú môžu spoločnosti „prenikajúce do zahraničia“ získať. Zahŕňajú fiškálne politiky a politiky daňovej podpory, zvýhodnené úvery, finančnú podporu prostredníctvom syndikovaných úverov, vývozné úvery a projektové financovanie, kapitálové investície a napokon poistenie vývozného úveru. Článok 31 usmernení sa týka „zvýhodnených úverov“, ktoré „podporujú podniky, aby sa mohli zúčastňovať na vývoze kompletných súprav zariadení veľkého rozsahu, na uzatváraní zmlúv na projekty a na veľkých investičných projektoch.“ V praxi táto politika viedla k početnému preferenčnému financovaniu zo strany bánk alebo osobitne založeného fondu „Silk Road Fund“ podľa článku 35 usmernení, ako to nedávno Komisia skonštatovala v inom prípade (33).

(80) Keďže egyptskí prezidenti nepochybovali o tom, že čínska iniciatíva Jedno pásmo, jedna cesta zahŕňa masívne štátne financovanie prostredníctvom preferenčného financovania a iných finančných nástrojov, došlo k jasnému aktu uznania a prijatia tohto financovania podpory na najvyššej politickej úrovni zo strany čínskej vlády, a to spoločným zriadením zóny SETC s Čínou.

(81) Skutočnosť, že Egypt uznal a prijal preferenčné financovanie Číny, je ďalej podporovaná znením dohody o spolupráci z roku 2016. Ako sa stanovuje v článku 1 dohody o spolupráci, Egyptu výslovne akceptoval, že Čína môže uplatňovať svoje právne predpisy vo vzťahu k prevádzkovateľom v zóne SETC alebo v súvislosti s operáciami v zóne SETC. Na tento účel egyptská vláda takisto súhlasila s tým, že Čína podľa svojich zákonov označila zónu SETC za „zahraničnú investičnú oblasť“. Keďže „zahraničné investičné oblasti“ sú nástrojom iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta, ako sa uvádza v odôvodnení 66, a keďže táto iniciatíva využíva preferenčné financovanie ako nástroj, takéto určenie v článku 4 dohody o spolupráci, kde Čína takisto potvrdila, že príslušná zóna „má nárok na príslušnú politickú podporu a uľahčenia, ktoré poskytla čínska vláda pre zahraničné zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce“, malo za následok to, že sa spoločnosť Jushi Egypt stala oprávnenou žiadať o preferenčné úvery od čínskych politických bánk a o preferenčné podmienky poistenia vývozu. Egypt takisto odsúhlasil článok 5, podľa ktorého čínska vláda podporuje zónu spolupráce aj tým, že „nabáda príslušné finančné inštitúcie, aby poskytli prostriedky na financovanie... investičných projektov nachádzajúcich sa v zóne spolupráce za predpokladu, že sú splnené podmienky na poskytovanie úveru a požiadavky na využitie úveru“. Ako už bolo zistené v predchádzajúcom prešetrovaní, čínske preferenčné financovanie sa neriadi jasne stanovenými programami financovania s prísnymi kritériami oprávnenosti, ale skôr identifikovaním určitého počtu podporovaných odvetví na najvyššej úrovni (34). Oficiálne určenie zóny SETC v Egypte ako zahraničnej investičnej oblasti pre čínske spoločnosti v nadväznosti na spoločnú dohodu medzi dvoma prezidentmi a „povzbudenie“ v článku 5 dobre zapadá do obvyklého čínskeho modelu aktivácie preferenčného financovania prostredníctvom jej politických bánk.

(82) Čínske preferenčné opatrenia v prospech čínskych subjektov so sídlom Egypte boli teda Egyptom „identifikované“ a „prevzaté za vlastné“.

(83) Okrem toho egyptskí úradníci boli nepretržite prítomní v trojúrovňovom mechanizme vykonávania uvedenom v odôvodnení 45. Úlohou mechanizmu vykonávania je „koordinovať a pomáhať relevantným finančným inštitúciám vrátane bankových inštitúcií, poisťovní a rôznych fondov, ktoré poskytujú úverovú podporu pre zónu spolupráce a rezidenčné podniky a pomáhajú zóne spolupráce a rezidenčným podnikom preskúmať viac kanálov financovania“ podľa článku 2 bodu V dohody o vykonávaní. V článku 2 ods. 4 toho istého dokumentu sa úradníci poverujú tým, že sa budú „snažiť čo najviac o plynulé vykonávanie všetkých stimulačných politík podľa čínskych a egyptských zákonov a iných právnych predpisov“. Vyjadruje to spoločné chápanie Egypta a Číny, pokiaľ ide o to, že čínska strana neposkytuje peniaze za trhové sadzby, ktoré by mohla spoločnosť Jushi Egypt získať od investorov na medzinárodnom trhu, ale aktívne poskytuje štátne stimuly, čo je iné slovo pre výhody alebo preferencie.

(84) Vykonaním tohto ustanovenia Egypt takisto vyjadril svoj plný súhlas s preferenčným financovaním Číny v prospech výrobcov GFR v zóne. Vzhľadom na čiastočnú nespoluprácu egyptskej vlády z hľadiska tohto závažného aspektu prešetrovania, Komisia nemohla v tomto ohľade zistiť viac podrobností; dostupné dôkazy však poukazujú na skutočnosť, že obidve vlády spolupracovali, ako je opísané vyššie, v prospech vyvážajúcich výrobcov GFR nachádzajúcich sa v zóne.

(85) Z dôkazov vyplýva, že finančné príspevky čínskych verejných orgánov vo forme preferenčného financovania pre spoločnosti Jushi Egypt možno pripísať egyptskej vláde ako vláde krajiny pôvodu alebo vývozu podľa článku 3 ods. 1 písm. a) základného nariadenia. Z dôkazov vyplynulo, že egyptská vláda schválila preferenčnú finančnú podporu výrobcovi GFR v zóne zo strany čínskej vlády v súlade s dohodnutými záväzkami rozvíjať a podporovať hospodárske činnosti v zóne.

(86) V tejto súvislosti Komisia ďalej poznamenala, že možnosť vlád poskytnúť finančný príspevok nepriamo prostredníctvom súkromných orgánov nemožno vyvodiť ani zo základného nariadenia, ani z dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach (35). V prípadoch, keď vlády poveria súkromné orgány alebo im nariadia konkrétne správanie, je kľúčovou otázkou to, že medzi konaním vlády a správaním súkromného orgánu musí existovať „preukázateľná súvislosť“ (36). Podobne v tomto prípade existuje jasná a výslovná súvislosť medzi kladnými opatreniami prijatými Čínou s cieľom poskytnúť dohodnutú finančnú podporu vyvážajúcim výrobcom GFR a egyptskou vládou.

(87) Komisia preto usúdila, že preferenčné financovanie, ktoré poskytla čínska vláda vyvážajúcemu výrobcovi GFR v zóne, predstavuje finančné príspevky egyptskej vlády v zmysle článku 3 ods. 1 bodu i) základného nariadenia (37).

3.2.4. Výhoda

(88) Komisia potom zvážila, či by takéto finančné príspevky, ktoré možno pripísať egyptskej vláde, zvýhodnili spoločnosť Jushi Egypt podľa článku 3 ods. 2 základného nariadenia. Pripomenula, že táto spoločnosť pôsobí v Egypte a je založená podľa egyptského práva. Preto bolo v zásade vhodné zistiť, či tento príjemca finančných prostriedkov dostal lepšie podmienky, ako by dostal na egyptskom finančnom trhu. Komisia tento bod overila a utvrdila sa v tom, že tomu tak v danom prípade bolo, a to s veľkou maržou.

(89) Komisia však zohľadnila aj výnimočné okolnosti tohto prípadu. Ako sa uvádza v odôvodnení 44, vyvážajúci výrobca je v konečnom dôsledku vo vlastníctve komisie SASAC. Čínske verejné orgány poskytli preferenčné financovanie po prerokovaní a podpísaní príslušných dokumentov v Číne a príjemcovia ich dostali priamo alebo nepriamo prostredníctvom svojej materskej spoločnosti v Číne (medzipodnikové úvery). Ako je okrem toho stanovené v článku 1 dohody o spolupráci, egyptská vláda akceptovala, že tieto subjekty získavajú preferenčnú podporu, a teda vrátane lacných úverov v súlade s čínskymi právnymi predpismi, t. j. za čínskych podmienok. Čínske verejné orgány poskytli takéto finančné prostriedky v súlade s článkom 5 dohody o spolupráci podľa politík preferenčného financovania vykonávaných v Číne. Ako je vysvetlené v odôvodnení 42, týmito ustanoveniami dohody o spolupráci sa kodifikovala predtým zavedená prax.

(90) Komisia preto dospela k záveru, že to, že egyptská vláda prijala a uznala finančné príspevky od čínskych verejných orgánov spoločnosti Jushi Egypt, zahŕňa aj prvok výhod, ktoré tieto príspevky predstavujú. Stanovila preto trhové sadzby pre preferenčné financovanie a podľa toho vypočítala výhodu. Konštatovala, že tento primeraný prístup má za následok nižšie sumy subvencií, ako sú tie, ktoré vyplývajú z uplatnenia hypotetickej egyptskej referenčnej hodnoty.

3.2.5. Špecifickosť

(91) Pokiaľ ide o tretí bod týkajúci sa špecifickosti, Komisia preskúmala, či tieto subvencie boli špecifické, ako sa vyžaduje v článku 4 ods. 2 až 4 základného nariadenia.

(92) Prostredníctvom uznania a prijatia bola egyptská vláda orgánom poskytujúcim subvenciu, pokiaľ ide o preferenčné financovanie. Egyptská vláda predovšetkým uznala a prijala rozhodnutie čínskej vlády určiť zónu SETC ako zahraničné investičné územie podľa článku 4 dohody o spolupráci a schválila jeho úplné vykonávanie, a to poskytovaním preferenčného financovania zo strany čínskej vlády.

(93) Tieto subvencie sú dostupné iba pre spoločnosť Jushi Egypt, pretože táto spoločnosť pôsobí v hospodárskej zóne Suezského prieplavu (ktorej súčasťou je zóna SETC). V dôsledku toho Komisia dospela k záveru, že išlo o regionálne subvencie v zmysle článku 4 ods. 3 základného nariadenia a patria do právomoci orgánu poskytujúceho subvenciu v súlade s článkom 4 ods. 2 až 4 základného nariadenia.

3.2.6. Záver

(94) Komisia teda zistila, že subvencie, ktoré spoločnostiam pôsobiacim v zóne SETC poskytol priamo Egypt (poskytnutie pozemkov, daňové úľavy), ako aj subvencie, ktoré prostredníctvom preferenčného financovania nepriamo poskytla čínska vláda, sú napadnuteľné podľa článkov 2 až 4 základného nariadenia. Subvencie, ktoré prostredníctvom preferenčného financovania nepriamo poskytla čínska vláda, možno pripísať Egyptu ako jeho vlastné napríklad prostredníctvom dohody o spolupráci, úzkej spolupráce a rôznych úrovní mechanizmov spolupráce. Finančné príspevky takisto poskytovali výhody a boli špecifické. Komisia podrobnejšie preskúmala všetky príslušné subvencie, ako je uvedené ďalej.

(95) Po konečnom poskytnutí informácií (38) egyptská vláda a vyvážajúci výrobca napadli tieto zistenia s uvedením piatich bodov. V prvom rade podľa medzinárodného práva nebolo možné pripísať akty vykonané v rámci zvrchovanosti čínskej vlády egyptskej vláde. Po druhé, Komisia neprihliadala na svoje vlastné základné nariadenie, podľa ktorého musí byť orgán poskytujúci subvenciu subjektom na území krajiny pôvodu alebo vyvážajúcej krajiny, a nie mimo tohto územia. Po tretie, pripísaním čínskych aktov Egyptu sa ďalej porušilo právo WTO, ktoré nebolo možné vykladať na základe článku 11 článkov ILC o zodpovednosti štátov. Po štvrté, článok 11 článkov ILC sa dokonca na dané skutočnosti ani nevzťahoval. Po piate, finančné príspevky pre spoločnosť Jushi nespĺňali požiadavky na špecifickosť podľa článku 3 základného nariadenia.

(96) Egyptská vláda a vyvážajúci výrobca vo svojom prvom bode zdôraznili zásadu zvrchovanosti v medzinárodnom práve. Z ich uhla pohľadu možno akt pripísať štátu, iba ak tento akt podlieha právomoci daného štátu. Akty subjektov, ktorým bola udelená čínska právomoc, sa preto dajú pripísať iba čínskemu štátu.

(97) Komisia zamietla toto tvrdenie. Zásadou zvrchovanej rovnosti v medzinárodnom práve zakotvenou v článku 2 ods. 1 Charty OSN sa zakazuje, aby jeden štát vykonával svoje právomoci na území iného štátu proti vôli územného štátu. Štáty však môžu povoliť konanie iného štátu na svojom území. Konanie pozvaného štátu na území hostiteľského štátu sa potom môže pripísať hostiteľskému štátu. Toto pravidlo napríklad vyplýva priamo z rezolúcie č. 3314 (XXIX) Valného zhromaždenia OSN z roku 1974 o definícii agresie, ktorá sa všeobecne považuje za kodifikáciu medzinárodného obyčajového práva. Podľa článku 3 písm. f) danej rezolúcie sa agresia jedného štátu voči inému štátu vymedzuje nielen ako priame útoky prostredníctvom vlastných štátnych orgánov, ale aj ako „konanie štátu, ktorým umožňuje druhému štátu aby využíval územie, ktoré mu poskytol k dispozícii, na páchanie aktu agresie proti tretiemu štátu“. Ak by Kuba v roku 1962 dovolila Sovietskemu zväzu zaútočiť na Spojené štáty ruskými raketami z kubánskeho územia, vyvodila by sa z toho medzinárodná zodpovednosť Kuby za akt agresie proti Spojeným štátom. V súlade s tým sa v medzinárodnom práve uznáva možnosť pripísať konanie pozvaného štátu hostiteľskému štátu a dokonca za to hostiteľskému štátu uložiť sankcie, ak konanie pozvaného štátu poškodzuje tretí štát.

(98) Po druhé, egyptská vláda a vyvážajúci výrobca tvrdili, že neexistuje priestor na to, aby sa správanie čínskej vlády pripísalo Egyptu podľa základného nariadenia EÚ. Vymedzenie pojmu „vláda“ podľa článku 2 písm. b) základného nariadenia bolo výslovne spojené s územím orgánu poskytujúceho subvenciu. Slová „na území“ sa v tomto ustanovení zameriavali na poskytnutie právnej istoty a nemohli sa vykladať z hľadiska práva WTO alebo medzinárodného práva.

(99) Komisia v tejto súvislosti uviedla, že v článku 2 písm. b) základného nariadenia sa stanovuje: „,Vláda‘ je vláda alebo akýkoľvek verejný orgán na území krajiny pôvodu alebo vyvážajúcej krajiny“. Komisia súhlasila, že toto ustanovenie sa vzťahuje na konanie vlády, z územia ktorej sa subvencované výrobky vyvážajú do Európskej únie. V tomto prípade to tak je. Posudzovaný výrobok sa vyrába v Egypte a vyváža sa z Egypta do Európskej únie. Vláda Egypta ako orgán poskytujúci subvenciu sa nachádza na území Egypta.

(100) V článku 2 písm. b) základného nariadenia sa však nehovorí o samostatnej otázke, aké konanie môže vláda povoliť na svojom území a uznať za svoje vlastné. Rovnako ako v prípade pojmu „verejný orgán“ je pojem „vláda“ otvorený výkladu, pričom sa zohľadňuje jeho kontext, predmet a účel. Konanie, ktoré možno pripísať vláde krajiny pôvodu alebo vývozu, teda nemôže byť iba konanie, ktoré priamo vychádza z takejto vlády, ale aj konanie pripísateľné tejto vláde. Potvrdzujú to aj podmienky v článku 3 ods. 1 písm. a) základného nariadenia, kde sa odkazuje na finančný príspevok, ktorý poskytuje vláda. Z rovnakých dôvodov sú argumenty egyptskej vlády založené na niekoľkých ustanoveniach dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach [napr. článok 1 ods. 1 písm. a) bod 1, článok 13, článok 18 ods. 1 písm. a) a poznámka pod čiarou 63], irelevantné. Aj keď je pravda, že základné nariadenie sa musí „vykladať, v čo najväčšej miere so zreteľom na príslušné ustanovenia dohody o SVO“ (39), tieto ustanovenia nie sú v rozpore s tvrdením, že finančný príspevok môže poskytnúť iný štát, ktorý územná vláda uznáva a prijíma za svoj vlastný.

(101) V dôsledku toho bolo druhé tvrdenie založené na údajnom prísnom ponímaní teritoriality podľa článku 2 písm. b) základného nariadenia a článku 1 ods. 1 písm. a) bodu 1 dohody o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach zamietnuté.

(102) Tretia námietka sa v tejto súvislosti týkala významu článkov ILC o zodpovednosti štátov. Podľa egyptskej vlády a vyvážajúceho výrobcu neexistuje právomoc odvolávať sa na článok 11 článkov ILC, pretože Odvolací orgán vo veci USA – antidumpingové a vyrovnávacie clá (Čína) (40) odkazoval iba na ich články 4, 5 a 8.

(103) Komisia zamietla toto tvrdenie. Nič teda neumožňuje tvrdiť, že iba určité zásady medzinárodného obyčajového práva zakotvené v článkoch 4, 5 alebo 8 článkov ILC o zodpovednosti štátov sú relevantné pre výklad pravidiel WTO, ale iné nie. Odvolací orgán WTO vždy uplatňoval pojmy všeobecného obyčajového práva, ktoré boli dôležité na posúdenie sporných skutočností. Okrem pravidiel pripisovania je napríklad súčasťou právneho poriadku WTO aj zásada non concedit venire contra factum proprium či zásada konania v dobrej viere. V danej veci egyptská vláda nespochybnila faktické okolnosti toho, že pozvala, uznala a uľahčila vykonávanie preferenčného financovania Číny pre spoločnosti pôsobiace v Egypte. Za týchto okolností je možné čerpať usmernenie k výkladu z článku 11 článkov ILC, na ktoré sa odkazuje aj v medzinárodnej judikatúry v oblasti investícií (41). Článok 11 článkov ILC je teda relevantným pravidlom medzinárodného práva v zmysle článku 31 ods. 3 písm. c) Viedenského dohovoru o zmluvnom práve na výklad pojmu „vláda“ v dohode o subvenciách a vyrovnávacích opatreniach.

(104) Podľa štvrtej námietky sa článok 11 článkov ILC dokonca na dané skutočnosti ani nevzťahoval. Podľa tohto článku môže štát prevziať zodpovednosť za konanie ako následnícky štát po nadobudnutí pozemku. Vláda môže ďalej uznať súkromné správanie svojich občanov za svoje vlastné. V článku sa však nestanovuje, že štát prijíma konanie cudzieho štátu za svoje vlastné.

(105) Komisia túto námietku vyvrátila. Názov článku 11 článkov ILC je „konanie uznané a prijaté štátom za svoje vlastné“, bez spresnenia toho, kto je pôvodca pôvodného konania. Toto pravidlo vyplýva priamo z rezolúcie č. 3314 (XXIX) Valného zhromaždenia OSN z roku 1974 o definícii agresie, ktorá sa všeobecne považuje za kodifikáciu medzinárodného obyčajového práva. Podľa článku 3 písm. f) danej rezolúcie sa agresia jedného štátu voči inému štátu vymedzuje nielen ako priame útoky prostredníctvom vlastných štátnych orgánov, ale aj ako „konanie štátu, ktorým umožňuje druhému štátu aby využíval územie, ktoré mu poskytol k dispozícii, na páchanie aktu agresie proti tretiemu štátu“.

(106) Okrem Valného zhromaždenia OSN v rezolúcii č. 3314 (XXIX) z roku 1974 (pozri odôvodnenie 97) aj Medzinárodný súdny dvor potvrdil slobodu štátov prijímať cudzie konanie ako svoje vlastné (42). Medzinárodná prax teda nepodporuje názor Egypta, že pripísanie podľa článku 11 článkov ILC sa obmedzuje na prípady územného následníctva alebo vlády, ktorá uznáva a prijíma súkromné​protiprávne konanie na vlastnom území štátu.

(107) Vo svojej piatej námietke egyptská vláda a vyvážajúci výrobca tvrdili, že finančné príspevky čínskej vlády subjektom v Egypte neboli špecifické. Citovali článok 4 ods. 2 základného nariadenia, podľa ktorého príjemca finančného príspevku musí byť „v rámci právomoci orgánu poskytujúceho subvenciu“. Podľa ich názoru formulácia „orgán poskytujúci subvenciu“ neznamená „uznávajúci a prijímajúci orgán“. Okrem toho bola v predchádzajúcich vyšetrovaniach orgánom poskytujúcim subvenciu vždy čínska vláda. Egyptská vláda dospela k záveru, že finančný príspevok čínskej vlády nemôže byť špecifický „pretože podniky so sídlom v Egypte nepatria do právomoci Číny“.

(108) Komisia zopakovala, že na základe prijatia a uznania čínskych preferenčných úverov považuje egyptskú vládu za orgán poskytujúci subvenciu. Keďže spoločnosť Jushi Egypt pôsobí v osobitnej hospodárskej zóne, patrí aj do právomoci egyptskej vlády. Prijatie tejto finančnej podpory sa osobitne obmedzilo na spoločnosti pôsobiace v tejto zóne, a preto bolo špecifické.

(109) Aj keby bolo potrebné preukázať, že čínska vláda uplatnila právomoc nad týmito spoločnosťami skôr, ako mohla egyptská vláda prijať čínske konanie za svoje vlastné, quod non, tento výsledok by to nezmenilo. Podpísaním článku 1 a článku 4 ods. 1 dohody o spolupráci egyptská vláda súhlasila s tým, že spoločnosti pôsobiace v zóne dostanú „príslušnú politickú podporu a uľahčenia, ktoré poskytuje čínska vláda pre zahraničné zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce“ a že rozvoj zóny sa bude uskutočňovať v súlade so zákonmi „oboch krajín“. Egyptská vláda preto okrem výkonu svojej vlastnej územnej právomoci umožnila Číne poskytovať aj špecifickú pomoc spoločnostiam, ktoré sa nachádzajú iba v „zahraničných zónach hospodárskej a obchodnej spolupráce“. Z toho dôvodu je toto tvrdenie zamietnuté.

(110) Na záver Komisia opätovne potvrdila svoje zistenie, že egyptská vláda uznala a prijala podporu kapitálových investícií, úvery pre spoločnosť Jushi Egypt a poskytnutie pozemkov spoločnosťou TEDA Egypt za svoje vlastné, čím poskytla špecifické subvencie v zmysle článkov 2 až 4 základného nariadenia.

3.3. Preferenčné financovanie

3.3.1. Úvery z politických bánk spoločnosti Jushi Egypt

3.3.1.1. Čiastočná nespolupráca a použitie dostupných skutočností

Uplatnenie ustanovení článku 28 ods. 1 základného nariadenia v súvislosti s egyptskou vládou

(111) Ako je uvedené v odôvodnení 8, Komisia poslala egyptskej vláde žiadosť o informácie s cieľom dôkladne prešetriť spoluprácu medzi egyptskou vládou a čínskou vládou v prospech vyvážajúceho výrobcu.

(112) Časť žiadosti o informácie bola venovaná predovšetkým činnosti čínskych finančných inštitúcií vo vlastníctve štátu, a najmä ich činnosti ako verejných orgánov v zmysle článku 2 písm. b) základného nariadenia v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia a v súlade s príslušnou judikatúrou WTO pri poskytovaní úverov vyvážajúcemu výrobcovi v rámci spolupráce medzi čínskou vládou a egyptskou vládou.

(113) S týmto cieľom Komisia požiadala egyptskú vládu o informácie týkajúce sa prehľadu finančného sektora Číny a úlohy politických bánk ako CDB a EXIM pri poskytovaní úverov alebo vývozných úverov spoločnosti Jushi Group. Komisia požiadala egyptskú vládu, aby priamo alebo prostredníctvom čínskej vlády postúpila dodatok A žiadosti o informácie uvedeným bankám.

(114) Egyptská vláda neposkytla žiadne z požadovaných informácií a tvrdila, že nemá žiadne informácie týkajúce sa subjektov nachádzajúcich sa v Číne a pravidiel platných v Číne a že nemá právomoc požadovať také informácie. Podľa názoru egyptskej vlády Komisia požadovaním takých informácií od egyptskej vlády porušila jej práva na obhajobu a zásadu zvrchovanosti štátov.

(115) Komisia s týmto názorom nesúhlasila. Ako už bolo uvedené, egyptská vláda a čínska vláda sa rozhodli spolupracovať pri zakladaní zóny SETC, a teda subvencie čínskej vlády je možné pripísať egyptskej vláde. Komisia ďalej poznamenala, že egyptská vláda spolu s čínskou vládou vytvorili riadiaci mechanizmus s tromi správnymi úrovňami prostredníctvom článku 8 Dohody o egyptskej suezskej zóne hospodárskej a obchodnej spolupráce z roku 2016 medzi ministerstvom obchodu ČĽR a Generálnym úradom hospodárskej zóny Suezského prieplavu. Toto ustanovenie sa týka povinnosti spolupracovať v otázkach ovplyvňujúcich fungovanie zóny (čo môže zahŕňať situácie, keď by sa na vývoz z tejto zóny vzťahovalo vyrovnávacie clo uložené tretími krajinami). Tento mechanizmus poskytuje egyptskej vláde možnosť získať požadované informácie od čínskej vlády. Komisia tiež dospela k záveru, že v súlade s medzinárodným právom (článok 27 Viedenského dohovoru o zmluvnom práve z roku 1969) by čínska vláda zrejme dobromyseľne dodržala svoje záväzky voči egyptskej vláde odpoveďou na žiadosť o informácie, ktorú by jej postúpila egyptská vláda.

(116) Komisia preto dospela k záveru, že egyptská vláda je v pozícii, keď mohla získať požadované informácie od čínskej vlády, ale neurobila to. Aj keby niektoré požadované informácie mohla poskytnúť iba čínska vláda, Komisia dospela k záveru, že v dôsledku nedostatočnej spolupráce egyptskej vlády a čínskej vlády v tejto súvislosti mohla Komisia svoje závery týkajúce sa daného aspektu prešetrovania založiť iba na dostupných informáciách. Ani egyptská vláda, ani žiadna zainteresovaná strana (vrátane čínskej vlády) nenamietala proti skutočnostiam, na ktorých Komisia založila svoje posúdenie (ale iba voči právnej kvalifikácii týchto skutočností).

(117) Keďže Komisia takéto informácie nemala k dispozícii, dospela k názoru, že nedostala zásadné informácie relevantné pre tento aspekt prešetrovania.

3.3.1.2. Banky EXIM a CDB

(118) Vzhľadom na nespoluprácu egyptskej vlády a čínskej vlády vysvetlenú v oddiele 3.2.1 Komisia pri posudzovaní správania bánk EXIM a CDB ako verejných orgánov využila ustanovenia článku 28 základného nariadenia.

(119) V tomto zmysle sa na stanovenie toho, že štátom vlastnený podnik je verejným orgánom, uplatňuje táto skúška (43): „Záleží na tom, či subjektu bola zverená právomoc na vykonávanie vládnych funkcií, a nie na tom, ako sa to dosiahlo. Existuje množstvo rôznych spôsobov, ako by mohla vláda v úzkom zmysle poskytnúť subjektu právomoc. Na preukázanie skutočnosti, že takáto právomoc bola udelená konkrétnemu subjektu, teda môžu byť relevantné rôzne druhy dôkazov. Dôkazy, že subjekt v skutočnosti vykonáva vládne funkcie, môžu slúžiť ako dôkaz, že má vládnu právomoc alebo mu vládna právomoc bola zverená, najmä ak takéto dôkazy poukazujú na sústavnú a systematickú prax. Podľa nášho názoru z toho vyplýva, že dôkaz, že vláda vykonáva významnú kontrolu nad subjektom a jeho konaním, môže za určitých okolností slúžiť ako dôkaz, že príslušný subjekt má vládnu právomoc a vykonáva ju pri plnení vládnych funkcií. Zdôrazňujeme však, že s výnimkou výslovného delegovania právomoci v právnom nástroji samotná existencia formálnych väzieb medzi subjektom a vládou v úzkom zmysle pravdepodobne nestačí na stanovenie toho, že nevyhnutne má vládnu právomoc. Preto napríklad samotná skutočnosť, že vláda je väčšinovým akcionárom subjektu, nepreukazuje, že vláda vykonáva významnú kontrolu nad konaním tohto subjektu, a už vôbec nie, že vláda mu zverila vládnu právomoc. V niektorých prípadoch, keď z dôkazov vyplýva, že formálne indície vládnej kontroly sú mnohoraké, a existuje aj dôkaz, že takáto kontrola sa vykonáva významným spôsobom, však potom možno na základe takýchto dôkazov vyvodiť, že príslušný subjekt vykonáva vládnu právomoc.“

(120) Komisia sa usilovala získať informácie o štátnom vlastníctve, ako aj formálne indície vládnej kontroly v bankách vo vlastníctve štátu. Komisia takisto analyzovala, či bola kontrola vykonávaná účinným spôsobom. Na tento účel musela Komisia úplne vychádzať z dostupných skutočností z toho dôvodu, že egyptská vláda a banky vo vlastníctve štátu odmietli poskytnúť akékoľvek dôkazy.

Vlastníctvo a formálne indície kontroly

(121) Pokiaľ ide o vlastníctvo a formálne indície kontroly zo strany čínskej vlády, v rámci predchádzajúceho antisubvenčného prešetrovania (44) Komisia zistila, že banka EXIM bola založená a vykonáva činnosť v súlade s Oznámením o založení banky Export-Import Bank of China, ktoré vydala Štátna rada, ako aj v súlade so stanovami banky EXIM. Podľa stanov banky štát priamo vymenúva manažment banky EXIM. Dozornú radu vymenúva Štátna rada v zmysle dočasných predpisov o dozorných radách v kľúčových finančných inštitúciách vo vlastníctve štátu (dekrét Štátnej rady č. 282) a ďalších zákonov a nariadení a zodpovedá sa Štátnej rade.

(122) V stanovách banky je ďalej uvedené, že Výbor strany banky EXIM zohráva vedúcu a politicky ústrednú úlohu v zabezpečovaní toho, že banka EXIM vykonáva politiky a významné zapojenie strany a štátu. Vedenie strany je zapojené do všetkých aspektov správy a riadenia spoločnosti. V stanovách sa ďalej uvádza, že banka EXIM sa venuje podpore rozvoja zahraničného obchodu a hospodárskej spolupráce, cezhraničných investícií, iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta, spolupráce v rámci medzinárodnej kapacity a výroby zariadení. Jej rozsah podnikateľskej činnosti zahŕňa krátkodobé, strednodobé a dlhodobé úvery v schválenej podobe a v súlade so štátnou politikou zahraničného obchodu a s politikou otvárania sa navonok (politika „going out“), napríklad vývozné úvery, dovozné úvery, úvery na inžinierske zákazky zadané v zahraničí, zahraničné investičné úvery, úvery čínskej vlády na zahraničnú pomoc a úvery pre vývozných nákupcov.

(123) Banka EXIM je navyše podľa svojho webového sídla (45)„politická banka, financovaná štátom a vo vlastníctve štátu, so štatútom nezávislého právneho subjektu. Je to banka pod priamym vedením Štátnej rady a určená na podporu zahraničného obchodu, investícií a medzinárodnej hospodárskej spolupráce Číny.“

(124) Pokiaľ ide o banku CDB, v rámci predchádzajúceho antisubvenčného prešetrovania Komisia zistila, že táto banka je v úplnom vlastníctve samotného štátu (46). Keďže neboli poskytnuté žiadne informácie naznačujúce opak v súvislosti s bankou CDB, Komisia v tomto prešetrovaní dospela k rovnakému záveru.

Vykonávanie významnej kontroly

(125) Komisia ďalej zisťovala, či čínska vláda vykonávala významnú kontrolu nad konaním štátom vlastnených bánk, pokiaľ ide o ich postupy poskytovania úverov a hodnotenie rizika v prípadoch, keď poskytovali úvery odvetviu GFR. Z dôvodu nedostatočnej spolupráce egyptskej vlády sa Komisia uchýlila k najlepším dostupným skutočnostiam, predovšetkým k verejne dostupným informáciám a k zisteniam z predchádzajúcich antisubvenčných prešetrovaní (47).

(126) V tejto súvislosti boli zohľadnené tieto regulačné dokumenty: — článok 34 zákona ČĽR o komerčných bankách (ďalej len „zákon o bankách“), — článok 15 všeobecných pravidiel o úveroch [implementovaný Čínskou ľudovou bankou (ďalej len „PBOC“)], — dočasné ustanovenia o podpore úpravy priemyselnej štruktúry (rozhodnutie Štátnej rady č. 40 2005) (ďalej len „rozhodnutie č. 40“), — vykonávacie opatrenia Čínskej komisie pre bankovú reguláciu (ďalej lej „CBIRC“) pre správne záležitosti týkajúce sa vydávania licencií pre komerčné banky financované z prostriedkov Číny (nariadenie CBIRC [2017] č. 1), — vykonávacie opatrenia CBRC pre správne záležitosti týkajúce sa vydávania licencií pre komerčné banky financované zo zahraničných prostriedkov [nariadenie CBIRC (2015) č. 4], — správne opatrenia pre kvalifikácie riaditeľov a vyšších úradníkov finančných inštitúcií v bankovom sektore [nariadenie CBIRC (2013) č. 3].

(127) Po preskúmaní týchto regulačných dokumentov Komisia zistila, že finančné inštitúcie v ČĽR pôsobia vo všeobecnom právnom prostredí, v ktorom majú nariadené zosúladiť pri prijímaní finančných rozhodnutí svoje činnosti s cieľmi priemyselnej politiky čínskej vlády, a to z týchto dôvodov.

(128) Pokiaľ ide o banku EXIM, jej verejný politický mandát sa stanovuje v oznámení o založení banky Import Export Bank of China, ako aj v jej stanovách.

(129) Vo všeobecnosti sa v článku 34 zákona o bankách, ktorý sa uplatňuje na všetky finančné inštitúcie pôsobiace v Číne, stanovuje, že „komerčné banky vykonávajú svoju činnosť v oblasti poskytovania úverov v súlade s potrebami národného hospodárskeho a sociálneho rozvoja a podľa usmernení priemyselných politík štátu“. Hoci sa v článku 4 zákona o bankách stanovuje, že „komerčné banky podľa zákona vykonávajú obchodné operácie bez zasahovania akéhokoľvek útvaru či jednotlivca. Komerčné banky preberajú samostatne občianskoprávnu zodpovednosť a ručia celým svojím majetkom právnickej osoby“, z prešetrovania vyplynulo, že článok 4 zákona o bankách sa uplatňuje s výhradou článku 34 zákona o bankách, t. j. v prípade, ak štát vypracuje verejnú politiku, banky ju vykonávajú a riadia sa pokynmi štátu.

(130) Okrem toho sa v článku 15 Všeobecných pravidiel pre úvery stanovuje, že „v súlade so štátnou politikou môžu príslušné úrady subvencovať úroky na úvery s cieľom presadzovať rast určitých priemyselných odvetví a hospodársky rozvoj v niektorých oblastiach.“

(131) Podobne sa v rozhodnutí č. 40 uvádza pokyn, aby všetky finančné inštitúcie poskytovali úverovú podporu osobitne „podporovaným“ projektom. Kapitola III rozhodnutia č. 40 odkazuje na „Katalóg na usmernenie reštrukturalizácie priemyslu“, ktorý pozostáva z troch druhov obsahu, a to z obsahu podporovaných projektov, obsahu obmedzených projektov a obsahu vylúčených projektov. Podľa článku XVII rozhodnutia, ak „investičný projekt patrí k podporovanému obsahu, musí sa preskúmať, schváliť a zaznamenať podľa príslušných vnútroštátnych predpisov o investíciách; všetky finančné inštitúcie poskytujú úverovú podporu v súlade s úverovými zásadami; dovezené vybavenie na vlastné používanie v celkovej výške investície, s výnimkou komodít v Obsahu dovážaných komodít domácich investičných projektov neoslobodených od daní (v znení zmien z roku 2000) vydanom ministerstvom financií, môže byť oslobodené od dovozného cla a dane z pridanej hodnoty prepojenej s dovozom, pokiaľ neexistujú nové právne predpisy o obsahu od daní neoslobodených investičných projektov. Ostatné obľúbené politiky podporovaných priemyselných projektov sa vykonávajú v súlade s príslušnými vnútroštátnymi právnymi predpismi.“

(132) V Katalógu na usmernenie reštrukturalizácie priemyslu (verzia z roku 2011) (v znení zmien z roku 2013) (48) sa uvádza v časti „Kategória I Podpora“: „XII. Stavebné materiály: […] 6. Technológia vývoja a výroby sklenených vlákien z bezalkalického skla ťahaním z vaňových pecí a vysokovýkonných sklenených vlákien a výrobkov s ročným objemom 50 000 ton“.

(133) Projekty súvisiace s výrobou GFR sú preto súčasťou kategórie „podporovaných“.

(134) Rozhodnutím č. 40 sa teda potvrdzuje predchádzajúce zistenie, pokiaľ ide o zákon o bankách, že banky vykonávajú vládnu právomoc vo forme preferenčných úverových operácií. Komisia takisto zistila, že Čínska komisia pre bankovú reguláciu (CBIRC) má ďalekosiahlu schvaľovaciu právomoc nad všetkými aspektmi riadenia všetkých finančných inštitúcií zriadených v ČĽR (vrátane finančných inštitúcií v súkromnom a zahraničnom vlastníctve), ako napríklad (49): — schvaľovanie vymenúvania všetkých riadiacich pracovníkov finančných inštitúcií, a to na úrovni ústredia aj miestnych pobočiek. — Schvaľovanie zo strany CBIRC sa vyžaduje pri nábore zamestnancov na všetkých úrovniach manažmentu, od najvyšších pozícií až po riadiacich pracovníkov pobočiek, a týka sa dokonca aj riadiacich pracovníkov vymenovaných v zahraničných pobočkách, ako aj riadiacich pracovníkov zodpovedných za podporné funkcie (napr. manažérov IT), a — veľmi dlhý zoznam správneho schvaľovania vrátane schvaľovania zriadenia pobočiek, spustenia nových obchodných činností alebo predaja nových výrobkov, zmeny stanov banky, predaja viac ako 5 % podielov banky, zvýšenie kapitálu, zmeny domicilu, zmeny organizačnej formy atď.

(135) Na základe toho Komisia dospela k záveru, že čínska vláda vytvorila normatívny rámec, ktorý musia riadiaci pracovníci a dozorné orgány vymenované čínskou vládou a zodpovedajúce sa čínskej vláde dodržiavať. Čínska vláda sa teda opierala o normatívny rámec s cieľom vykonávať významnú kontrolu nad správaním spolupracujúcej banky vo vlastníctve štátu v prípadoch, keď táto banka poskytovala úvery odvetviu výroby GFR.

(136) Okrem všeobecného právneho rámca sa na úvery, ktoré spoločnosti Jushi Egypt poskytli banky EXIM a CDB, vzťahoval tento právny kontext:

(137) China-Africa TEDA a EXIM podpísali 6. novembra 2009 memorandum o porozumení, v ktorom predložili plán opatrení v celkovej sume do 6 miliárd jüanov na vykonávanie celkovej strategickej spolupráce v zahraničných zónach obchodnej a hospodárskej spolupráce.

(138) Dňa 7. novembra 2009 podpísalo šesť afrických zón obchodnej a hospodárskej spolupráce, medzi ktorými je zóna SETC, dohodu o spoločnom stretnutí medzi čínskymi zahraničnými (africkými) zónami hospodárskej a obchodnej spolupráce a Čínsko-africkým rozvojovým fondom (ďalej len „CADF“), dcérskou spoločnosťou CDB.

(139) Okrem toho v roku 2013 ministerstvo obchodu vydalo Oznámenie o aspektoch týkajúcich sa podpory Čínskej rozvojovej banky pri zakladaní a rozvoji zahraničných zón hospodárskej a obchodnej spolupráce. Podľa tohto oznámenia budú ministerstvo obchodu a banka CDB „poskytovať politickú podporu pre investície a financovanie podnikov a podnikov vstupujúcich do zóny v oprávnených zónach spolupráce“. Banka CDB „objasní základné podmienky pre prioritné financovanie v zóne spolupráce v súlade s požiadavkami ministerstva obchodu a ministerstva financií“ a CDB „selektívne podporí projekty vo výstavbe a projekty spolupráce, ktorým ministerstvo obchodu venovalo veľkú pozornosť s hostiteľskými vládami zóny spolupráce“.

(140) V článku 4 dohody o spolupráci medzi Čínou a Egyptom z roku 2016 sa uvádza, že „čínska vláda identifikuje zónu spolupráce ako čínsku zahraničnú zónu hospodárskej a obchodnej spolupráce. Zóna spolupráce… má nárok na príslušnú politickú podporu a zjednodušenia, ktoré poskytuje čínska vláda pre zahraničné zóny hospodárskej a obchodnej spolupráce.“ Čínska vláda okrem toho v súlade s článkom 5 podporuje zónu spolupráce aj tým, že „nabáda príslušné finančné inštitúcie, aby poskytli prostriedky na financovanie... investičných projektov nachádzajúcich sa v zóne spolupráce za predpokladu, že sú splnené podmienky na poskytovanie úveru a požiadavky na využitie úveru.“

(141) V článku 2 bode IV Dohody o spolupráci týkajúcom sa zriadenia riadiaceho výboru pre Čínsko-egyptskú suezskú zónu hospodárskej a obchodnej spolupráce, ktorý vykonáva uvedenú dohodu, sa ďalej spresňuje, že riadiaci výbor zriadený medzi príslušnými funkčnými oddeleniami ľudovej vlády Tchien-ťinu a Generálnym úradom hospodárskej zóny Suezského prieplavu „sa bude čo najviac usilovať o plynulé vykonávanie všetkých stimulačných politík podľa čínskych a egyptských zákonov a iných právnych predpisov“ a v článku 2 bode V sa dopĺňa, že „koordinuje a napomáha relevantným finančným inštitúciám vrátane bankových inštitúcií, poisťovní a rôznych fondov, ktoré poskytujú úverovú podporu pre zónu spolupráce a rezidenčné podniky a pomáha zóne spolupráce a rezidenčným podnikom preskúmať viac kanálov financovania“.

(142) Komisia zistila, že všetky čínske štátom vlastnené finančné inštitúcie vrátane EXIM a CDB vykonávali uvedený právny rámec pri výkone vládnych funkcií vo vzťahu k odvetviu GFR. Konali preto ako verejný orgán v zmysle článku 2 písm. b) základného nariadenia v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia a v súlade s príslušnou judikatúrou WTO.

3.3.1.3. Štátom vlastnené banky pôsobiace ako verejné orgány

(143) V súlade so závermi uvedenými v predchádzajúcich odôvodneniach sa Komisia rozhodla na určenie toho, či je možné uvedené banky vo vlastníctve štátu považovať za verejné orgány, využiť dostupné skutočnosti.

(144) V predchádzajúcich antisubvenčných prešetrovaniach (50) Komisia zistila, že samotný štát alebo štátom vlastnené právnické osoby čiastočne alebo úplne vlastnili tieto banky, ktoré poskytli úvery skupinám vyvážajúcich výrobcov zaradeným do vzorky v daných prešetrovaniach: China Development Bank, China Construction Bank, Industrial and Commercial Bank of China, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank. Hankou Bank, Hubei Bank, Huishang Bank, Dongying Bank, Bank of Tianjin, Bank of Kunlun, Shanghai Rural Commercial Bank, China Industrial International Trust Limited, Daye Trust Co., Ltd., Sinotruk Finance Co., Ltd. Keďže neboli poskytnuté žiadne informácie naznačujúce opak, Komisia v tomto prešetrovaní dospela k rovnakému záveru.

(145) Komisia z dôvodu chýbajúcich konkrétnych informácií od predmetných finančných inštitúcií, ktoré by svedčili o opaku, konštatovala vlastníctvo a kontrolu zo strany čínskej vlády na základe formálnych indícií z tých istých dôvodov, aké sú uvedené v oddiele 3.3.1.2. Najmä pokiaľ ide o riadiacich pracovníkov a dozorné orgány v bankách vo vlastníctve štátu, na základe dostupných skutočností ich zrejme vymenúva čínska vláda, ktorej sa títo riadiaci pracovníci a dozorné orgány aj zodpovedajú, a to rovnakým spôsobom ako v prípade banky EXIM.

(146) Pokiaľ ide o vykonávanie významnej kontroly, Komisia zastávala názor, že normatívny rámec analyzovaný v oddiele 3.3.1.2 pre ne platí rovnako. Bez akýchkoľvek známok svedčiacich o opaku, na základe dostupných skutočností platí, že konkrétne dôkazy o posúdeniach úverovej bonity v uvedených finančných inštitúciách tiež chýbajú, a teda pre ne rovnako platí analýza konkrétneho uplatňovania normatívneho rámca podľa oddielu 3.3.1.2.

(147) Na základe toho Komisia dospela k záveru, že ostatné štátom vlastnené banky, ktoré poskytujú úvery spoločnostiam zaradeným do vzorky, predstavujú verejné orgány v zmysle článku 2 písm. b) v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia.

3.3.1.4. Záver týkajúci sa štátom vlastnených finančných inštitúcií

(148) Vzhľadom na uvedené skutočnosti Komisia dospela k záveru, že všetky čínske finančné inštitúcie vo vlastníctve štátu, ktoré poskytli úvery alebo finančný lízing vyvážajúcemu výrobcovi alebo jeho skupine, predstavujú verejné orgány v zmysle článku 2 písm. b) v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia.

(149) Navyše, aj keby sa finančné inštitúcie vo vlastníctve štátu nepovažovali za verejné orgány, Komisia zistila, že by sa považovali za orgány poverené a riadené čínskou vládou na vykonávanie úloh, ktorými je bežne poverená vláda, v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) bodu iv) základného nariadenia z rovnakých dôvodov, aké sú uvedené v odôvodneniach 131 až 133. Ich konanie by teda bolo v každom prípade pripísané čínskej vláde.

3.3.1.5. Poverenie alebo riadenie súkromných finančných inštitúcií

(150) Komisia sa následne zamerala na zostávajúce finančné inštitúcie. Tieto finančné inštitúcie sa na základe zistení, ku ktorým sa dospelo v predchádzajúcich antisubvenčných prešetrovaniach (51), a po doplnení verejne dostupných informácií, považovali za súkromné: China Minsheng Bank, Sumitomo Mitsui Banking (China) Co., Ltd, Standard Chartered Bank, Ping An Bank. Komisia analyzovala, či čínska vláda poverila tieto finančné inštitúcie alebo či im nariadila, aby udeľovali subvencie odvetviu GFR v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) bodu iv) základného nariadenia.

(151) Podľa Odvolacieho orgánu WTO k „povereniu“ dochádza vtedy, keď vláda dáva súkromnému subjektu zodpovednosť, a výrazom „riadenie“ sa odkazuje na situácie, v ktorých vláda vykonáva svoju právomoc nad súkromným subjektom (52). V obidvoch prípadoch vláda používa súkromný subjekt ako splnomocnenca pri poskytovaní finančnej pomoci a „vo väčšine prípadov by bolo možné očakávať, že poverenie alebo riadenie súkromného subjektu bude zahŕňať určitú formu hrozby alebo donútenia“ (53). Podľa bodu iv) sa zároveň neumožňuje členom ukladať vyrovnávacie opatrenia na výrobky v prípadoch, „keď vláda len vykonáva svoje všeobecné regulačné právomoci“ (54) alebo keď zámer vlády „môže alebo nemusí mať konkrétny výsledok jednoducho vzhľadom na dané faktické okolnosti alebo realizáciu slobodnej vôle subjektov na trhu“ (55). Naopak, poverenie alebo riadenie znamená „aktívnejšiu úlohu vlády než iba pobádanie“ (56).

(152) Komisia poznamenala, že normatívny rámec týkajúci sa odvetvia uvedeného v oddiele 3.3.1.2 sa vzťahuje na všetky finančné inštitúcie v ČĽR vrátane súkromných finančných inštitúcií. Na ilustráciu možno uviesť, že zákon o bankách a rozličné nariadenia CBIRC sa týkajú všetkých bánk financovaných z čínskych prostriedkov a bánk financovaných zo zahraničných investícií pod správou CBIRC.

(153) Keďže Komisia nedostala od súkromných finančných inštitúcií žiadne odlišné informácie, dospela k záveru, že pokiaľ ide o odvetvie GFR, všetky finančné inštitúcie (vrátane súkromných finančných inštitúcií) pôsobiace v Číne pod dohľadom CBIRC boli štátom poverené alebo mali štátom nariadené v zmysle článku 3 ods. 1 písm. a) bodu iv) prvej zarážky základného nariadenia, aby dodržiavali vládne politiky a aby odvetviu GFR poskytovali úvery s preferenčnými sadzbami.

(154) Okrem toho, normatívny rámec uplatňovaný na všetky banky v Číne je oveľa širší než len dve nariadenia upravujúce CBIRC, ako sa uvádza v odôvodnení 106.

(155) Pokiaľ ide o vykonávanie významnej kontroly, Komisia zastávala názor, že normatívny rámec analyzovaný v oddiele 3.3.1.2 pre ne platí rovnako. Bez akýchkoľvek známok svedčiacich o opaku, na základe dostupných skutočností platí, že konkrétne dôkazy o posúdeniach úverovej bonity v uvedených finančných inštitúciách chýbajú takisto ako v prípade spolupracujúcej štátom vlastnenej banky, a teda pre ne rovnako platí analýza konkrétneho uplatňovania normatívneho rámca podľa oddielu 3.3.1.2.

(156) Na základe toho Komisia dospela k záveru, že ostatné štátom vlastnené banky, ktoré poskytujú úvery spoločnosti Jushi Egypt, predstavujú verejné orgány v zmysle článku 2 písm. b) v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia.

3.3.1.6. Úverové ratingy

(157) V predchádzajúcich antisubvenčných prešetrovaniach (57) už Komisia zistila, že domáce úverové ratingy udelené čínskym spoločnostiam nie sú spoľahlivé, a to na základe štúdie uverejnenej Medzinárodným menovým fondom (58), v ktorej sa preukázali nezrovnalosti medzi medzinárodnými a čínskymi úverovými ratingmi, a rovnako na základe zistení v rámci prešetrovania týkajúceho sa spoločností zaradených do vzorky. Podľa MMF má vskutku viac ako 90 % čínskych dlhopisov rating udelený miestnymi ratingovými agentúrami AA až AAA. Táto situácia je neporovnateľná s inými trhmi, ako je trh EÚ alebo USA. Na trhu USA majú takého vysoké ratingy len necelé 2 % spoločností. Čínske ratingové agentúry sú preto výrazne vychýlené k najvyššej hranici ratingovej stupnice. Majú veľmi rozsiahle ratingové stupnice a zvyčajne zaraďujú dlhopisy s výrazne odlišnými kreditnými rizikami do jednej širokej kategórie ratingu (59).

(158) Okrem toho zahraničné ratingové agentúry ako Standard & Poor’s a Moody’s pri udeľovaní ratingu čínskym dlhopisom vydaným v zahraničí zvyčajne uplatňujú zvýšenie základného úverového ratingu emitenta na základe odhadu strategického významu firmy pre čínsku vládu a sily akejkoľvek implicitnej záruky (60). Agentúra Fitch napríklad jasne uvádza, že v relevantných prípadoch takéto záruky tvoria základ jej úverového ratingu čínskych spoločností (61).

(159) Na základe verejne dostupných informácií Komisia najskôr zistila, že štát môže vykonávať určitý vplyv nad trhom s úverovými ratingmi. Podľa dvoch štúdií uverejnených v roku 2016 bolo na čínskom trhu aktívnych 12 ratingových agentúr, z ktorých väčšina je vo vlastníctve štátu. Celkovo 60 % všetkých podnikových dlhopisov s ratingom dostalo rating od agentúry vo vlastníctve štátu (62).

(160) Čínska vláda počas predchádzajúceho prešetrovania (63) potvrdila, že na čínskom trhu s dlhopismi bolo 12 aktívnych ratingových agentúr, z ktorých 10 bolo domácich ratingových agentúr vrátane Global Credit Rating Co. Ltd., Shanghai Brilliance Credit Rating & Investors Service Co. Ltd., Golden Credit Rating International Co. Ltd., China Chengxin Securities Rating Co. Ltd, Pengyuan Credit Rating Co. Ltd., Shanghai Fareast Credit Rating Co., Ltd., China Bond Rating Co. Ltd., China Securities Index Co. Ltd., Shanghai Credit Information Services Co. Ltd. Okrem toho existovali aj dve ratingové agentúry vo forme čínsko-zahraničného spoločného podniku, konkrétne China Lianhe Credit Rating Co. Ltd. a China Chengxin International Credit Rating Co., Ltd. Bez informácií svedčiacich o opaku Komisia dospela k záveru, že situácia sa nezmenila.

(161) Po druhé, na čínsky trh s úverovými ratingami nie je voľný vstup. Je to v zásade zatvorený trh, keďže ratingové agentúry potrebujú pred začatím vykonávania činnosti schválenie od Čínskej regulačnej komisie pre cenné papiere (ďalej len „CSRC“) alebo od PBOC (64). PBOC v polovici roka 2017 oznámila, že zahraničné ratingové agentúry budú mať povolené vykonávať úverové ratingy na časti domáceho trhu s dlhopismi za určitých podmienok. Počas obdobia prešetrovania však ešte nebola prijatá žiadna zahraničná ratingová agentúra (65). Zahraničné agentúry však medzičasom založili spoločné podniky s niektorými domácimi ratingovými agentúrami, ktoré poskytujú úverové ratingy pre emisie domácich dlhopisov. Tieto ratingy sa však udeľujú v súlade s čínskymi ratingovými stupnicami, a preto nie je možné ich presné porovnanie s medzinárodnými ratingmi, ako už bolo vysvetlené.

(162) V nedávnej štúdii, ktorú uskutočnila samotná PBOC, sa potvrdzujú zistenia Komisie, ktorá vo svojich záveroch uvádza, že „ak je úroveň investícií zahraničných dlhopisov nastavená na medzinárodný rating BBB a vyšší, potom môže byť investičný stupeň domácich dlhopisov ohodnotený na úroveň AA a viac, pri zohľadnení rozdielu medzi priemerným domácim ratingom a medzinárodným ratingom 6 alebo viac“ (66).

(163) Vzhľadom na situáciu opísanú v odôvodneniach 137 až 142 Komisia dospela k záveru, že čínske úverové ratingy neposkytujú spoľahlivý odhad úverového rizika podkladového aktíva. Na základe toho Komisia dospela k záveru, že hoci spoločnosť vyvážajúceho výrobcu alebo jeho skupina získali od čínskej ratingovej agentúry dobrý úverový rating, tento rating nie je spoľahlivý. Tieto ratingy boli takisto skreslené politickými cieľmi na podporu kľúčových strategických odvetví, ako sú GFR.

3.3.1.7. Výhoda a výpočet výšky subvencie

(164) Ako sa uvádza v odôvodnení 85, Komisia dospela k záveru, že v prípade príjemcu nachádzajúceho sa v Egypte by bolo v zásade potrebné zistiť, či títo príjemcovia úverov dostali lepšie podmienky, ako by dostali na egyptskom finančnom trhu. Komisia tento bod overila a potvrdila, že suma subvencovania by bola vyššia pri využití porovnateľných úrokových sadzieb úveru v Egypte (17,8 %) (67). Vzhľadom na výnimočné okolnosti uvedené v odôvodnení 86 však Komisia vypočítala výšku napadnuteľnej subvencie, pričom zohľadnila skutočnosť, že príjemcovia dostávajú preferenčné financovanie v Číne. Komisia na tento výpočet posúdila výhodu, ktorá bola poskytnutá príjemcom počas obdobia prešetrovania. Podľa článku 6 písm. b) základného nariadenia sa za výhodu poskytnutú príjemcom považuje rozdiel medzi výškou úroku, ktorý spoločnosť zaplatí za preferenčný úver, a sumou, ktorú by spoločnosť zaplatila za porovnateľný komerčný úver, ktorý by mohla získať na trhu.

(165) Komisia sa rozhodla určiť trhové sadzby pre preferenčné úvery bánk EXIM a CDB vzhľadom na hypotetické referenčné hodnoty pre investorov na čínskom trhu v súlade s článkom 6 písm. b) základného nariadenia. Z dôvodu nedostatočnej spolupráce táto banka (banky) neposkytla (neposkytli) žiadne ďalšie podrobnosti. Komisia sa preto rozhodla použiť rovnakú metodiku výpočtu ako v prípade ostatných úverov denominovaných v cudzích menách a vydaných čínskymi finančnými inštitúciami v ČĽR a rizikovú prirážku spojenú s investíciou v Egypte pridala tak, ako sa uvádza v ďalšej časti.

(166) Komisia preto najskôr určila úverový rating spoločnosti Jushi Egypt, ktorý odrážal finančnú situáciu spoločnosti. Komisia poznamenala, že čínske ratingové agentúry udelili rôznym spoločnostiam v skupine CNBM ratingy v rozsahu od AA– do AA+. Vzhľadom na celkové skreslenie čínskych úverových ratingov opísané v odôvodneniach 137 až 143 Komisia dospela k záveru, že tento rating nie je spoľahlivý.

(167) Komisia preto dospela k záveru, že celková finančná situácia skupiny Jushi Group zodpovedá ratingu BB, čo je najvyšší rating, ktorý už nepatrí do kategórie „investičného stupňa“. Komisia vzhľadom na existenciu revolvingových úverov dospela k záveru, že na určenie trhovej referenčnej hodnoty by bolo vhodnejšie použiť americké podnikové dlhopisy s ratingom B (namiesto BB).

(168) V súlade s ostatnými úvermi denominovanými v cudzích menách a emitovanými čínskymi finančnými inštitúciami v ČĽR sa preto podnikové dlhopisy s ratingom B emitované v USD použili na určenie primeranej referenčnej hodnoty. Spoločnosť Jushi Egypt sa nachádza v krajine, ktorá bola v čase poskytnutia úveru vystavená občianskym a politickým nepokojom, ako aj rôznym teroristickým útokom, a preto má úverové riziko odlišné od čínskych spoločností v súvislosti s vonkajšími podmienkami prevládajúcimi v samotnej krajine. V dôsledku toho Komisia zvýšila hodnotu referenčnej sadzby s cieľom začleniť riziko krajiny do trhovej sadzby.

(169) Poistné súvisiace s rizikom krajiny sa stanovilo na základe kategorizácie rizika krajiny OECD pre vývozné úvery, ako aj zodpovedajúcej minimálnej sadzby poistného stanovenej OECD (68). Riziko krajiny z hľadiska úverov poskytnutých bankou EXIM bolo stanovené na 2,37 % a 2,44 % z hľadiska úverov poskytnutých CDB.

(170) Po konečnom poskytnutí informácií spoločnosť Jushi Egypt tvrdila, že Komisia mala ako referenčnú hodnotu pre výpočet výhody vyplývajúcej z úverov použiť dve ponuky poskytnuté egyptskou bankou v rokoch 2013 a 2016. Komisia uvedené ponuky preskúmala, ale rozhodla, že nepredstavujú porovnateľný obchodný úver, ktorý by spoločnosť na trhu mohla skutočne získať.

(171) Komisia zistila, že ponuky neobsahujú nijaký opis skutočného finančného produktu ponúkaného spoločnosti, ale odkazuje sa v nich na úrokovú sadzbu na poskytovanie „prostriedkov úverovania“ vo všeobecnosti. Preto Komisia nebola schopná určiť, či sa ponuka skutočne týka úveru ako takého alebo iných finančných produktov, ako napr. otvorenia úverovej linky, financovania obchodu (akreditívy, zmenky, faktoring atď.). Aj keby sa ponuka považovala za ponuku týkajúcu sa úveru, chýbajú ďalšie dôležité informácie, napríklad obdobie trvania údajného úveru ponúkaného bankou a rozsah ponúkaných prostriedkov úverovania (t. j. maximálna suma, ktorú by banka bola ochotná spoločnosti poskytnúť). V tejto súvislosti Komisia poznamenala, že úvery poskytnuté bankami CDB a EXIM boli dlhodobými úvermi na veľké projekty týkajúce sa dlhodobého majetku vo výške niekoľkých stoviek miliónov USD. Komisia preto usúdila, že nemôže použiť náhradu poskytnutú spoločnosťou Jushi Egypt.

(172) Komisia nakoniec poznamenala, že aj keby Komisia zohľadnila referenčnú hodnotu poskytnutú spoločnosťou, neviedla by k žiadnej významnej zmene vo výpočte výhody, pretože navrhovaná sadzba egyptskej banky bola v súlade so stanovenou základnou sadzbou, ktorú Komisia stanovila pre referenčnú hodnotu, ktorá zodpovedá úveru v USD poskytnutému čínskou bankou domácemu (čínskemu) zákazníkovi s úverovým ratingom BB. Týmito úvermi sa, ak vôbec niečo, potvrdilo, že spoločnosť Jushi Egypt skutočne využíva nižšie úrokové sadzby v porovnaní s trhovými referenčnými hodnotami. Tvrdenie spoločnosti bolo preto zamietnuté.

3.3.2. Úvery z politických bánk spoločnosti Jushi Egypt prostredníctvom materskej spoločnosti Jushi v Číne

(173) V období od roku 2014 do konca obdobia prešetrovania spoločnosť Jushi (Čína) poskytla spoločnosti Jushi Egypt rad medzipodnikových úverov v celkovej výške 281,5 milióna USD.

(174) Komisia však zistila, že spoločnosť Jushi (Čína) sama financovala tieto medzipodnikové úvery prostredníctvom vonkajšieho financovania od čínskych finančných inštitúcií. Inými slovami, namiesto toho, aby spoločnosť Jushi Egypt získavala úvery priamo od čínskych bánk, získala spoločnosť Jushi (Čína) preferenčné financovanie z týchto inštitúcií a potom výhody týchto úverov preniesla na svoje výrobné činnosti v Egypte (Jushi Egypt). Úvery poskytnuté priamo bankami EXIM a CDB samy osebe nepostačujú na zabezpečenie celkovej potrebnej sumy vonkajšieho financovania na rozvoj výrobných činností v zóne SETC. Bolo preto potrebné ďalšie nepriame financovanie prostredníctvom medzipodnikových úverov. Komisia nemohla nájsť konkrétny bankový úver priamo spojený s projektom v Egypte. V roku 2014 však spoločnosť Jushi (Čína) vydala dlhopis s cieľom nahradiť rôzne bankové úvery na zlepšenie svojej dlhovej štruktúry. Tento dlhopis, ktorý rôznymi spôsobmi odkazuje na kapitálové potreby projektu v Egypte, potvrdzuje, že spoločnosť Jushi (Čína) potrebovala externú finančnú pomoc na podporu svojich výrobných činností v Egypte. Komisia preto usúdila, že základné preferenčné úvery poskytnuté prostredníctvom spoločnosti Jushi (Čína) možno pripísať aj egyptskej vláde takisto ako priame úvery, ktoré čínske finančné inštitúcie poskytli spoločnosti Jushi Egypt.

(175) Keďže všetky tieto úvery možno v podstate prirovnať k úverom poskytnutým čínskou vládou čínskej spoločnosti (ktorá potom prideľuje výhody svojim výrobným činnostiam inde), Komisia sa rozhodla narábať s týmito úvermi ako s akýmkoľvek iným domácim čínskym úverom poskytnutým čínskemu výrobcovi GFR. V tejto súvislosti, ako sa uvádza v odôvodnení 128, Komisia zistila, že všetky čínske finančné inštitúcie vo vlastníctve štátu, ktoré poskytovali úvery spoločnostiam Jushi (Čína) a Jushi Egypt, boli verejné orgány v zmysle článku 2 písm. b) základného nariadenia v spojení s článkom 3 ods. 1 písm. a) bodom i) základného nariadenia a v súlade s príslušnou judikatúrou WTO.

(176) Komisia následne vypočítala výšku napadnuteľnej subvencie. V tejto súvislosti Komisia poznamenala, že nominálna úroková sadzba účtovaná spoločnosťou Jushi (Čína) spoločnosti Jushi Egypt bola 7,5 %. Žiadne financovanie poskytnuté spoločnosti Jushi (Čína) však nemalo takú vysokú úrokovú sadzbu. Priemerná úroková sadzba účtovaná spoločnosti Jushi (Čína) počas obdobia prešetrovania v skutočnosti predstavovala približne 4 %. Komisia teda porovnala priemernú úrokovú sadzbu, ktorú spoločnosť Jushi (Čína) platí z nesplatenej sumy medzipodnikového úveru počas obdobia prešetrovania, so sumou, ktorú by táto spoločnosť musela zaplatiť za porovnateľný obchodný úver, ktorý by bolo možné získať na trhu.

(177) S cieľom zohľadniť zvýšené vystavenie bánk rizikám, ktoré boli zdôraznené existenciou revolvingových úverov, sa Komisia rozhodla posunúť ratingy na ratingovej stupnici rizika o jeden stupeň nadol a použiť americké podnikové dlhopisy s ratingom B (namiesto BB) na určenie trhovej referenčnej hodnoty.

(178) Všetky prvky týkajúce sa tohto financovania opísané vyššie v tomto oddiele jasne ukazujú, že spoločnosť Jushi (Čína) pridelila všetky výhody z preferenčného financovania prijatého od čínskych finančných inštitúcií spoločnosti Jushi Egypt. Na základe všetkých týchto dôvodov takto vypočítaná výhoda bola pripísaná spoločnosti Jushi Egypt.

(179) Po konečnom poskytnutí informácií spoločnosť Jushi Egypt tvrdila, že Komisia nemala znížiť úverový rating spoločnosti Jushi Egypt z AA na B na základe skutočnosti, že spoločnosť Jushi Egypt nedodržala splátkový kalendár voči svojej materskej spoločnosti alebo že v niektorých prípadoch materská spoločnosť spoločnosti Jushi Egypt splatila úvery za ňu. Skutočnosť, že sa skupina podnikov spoločnosti Jushi Egypt rozhodla, že je lepšie, aby náklady znášal iný subjekt v skupine s cieľom zachovať peňažný tok v inom subjekte, nenaznačuje, že by tento iný subjekt neplnil svoju povinnosť, ak by táto povinnosť bola voči bankovej inštitúcii.

(180) Po prvé, Komisia poznamenala, že nenašla žiaden úverový rating, ktorý spoločnosti Jushi Egypt udelila externá strana, a že ani spoločnosť Jushi Egypt neposkytla v tomto smere žiadny dôkaz. Spoločnosť Jushi Egypt preto nikdy nemala ako východiskový bod úverový rating „AA“. Komisia teda musela určiť úverový rating spoločnosti Jushi Egypt na základe dostupných skutočností v danom prípade. Vzhľadom na značnú sumu medzipodnikových úverov od materskej spoločnosti, ako aj na skutočnosť, že skupina Jushi Group pôsobila ako ručiteľ za úvery od bánk CDB a EXIM, Komisia rozhodla, že úverový rating spoločnosti Jushi Egypt úzko súvisí s ratingom jej materskej spoločnosti, ktorý bol stanovený na „BB“, ako je uvedené v odôvodnení 168. Tento úverový rating BB bol preto pre Komisiu východiskovým bodom.

(181) Po druhé, ako je vysvetlené v odôvodnení 178, Komisia sa rozhodla posunúť ratingy na ratingovej stupnici o jeden stupeň nadol, t. j. z BB na B, a to z dôvodu nesplácania jej záväzkov v priebehu rokov. Komisia skutočne poznamenala, že hoci sa úvery bánk CDB a EXIM splácali podľa splátkového kalendára, celkové záväzky spoločnosti sa v priebehu rokov vlastne zvýšili. Spoločnosť Jushi Egypt ako taká nahradila zahraničný dlh vnútroskupinovým dlhom, ale v skutočnosti si nesplnila svoje záväzky voči samotným bankovým inštitúciám. Na rozdiel od vyhlásení spoločnosti Jushi Egypt existujú aj náznaky, že spoločnosť by nebola schopná splniť svoje záväzky, ak by všetci jej dlžníci boli externými bankovými inštitúciami. Napríklad, hoci spoločnosť bola v rokoch 2015 a 2016 stratová a v roku 2016 mala záporné vlastné imanie, stále vyplácala banke CDB veľké splátky kapitálu, ktoré v týchto rokoch predstavovali 54 miliónov USD (približne 546 miliónov EGP). Spoločnosť by preto nebola schopná plniť svoje vonkajšie záväzky bez finančnej podpory materskej spoločnosti.

(182) Vzhľadom na uvedené úvahy Komisia tieto tvrdenia zamietla.

(183) Všetky zistené subvencie boli stanovené pre celkový obrat spoločnosti. Výška subvencie sa potom rozložila na obrat dotknutého výrobku predávaného do Únie.

(184) Výška subvencie zistená v prípade preferenčného financovania prostredníctvom úverov od čínskych politických bánk, priamo alebo cez materskú spoločnosť Jushi (China), predstavovala hodnotu 6,46 % pre spoločnosť Jushi Egypt.

3.3.3. Podpora kapitálových investícií

(185) Okrem priamych úverov a medzipodnikových úverov musela spoločnosť Jushi Egypt pokryť svoje finančné potreby aj zvýšením svojho kapitálu.

(186) V predchádzajúcich prešetrovaniach sa zistilo, že na úrovni materských spoločností čínskych skupín boli poskytnuté značné subvencie na podporu zahraničných investícií v rámci iniciatívy Jedno pásmo, jedna cesta, vo forme grantov, preferenčného financovania a kapitálových injekcií. Platilo to najmä v prípade nedávno ukončeného antisubvenčného prešetrovania týkajúceho sa pneumatík (ďalej len „konanie týkajúce sa pneumatík“) (69).

3.3.3.1. Právny základ

— 13. päťročný plán rozvoja zahraničného obchodu, vydaný ministerstvom obchodu, 26. decembra 2016,

— Usmernenia Štátnej rady k podpore spolupráce v oblasti medzinárodnej výrobnej kapacity a výroby zariadení, vydané v roku 2015 (ďalej len „usmernenia“),

— rozvojový plán týkajúci sa odvetvia stavebných materiálov na obdobie 2016 – 2020, ministerstvo priemyslu a informačných technológií, GXBG (2016) č. 315,

— 13. päťročný plán týkajúci sa odvetvia výroby vlákien a kompozitných materiálov,

— Made in China 2025, Štátna rada, 7. júla 2015.

3.3.3.2. Uplatnenie ustanovení článku 28 ods. 1 základného nariadenia v súvislosti so skupinou Jushi Group

(187) V žiadosti o informácie uvedenej v odôvodnení 8 Komisia požadovala informácie od skupiny Jushi Group týkajúce sa okrem iného akýchkoľvek zmien v kapitálovej štruktúre vrátane zvyšovania kapitálu a zmien v právach akcionárov, od spoločnosti Jushi Egypt a viacerých priamych a nepriamych materských spoločností patriacich do skupiny Jushi Group, ktorá je sama členom skupiny China National Building Materials Group (ďalej len „skupina CNBM“).

(188) Pri prešetrovaní sa zistilo, že spoločnosť China National Building Materials Co. Ltd. (ďalej len „spoločnosť CNBM“) je čínsky štátom vlastnený podnik, ktorý priamo a nepriamo vlastní zo 41,27 % skupina CNBM, ktorú zas úplne vlastní komisia SASAC. Spoločnosť CNBM je najväčším akcionárom s vlastníctvom 26,97 % podielu v spoločnosti China Jushi Co., Ltd. (ďalej len „spoločnosť China Jushi“), ktorá je jediným akcionárom spoločnosti Jushi Egypt (70).

(189) Spoločnosť Jushi Egypt spočiatku poskytla veľmi obmedzené informácie týkajúce sa priamych a nepriamych materských spoločností.

(190) V dôsledku toho Komisia 18. marca 2020 zaslala spoločnosti Jushi Egypt list, v ktorom uviedla nedostatky a informovala spoločnosť Jushi Egypt o možnom uplatnení ustanovení článku 28