Smernica Komisie 2000/32/ES

z 19. mája 2000,

ktorou sa prispôsobuje technickému pokroku po 26. krát smernica Rady č. 67/548/EHS o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa klasifikácie, balenia a označovania nebezpečných látok [1]

(Text s významom pre EHP)

KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,

so zreteľom na smernicu Rady č. 67/548/EHS z 27. júna 1967 o aproximácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa klasifikácie, balenia a označovania nebezpečných látok [2], naposledy zmenenú a doplnenú smernicou Európskeho parlamentu a Rady č. 1999/33/EC [3], najmä na jej článok 28,

keďže:

(1) Príloha I smernice č. 67/548/EHS obsahuje zoznam nebezpečných látok spolu s podrobnosťami o klasifikácii a označovaní každej látky; súčasné vedecké a technické poznatky ukázali, že zoznam nebezpečných látok v tejto prílohe by sa mal prispôsobiť; niektoré jazykové verzie smernice vyžadujú opravy v konkrétnych častiach predslovu a tabuľky A prílohy I.

(2) Príloha III smernice č. 67/548/EHS obsahuje zoznam výrazov označujúcich povahu špecifických rizík nebezpečných látok a prípravkov. Príloha IV smernice č. 67/548/EHS obsahuje zoznam výrazov označujúcich rady v oblasti bezpečnosti týkajúcej sa nebezpečných látok a prípravkov. Príloha VI smernice č. 67/548/EHS obsahuje návod ku klasifikácii a označovaniu nebezpečných látok a prípravkov; niektoré jazykové verzie smernice vyžadujú opravy v konkrétnych častiach príloh III, IV a VI.

(3) Príloha V smernice č. 67/548/EHS ustanovuje metódy pre stanovenie chemicko-fyzikálnych vlastností, toxicity a ekotoxicity látok a prípravkov; túto prílohu je potrebné prispôsobiť technickému pokroku.

(4) Príloha IX smernice č. 67/548/EHS obsahuje ustanovenia týkajúce sa detských uzáverov. Tieto ustanovenia by sa mali prispôsobiť a aktualizovať; je potrebné rozšíriť rozsah použitia detských uzáverov.

(5) Opatrenia v tejto direktíve sú v súlade s názorom Výboru o prispôsobení technickému pokroku smerníc pre odstránenie technických prekážok obchodu s nebezpečnými látkami a prípravkami,

PRIJALA TÚTO SMERNICU

Článok 1

Smernica č. 67/548/EHS sa mení a dopĺňa takto:

1. Príloha I sa mení a dopĺňa takto:

a) poznámka Q v prílohe 1A tejto smernice nahrádza príslušnú poznámku v predslove;

b) riadky v prílohe 1B tejto smernice nahrádzajú príslušné riadky v tabuľke A;

c) položky v prílohe 1C tejto smernice nahrádzajú príslušné položky;

d) vkladajú sa položky v prílohe 1D tejto smernice.

2. Výraz o riziku v prílohe 2 tejto smernice nahrádza príslušný výraz v prílohe III.

3. Príloha IV sa mení a dopĺňa nasledovne:

a) výrazy o bezpečnosti v prílohe 3A tejto smernice nahrádzajú príslušné výrazy v prílohe IV;

b) výrazy o kombinovanej bezpečnosti v prílohe 3B tejto smernice nahrádzajú príslušné výrazy v prílohe IV.

4. Časť B prílohy V sa mení a dopĺňa nasledovne:

a) text v prílohe 4A tejto smernice nahrádza kapitolu B.10;

b) text v prílohe 4B tejto smernice nahrádza kapitolu B.11;

c) text v prílohe 4C tejto smernice nahrádza kapitolu B.12;

d) text v prílohe 4D tejto smernice nahrádza kapitoly B.13 a B.14;

e) text v prílohe 4E tejto smernice nahrádza kapitolu B.17;

f) text v prílohe 4F tejto smernice nahrádza kapitolu B.23, preto sa mení nadpis kapitoly 23 vo vysvetlivke;

g) pridáva sa text v prílohe 4G tejto smernice.

5. Vypúšťa sa štvrtá zarážka všeobecného úvodu časti C prílohy V.

6. Texty v prílohe 5 tejto smernice nahrádzajú príslušné texty v prílohe VI.

7. Príloha IX sa mení a dopĺňa podľa prílohy 6 tejto smernice.

Článok 2

1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosianutie súladu s touto smernicou najneskôr do 1. júna 2001. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.

Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Členské štáty určia spôsob uvedenia takéhoto odkazu.

2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice a korelačnú tabuľku, ktorá ukazuje ako sa ustanovenia tejto smernice zhodujú s prijatými vnútroštátnymi ustanoveniami.

Článok 3

Táto smernica nadobúda účinnosť v tretí deň po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.

Článok 4

Táto smernica je adresovaná členským štátom.

V Bruseli 19. mája 2000

Za Komisiu

Margot Wallström

členka Komisie

[1] Prijaté pred 27. prispôsobením.

[2] Ú. v. ES 196, 16.8.1967, s. 1.

[3] Ú. v. ES L 199, 30.7.1999, s. 57.

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 1A

PREDSLOV K PRÍLOHE I

Vysvetlivky k poznámkam týkajúcim sa identifikácie, klasifikácie a označovania látok

DA:

Poznámka Q:

- en kortvarig biopersistensprøve ved inhalation har vist, at fibre, der er længere end 20 µm, har en vægtet halveringstid på mindre end 10 dage

- en kortvarig biopersistensprøve ved intratrakeal instillation har vist, at fibre, der er længere end 20 µm, har en vægtet halveringstid på mindre end 40 dage

- en egnet intra-peritoneal prøve ikke har vist kræftfremkaldende virkning, eller

- en egnet langvarig inhalationsprøve ikke har vist relevante sygdomsfremkaldende virkninger eller neoplastiske forandringer.

SV:

Poznámka Q:

- ett korttidstest för att bestämma den biologiska beständigheten vid inhalation har visat att fibrer längre än 20 µm har en viktad halveringstid på mindre än 10 dagar

- ett korttidstest för att bestämma den biologiska beständigheten vid intratrakeal instillation har visat att fibrer längre än 20 µm har en viktad halveringstid på mindre än 40 dagar

- ett lämpligt intraperitonealt test har inte givit belägg för förhöjd cancerogenitet

- frånvaro av relevant patogenitet eller neoplastiska förändringar i ett lämpligt långtids inhalationstest.

(Netýka sa ES verzie)

(Netýka sa DE verzie)

(Netýka sa EL verzie)

(Netýka sa EN verzie)

(Netýka sa FR verzie)

(Netýka sa IT verzie)

(Netýka sa NL verzie)

(Netýka sa PT verzie)

(Netýka sa FI verzie)

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 1B

"TABULKA A

Z | Symbol | Es | Da | De | El | En | Fi | Fr | It | Nl | Pt | Sv |

18 | Ar | Argón | Argon | Argon | Αργό | Argon | Argon | Argon | Argon | Argon | Árgon | Argon |

64 | Gd | Gadolinio | Gadolinium | Gadolinium | Γαδολίνιο | Gadolinium | Gadolinium | Gadolinium | Gadolinio | Gadolinium | Gadolínio | Gadolinium" |

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 1C

Indexové číslo | Chemický názov | Poznámky k látkam | Číslo ES | Číslo CAS | Klasifikácia | Označenie | Koncentračné limity | Poznámky k prípravkom |

006–011–00–7 | karbaryl (ISO) 1-naftyl-N-metylkarbamidan | | 200–555–0 | 63–25–2 | Karc. kat. 3; R40 Xn; R22 N; R50 | Xn; N R: 22–40–50 S: (2-)22–24–36/37–46–61 | | |

006–013–00–8 | metham-sodium (ISO) methylditiokarbamidan sodný | | 205–293–0 | 137–42–8 | Xn; R22 R31 C; R34 R43 N; R50–53 | C; N R: 22–31–34–43–50/53 S: (1/2-)26–36/37/39–45–60–61 | | |

006–015–00–9 | diuron (ISO) 3-(3,4-dichlórfenyl)- 1,1-dimethylmočovina | | 206–354–4 | 330–54–1 | Karc. kat. 3; R40 Muta. kat. 3; R40 Xn; R22–48/22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–40–48/22–50/53 S: (2-)13–22–23–37–46–60–61 | | |

006–016–00–4 | propoxur (ISO) 2- izopropoxyfenyl-N-methylkarbamidan | | 204–043–8 | 114–26–1 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2-)37–45–60–61 | | |

006–017–00-X | aldikarb (ISO) 2-methyl-2-(metyltio)propanal-O-(N-methylkarbamoyl)oxym | | 204–123–2 | 116–06–3 | T+; R26/28 T; R24 N; R50–53 | T+; N R: 24–26/28–50/53 S: (1/2-)22–36/37–45–60–61 | | |

006–018–00–5 | aminokarb (ISO) 4-(dimethylamino)-3-tolyl methylkarbamidan | | 217–990–7 | 2032–59–9 | T; R24/25 N; R50–53 | T; N R: 24/25–50/53 S: (1/2-)28–36/37–45–60–61 | | |

006–019–00–0 | di-allát (ISO) S-(2,3-dichlórallyl)-N, N-diizopropylthiokarbamidan | | 218–961–1 | 2303–16–4 | Karc. kat. 3; R40 Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–40–50/53 S: (2-)25–36/37–60–61 | | |

006–020–00–6 | barban (ISO) 4-chlorbut-2-yn-1-yl-N-(3-chlorfenyl)karbamidan | | 202–930–4 | 101–27–9 | Xn; R22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–50/53 S: (2-)24–36/37–60–61 | | |

006–023–00–2 | merkaptodimethur (ISO) methiokarb 3,5-dimethyl-4-(methylsulfanyl)fenyl-N-methylkarbamidan | | 217–991–2 | 2032–65–7 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2-)22–37–45–60–61 | | |

006–024–00–8 | proxan-sodium (ISO) O-izopropylditiokarbamidan sodný | | 205–443–5 | 140–93–2 | Xn; R22 Xi; R38 N; R51–53 | Xn; N R: 22–38–51/53 S: (2-)13-61 | | |

006–026–00–9 | karbofuran (ISO) 2,3-dihydro-2,2dimethylbenzofuran-7-yl N-methylkarbamidan | | 216–353–0 | 1563–66–2 | T+; R26/28 N; R50–53 | T+; N R: 26/28–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

006–028–00-X | dinobuton (ISO) 2-(1-methylpropyl)-4,6-dinitrofenyl-izopropyl uhličitan | | 213–546–1 | 973–21–7 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2-)37–45–60–61 | | |

006–029–00–5 | dioxacarb (ISO) 2-(1,3-dioxolan-2-yl)fenyl-N-methylkarbamidan | | 230–253–4 | 6988–21–2 | T; R25 N; R51–53 | T; N R: 25–51/53 S: (1/2-)37–45–61 | | |

006–033–00–7 | metoxuron (ISO) 3-(3-chlór-4-methoxyfenyl)-1,1-dimethylmočovina | | 243–433–2 | 19937–59–8 | N; R50–53 | N R: 5 0/ 5 3 S: 60-61 | | |

006–034–00–2 | pebulát (ISO) N-butyl-N-etyl-S-propyltiokarbammidan | | 214–215–4 | 1114–71–2 | Xn; R22 N; R51–53 | Xn; N R: 22–51/53 S: (2-)23-61 | | |

006–035–00–8 | pirimikarb (ISO) 5,6-dimethyl-2-dimetylamino-pyrimidin-4-yl-N, N-dimethylkarbamidan | | 245–430–1 | 23103–98–2 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2)22–37–45–60–61 | | |

006–037–00–9 | promekarb (ISO) 3-izopropyl-5-metylfenyl-N-metylkarbamidan | | 220–113–0 | 2631–37–0 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2-)24–37–45–60–61 | | |

006–038–00–4 | sulfallát (ISO) 2-chlorallyl-N, N-dimetylditiokarbamidan | E | 202–388–9 | 95–06–7 | Karc. kat. 2; R45 Xn; R22 N; R50–53 | T; N R: 45–22–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

006–039–00-X | tri-allát (ISO) S-(2,3,3-trichlóralyl diizopropylthiokarbamidan | | 218–962–7 | 2303–17–5 | Xn; R22–48/22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–48/22–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

006–042–00–6 | monuron (ISO) 3-(4-chlórfenyl)-1,1-dimetylmočovina | | 205–766–1 | 150–68–5 | Karc. kat. 3; R40 Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–40–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

006–043–00–1 | monuron-TCA 3-(4-chlórfenyl)-1,1-dimetyluronium-trichlóroctan | | — | 140–41–0 | Xi; R36/38 Karc. kat. 3; R40 N; R50–53 | Xn; N R: 36/38–40–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

006–045–00–2 | methomyl (ISO) 1-(metyltio)etylideneneamino N-metylkarbamidan | | 240–815–0 | 16752–77–5 | T+; R28 N; R50–53 | T+; N R: 28–50/53 S: (1/2-)22–36/37–45–60–61 | | |

006–046–00–8 | bendiokarb (ISO) 2,2-dimetyl-1,3-benzodioxol-4-yl-N-methylkarbamidan | | 245–216–8 | 22781–23–3 | T; R23/25 Xn; R21 N; R50–53 | T; N R: 21–23/25–50/53 S: (1/2-)22–36/37–45–60–61 | | |

006–047–00–3 | bufenkarb (ISO) zmes: 3-(1-methylbutyl)fenyl-N-methylkarbamidanu a 3-(1-etylpropyl)fenyl-N-metylkarbamidanu | | — | 8065–36–9 | T; R24/25 N; R50–53 | T; N R: 24/25–50/53 S: (1/2-)28–36/37–45–60–61 | | |

006–048–00–9 | ethiofenkarb (ISO) 2-(etyltiometyl)fenyl-N-metylkarbamidan | | 249–981–9 | 29973–13–5 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

006–050–00-X | fenuron-TCA 1,1-dimetylenyl-3-fenyluronium-trichlóroctan | | — | 4482–55–7 | Xi; R38 N; R50–53 | Xi; N R: 38–50/53 S: (2-)60-61 | | |

006–053–00–6 | isoprokarb (ISO) 2-izopropylfenyl-N-methylkarbamidan | | 220–114–6 | 2631–40–5 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

006–054–00–1 | mexakarbát (ISO) 3,5-dimetylam-4-dimetylaminofenyl-N-metylkarbamidan | | 206–249–3 | 315–18–4 | T+; R28 Xn; R21 N; R50–53 | T+; N R: 21–28–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

006–057–00–8 | nitrapyrin (ISO) 2-chloro-6-trichlórmetylpyridín | | 217–682–2 | 1929–82–4 | Xn; R22 N; R51–53 | Xn; N R: 22–51/53 S: (2-)24-61 | | |

006–060–00–4 | oxykarboxin (ISO) 2-metyl-4,4-dioxo-5,6-dihydro-4λ4-1,4-oxathiin-3-karboxanilid | | 226–066–2 | 5259–88–1 | Xn; R22 R52–53 | Xn R:22–52/53 S: (2-)61 | | |

006–069–00–3 | thiofanát-metyl (ISO) 1,2-di[3-(methoxykarbonyl2-tioureido)benzén | | 245–740–7 | 23564–05–8 | Muta. kat. 3; R40 N; R50–53 | Xn; N R: 40–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

006–070–00–9 | furmecyklox N-cyklohexyl-N-methoxy-2,5-dimetyl-3-furamid | | 262–302–0 | 60568–05–0 | Karc. kat. 3; R40 N; R50–53 | Xn; N R: 40–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

006–088–00–7 | benfurakarb (ISO) etyl N-[2,3-dihydro-2,2-dimetylbenzofurán-7-yloxykarbonyl(metyl)aminotio]-N-izopropyl-beta-alaninát | | — | 82560–54–1 | T; R23/25 N; R50–53 | T; N R: 23/25–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

007–012–00–5 | N, N-dimetylhydrazín 1,1-dimetylhydrazin | E | 200–316–0 | 57–14–7 | F; R11 Karc. kat. 2; R45 T; R23/25 C; R34 N; R51–53 | F; T; N R: 45–11–23/25–34–51/53 S: 53–45–61 | | |

007–013–00–0 | N, N-dimetylhydrazín 1,2-dimetylhydrazín | E | — | 540–73–8 | Karc. kat. 2; R45 T; R23/24/25 N; R51–53 | T; N R: 45–23/24/25–51/53 S: 53–45–61 | C ≥ 25 %: T; R45–23/24/25 3 % < C < 25 %: T; R45–20/21/22 0,01 % < C < 3 %: T; R45 | |

009–003–00–1 | kyselina fluorovodíková… % | B | 231–634–8 | 7664–39–3 | T+; R26/27/28 C; R35 | T+; C R: 26/27/28–35 S: (1/2-)7/9–26–36/37–45 | C ≥ 7 %: T+; C; R26/27/28–35 1 % ≤ C < 7 %: T; R23/24/25–34 0,1 % ≤ C < 1 %: Xn;R20/21/22–36/37/38 | |

015–039–00–9 | azinfos-metyl (ISO) O, O-dimetyl 4-oxobenzotriazín-3-ylmetyl fosforoditioát | | 201–676–1 | 86–50–0 | T+; R26/28 T; R24 R43 N; R50–53 | T+; N R: 24–26/28–43–50/53 S: (1/2-)28–36/37–45–60–61 | | |

015–048–00–8 | fenthion (ISO) O, O-dimetyl-O-(4-(metyltio-m-tolyl)fosforothioát | | 200–231–9 | 55–38–9 | Muta. kat. 3; R40 T; R23–48/25 Xn; R21/22 N; R50–53 | T; N R: 21/22–23–40–48/25–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

015–056–00–1 | azinfos-ethyl (ISO) O, O-dietyl 4-oxobenzotriazín-3-ylmetyl fosforditioát | | 220–147–6 | 2642–71–9 | T+; R28 T; R24 N; R50–53 | T+; N R: 24–28–50/53 S: (1/2-)28–36/37–45–60–61 | | |

015–140–00–8 | triazofos (ISO) O, O-dietyl-O-1-fenyl-1H, 2,4-triazol-3-ylfosfortioát | | 245–986–5 | 24017–47–8 | T; R23/25 Xn; R21 N; R50–53 | T; N R: 21–23/25–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

016–013–00-X | chlorid sirnatý | | 234–129–0 | 10545–99–0 | R14 C; R34 N; R50 | C; N R: 14–34–50 S: (1/2-)26–36/37/39–45–61 | C ≥ 10 %: C; R34 5 % ≤ C < 10 %: Xi; R36/37/38 | |

016–014–00–5 | chlorid siričitý | | — | 13451–08–6 | R14 C; R34 N; R50 | C; N R: 14–34–50 S: (1/2-)26–36/37/39–45–61 | C ≥ 10 %: C; R34 5 % ≤ C < 10 %: Xi; R36/37/38 | |

016–023–00–4 | dimetylsulfát | E | 201–058–1 | 77–78–1 | Karc. kat. 2; R45 Muta. kat. 3; R40 T+; R26 T; R25 C; R34 R43 | T+ R: 45–25–26–34–43 S: 53-4 5 | C ≥ 25 %: T+; R45–25–26–34–43 10 % ≤ C < 25 %: T+; R45–22–26–34–43 7 % ≤ C < 10 %: T+; R45–22–26–36/ 37/38–43 5 % ≤ C < 7 %: T; R45–22–23–36/37/38–43 3 % ≤ C < 5 %: T; R45–22–23–43 1 % ≤ C < 3 %: T; R45–23–43 0,1 % ≤ C < 1 %: T; R45–20 0,01 % ≤ C < 0,1 %:T; R45 | |

016–024–00-X | dimexano (ISO) bis(methoxythiokarbonyl)disulfid | | 215–993–8 | 1468–37–7 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

016–071–00–6 | trisodium-3-amino-6,13-dichlór-10-((3-((4-chlór-6-(2-sulfofenylamino)-1,3,5-triazín-2-yl)amino)propyl)amino)-4,11-trifenoxydioxazín sulfonát | | 410–130–3 | 136248–03–8 | R43 | Xi R: 43 S: (2-)22–24–37 | | |

022–001–00–5 | chlorid titaničitý | | 231–441–9 | 7550–45–0 | R14 C; R34 | C R: 14-34 S: (1/2-)7/8–26–36/37/39–45 | C ≥ 10 %: C; R34 5 % ≤ C < 10 %: Xi; R36/37/38 | |

030–004–00–8 | dimetylzinok [1] diethylzinok [2] | | 208–884–1 [1] 209–161–3 [2] | 544–97–8 [1] 557–20–0 [2] | R14 F; R17 C; R34 N; R50–53 | F; C; N R: 14–17–34–50/53 S: (1/2-)16–43–45–60–61 | | |

050–002–00–0 | cyhexatin (ISO) hydroxytricyklohexylcíničitan chlorid tri(cyklohexyl)cíničitý | | 236–049–1 | 13121–70–5 | Xn; R20/21/22 N; R50–53 | Xn; N R: 20/21/22–50/53 S: (2-)13–60–61 | | |

050–012–00–5 | tetracyklohexylcíničitan [1] chlórtricyklohexylcíničitan [2] butyltricyklohexylcíničitan [3] | | 215–910–5 [1] 221–437–5 [2] 230–358–5 [3] | 1449–55–4 [1] 3091–32–5 [2] 7067–44–9 [3] | Xn; R20/21/22 N; R50–53 | Xn; N R: 20/21/22–50/53 S: (2-)26–28–60–61 | C ≥ 1 %: Xn; R20/21/22 | 1 |

050–017–00–2 | fenbutatin oxid (ISO) bis(tris(2-metyl-2-fenylpropyl)cín)oxid | | 236–407–7 | 13356–08–6 | T+; R26 Xi; R36/38 N; R50/53 | T+; N R: 26–36/38–50/53 S: (1/2-)28–36/37–45–60–61 | | |

082–009–00-X | olovnatá sulfochromátová žltá CI C. I pigment yellow (Táto látka je identifikovaná v indexe farieb (Color Index) číslom Colour Index Constitution Number, C. I. 77603) | | 215–693–7 | 1344–37–2 | Karc. kat. 3; R40 Repr. kat. 1; R61 Repr. kat. 3; R62 R33 N; R50–53 | T; N R: 61–33–40–50/53–62 S: 53–45–60–61 | | 1 |

082–010–00–5 | olovnatá chromátová molybdátová sulfátová červeň C. I Pigment Red 104 (Táto látka je identifikovaná v indexe farieb (Color Index) číslom Colour Index Constitution Number, C. I. 77605) | | 235–759–9 | 12656–85–8 | Karc. kat. 3; R40 Repr. kat. 1; R61 Repr. kat. 3; R62 R33 N; R50–53 | T; N R: 61–33–40–50/53–62 S: 53–45–60–61 | | 1 |

601–024–00-X | kumén [1] propylbenzén [2] | | 202–704–5 [1] 203–132–9 [2] | 98–82–8 [1] 103–65–1 [2] | R10 Xn; R65 Xi; R37 N; R51–53 | Xn; N R: 10–37–51/53–65 S: (2-)24–37–61–62 | | 4 |

601–032–00–3 | benzo[a]pyren benzo[def]chrysén | | 200–028–5 | 50–32–8 | Karc. kat.2; R45 Muta. kat. 2; R46 Repr. kat. 2; R60–61 N; R50–53 | T; N R: 45–46–60–61–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

601–034–00–4 | benzo[e]acefenanthrylén | | 205–911–9 | 205–99–2 | Karc. kat.2; R45 N; R50–53 | T; N R: 45–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

602–035–00–2 | 1,4-dichlórbenzén p-dichlórbenzén | | 203–400–5 | 106–46–7 | Xi; R36 N; R50–53 | Xi; N R: 36–50/53 S: (2-)24/25–46–60–61 | | |

602–054–00–6 | 3-jódpropén allyl jodid | | 209–130–4 | 556–56–9 | R10 C; R34 | C R: 10-34 S: (1/2-)7–26–45 | | |

603–076–00–9 | but-2-ín-1,4-diol 2-butín-1,4-diol | | 203–788–6 | 110–65–6 | T; R23/25 Xn; R21–48/22 C; R34 | T R: 21–23/25–34–48/22 S: (1/2-)26–36/37/39–45 | C ≥ 50 %: T; R21–23/25–34–48/22 25 % ≤ C < 50 %: T; R21–23/25–36/38–48/22 10 % ≤ C < 25 %: Xn; R20/22–48/22 3 % ≤ C < 10 %: Xn; R20/22 | |

603–091–00–0 | exo-1-metyl-4-(1-metyletyl)-7-oxabi-cyklo[2.2.1]heptan-2-ol | | 402–470–6 | 87172–89–2 | O; R8 Xn; R22 Xi; R36 | O; Xn R: 8–22–36 S: (2-)26 | | |

603–093–00–1 | exo-1-metyl-4-(1-metyletyl)-7-oxabi-metylbenzyl)oxy]-7-oxabicyklo[2.2.1]heptan | | 402–410–9 | 87818–31–3 | Xn; R20 N; R51–53 | Xn; N R: 20–51/53 S: (2-)23-61 | | |

603–097–00–3 | 1,1′, 1″-nitrilotripropan-2-ol triizopropanolamín | | 204–528–4 | 122–20–3 | Xi; R36 R52–53 | Xi R:36–52/53 S: (2-)26-61 | | |

603–117–00–0 | propan-2-ol izopropylalkohol izopropanol | | 200–661–7 | 67–63–0 | F; Rll Xi; R36 R67 | F; Xi R: 11–36–67 S: (2-)7–16–24/25–26 | | 6 |

604–020–00–6 | bifenyl-2-ol 2-hydroxybifenyl 2-fenylfenol (ISO) | | 201–993–5 | 90–43–7 | Xi; R36/37/38 N; R50 | Xi; N R: 36/37/38–50 S: (2-)22-61 | | |

604–021–00–1 | 2-fenylfenol, sodná soľ 2-bifenylát sodný | | 205–055–6 | 132–27–4 | Xn; R22 Xi; R37/38–41 N; R50 | Xn; N R: 37/38–41–50 S: (2-)22–26–61 | | |

604–024–00–8 | 4,4'-izobutyletylidenedifenol (alt.): 2,2-bis(4'hydroxyfenyl)-4-metylpentán | | 401–720–1 | 6807–17–6 | Repr. kat. 2; R60 Xi; R36 N; R50–53 | T; N R: 60–36–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

604–041–00–0 | acifluorfen [1] acifluorfen-sodík [2] 5-[2-chlór-4-(trifluormetyl)fenoxy]-2-nitrobenzoová kyselina [1] sodík-5-[2-chlór-4-trifluormetyl)fenoxy]-2-nitrobenzoan [2] | | 256–634–5 [1] 263–560–7 [2] | 50594–66–6 [1] 62476–59–9 [2] | Xn; R22 Xi; R38–41 N; R50–53 | Xn; N R: 22–38–41–50/53 S: (2-)24–39–60–61 | | |

604–043–00–1 | monobenzon 4-hydroxyfenyl benzyl éter hydrochinon monobenzyl éter | | 203–083–3 | 103–16–2 | Xi; R36 R43 | Xi R: 36-43 S: (2-)24/25–26–37 | | |

604–044–00–7 | mechinol 4-methoxyfenol hydrochinon monometyl éter | | 205–769–8 | 150–76–5 | Xn; R22 Xi; R36 R43 | Xn R: 22–36–43 S: (2-)24/25–26–37/39–46 | | |

605–016–00–7 | glyoxal… % ethandial… % | B | 203–474–9 | 107–22–2 | Muta. kat. 3; R40 Xn; R20 Xi; R36/38 R43 | Xn R: 20–36/38–40–43 S: (2-)36/37 | C ≥ 10 %: Xn; R20–36/38–40–43 1 % ≤ C < 10 %: Xn; R40–43 | |

606–016–00-X | pindon (ISO) 2-pivaloylindan-1,3-dion | | 201–462–8 | 83–26–1 | T; R25–48/25 N; R50–53 | T; N R: 25–48/25–50/53 S: (1/2-)37–45–60–61 | | |

606–018–00–0 | dichlon (ISO) 2,3-dichlór-1,4-naftochinon | | 204–210–5 | 117–80–6 | Xn; R22 Xi; R36/38 N; R50–53 | Xn; N R: 22–36/38–50/53 S: (2-)26–60–61 | | |

606–019–00–6 | chlórdekon (ISO) perchlórpentacyklo[5.3.0.02,6.03,9.04,8]dekan-5-on dekachlórpentacyklo[5.2.1.02,6.03,9.05,8]dekan-4-on | | 205–601–3 | 143–50–0 | Karc. kat. 3; R40 T; R24/25 N; R50–53 | T; N R: 24/25–40–50/53 S: (1/2-)22–36/37–45–60–61 | | |

606–034–00–8 | metribuzin (ISO) 4-amino-6-tert-butyl-3-metyltio-1,2,4-triazín-5(4H-on 4-amino-4,5-dihydro-6-(1,1-dimetyletyl)-3-metyltio-1,2,4-triazín-5-on | | 244–209–7 | 21087–64–9 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

606–035–00–3 | chlóridazon (ISO) 5-amino-4-chlór-2-fenylpyridazín-3(2H)-on pyrazon | | 216–920–2 | 1698–60–8 | R43 N; R50–53 | Xi; N R: 43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

606–036–00–9 | chinomethionát chinomethionát (ISO) 6-metyl-1,3-ditiolo(4,5-b)chinoxalin-2-on | | 219–455–3 | 2439–01–2 | Repr. kat. 3; R62 Xn; R20/21/22–48/22 Xi; R36 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 20/21/22–36–43–48/22–50/53–62 S: (2-)24–37–60–61 | | |

606–037–00–4 | triadimefon (ISO) 1-(4-chlórfenoxy)- 3,3-dimetyl-1-(1,2,4-triazol-1-yl)butanon | | 256–103–8 | 43121–43–3 | Xn; R22 N; R51–53 | Xn; N R: 22–51/53 S: (2-)61 | | |

606–044–00–2 | 2,4,6-trimetylbenzofenon | | 403–150–9 | 954–16–5 | Xn; R22 Xi; R36 N; R50–53 | Xn; N R: 22–36–50/53 S: (2-)26–60–61 | | |

607–043–00-X | dicamba (ISO) 2,5-dichlór-6-metoxybenzoová kyselina (kyselina) 3,6-dichlór-2-methoxybenzoová kyselina | | 217–635–6 | 1918–00–9 | Xn; R22 Xi; R41 R52–53 | Xn; N R: 22–41–52/53 S: (2-)26-61 | | |

607–057–00–6 | kumachlór (ISO) 3-[1-(4-chlórfenyl)-3-oxobutyl]-4-hydroxykumarín | | 201–378–1 | 81–82–3 | Xn; R48/22 R52–53 | Xn R:48/22–52/53 S: (2-)37-61 | | |

607–058–00–1 | kumafuryl (ISO) fumarín (RS)-3-[1-(2-furyl)-3-oxobutyl)]-4-hydroxykumarín 4-hydroxy-3-[3-oxo-1-(2-furyl)butyl]kumarín | | 204–195–5 | 117–52–2 | T; R25–48/25 R52–53 | T R:25–48/25–52/53 S: (1/2-)37–45–61 | | |

607–079–00–6 | kelevan (ISO) etyl-5-(perchlór-5-hydroxypentacyklo[5.3.0.02,6.03,9.04,8]dekan-5-yl)pentanoát ethyl-5-(1,2,3,5,6,7,8,9,10,10-dekachlór-4-hydroxypentacyklo[5.2.1.02,6.03,9.05,8]dekan-4-yl)-4-oxovaleran | | — | 4234–79–1 | T; R24 Xn; R22 N; R51–53 | T; N R: 22–24–51/53 S: (1/2-)36/37–45–61 | | |

607–097–00–4 | 1,2-anhydrid kyseliny benzén-1,2,4-trikarboxylovej anhydrid trimellitu | | 209–008–0 | 552–30–7 | Xi; R37–41 R42/43 | Xn R: 37–41–42/43 S: (2-)22–26–36/37/39 | | |

607–143–00–3 | kyselina valerová (kyselina pentanová) | | 203–677–2 | 109–52–4 | C; R34 R52–53 | C R:34–52/53 S: (1/2-)26–36–45–61 | | |

607–152–00–2 | 2,3,6-TBA (ISO) 2,3,6-trichlórbenzoová kyselina | | 200–026–4 | 50–31–7 | Xn; R22 N; R51–53 | Xn; N R: 22–51/53 S: (2-)61 | | |

607–153–00–8 | benazolin (ISO) kyselina 4-chlór-2,3-dihydro-2-oxo-1,3-benzotiazol-3-yloctová (kyselina) | | 223–297–0 | 3813–05–6 | Xi; R36/38 R52–53 | Xi R:36/38–52/53 S: (2-)22-61 | | |

607–156–00–4 | chlórfenson (ISO) 4-chlororfenyl-4-chlorobenzénsulfonát | | 201–270–4 | 80–33–1 | Xn; R22 Xi; R38 N; R50–53 | Xn; N R: 22–38–50/53 S: (2-)37–60–61 | | |

607–158–00–5 | sodná soľ kyseliny chlóroctovej chlóroctan sodný | | 223–498–3 | 3926–62–3 | T; R25 Xi; R38 N; R50 | T; N R: 25–38–50 S: (1/2-)22–37–45–61 | | |

607–159–00–0 | chlorobenzilát (ISO) ethyl-2,2-bis(4-chlórfenyl)-2-hydroxyoctan ethyl-4,4'-dichlórbenzilát | | 208–110–2 | 510–15–6 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

607–176–00–3 | zmes: alfa-3-(3-(2H-benzotriazol-2-yl)- 5-tert-butyl-4hydroxyfenyl)propionyl-ω-hydroxypoly(oxyethylénu); α-3-(3-(2H-benzotriazol-2-yl)-5-tert-butyl-4-hydroxyfenyl)propionyl-ω-3-(3–2H-benzotriazol-2-yl)-5-tert-butyl4-hydroxyfenyl)propionyloxypoly(oxyetylénu) | | 400–830–7 | — | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)36/37–61 | | |

607–188–00–9 | hydrid sodný N-karboxylátoetyl-N-oktadek-9-enylmaleamát | | 402–970–4 | — | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24/37–61 | | |

607–209–00–1 | zmes: O, O-di(1-metyletyl)tritio-bis-tiomravčanu; O, O-di(1-metyletyl)tetratio-bis-tiomravčanu; O, O-di(1-metyletyl)pentatio-bis-tiomravčanu | | 403–030–6 | — | Xn; R22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–50/ 53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

607–213–00–3 | ethyl-3,3-bis[(1,1-dimetylpropyl)peroxy] maslan | | 403–320–2 | 67567–23–1 | E; R2 O; R7 R10 N; R51–53 | E; N R: 2–7–10–51/53 S: (2-)3/7–14–33–36/37/39–61 | | |

607–217–00–5 | 2-etoxyetyl-2-[4-(2,6-dihydro-2,6-dioxo-7-fenyl-1,5-dioxaindacen-3-yl)fenoxy]octan | | 403–960–2 | — | R43 R53 | Xi R: 43-53 S: (2-)24–37–61 | | |

607–243–00–7 | 3,6-dichlór-o-anízan sodný [1] kyselina 3,6-dichlór-o-anízová (kyselina), zlúčenina s 2,2'-iminodietanolom (1:1) [2] kyselina 3,6-dichlór-o-anízová (kyselina), zlúčenina s2-aminoetanolom (1:1) [3] | | 217–846–3 [1] 246–590–5 [2] 258–527–9 [3] | 1982–69–0 [1] 25059–78–3 [2] 53404–28–7 [3] | R52–53 | R: 52/53 S: 61 | | |

607–248–00–4 | Naftalam sodný N-naphth-1-ylphtalamát sodný | | 205–073–4 | 132–67–2 | Xn; R22 | Xn R: 22 S: (2) | | |

607–249–00-X | (1-metyl-1-2-etándiyl)bis[oxy(metyl-2-1-etándiyl) diakrylát tripropylénglykol diakrylát TPGDA | | 256–032–2 | 42978–66–5 | Xi; R36/37/38 R43 N; R51–53 | Xi; N R:36/37/38–43–51/53 S: (2-)24–37–61 | C ≥ 10 %: Xi; R36/37/38–43 1 % ≤ C < 10 %: Xi; R43 | |

607–252–00–6 | lambda-cyhalothrin (ISO) zmes (1:1): (S)-alfa-kyano-3-fenoxybenzyl (Z)-(1R)-cis-3-(2-chlór-3,3,3-trifluoropropenyl)-2,2-dimetylcyklopropán karboxylátu a(r)-alfa-kyano-3-fenoxybenzyl (Z)-(1S)-cis-3-(2-chlór-3,3,3-trifluoropropenyl)-2,2-dimetylcyklopropánkarboxylátu | | 415–130–7 | 91465–08–6 | T+; R26 T; R25 Xn; R21 N; R50–53 | T+; N R: 21–25–26–50/53 S: (1/2-)28–36/37/39–38–45–60–61 | | |

607–255–00–2 | fluroxypyr (ISO) kyselina 4-amino-3,5-dichlór-6-fluoro-2-pyridyloxyoctová (kyselina) | | — | 69377–81–7 | R52–53 | R: 52/53 S: 61 | | |

608–003–00–4 | akrylonitril | D E | 203–466–5 | 107–13–1 | F; Rll Karc. kat. 2; R45 T; R23/24/25 Xi; R37/38–41 R43 N; R51–53 | F; T; N R: 45–11–23-/24/25–37/38–41–43–51/53 S: 9–16–53–45–61 | C ≥ 20 %: T; R45–23/24/25–37/38–41–43 10 % ≤ C < 20 %: T; R45–23/24/25–41–43 5 % ≤ C < 10 %: T; R45–23/24/25–36–43 1 % ≤ C < 5 %:T; R45–23/24/25–43 0,2 % ≤ C < 1 %:T;R45–20/21/22 0,1 % ≤ C < 0,2 %: T; R45 | |

608–016–00–5 | 1,4-dikyano-2,3,5,6-tetra-chlórbenzén | | 401–550–8 | 1897–41–2 | R43 N; R50–53 | Xi; N R: 43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

609–030–00–4 | dinoterb (ISO) 2-tert-butyl-4,6-dinitrofenol | E | 215–813–8 | 1420–07–1 | Repr. kat. 2; R61 T+; R28 T; R24 R44 N; R50–53 | T+; N R: 61–24–28–44–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

609–040–00–9 | nitrofen (ISO) (2,4-dichlórfenyl)(4-nitrofenyl) éter | E | 217–406–0 | 1836–75–5 | Karc. kat. 2; R45 Repr. kat. 2; R61 Xn; R22 N; R50–53 | T; N R: 45–61–22–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

609–044–00–0 | teknazen (ISO) 1,2,4,5-tetrachlór-3-nitrobenzén | | 204–178–2 | 117–18–0 | Xn; R22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

611–008–00–4 | 4-aminoazobenzén 4-fenylazoanilín | | 200–453–6 | 60–09–3 | Karc. kat. 2; R45 N; R50–53 | T; N R: 45–50/53 S: 53–45–60–61 | | |

611–013–00–1 | trilítium 1-hydroxy-7-(3-sulfonátoanilino2-(3-metyl-4-(2-metoxy-4(3-sulfonátofenylazo)fenylazo)fenylazo naphtalén-3-sulfonát | | 403–650–7 | 117409–78–6 | E; R2 N; R51–53 | E; N R: 2–51/53 S: (2-)35-61 | | |

611–031–00-X | 4,4'-[(4-iminocyklohexa-2,5-dienylidenmetylen)dianilin-hydrochlorid C. I Basic Red 9 | | 209–321–2 | 569–61–9 | Karc. kat. 2; R45 | T R: 45 S: 53-45 | | |

612–035–00–4 | 2-methoxyanilin o-anisidin | E | 201–963–1 | 90–04–0 | Karc. kat. 2; R45 Muta. kat. 3; R40 T; R23/24/25 | T R: 45–23/24/25 S: 53-45 | | |

612–042–00–2 | benzidín 1,1'-bifenyl-4,4'-diamin 4,4'-diaminobifenyl bifenyl-4,4'-yléndiamín | E | 202–199–1 | 92–87–5 | Karc. kat. 1; R45 Xn; R22 N; R50–53 | T; N R: 45–22–50/53 S: 53–45–60–61 | C ≥ 25 %: T; R45–22 0,01 % ≤ C < 25 %: T; R45 | |

612–051–00–1 | 4,4'-diaminodifenylmetán 4,4'-metyléndianilín | E | 202–974–4 | 101–77–9 | Karc. kat. 2; R45 Muta. kat. 3; R40 T; R39/23/24/25Xn; R48/20/21/22 R43 N; R51–53 | T; N R: 45–39/23/24/25–43–48/20/21/22–51/53 S:53–45–61 | | |

612–081–00–5 | soli 4,4'-bi-o-toluidínu soli 3,3'-dimetylbenzidínu soli o-tolidínu | A E | 210–322–5 265–294–7 277–985–0 | 612–82–8 64969–36–4 74753–18–7 | Karc. kat. 2; R45 Xn; R22 N; R51–53 | T; N R: 45–22–51/53 S: 53–45–61 | | |

612–099–00–3 | 4-metyl-m-fenyléndiamín 2,4-toluéndiamín | E | 202–453–1 | 95–80–7 | Karc. kat. 2; R45 T; R25 Xn; R21 Xi; R36 R43 N; R51–53 | T; N R: 45–21–25–36–43–51/53 S: 53–45–61 | | |

612–105–00–4 | 2-piperazín-1-yletylamín | | 205–411–0 | 140–31–8 | Xn; R21/22 C; R34 R43 R52–53 | C R: 21/22–34–43–52/53 S: (1/2-)26–36/37/39–45–61 | | |

612–111–00–7 | 2-metyl-m-fenyléndiamín 2,6-toluéndiamín | | 212–513–9 | 823–40–5 | Muta. kat. 3; R40 Xn; R21/22 R43 N; R51–53 | Xn; N R: 21/22–40–43–51/53 S: (2-)24–36/37–61 | | |

612–125–00–3 | 2-metyl-p-fenyléndiamín 2,5-toluéndiamín | | 202–442–1 | 95–70–5 | T; R25 Xn; R20/21 R43 N; R51–53 | T; N R: 20/21–25–43–51/53 S: (1/2-)24–37–45–61 | | |

612–144–00–7 | flumetralin (ISO) N-(2-chlór-6-fluorbenzyl)-N-ethyl- alfa, alfa, alfa- trifluoro-2,6-dinitro-p-toluidín | | — | 62924–70–3 | Xi; R36/38 R4 3 N; R50–53 | Xi; N R: 36/38–43–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

612–151–00–5 | diaminotoluén | E | 246–910–3 | 25376–45–8 | Karc. kat. 2; R45 T; R25 Xn; R20/21 Xi; R36 R43 N; R51–53 | T; N R: 45–20/21–25–36–43–51/53 S: 53–45–61 | | |

613–018–00–4 | morfamquat (ISO) ión 1,1'-bis(3,5-dimetylmorfolinokarbonyl-metyl)-4,4'-bipyridiliový | | — | 7411–47–4 | Xn; R22 Xi; R36/37/38 R52–53 | Xn R: 22–36/37/38–52/53 S: (2-)22–36–61 | | |

613–031–00–5 | symklosén kyselina trichlórizokyanomočová trichlór-1,3,5-triazintrion | | 201–782–8 | 87–90–1 | O; R8 Xn; R22 R31 Xi; R36/37 N; R50–53 | O; Xn; N R: 8–22–31–36/37–50/53 S: (2-)8–26–41–60–61 | | |

613–038–00–3 | 6-fenyl-1,3,5-triazín-2,4-diyldiamín 6-fenyl-1,3,5-triazín-2,4-diamín benzoguanamín | | 202–095–6 | 91–76–9 | Xn; R22 R52–53 | Xn R:22–52/53 S: (2-)61 | | |

613–042–00–5 | imazalil (ISO) 1-[2-(allyloxy)-2-(2,4-dichlórfenyl)etyl]- 1H-imidazol | | 252–615–0 | 35554–44–0 | Xn; R20/22 N; R41 N; R50–53 | Xn; N R: 20/22–41–50/53 S: (2-)26–39–60–61 | | |

613–043–00–0 | imazalil-sulfát (ISO) 1-[2-(allyloxy)etyl 2-(2,4-dichlórfenyl) etyl]-1H-imidazol hydrosíran [1] (+-)-1-[2-(allyloxy)etyl-2-(2,4-dichlórfenyl)]-1H-imidazol hydrosíran [2] | | 261–351–5 [1] 281–291–3 [2] | 58594–72–2 [1] 83918–57–4 [2] | Xn; R20/22 Xi; R41 N; R50–53 | Xn; N R: 20/22–41–50/53 S: (2-)26–39–60–61 | | |

613–066–00–6 | terbumeton (ISO) 2-tert-butylamino-4-(etylamino)-6-methoxy-1,3,5-triazín | | 251–637–8 | 33693–04–8 | Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53 S: (2-)60-61 | | |

613–091–00–2 | morfamquát dichlorid morfamquát-sulfát [2] | | 225–062–8 [1] | 4636–83–3 [1] 29873–36–7 [2] | Xn; R22 Xi; R36/37/38 R52–53 | Xn; R: 22–36/37/38–52/53 S: (2-)22–36–61 | | |

613–098–00–0 | N-(n-oktyl)-2-pyrrolidinon | | 403–700–8 | 2687–94–7 | C; R34 N; R51–53 | C; N R: 34–51/53 S: (1/2-)23–26–36/37/39–45–61 | | |

613–130–00–3 | hexakonazol (ISO) (RS)-2-(2,4-dichlórfenyl)-1-(1H-1,2,4-triazol-1-yl)hexan-2-ol | | — | 79983–71–4 | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

613–131–00–9 | pyrochilon (ISO) 1,2,5,6-tetrahydro-4H-pyrrolo[3,2,1-ij]chinolin-4-on | | — | 57369–32–1 | Xn; R22 R52–53 | Xn R:22–52/53 S: (2-)61 | | |

613–134–00–5 | myklobutanil (ISO) 2-(4-chlórfenyl)-2-[(1H-1,2,4-triazol-1-ylmetyl]hexánnitril | | — | 88671–89–0 | Repr. kat. 3; R63 Xn; R22 Xi; R36 N; R51–53 | Xn; N R: 22–36–51/53–63 S: (2-)36/37–46–61 | | |

613–137–00–1 | methabenzthiazuron (ISO) 1-(1,3-benzothiazol-2-yl)-1,3-dimetylmočovina | | 242–505–0 | 18691–97–9 | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

613–139–00–2 | metsulfuron-metyl metyl 2-(4-metoxy-6-metyl-1,3,5-triazín-2-ylkarbamoylsulfamoyl) benzoan | | — | 74223–64–6 | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

614–001–00–4 | nikotin (ISO) 3-(N-metyl-2-pyrrolidinyl)pyridín | | 200–193–3 | 54–11–5 | T+; R27 T; R25 N; R51–53 | T+; N R: 25–27–51/53 S: (1/2-)36/37–45–61 | | |

614–006–00–1 | brucín 2,3-dimetoxystrychnín | | 206–614–7 | 357–57–3 | T+; R26/28 R52–53 | T+ R:26/28–52/53 S: (1/2-)13–45–61 | | |

614–007–00–7 | síran brucínu [1] dusičnan brucínu [2] strychnidin-10-on, 2,3-dimetoxy-mono[(R)-1-metylheptyl 1,2-benzéndikar-boxylát] [3] strychnidin-10-on, 2,3-dimetoxy-zlúčenina s (S)-mono(1-metylheptyl-1,2-benzén-dikarboxylátom (1:1) [4] | | 225–432–9 [1] 227–317–9 [2] 269–439–5 [3] 269–710–8 [4] | 4845–99–2 [1] 5786–97–0 [2] 68239–26–9 [3] 68310–42–9 [4] | T+; R26/28 R52–53 | T+ R: 26/28–52/53 S: (1/2-)13–45–61 | | |

615–006–00–4 | 2-metyl-m-fenylén diizokyanatan [1] 4-metyl-m-fenylén diizokyanatan [2] m-tolylidén diizokyanatan [3] toluén-2,6-diizokyanatan [1] toluén-2,4-diizokyanatan [2] toluén-diizokyanatan [3] | C | 202–039–0 [1] 209–544–5 [2] 247–722–4 [3] | 91–08–7 [1] 584–84–9 [2] 26471–62–5 [3] | Karc. kat. 3; R40 T+; R26 Xi; R36/37/38 R42/43 R52–53 | T+ R: 26–36/37/38–40–42/43–52/53 S: (1/2-)23–36/37–45–61 | C≥ 20 %: T+; R26–36/37/38–40–42/43 7 % ≤ C < 20 %: T+; R26–40–42/43 1 % ≤ C < 7 %: T; R23–40–42/43 0,1 % ≤ C < 1 %:Xn; R20–42 | 2 |

616–010–00–9 | tosylchloramid sodný | | 204–854–7 | 127–65–1 | Xn; R22 R31 C; R34 R42 | C R: 22–31–34–42 S: (1/2-)7–22–26–36/37/39–45 | | |

616–034–00-X | pyrakarbolid (ISO) 3,4-dihydro-6-metyl-H-pyran-5-karboxanilid | | 246–419–4 | 24691–76–7 | R52–53 | R: 52/53 S: 61 | | |

616–035–00–5 | Cymoxanil 2-kyano-N-[(etylamino)karbonyl]-2-(metoxyimino)acetamid | | 261–043–0 | 57966–95–7 | Xn; R22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–50/53 S: (2-)36/37–60–61 | | |

617–004–00–9 | 1,2,3,4-tetrahydro-1-naftyl hydroperoxid | | 212–230–0 | 771–29–9 | O; R7 Xn; R22 C; R34 N; R50–53 | O; C; N R: 7–22–34–50/53 S:(1/2-)3/7–14–26–36/37/39–45–60–61 | C≥ 25 %: C; R22–34 10 % ≤ C < 25 %: C; R34 5 % ≤ C < 10 %: Xi; R36/37/38 | |

617–006–00-X | bis(α, α-dimetylbenzyl)peroxid | | 201–279–3 | 80–43–3 | O; R7 Xi; R36/38 N; R51–53 | O; Xi; N R: 7–36/38–51/53 S: (2-)3/7–14–36/37/39–61 | | |

617–008–00–0 | dibenzoyl peroxid benzoyl peroxid | | 202–327–6 | 94–36–0 | E; R2 Xi; R36 R43 | E; Xi; R: 2–36–43 S: (2-)3/7–14–36/37/39 | | |

650–007–00–3 | chlordimeform (ISO) N2-(4-chlor-o-tolyl)-N1,N1-dimetylformamidín | | 228–200–5 | 6164–98–3 | Karc. kat. 3; R40 Xn; R21/22 N; R50–53 | Xn; N R: 21/22–40–50/53 S: (2-)22–36/37–60–61 | | |

650–008–00–9 | drazoxolon (ISO) 4-(2-chlórfenylhydrazono)-3-metyl-5-izoxazolon | | 227–197–8 | 5707–69–7 | T; R25 N; R50–53 | T; N R: 25–50/53 S: (1/2-)22–24–36/37–45–60–61 | | |

650–009–00–4 | chlordimeform-hydrochlorid N'-(4-chlór-o-tolyl)-N,N-dimetylformamidín hydrochlorid N2-(4-chlór-o-tolyl)-N1,N1-dimetylformamidín hydrochlorid | | 243–269–1 | 19750–95–9 | Karc. kat. 3; R40 Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–40–50/53 S: (2-)22–36/37–60–61 | | |

650–033–00–5 | esfenvalerát (ISO) (S)-alfa-kyano-3-fenoxybenzyl-(S)-2-(4-chlórfenyl)-3-metylmaslan | | — | 66230–04–4 | T; R23/25 R43 N; R50–53 | T; N R: 23/25–43–50/53 S: (1/2-)24–36/37/39–45–60–61 | | |

650–041–00–9 | triasulfuron (ISO) 1-[2-(2-chloroethoxy) fenylsulfonyl]-2-(4-metoxy-6-metyl-1,3,5-triazín-2-yl)močovina | | — | 82097–50–5 | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

--------------------------------------------------

PŘÍLOHA 1D

Indexové číslo | Chemický názov | Poznámky k látkam | Číslo ES | Číslo CAS | Klasifikácia | Označenie | Koncentračné limity | Poznámky k prípravkom |

006–090–00–8 | 2-[(3-jodprop-2-yn-1-yl)oxy]etyl-N-fenylkarbamidan | | 408–010–0 | 88558–41–2 | Xn; R20 Xi; R41 R52–53 | Xn R: 20–41–52/53 S: (2-)22–26–39–61 | | |

014–016–00–0 | Zmes: 1,3-di(hex-5-en-1-yl)-1,1,3,3-tetrametyldisiloxan a 1,3-di(hex-x-en-1-yl)-1,1,3,3-tetrametyldisiloxan | | 406–490–6 | — | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

015–164–00–9 | kalcium-dihydrogen-(1-hydroxyethylen)bisfosfonát dihydrát | | 400–480–5 | 36669–85–9 | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

015–165–00–4 | Zmes: S, S, S, S′-tetrafenyl-4,4′-sulfandiylbis(fenylsulfonium)-bis(hexafluorofosfát); difenyl[4-(fenylsulfanyl)fenyl]sulfonium-hexafluorofosfát | | 404–986–7 | — | Xi; R41 N; R50–53 | Xi; N R: 41–50/53 S: (2-)15–26–39–60–61 | | |

015–166–00-X | 3,9-bis(2,6-di-tert-butyl-4-metylfenoxy)-2,4,8,10-tetraoxa-3,9-difosfaspiro[5.5]undekan | | 410–290–4 | 80693–00–1 | R53 | R:53 S: 61 | | |

015–167–00–5 | kyselina 3-[hydroxy(fenyl)fosfinoyl]propanová | | 411–200–6 | 14657–64–8 | Xi; R41 | Xi R: 41 S: (2-)26-39 | | |

601–050–00–1 | benzén; C10 - C13- alkylderiváty | | 267–051–0 | 67774–74–7 | N; R50 | N R: 50 S: 61 | | |

601–051–00–7 | 4-fenylbut-1-en | | 405–980–7 | 768–56–9 | Xi; R38 N; R51–53 | Xi; N R: 38–51/53 S: (2-)37-61 | | |

602–083–00–4 | difenyléter, pentabrómderivát | | 251–084–2 | 32534–81–9 | Xn; R48/21/22 R64 N; R50–53 | Xn; N R: 48/21/22–50/53–64 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

602–084–00-X | 1,1-dichlór-1-fluoretán | | 404–080–1 | 1717–00–6 | N; R52–53–59 | N R: 52/53–59 S: 59-61 | | |

603–128–00–0 | 2-(fenylmetoxy)naftalén | | 405–490–3 | 613–62–7 | R53 | R:53 S: 61 | | |

603–129–00–6 | 1-tert-butoxypropan-2-ol | | 406–180–0 | 57018–52–7 | R10 Xi; R41 | Xi R: 10-41 S: (2-)26-39 | | |

603–130–00–1 | Zmes izomérov:α-(dimetylbifenylyl)-ω-hydroxypoly(oxyetylén) | | 406–325–8 | — | Xn; R22 R52–53 | Xn R:22–52/53 S: (2-)39-61 | | |

603–131–00–7 | Zmes (3:1):1-deoxy-1-[metyl(1-oxododecyl)amino]-D-glucitol;1-deoxy-1-[metyl(1-oxotetradecyl)amino]-D-glucitol | | 407–290–1 | — | Xi; R41 | Xi R: 41 S: (2-)26-39 | | |

603–132–00–2 | 2-(hydroxymetyl)-6-izopropyl-9-metyl-1,4-dioxaspiro[4.5]dekan | | 408–200–3 | 63187–91–7 | Xi; R38–41 R52–53 | Xi R:38–41–52/53 S: (2-)26–37/39–61 | | |

603–133–00–8 | Zmes:3-(4-amino-2-chlóro-5-nitroanilino)propan-1,2-diol;3,3′-[(2-chlór-5-nitro-1,4-fenylen)diimino]di(propán-1,2-diol) | | 408–240–1 | — | Xn; R22 R52–53 | Xn R:22–52/53 S: (2-)22–36–61 | | |

603–134–00–3 | Zmes: alkyl(C1 - C10)-dodecyldifenyléter a alkyl(C1- C10)-tetradecyldifenyléter (dodecyl a tetradecyl nerozvetvené). | | 410–450–3 | — | R53 | R: 53 S: 61 | | |

603–135–00–9 | bis[2-(2-metoxyetoxy)etanolato]bis (2,2′, 2-nitrilotrietan-1-olato-N, O)titaničitý komplex | | 410–500–4 | — | Xi; R41 N; R51–53 | Xi; N R: 41–51/53 S: (2-)26–39–61 | | |

603–136–00–4 | 3-{4-[bis(2-hydroxyetyl)amino]-2-nitroanilino}propan-1-ol | | 410–910–3 | 104226–19–9 | R43 R52–53 | Xi R:43–52/53 S: (2-)24–37–61 | | |

603–137–00-X | zmes:1-deoxy-1-[metyl(1-oxohexadecyl)amino]-D-glucitol;1-deoxy-1-[metyl(1-oxooktadecyl)amino]-D-glucitol | | 411–130–6 | — | Xi; R41 | Xi R: 41 S: (2-)26-39 | | |

603–138–00–5 | 3-(2,2-dimetyl-3-hydroxypropyl)toluen; 2,2-dimetyl-3-(3-metylfenyl)propan-1-ol | | 403–140–4 | 103694–68–4 | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

604–050–00-X | 4-chlór-o-kresol 4-chlór-2-metylfenol | | 216–381–3 | 1570–64–5 | T; R23 C; R 35 N; R50 | T; C; N R: 23–35–50 S: (1/2-)26–36/37/39–45–61 | C ≥ 25 %: T; C; R23–35 10 % ≤ C < 25 %: C; R20–35 5 % ≤ C < 10 %: C; R20–34 3 % ≤ C < 5 %: Xn; R20–36/37/38 1 % ≤ C < 3 %:Xi; R36/37/38 | |

604–051–00–5 | 3,5-bis(3,5-di-tert-butyl-4-hydroxybenzyl)-2,4,6-trimetylfenol | | 401–110–5 | 87113–78–8 | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

604–052–00–0 | 2,2′-metylénbis[6-(2H-benzotriazol-2-yl)-4-(1,1,3,3-tetrametylbutyl)fenol] 6,6′-bis(2H- benzotriazol-2-yl)- 4,4′-bis(1,1,3,3-tetrametylbutyl)- 2,2′-metyléndifenol | | 403–800–1 | 103597–45–1 | R53 | R:53 S: 61 | | |

604–053–00–6 | 4-tert-butyl-2-metyl-6-(1-metylpentadecyl)fenol | | 410–760–9 | 157661–93–3 | Xi; R38 R43 N; R50–53 | Xi; N R: 38–43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

604–054–00–1 | Zmes:2-metoxy-4-(4-metylidéntetrahydropyran-2-yl)fenol; 2-metoxy-4-(4-metyl-3,6-dihydro-2H-pyran-2-yl)fenol | | 412–020–0 | — | R43 R52–53 | Xi R:43–52/53 S: (2-)24–37–61 | | |

604–055–00–7 | 4,4′-bis[(2,3-epoxypropyl)oxy]- 3,3′, 5,5′-tetrametylbifenyl | | 413–900–7 | 85954–11–6 | Muta. Kat.3; R40 | Xn R: 40 S: (2-)22–36–37 | | |

605–027–00–7 | Zmes: 3a, 4,5,6,7,7a-hexahydro-4,7-metano-1H-inden-6-karbaldehyd; 3a, 4,5,6,7,7a-hexahydro-4,7-metano-1H-inden-5- karbaldehyd | | 410–480–7 | — | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

606–051–00–0 | 4-pentylcyklohexanon 4-pentylcyklohexan-1-on | | 406–670–4 | 61203–83–6 | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

606–052–00–6 | 4-(N, N-dibutylamino)-2-hydroxy-2′- karboxybenzofenon 2-[4-(dibutylamino)-2- hydroxybenzoyl]benzoová kyselina | | 410–410–5 | 54574–82–2 | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

607–272–00–5 | fluoroxypyr-meptyl (ISO) [1] fluoroxypyr-butometyl (ISO) [2] metylheptyl-[(4-amino-3,5-dichlór-6-fluór-2-pyridyl)oxy]octan [1] 1-metylheptyl-[4(amino-6-fluór-3,5 dichlórpyridín-2-yl)oxy]acetát [2] | | 279–752–9 [1] — | 81406–37–3 [1] 154486–27–8 [2] | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

607–273–00–0 | amonium-7-{2,6-dimetyl-8-[(2,2-dimetylbutanoyl)oxy]- 1,2,6,7,8,8a-hexahydro-1-naftyl}- 3,5-dihydroxyheptanoát | | 404–520–2 | — | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

607–274–00–6 | {2-[benzyl(metyl)amino]etyl}-3-aminobut-2-enoát | | 405–350–1 | 54527–73–0 | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

607–275–00–1 | natrium-4-(benzoyloxy)benzen-1-sulfonát | | 405–450–5 | 66531–87–1 | R43 | Xi R: 43 S: (2-)24-37 | | |

607–276–00–7 | [bis(2-etylhexanoato) bis(1-metylimidazol)]zinočnatý komplex | | 405–635–0 | — | Xi; R38–41 N; R50–53 | Xi; N R: 38–41–50/53 S: (2-)26–37/39–60–61 | | |

607–277–00–2 | Zmes: 2-(hexylsulfanyl)etylamin-hydrochlórid a natrium-propionát | | 405–720–2 | — | Xn; R22 Xi; R41 R43 N; R51–53 | Xn; N R: 22–41–43–51/53 S: (2-)24–26–37/39–61 | | |

607–278–00–8 | Zmes:alkyl(C7-C9 rozvetvené a nerozvetvené)-3-[3-(2H-benzotriazol-2-yl)-5-tert-butyl-4-hydroxyfenyl]propanoáty | | 405–760–0 | — | Xi; R41 R43 R52–53 | Xi R: 41–43–52/53 S: (2-)24–26–37/39–61 | | |

607–279–00–3 | Zmes:(oktadecylimino)dietylén-bis(hydrogen-maleinát); (oktadecylimino)dietylén-(hydrogen-ftalát)-(hydrogen-maleinát) | | 405–960–8 | — | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

607–280–00–9 | 4-chlór-1-hydroxybutan-1-sulfonát sodnýnátrium-4-chlór-1-hydroxybutan-1-sulfonát | | 406–190–5 | 54322–20–2 | Xn; R22 Xi; R36 R43 | Xn R: 22–36–43 S: (2-)22–26–36/37 | | |

607–281–00–4 | Zmes:alkyl(C7-C9 rozvetvené a lineárne)-3-[3-(2H-benzotriazol-2-yl)-5-terc-butyl-4-hydroxyfenyl]propanoáty | | 407–000–3 | 127519–17–9 | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

607–282–00-X | 2-(acetoxymetyl)-4-(benzyloxy)butyl-octan | | 407–140–5 | 131266–10–9 | R52–53 | R: 52/53 S: 61 | | |

607–283–00–5 | etyl-(E)-4-fenyl-4-oxobut-2-enoát etyl-(E)-4-fenyl-4-oxokrotonát | | 408–040–4 | 15121–89–8 | Xn; R21/22 Xi; R38–41 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 21/22–38–41–43–50/53 S: (2-)26–36/37/39–60–61 | | |

607–284–00–0 | Zmes (9:1):natrium-3,3′-{(1,4-fenylen)bis[(karbonylimino)(propan-3,1-diyl)imino]}bis(10-amino-6,13-dichlór[1,4]benzoxazino[2,3-b]fenoxazin-4,11-disulfonát);lítium-3,3′-{(1,4-fenylen)bis[(karbonylimino)(propan-3,1-diyl)imino]}bis(10-amino-6,13-dichlór[1,4]benzoxazino[2,3-b]fenoxazin-4,11-disulfonát) | | 410–040–4 | 136213–76–8 | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

607–285–00–6 | Zmes:7-(3-aminobenzénsulfonamido)naftalén-1,3-disulfonová kyselina;kalium-7-(3-aminobenzensulfonamido)naftalén-1,3-disulfonát a natrium-7-(3-aminobenzénsulfonamido)naftalén-1,3-disulfonát | | 410–065–0 | — | R43 | Xi R: 43 S: (2-)22–24–37 | | |

607–286–00–1 | Zmes:kalium/natrium-7-[4-({4-[(2-hydroxy-1-naftyl)azo]fenyl}azo)benzensulfonamido] naftalén-1,3-disulfonát | | 410–070–8 | 141880–36–6 | R43 R52–53 | Xi R:43–52/53 S: (2-)22–24–37–61 | | |

607–287–00–7 | metyl-[1-metyl-2-(metakryloyloxy)etyl]- 1,2,3,6-tetrahydroftalát | | 410–140–8 | — | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

607–288–00–2 | [c-(N-{3-[(1-{3-[(2,6(4,6)-dichlór-5-kyanpyrimidin-4(2)-yl)metylamino]propyl}-2-hydroxy-4-metyl-6-oxo-1,6-dihydro-3-pyridyl)azo]-4-sulfonatofenyl}sulfamoyl)-a, b, d-trisulfonatoftalocyanin]nikelnatý komplex, tetrasodná soľ; c = 15, 16, 17 alebo 18, a = 1, 2, 3 alebo 4, b = 8, 9, 10 alebo 11, d = 22, 23, 24 alebo 25 a kde e a f spolu sú 2 a 4 alebo 4 a 2 každý zvlášť | | 410–160–7 | 148732–74–5 | Xi; R36 R43 R52–53 | Xi R: 36–43–52/53 S: (2-)22–26–36/37–61 | | |

607–288–00–8 | 3-[(3-{N-[4-(2,4-di-tert-pentylfenoxy)butyl]karbamoyl}-4-hydroxy-1-naftyl)sulfanyl]propanová kyselina | | 410–370–9 | 105488–33–3 | R53 | R:53 S: 61 | | |

607–290–00–3 | Zmes (neznámeho pomeru): amonium-1-alkyl(C14-C18)-4-[3-(allyloxy)-2-hydroxypropyl]-2-sulfonatobutandioát; amonium-4-alkyl(C14-C18)-1-[3-(allyloxy)-2-hydroxypropyl]-2-sulfonatobutandioát | | 410–540–2 | — | Xi; R38 R43 N; R50–53 | Xi; N R: 38–43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

607–291–00–9 | dodecyl-ω-cyklopentyl(alebo cyklohexyl)alkanoát | | 410–630–1 | 104051–92–5 | R53 | R: 53 S: 61 | | |

607–292–00–4 | Zmes: [2-(alkyl(C12)oxy)-1-(metoxymetyl)etoxy]octová kyselina; [2-(alkyl(C14)oxy)-1-(metoxymetyl)]octová kyselina | | 410–640–6 | — | Xi; R38–41 N; R50–53 | Xi; N R: 38–41–50/53 S: (2-)26–37/39–60–61 | | |

607–293–00-X | Zmes:1-(2-aminoetyl)piperazin-1,4-diium-[(2,4,6-trimetylnonyl)fenoxy]benzendisulfonát;1-(2-aminoetyl)piperazin-1,4-diium-[bis(2,4,6-trimetylnonyl)fenoxy]benzendisulfonát | | 410–650–0 | — | Xi; R41 R43 N; R51–53 | Xi; N R: 41–43–51/53 S: (2-)26–36/37/39–61 | | |

607–294–00–5 | nátrium-2-(benzoyloxy)-1-hydroxyetán-1-sulfonát | | 410–680–4 | — | R43 | Xi R: 43 S: (2-)24-37 | | |

607–295–00–0 | Zmes:tetranatrium-fosfonobutandioát; hexanatrium-fosfonobutan-1,2,3,4-tetrakarboxylát | | 410–800–5 | — | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

607–296–00–6 | Zmes:tetraestery pentaerytritolu, heptanová kyselina a 2-etylhexanová kyselina | | 410–830–9 | — | R53 | R: 53 S: 61 | | |

607–297–00–1 | 3,3′-(1,4-fenylendimetylidén)bis(2-oxobornan-10-sulfonová kyselina) 2,2′-dioxo-3,3′-(1,4-fenylendimetylidén)bis(1,7,7-trimetylbicyklo[2.2.1]heptán-1-metansulfonová kyselina) | | 410–960–6 | 92761–26–7 | Xi; R41 | Xi R: 41 S: (2-)26-39 | | |

607–298–00–7 | [2-(trimetylamonio)etyl]-4-sulfonatobenzoát | | 411–010–3 | — | R43 | Xi R: 43 S: (2-)22–36/37 | | |

607–299–00–2 | metyl-3-(acetylsulfanyl)-2-metylpropanoát | | 411–040–7 | 97101–46–7 | Xn; R22 R43 N; R50–53 | Xn; N R: 22–43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

607–300–00–6 | [a-(N-{4-[(5-chlór-2,6-difluorpyrimidin-4-yl)amino]-3-karboxylatofenyl}sulfamoyl)-b-sulfamoyl-c, d-sulfonatoftalocyanin]meďnatý komplex, trizodná soľ; a = 1,2,3 alebo 4, b = 8, 9, 10 alebo 11, c = 15, 16, 17 alebo 18, d = 22, 23, 24 alebo 25 | | 411–430–7 | — | R43 | Xi R: 43 S: (2-)22–24–37 | | |

607–301–00–1 | Zmes:dodekanová kyselina; dodekanoáty oligo(1-7)laktátov | | 411–860–5 | — | Xi; R38–41 R43 N; R51–53 | Xi; N R: 38–41–43–51/53 S: (2-)24–26–37/39–61 | | |

607–302–00–7 | Zmes:tetradekanová kyselina; tetradekanoáty oligo(1-7)laktátov | | 411–910–6 | — | Xi; R38–41 R43 N; R51–53 | Xi; N R: 38–41–43–51/53 S: (2-)24–26–37/39–61 | | |

607–303–00–2 | 1-cyklopropyl-6,7-difluor-4-oxo-1,4-dihydrochinolin-3-karboxylová kyselina | | 413–760–7 | 93107–30–3 | Repr. kat.3; R62 R52–53 | Xn R: 62–52/53 S: (2-)22–36/37–61 | | |

608–023–00–3 | 4-(4-chlórfenyl)-2-fenyl-2-[(1H-1,2,4-triazol-1-yl)metyl]butannitril | | 406–140–2 | 114369–43–6 | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

608–024–00–9 | 2-{4-[butyl(fenetyl)amino]fenyl}etén-1,1,2-trikarbonitril | | 407–650–8 | 97460–76–9 | R53 | R:53 S: 61 | | |

608–025–00–4 | [2-nitro-4,5-bis(benzyloxy)fenyl]acetonitril | | 410–970–0 | 117568–27–1 | R53 | R:53 S: 61 | | |

609–053–00-X | hydrazinium-trinitrometanid | | 414–850–9 | — | E; R3 O; R8 Karc. kat. 2; R45 T; R23/25 R43 | E; T R: 45–3–8–23/25–43 S: 53-45 | | |

610–010–00–2 | 1-brom-2-(2-furyl)-1-nitroetén | | 406–110–9 | 35950–52–8 | Xn; R22–48/22 C; R34 R43 N; R50–53 | C; N R: 22–34–43–48/22–50/53 S: (1/2-)22–26–36/37/39–45–60–61 | | |

611–043–00–5 | Zmes (2:1:1): [bis(6-{[1-(N-fenylkarbamoyl)-2-hydroxyprop-1-en-1-yl]azo}-5-sulfamoyl-3-sulfonatonaftalen-2-azo-1′-benzén-1,2′-diolato)]chromitan trisodný, [bis{6-[(2-amino-4-hydroxyfenyl)azo]-alebo 6-[(2-amino-6-hydroxyfenyl)azo]-alebo 6-[(4-amino-2-hydroxyfenyl)azo]-5-sulfamoyl-3-sulfonatonaftalén-2-azo-1′-benzén-1,2′-diolato}]chromitan trisodný; [{6-[(2-amino-4-hydroxyfenyl)azo]-alebo 6-[(2-amino-6-hydroxyfenyl)azo]-alebo 6-[(4-amino-2-hydroxyfenyl)azo]-5-sulfamoyl-3-sulfonatonaftalén-2-azo-1′-benzén-1,2′-diolato}(6-{[1-(N-fenylkarbamoyl)-2-hydroxyprop-1-en-1-yl]azo}-5-sulfamoyl-3-sulfonatonaftalen-2-azo-1′-benzén-1,2′-diolato)]chromitan trisodný | | 402–850–1 | | Xi; R41 R52–53 | Xi R: 41–52/53 S: (2-)26–39–61 | | |

611–044–00–0 | Zmes: [bis(5-nitrobenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato)]chromitan tert-alkyl(C12-C14)amonný, [bis(4-nitrobenzén-1-azo-1-naftalén-2,2′-diolato)]chromitan tert-alkyl(C12-C14)amonný, [bis(5-terc-butyl-3-nitrobenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato)]chromitan tert-alkyl(C12-C14)amonný, [(5-tert-butyl-3-nitrobenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato)(5-nitrobenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato)]chromitan tert-alkyl(C12-C14)amonný a [(4(5)-nitrobenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato) (3-nitro-5-pentylbenzén-1-azo-1′-naftalén-2,2′-diolato)]chromitan tert-alkyl(C12-C14)amonný | | 403–720–7 | 117527–94–3 | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

611–045–00–6 | 2-({4-[(4-acetoxybutyl)etylamino]-2-metylfenyl}azo)-3-acetyl-5-nitrotiofén | | 404–830–8 | — | R53 | R:53 S: 61 | | |

611–046–00–1 | 4,4′-diamino-2-metylazobenzén 2-metylazobenzén-4,4′-diamin | | 407–590–2 | 43151–99–1 | T; R25 Xn; R48/22 R43 N; R50–53 | T; N R: 25–43–48/22–50/53 S: (1/2-)22–28–36/37–45–60–61 | | |

611–047–00–7 | Zmes (1:1):2-({4-[(2-acetoxyetyl)etylamino]fenyl}azo)-5,6-dichlórbenzotiazol; 2-({4-[(2-acetoxyetyl)etylamino]fenyl}azo)-6,7-dichlórbenzotiazol | | 407–890–3 | 111381–11–4 | R53 | R: 53 S: 61 | | |

611–048–00–2 | Zmes (1:1):2-({4-[bis(2-acetoxyetyl)amino]fenyl}azo)-5,6-dichlórbenzotiazol; 2-({4-[bis(2-acetoxyetyl)amino]fenyl}azo)-6,7-dichlórbenzotiazol | | 407–900–6 | 111381–12–5 | R53 | R: 53 S: 61 | | |

611–049–00–8 | Zmes (2:1:1)7-[(4-{[3-(dietylamino)propyl]amino}-6-{[3-(dietylamonio)propyl]amino}- 1,3,5-triazin-2-yl)amino]-3-{[4-(fenylazo)fenyl]azo}-4-hydroxynaftalén-2-sulfonát, kyselina octová a mliečna kyselina (2:1:1) | | 408–000–6 | 118658–98–3 | Xn; R48/22 R43 R52–53 | Xn R: 43–48/22–52/53 S: (2-(22–36/37–61 | | |

611–051–00–9 | 2-({4-[etyl(2-hydroxyetyl)amino]-2-metylfenyl}azo)-6-metoxy-3-metylbenzotiazolium-chlorid | | 411–110–7 | 136213–74–6 | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

611–052–00–4 | [aqua{4-[(2-hydroxy-3,5-dinitrofenyl) azo]-6-[( 6-sulfonato-1-naftyl)azo]benzén-1,3-diolato}]železnatý komplex, sodná soľ | | 400–720–9 | — | R52–53 | R: 52/53 S: 61 | | |

612–156–00–2 | Zmes:trihexadecyl(metyl)amónium-chlorid a dihexadecyl(dimetyl)amónium-chlorid | | 405–620–9 | — | Xi; R41 N; R50–53 | Xi; N R: 41–50/53 S: (2-)26–39–60–61 | | |

612–157–00–8 | (Z)-1-(1-benzotiofén-2-yl)etán-1-on-oxim-hydrochlorid | | 410–780–8 | — | Xn; R22–48/22 Xi; R41 R43 N; R51–53 | Xn; N R: 22–41–43–48/22–51/53 S: (2-)22–26–36/37/39–61 | | |

612–158–00–3 | Zmes: [bis(5-alkyl(rozvetvený C12))-2-hydroxybenzaldoximato)]meďnatý komplex a 4-dodecyl-2-hydroxybenzaldoxim [bis(5-alkyl(rozvetvený C12))-2-hydroxybenzaldoximato)]meďnatý komplex a 4-dodecylsalicylaldoxim | | 410–820–4 | — | R53 | R: 53 S: 61 | | |

612–159–00–9 | reakčné produkty zmesi 2,2,4-trimetyl- a 2,4,4-trimetylhexan-1,6-diaminu (v zozname EINECS), derivátov [(alkyl(C10-C16)oxy)metyl]oxiranu (Epoxid 8) a 4-metylbenzén-1-sulfonovej kyseliny | | 410–880–1 | — | Xn; R22 C; R34 N; R50–53 | C; N R: 22–34–50/53 S: (1/2-)23–26–36/37/39–45–60–61 | | |

613–149–00–7 | 2-tert-butyl-5-[(4-terc-butylbenzyl)sulfanyl]-4-chlorpyridazin-3(2H)-on | | 405–700–3 | 96489–71–3 | T; R23/25 N; R50–53 | T; N R: 23/25–50/53 S: (1/2-)36/37–45–60–61 | | |

613–150–00–2 | 2,2′-[piperazin-1,4-diyldi(propan-1,3-diyl)]bis(benzimidazo[2,1-b]benzo[l, m, n][3,8]fenantrolin-1,3,6-trion) | | 406–295–6 | — | R53 | R:53 S: 61 | | |

613–151–00–8 | 1-(2-deoxy-3-O-mesyl-5-O-trityl-β-D-treo-pentofuranosyl)-5-metylpyrimidin-2(1H), 4(3H)-dion | | 406–360–9 | 104218–44–2 | R53 | R:53 S: 61 | | |

613–152–00–3 | fenyl-N-(4,6-dimetoxypyrimidín-2-yl)karbamidan | | 406–600–2 | 89392–03–0 | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

613–153–00–9 | 2,3,5-trichlórpyridín | | 407–270–2 | 16063–70–0 | R52–53 | R:52/53 S: 61 | | |

613–154–00–4 | 2-amino-4-chlór-6-metoxypyrimidín | | 410–050–9 | 5734–64–5 | Xn; R22 | Xn R: 22 S: (2-)22 | | |

613–155–00-X | 5-chlór-2,3-difluorpyridin | | 410–090–7 | 89402–43–7 | R10 Xn; R22 R52–53 | Xn R: 10–22–52/53 S: (2-)23–36–61 | | |

613–156–00–5 | 2-butyl-4-chlór-5-formylimidazol 2-butyl-5-chlórrimidazol-4-karbaldehyd | | 410–260–0 | 83857–96–9 | R43 N; R51–53 | Xi; N R: 43–51/53 S: (2-)24–37–61 | | |

613–157–00–0 | 2,4-diamino-5-(metoxymetyl) pyrimidín-5-(metoxymetyl)pyrimidín-2,4-diamín | | 410–330–0 | 54236–98–5 | Xn; R22–48/22 Xi; R36 | Xn R: 22–36–48/22 S: (2-)22–26–36 | | |

613–158–00–6 | 2,3-dichlór-5-(trifluormetyl)pyridín | | 410–340–5 | 69045–84–7 | Xn; R20/22 Xi; R41 R43 N; R51–53 | Xn; N R: 20/22–41–43–51/53 S: (2-)24–26–37/39–61 | | |

613–159–00–1 | 4-[2-(4-tert-butylfenyl)etoxy]chinazolín | | 410–580–0 | 120928–09–8 | T; R25 Xn; R20 N; R50–53 | T; N R: 20–25–50/53 S: (1/2-)37–45–60–61 | | |

613–160–00–7 | 2-metyl-2,5-diazabicyklo[2.2.1]heptan-dihydrobromid | | 411–000–9 | 125224–62–6 | R43 | Xi R: 43 S: (2-)24-37 | | |

615–022–00–1 | metyl-3-(izokyanatosulfonyl)tiofén-2-karboxylát | | 410–550–7 | 79277–18–2 | E; R2 R14 Xn; R48/22 R42/43 | E; Xn R: 2–14–42/43–48/22 S: (2-)22–30–35–36/37 | | |

615–023–00–7 | metylester 2-[(izokyanatosulfonyl)metyl]benzoové kyselinymetyl-2-[(izokyanatosulfonyl)metyl]benzoát | | 410–900–9 | 83056–32–0 | R10 R14 Muta. kat. 3; R40 Xn; R20–48/22 Xi; R41 R42 | Xn R: 10–14–20–40–41–42–48/22 S: (2-)23–26–36/37/39 | | |

616–044–00–4 | N-(3,5-dichlór-4-etyl-2-hydroxyfenyl)-2-(3-pentadecylfenoxy)butanamid | | 402–510–2 | — | N; R51–53 | N R: 51/53 S: 61 | | |

616–045–00-X | 2′-[(4-chlór-5-formyl-3-kyan-2-tienyl)azo]- 5′-(dietylamino)-2-metoxyacetanilid | | 405–190–2 | 122371–93–1 | R43 R53 | Xi R: 43-53 S: (2-)22–24–37–61 | | |

616–046–00–5 | N-[2-(6-chlór-7-metylpyrazolo[1,5-b][1,2,4]triazol-4-yl)propyl]-2-(2,4-di-tert-pentylfenoxy)oktanamid | | 406–390–2 | — | N; R50–53 | N R: 50/53 S: 60-61 | | |

616–047–00–0 | Zmes: N, N′, N″, N″-tetraalkyl(C16) 2,2′, 2″, 2″-(etyléndinitril)tetraacetamid a N, N′, N″, N″-tetraalkyl(C18)- 2,2′, 2″, 2″-(etyléndinitril)tetraacetamid- | | 406–640–0 | — | R43 | Xi R: 43 S: (2-)24-37 | | |

616–048–00–6 | 3′-(trifluormetyl)izobutyranilid | | 406–740–4 | 1939–27–1 | Xn; R48/22 N; R51–53 | Xn; N R: 48/22–51/53 S: (2-)22–36–61 | | |

616–049–00–1 | 2-(2,4-di-tert-butylfenoxy)-N-(3,5-dichlór-4-etyl-2-hydroxyfenyl)hexanamid | | 408–150–2 | 99141–89–6 | R53 | R:53 S: 61 | | |

616–050–00–7 | 1-[2,5-dichlór-4-(1,1,2,3,3,3-hexafluorpropoxy)fenyl]-3-(2,6-difluorfenyl)močovina | | 410–690–9 | 103055–07–8 | R43 N; R50–53 | Xi; N R: 43–50/53 S: (2-)24–37–60–61 | | |

616–051–00–2 | Zmes: 3,3′-bis(4-metylfenyl)- 1,1′-(4-metyl-1,3-fenylen)dimočovina a 3,3′-bis (4-metylfenyl)-1,1′-(2-metyl-1,3-fenylen)dimočovinaZmes :2,4-bis[3-(4-metylfenyl)ureido]toluen a 2,6-bis[(3-(4-metylfenyl)ureido]toluen | | 411–070–0 | — | R53 | R: 53 S: 61 | | |

617–015–00–9 | bis(4-metylbenzoyl)peroxid | | 407–950–9 | 895–85–2 | E; R2 O; R7 N; R50–53 | E; N R: 2–7–50/53 S: (2-)7–14–36/37/39–47–60–61 | | |

650–032–00-X | cyprokonazol (ISO) (2R, 3R)-, (2S, 3S)-, (2R, 3S)-, (2S, 3R)-2-(4-chlórfenyl)-3-cyklopropyl-1-(1H-1,2,4-triazol-1-yl)butan-2-ol | | — | 94361–06–5 | Repr. kat. 3; R63 Xn; R22 N; R50–53 | Xn; N R: 22–50/53–63 S: (2-)36/37–60–61 | | |

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 2

POVAHA ŠPECIFICKÝCH RIZÍK SPOJENÝCH S NEBEZPEČNÝMI LÁTKAMI A PRÍPRAVKAMI

Pozri smernicu Komisie 2001/59/ES, Ú. v. ES L 332, 28.12.2000, s. 81.

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 3A

ŠTANDARDNÉ POKYNY PRE BEZPEČNÉ ZAOBCHÁDZANIE S NEBEZPEČNÝMI LÁTKAMI A PRÍPRAVKAMI

Pozri smernicu Komisie 2001/59/ES, Ú. v. ES L 332, 28.12.2000, s. 81.

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 3B

ŠTANDARDNÉ POKYNY PRE BEZPEČNÉ ZAOBCHÁDZANIE S NEBEZPEČNÝMI LÁTKAMI A PRÍPRAVKAMI

Pozri smernicu Komisie 2001/59/ES, Ú. v. ES L 332, 28.12.2000, s. 81.

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 4A

"B.10 MUTAGÉNNOSŤ - IN VITRO TEST CHROMOZÓMOVEJ ODCHÝLKY U CICAVCOV

1. METÓDA

Táto metóda je duplikátom in vitro testu chromozómovej odchýlky u cicavcov (1997), označenej OECD TG 473.

1.1. ÚVOD

Účelom in vitro testu chromozómovej odchýlky u cicavcov je identifikovať činidlá, ktoré spôsobujú štrukturálne chromozómové odchýlky v pestovaných bunkách cicavcov (1)(2) (3). Štrukturálne odchýlky môžu byť v dvoch typoch, chromozómové alebo chromatidové. Väčšina chemických mutagénov vyvoláva chromatidové odchýlky, avšak vyskytujú sa tiež chromozómové odchýlky. Nárast polyploidie môže naznačovať, že chemikália má potenciál spôsobiť číselné odchýlky. Táto metóda však nie je určená na meranie číselných odchýlok a bežne sa na tento účel nepoužíva. Chromozómové mutácie a podobné udalosti sú príčinou mnohých ľudských genetických chorôb a existujú dostatočné dôkazy o tom, že chromozómové mutácie a podobné udalosti spôsobujúce odchýlky onkogénov a génov na potláčanie nádorov somatických buniek sú prítomné pri vzniku rakoviny u ľudí a pokusných zvierat.

In vitro test chromozómovej odchýlky u cicavcov môže obsahovať kultúry preukázaných bunkových línií, bunkové kmene alebo kultúry primárnych buniek. Použité bunky sú vyberané na základe rastovej schopnosti kultúry, stability karyotypu, chromozómového čísla, chromozómovej diverzity a spontánnej frekvencie chromozómových odchýlok.

Testy vykonávané in vitro vo všeobecnosti vyžadujú použitie exogénneho zdroja metabolickej aktivácie. Tento systém metabolickej aktivácie nemôže úplne napodobniť podmienky cicavcov in vivo. Je potrebné sa starostlivo vyhnúť podmienkam, ktoré by viedli k pozitívnym výsledkom, ktoré neodrážajú vnútornú mutagénnosť a ktoré môžu pochádzať zo zmien pH, osmolality alebo vysokých hladín cytotoxicity (4) (5).

Tento test sa používa na zistenie možných mutagénov a karcinogénov u cicavcov. Mnohé zlúčeniny, ktoré sú v tomto teste pozitívne, sú pre cicavcov karcinogénmi, avšak medzi týmto testom a karcinogénnosťou neexistuje dokonalá korelácia. Korelácia závisí od triedy chemikálie a je stále viac dôkazov, že existujú karcinogény, ktoré tento test neodhalí, pretože pravdepodobne účinkujú prostredníctvom mechanizmov odlišných od priameho poškodenia DNA.

Pozri tiež všeobecný úvod k časti B.

1.2. DEFINÍCIE

Odchýlka chromatidového typu : štrukturálne chromozómové poškodenie prejavujúce sa ako pretrhnutie jednotlivých chromatidov alebo pretrhnutie a opätovné spojenie chromatidov.

Odchýlka chromozómového typu : štrukturálne chromozómové poškodenie prejavujúce sa ako pretrhnutie alebo pretrhnutie a opätovné spojenie oboch chromatidov na rovnakom mieste.

Endoreduplikácia : proces, v ktorom po S perióde replikácie DNA, jadro neprechádza do mitózy, ale začína novú S periódu. Výsledkom sú chromozómy so 4, 8, 16,… chromatidmi.

Trhlina : achromatická lézia menšia ako šírka jedného chromatidu s minimálnym posunutím chromatidov.

Mitotický : index: pomer buniek v metafáze delený celkovým počtom buniek pozorovaných v populácii buniek; náznak stupňa šírenia tejto populácie.

Číselná (numerická) odchýlka : zmena v počte chromozómov v porovnaní s normálnou číselnou (numerickou) charakteristikou použitých buniek.

Polyploidia : násobok haploidného počtu chromozómov (n) odlišný od počtu diploidov (t. j. 3n, 4n, atď.)

Štrukturálna odchýlka : zmena v chromozómovej štruktúre rozpoznateľná mikroskopickým skúmaním metafázového štádia delenia buniek, pozorovaná ako vynechania a fragmenty, vnútorné zmeny alebo zámeny.

1.3. PRINCÍP TESTOVACEJ METÓDY

Bunkové kultúry sú exponované testovacou látkou s aj bez metabolickej aktivácie. Vo vopred určených intervaloch po expozícii bunkových kultúr testovacou látkou sa spracúvajú látkou zastavujúcou metafázu (napr Colcemidom® alebo colchicínom), zozbierajú sa, zafarbia sa a metafázové bunky sa mikroskopicky analyzujú na zistenie prítomnosti chromozómových odchýlok.

1.4. POPIS TESTOVACEJ METÓDY

1.4.1. Prípravné práce

1.4.1.1. Bunky

Môžu sa použiť rôzne bunkové línie, kmene alebo primárne bunkové kultúry, vrátane ľudských buniek (napríklad: fibroblasty čínskych morčiat, periférne krvné lymfocyty ľudí alebo iných cicavcov).

1.4.1.2. Médiá a podmienky kultúr

Pri udržiavaní kultúr sa používajú príslušné médiá a inkubačné podmienky (kultivačné nádoby, koncentrácia CO2, teplota a vlhkosť). Získané bunkové línie a kmene sa pravidelne kontrolujú na stabilitu modálneho chromozómového čísla a absenciu mykoplazmatickej kontaminácie a v prípade kontaminácie sa nepoužívajú. Mal by byť známy čas normálneho bunkového cyklu a podmienky použitých kultúr.

1.4.1.3. Príprava kultúr

Zistené bunkové línie a kmene: bunky sa odoberajú z uskladnených kultúr, zasievajú sa do média kultúry v takej hustote, pri ktorej kultúry nedosiahnu zhluk pred časom zberu, a inkubujú sa pri teplote 37 °C.

Lymfocyty: celá krv ošetrená antikoagulantom (napríklad: heparínom) alebo separované lymfocyty získané od zdravých subjektov sa pridávajú do média kultúry obsahujúceho mitogén (napríklad: fytohemaglutinín) a inkubované sa pri teplote 37 °C.

1.4.1.4. Metabolická aktivácia

Bunky sú exponované testovacou látkou za prítomnosti i za neprítomnosti príslušného systému metabolickej aktivácie. Najpoužívanejším systémom je postmitochondriálna frakcia podporená kofaktorom (S9) pripravená z pečene hlodavcov ošetrených prípravkami na indukciu enzýmov ako napríklad Aroclorom 1254 (6) (7) (8) (9), alebo zmesou fenobarbitonu a beta-naftoflavónu (10) (11) (12).

Postmitochondriálna frakcia sa zvyčajne používa v koncentráciách v rozpätí od 1-10 % v/v v konečnom testovacom médiu. Stav systému metabolickej aktivácie môže závisieť od triedy testovanej chemikálie. V niektorých prípadoch môže byť vhodné využiť viac než jednu koncentráciu postmitochondriálnej frakcie.

Pre endogénnu aktiváciu môže poskytnúť potenciál množstvo situácií, vrátane vytvorenia geneticky vypestovaných bunkových línií vyjadrujúcich špecifické aktivačné enzýmy. Výber použitých bunkových línií by mal byť vedecky podložený (napríklad: relevantnosťou cytochrómového P450 izoenzýmu pre metabolizmus testovacej látky).

1.4.1.5. Testovacia látka/príprava

Pevné testovacie látky sa rozpúšťajú alebo ukladajú v príslušných rozpúšťadlách alebo nosičoch a rozrieďujú, ak je to vhodné pred ošetrením buniek. Kvapalné testovacie látky môžu byť pridané priamo do testovacích systémov a/alebo rozriedené pred ošetrením. Používajú sa čerstvé prípravky testovacej látky, pokiaľ údaje o stabilite nepoukazujú na prijateľnosť uskladnenia.

1.4.2. Podmienky testov

1.4.2.1. Rozpúšťadlo/nosič

Rozpúšťadlo/nosič by nemali chemicky reagovať s testovacou látkou a mali by byť kompatibilné s prežitím buniek a aktivitou S9. Ak sa používajú iné ako dobre známe rozpúšťadlá/nosiče, ich použitie by malo byť podporené údajmi označujúcimi ich kompatibilitu. Odporúča sa, aby sa kedykoľvek keďje to možné, zvážilo použitie vodného rozpúšťadla/nosiča. Pri testovaní látok vo vode nestabilných by organické rozpúšťadlá nemali obsahovať vodu. Vodu je možné odstrániť pridaním molekulárneho sitka.

1.4.2.2. Koncentrácie pri expozícii

Medzi kritériá, ktoré treba zvážiť pri určovaní najvyššej koncentrácie, patria cytotoxicita, rozpustnosť v testovacom systéme a zmeny pH alebo osmolality.

Cytotoxicita sa stanovuje s metabolickou aktiváciou a bez metabolickej aktivácie pri hlavnom pokuse použitím príslušného označenia integrity a rastu buniek, ako napríklad: stupňa zhlukovania, počtu životaschopných buniek alebo mitotického indexu. Užitočné môže byť stanoviť cytotoxicitu a rozpustnosť v predbežnom pokuse.

Používajú sa najmenej tri analyzovateľné koncentrácie. Pri výskyte cytotoxicity tieto koncentrácie pokrývajú rozsah od maximálnej po malú alebo žiadnu toxicitu; toto zvyčajne znamená, že koncentrácie majú byť oddelené nie viac ako koeficientom medzi 2 a √10. V čase zberu by mala najvyššia koncentrácia ukazovať významný pokles stupňa zhlukovania, počtu buniek alebo mitotického indexu (všetky viac ako 50 %). Mitotický index je iba nepriamym meradlom cytotoxických/cytostatických účinkov a závisí od času po ošetrení. Mitotický index je však akceptovateľný pre suspenzné kultúry, v ktorých iné merania toxicity môžu byť náročné a nepraktické. Informácie o kinetike bunkových cyklov, ako napríklad priemerný generačný čas (average generation time — AGT) sa môžu použiť ako doplnkové informácie. AGT je však celkovým priemerom, ktorý nie vždy odhaľuje existenciu oneskorených subpopulácií a aj malé zvýšenie priemerného generačného času môže byť spojené s veľmi podstatným oneskorením času optimálneho výťažku odchýlok.

Pre relatívne necytotoxické látky sú maximálne testovacie koncentrácie 5 μl/ml, 5mg/ml alebo 0,01 M, podľa toho, ktorá je najnižšia.

Pre relatívne nerozpustné látky, ktoré nie sú toxické pri koncentráciách nižších ako nerozpustné koncentrácie, najvyššia použitá dávka je koncentráciou nad limit rozpustnosti v konečnom médiu kultúry na konci ošetrovacieho obdobia. V niektorých prípadoch (napríklad keď sa vyskytne toxicita len na vyššej ako najnižšej nerozpustnej koncentrácii), je vhodné testovať na viac než jednej koncentrácii s viditeľným zrážaním. Užitočné môže byť odhadnúť rozpustnosť na začiatku a na konci podávania, keďže rozpustnosť sa môže zmeniť počas priebehu expozície v testovacom systéme kvôli prítomnosti buniek, séra S9, atď. Nerozpustnosť sa dá zistiť voľným okom. Zrazenina hodnoteniu neprekáža.

1.4.2.3. Negatívne a pozitívne kontroly

Každý pokus má obsahovať pozitívne a negatívne (rozpúšťadlo alebo nosič) kontroly, a to obe, s metabolickou aktiváciou a bez metabolickej aktivácie. Pri použití metabolickej aktivácie je pozitívna kontrolná chemikália tá, pri ktorej sa na vznik mutagénnej reakcie vyžaduje aktivácia.

Pozitívne kontroly využívajú známy elastogén s úrovňami vystavenia, pri ktorých sa očakáva reprodukovateľný a zistiteľný nárast na pozadí, ktoré preukazuje citlivosť testovacieho systému.

Koncentrácie pozitívnej kontrolnej látky sa volia tak, aby boli účinky jasné, ale aby pozorovateľovi priamo neodhaľovali identitu kódovaných sklíčok. Príklady pozitívnych kontrolných látok:

Stav metabolickej aktivácie | Látka | č. CAS | č. Einecs |

Neprítomnosť exogénnej metabolickej aktivácie | metylmetánsulfonát | 66–27–3 | 200–625–0 |

etylmetánsulfonát | 62–50–0 | 200–536–7 |

etylnitrozkarbamid | 759–73–9 | 212–072–2 |

mytomicin C | 50–07–7 | 200–008–6 |

4-nitrochinolín-N-oxid | 56–57–5 | 200–281–1 |

Prítomnosť exogénnej metabolickej aktivácie | benzo[a]pyrén | 50–32–8 | 200–028–5 |

cyklofosfamid | 50–18–0 | 200–015–4 |

monohydrát cyklofosfamidu | 6055–19–2 | |

Je možné použiť iné vhodné pozitívne kontrolné látky. Podľa dostupnosti sa tiež zváži použitie chemikálií pre pozitívnu kontrolnú skupinu príbuzných v chemickej triede.

Negatívne kontroly, pozostávajúce iba zo samotného rozpúšťadla alebo nosiča v médiu,

a ošetrené rovnakým spôsobom ako ošetrované kultúry, sa zahrnú pre každý čas zberu. Používajú sa tiež neošetrené kontrolné látky, pokiaľ neexistujú historické kontrolné údaje poukazujúce na to, že vybrané rozpúšťadlo nespôsobuje žiadne rušivé alebo mutagénne efekty.

1.4.3. Postup

1.4.3.1. Pôsobenie testovacej látky

Na rozširujúce sa bunky pôsobí testovacia látka za prítomnosti aj za neprítomnosti systému metabolickej aktivácie. Ošetrenie lymfocytov by malo začať približne 48 hodín po mitogénnej stimulácii.

1.4.3.2. Pri každej koncentrácii sa používajú duplicitné kultúry a rozhodne sa odporúčajú pre negatívne/rozpúšťadlové kontrolné kultúry. Ak je možné demonštrovať minimálnu variáciu medzi duplicitnými kultúrami (13) (14) z historických údajov, môže byť pre jednotlivé kultúry prijateľné použitie pri každej koncentrácii.

Plynné alebo prchavé látky sa testujú príslušnými metódami, ako napríklad v hermeticky uzavretých nádobách (15) (16).

1.4.3.3. Čas zberu kultúry

Pri prvom pokuse sú bunky vystavené testovacej látke, a to s metabolickou aktiváciou aj bez metabolickej aktivácie na 3-6 hodín, a vzorky z nich sa odoberajú v čase rovnajúcom sa približne 1,5 násobku dĺžky bežného cyklu buniek po začatí pokusu (12). Ak tento protokol ukáže negatívne výsledky s aktiváciou i bez aktivácie, uskutoční sa ďalší pokus bez aktivácie s neustálym podávaním až po odobratie vzorky v čase rovnajúcom sa približne 1,5 násobku dĺžky bežného cyklu buniek. Niektoré chemikálie sa dajú jednoduchšie zistiť pri časoch dlhších ako 1,5 násobok dĺžky cyklu. Negatívne výsledky s metabolickou aktiváciou sa musia potvrdiťodprípadukprípadu. V tých prípadoch, keď potvrdenie negatívnych výsledkov sa nepovažuje za potrebné, vypracuje sa zdôvodnenie.

1.4.3.4. Príprava chromozómov

Bunkové kultúry sa ošetrujú Colcemidom® alebo colchicinom zvyčajne 1-3 hodiny pred zberom. Každá bunková kultúra sa zbiera a spracováva oddelene na prípravu chromozómov. Príprava chromozómov zahŕňa hypotonické ošetrenie buniek, fixáciu a sfarbenie.

1.4.3.5. Analýza

Všetky sklíčka, vrátane sklíčok s pozitívnymi a negatívnymi kontrolami, sa pred mikroskopickou analýzou nezávisle označia kódmi. Keďže fixačné postupy často ústia do pretrhnutia časti metafázových buniek so stratou chromozómov, vyhodnocované bunky by preto mali obsahovať niekoľko centromér rovnajúcich sa modálnemu číslu =/2 pre všetky typy buniek. Na jednu koncentráciu a kontrolnú vzorku sa vyhodnocuje najmenej 200 dobre rozšírených metafáz, rovnakým dielom rozdelených medzi duplikátmi. Tento počet je možné znížiť, ak sa pozoruje vysoký počet odchýlok.

Hoci účelom tohto testu je zistiť štrukturálne chromozómové odchýlky, je dôležité zaznamenať polyploidiu a endoreduplikáciu, keď tieto javy sú pozorované.

2. ÚDAJE

2.1. SPRACOVANIE VÝSLEDKOV

Experimentálnou jednotkou je bunka, a preto sa hodnotí percentuálny podiel buniek so štrukturálnou chromozómovou odchýlkou/odchýlkami. Rôzne typy štrukturálnych chromozómových odchýlok sa uvádzajú v zozname s ich číslami a frekvenciami pre pokusné a kontrolné kultúry. Trhliny sa zaznamenávajú oddelene a uvádzajú sa, ale zvyčajne sa nezahŕňajú do celkovej frekvencie odchýlok.

Zaznamenávajú sa tiež súbežné merania cytotoxicity pre všetky ošetrené a negatívne kontrolné kultúry pri hlavných pokusoch.

Uvádzajú sa údaje o jednotlivých kultúrach. Všetky údaje sa tiež sumarizujú v tabuľkovej forme.

Neexistuje požiadavka na overenie jasnej pozitívnej reakcie. Nejasné výsledky sa objasňujú ďalším testovaním, najmä využitím modifikácie pokusných podmienok. Potreba potvrdenia negatívnych výsledkov bola uvedená v bode 1.4.3.3. Modifikácia študijných parametrov na rozšírenie rozsahu hodnotených podmienok sa zváži pri dodatočných pokusoch. Študijné parametre, ktoré sa môžu modifikovať, zahŕňajú koncentráciu a podmienky metabolickej aktivácie.

2.2. HODNOTENIE A INTERPRETÁCIA VÝSLEDKOV

Pre stanovenie pozitívneho výsledku existuje niekoľko kritérií, ako napríklad nárast spojený

s koncentráciou alebo reprodukovateľný nárast počtu buniek s chromozómovými odchýlkami. Najprv sa zvažuje biologická relevantnosť výsledkov. Ako pomôcka sa pri hodnotení výsledkov testov používajú štatistické metódy (3) (13). Štatistický význam nie je pre pozitívnu reakciu jediným určujúcim faktorom.

Nárast počtu polyploidných buniek môže naznačovať, že testovacia látka má potenciál brzdiť mitotické procesy a indukovať numerické chromozómové odchýlky. Nárast počtu buniek s endoreduplikovanými chromozómami môže naznačovať, že testovacia látka má potenciál brzdiť priebeh bunkového cyklu. (17) (18).

Testovacia látka, pre ktorú výsledky nespĺňajú vyššie uvedené kritériá, sa v tomto systéme považuje za nemutagénnu.

Hoci väčšina pokusov poskytne jasne pozitívne alebo negatívne výsledky, v zriedkavých prípadoch súbor údajov vopred vylúči konečný verdikt o aktivite testovacej látky. Výsledky môžu ostať nejasné alebo spochybniteľné bez ohľadu na počet opakovaní pokusu.

Pozitívne výsledky in vitro testu chromozómovej odchýlky u cicavcov naznačujú, že testovacia látka vyvoláva štrukturálne chromozómové odchýlky v kultúrach somatických buniek cicavcov. Negatívne výsledky naznačujú, že v testovacích podmienkach testovacia látka neindukuje chromozómové odchýlky v kultúrach somatických buniek cicavcov.

3. PODÁVANIE SPRÁV

SPRÁVA Z TESTU

Správa z testu zahŕňa nasledovné informácie:

Rozpúšťadlo/nosič:

- zdôvodnenie výberu nosiča.

- rozpustnosť a stabilita testovacej látky v rozpúšťadle/nosiči, ak je známa.

Bunky:

- typ a zdroj buniek,

- karyotyp a vhodnosť použitého typu bunky,

- neprítomnosť mykoplazmy, ak je to vhodné,

- informácie o dĺžke cyklu bunky,

- pohlavie darcov krvi, celej krvi alebo separovaných lymfocytov, použitý mitogén,

- počet prechodov, ak je to vhodné,

- metódy udržiavania bunkovej kultúry, ak je to vhodné,

- modálne číslo chromozómov.

Podmienky testov:

- identita látky zadržiavajúcej metafázu, jej koncentrácia a trvanie expozície bunky,

- zdôvodnenie výberu koncentrácií a počtu kultúr vrátane napríklad údajov o cytotoxicite

- a obmedzeniach rozpustnosti, ak sú dostupné,

- skladba média, koncentrácia CO2, ak je to vhodné,

- koncentrácia testovacej látky,

- objem nosiča a pridanej testovacej látky,

- inkubačná teplota

- inkubačná doba,

- trvanie ošetrovania,

- hustota buniek pri vysádzaní, ak je to vhodné,

- typ a zloženie systému metabolickej aktivácie, vrátane kritérií prijateľnosti,

- pozitívne a negatívne kontrolné kultúry,

- metódy prípravy vzoriek,

- kritériá pre hodnotenie odchýlok,

- počet analyzovaných metafáz,

- metódy merania toxicity,

- kritériá na hodnotenie pokusov ako pozitívne, negatívne alebo nejasné.

Výsledky:

- známky toxicity, napríklad: stupeň hromadenia, údaje o cykle bunky, počty buniek, mitotický index,

- príznaky zrážania,

- údaje o pH a osmolalite média, ak sú stanovené,

- definícia odchýlok, vrátane trhlín,

- počet buniek s chromozómovými odchýlkami a typ chromozómových odchýlok uvedené oddelene pre každú ošetrenú a kontrolnú kultúru,

- zmeny v ploidii, ak sú pozorované,

- vzťah medzi dávkou a reakciou, ak je to možné,

- štatistické analýzy, ak existujú,

- údaje o negatívnej (rozpúšťadlo/nosič) a pozitívnej kultúre,

- historické údaje o negatívnej (rozpúšťadlo/nosič) a pozitívnej kultúre, s rozsahmi, strednými hodnotami a štandardnými odchýlkami.

Rozbor výsledkov

Závery

4. LITERATÚRA

(1) Evans, H. J. (1976), Cytological Methods for Detecting Chemical Mutagens, in: Chemical Mutagens, Principles and Methods for Their Detection, vol. 4, Hollander, A. (ed), Plenum Press, New York a Londýn, s. 1-29.

(2) Ishidate, M. Jr. a Sofumi, T. (1985), The In Vitro Chromosomal Aberration Test Using Chinese Hamster Lung (CHL) Fibroblast Cells in Culture, in: Progress in Mutation Research, vol. 5, Ashby, J. et al. (eds), Elsevier Science Publishers, Amsterdam — New York — Oxford, s. 427-432.

(3) Galloway, S. M., Armstrong, M. J., Reuben, C., Colman, S., Brown, B., Cannon, C., Bloom, A. D., Nakamura, F., Ahmed, M., Duk, S., Rimpo, J., Margolin, G. H., Resnick, M. A., Anderson, G. a Zeiger, E. (1978), Chromosome Aberration and Sister Chromatic Exchanges in Chinese Hamster Ovary Cells: Evaluation of 108 chemicals, Environ, Molec. Mutagen, 10 (suppl. 10) s. 1-175.

(4) Scott, D., Galloway, S. M., Marshall, R. R., Ishidate, M. Jr., Brusick, D., Ashby, J. a Myhr, B. C. (1991), Genotoxicity under Extreme Culture Conditions. A report from ICPEMC Task Group 9, Mutation Res., 257, s. 147-204.

(5) Morita, T., Nagaki, T., Fukuda, I. a Okumura, K. (1992), Clastogenicity of Low pH to Various Cultured Mammalian Cells, Mutation. Res., 268, s. 297-305.

(6) Ames, B. N., McCann, J. a Yamasaki, E. (1975), Methods for Detecting Carcinogens and Mutagens with the Salmonella/Mammalian Microsome Mutagenicity Test , Mutation Res., 31, s. 347-364.

(7) Maron, D. M a Ames, B. N. (1983), Revised Methods for the Salmonella Mutagenicity Test, Mutation Res., 113, s. 173-215.

(8) Natarajan, A. T., Tates, A. D., van Buul, P. P. W., Meijers, M. a de Vogel, N. (1976), Cytogenetic Effects of Mutagen/Carcinogens after Activation in a Microsomal System In Vitro, I. Induction of Chromosome Aberrations and Sister Chromatid Exchange by Dietylnitrozamine (DEN) a Dimetylnitrozamine (DMN) in CHO Cells in the Presence of Rat Liver Microsomes, Mutation Res., 37, s. 83-90.

(9) Matsuoka, A., Hayashi, M. a Ishidate, M. Jr. (1979), Chromosomal Aberration Tests on 29 Chemicals Combined with S9 Mix in Vitro, Mutation Res., 66, s. 277-290.

(10) Elliot, B. M., Combes, R. D. Elcombe, C. R., Gatehouse, D. G., Gibson, G. G., Mackay, J. M. a Wolf, R. C. (1992), Report of UK Environmental Mutagen Society Working Party. Alternative to Aroclor 1254-Induced S9 in In Vitro Genotoxicity Assays, Mutagenesis, 7, s. 175-177.

(11) Matsushima, T., Sawamura, M., Hara, K. a Sugimura, T. (1976), A Safe Substitute for Polychlorinated Biphenyl as an Inducer of Metabolic Activation Systems, in: de Serres, F. J, Fouts, J. R., Bend, J. R. a Philpot, R. M (eds), In Vitro Metabolic Activation in Mutagenesis testing, Elsevier, North Holland, s. 85-88.

(12) Galloway, S. M., Aardema, M. J., Ishidate, M. Jr., Ivett, J. L., Kirkland, D. J., Morita, T., Mosesso, P., Sofumi, T. (1994) Report from Working Group on In Vitro Tests for Chromosomal Aberrations, Mutation Res., 312, s. 241-261.

(13) Richardson, C., Williams, D. A., Allen, J. A., Amphlett, G., Chanter, D. O. a Phillips, B. (1989), Analysis of Data from In Vitro Cytogenetic Assays, in: Statistical Evaluation of Mutagenicity test Data, Kirkland, D. J. (ed), Cambridge University Press, Cambridge, s. 141-154.

(14) Soper, K. A. a Galloway, S. M. (1994), Replicate Flasks are not Necessary for in Vitro Chromosome Aberration Assays in CHO Cells, Mutation Res., 312, s. 139-149.

(15) Krahn, D. F. Barsky, F. C. a McCooey, K. T. (1982), CHO/HGPRT Mutation Assay: Evaluation of Gases and Volatile Liquids, in: Tice, R. R., Costa, D. L., Schaich, K. M. (eds.), Genotoxic Effects of Airborne Agents, New York, Plenum, s. 91-103.

(16) Zamora, P. O., Benson, J. M., Li, A. P. a Brooks, A. L. (1983), Evaluation of an Exposure System Using Cells Grown on Collagen Gels for Detecting Highly Volatile Mutagens in the CHO/HGPRT Mutation Assay, Environmental Mutagenesis, 5, s. 795-801.

(17) Locke-Huhle, C. (1983), Endoreduplication in Chinese Hamster cells during Alpha Radiation Induced G2 arrest, Mutation Res., 119, s. 403-413.

(18) Huang, Y., Change, C., Trosko, J. E. (1983), Aphidicolin-induced endoreduplication in Chinese hamster cells, Cancer Res., 43, s. 1362-1364."

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 4B

"B.11 MUTAGÉNNOSŤ — IN VIVO TEST CHROMOZÓMOVEJ ODCHÝLKY V KOSTNEJ DRENI CICAVCOV

1. METÓDA

Táto metóda je obdobou metódy OECD TG 475 in vivo testu chromozómovej odchýlky v kostnej dreni cicavcov (1997).

1.1. ÚVOD

In vivo test chromozómovej odchýlky sa používa na zisťovanie štrukturálnych chromozómových odchýlok vyvolaných testovacou látkou v kostnej dreni zvierat, zvyčajne hlodavcov (1) (2) (3) (4). Štrukturálne chromozómové odchýlky sa vyskytujú v dvoch typoch, chromozómové alebo chromatidové. Zvýšenie hladiny polyploidie môže naznačovať, že chemikália má potenciál indukovať numerické odchýlky. Väčšina chemických mutagénov indukuje odchýlky chromatidového typu, vyskytujú sa však aj odchýlky chromozómového typu. Chromozómové mutácie a podobné udalosti sú príčinou mnohých ľudských genetických chorôb a existujú dostatočné dôkazy o tom, že chromozómové mutácie a podobné udalosti spôsobujúce zmeny onkogénov a génov na potláčanie nádorov sú prítomné pri výskyte rakoviny u ľudí a v pokusných systémoch.

Pri tomto teste sa zvyčajne používajú hlodavce. Cieľovým tkanivom pri teste je kostná dreň, pretože je to vysoko vaskularizované tkanivo a obsahuje populáciu rýchlo cyklujúcich buniek, ktoré sa dajú jednoducho oddeliť a spracovať. Iné druhy a cieľové tkanivá sa pri tomto teste nepoužívajú.

Tento test chromozómovej odchýlky je osobitne relevantný pre hodnotenie mutagénnych rizík, pretože umožňuje zváženie faktorov in vivo metabolizmu, farmakokinetiky a opravných procesov DNA, hoci tieto sa môžu od druhu k druhu a od tkaniva k tkanivu líšiť. In vivo test je tiež užitočný pre ďalšie skúmanie mutagénnych účinkov zistených in vitro testom.

Ak existujú dôkazy, že testovacia látka alebo reaktívny metabolit nedosiahne cieľové tkanivo, nie je vhodné tento test použiť.

Pozri tiež všeobecný úvod k časti B.

1.2. DEFINÍCIE

Odchýlka chromatidového typu : štrukturálne chromozómové poškodenie prejavujúce sa ako pretrhnutie jednotlivých chromatidov alebo pretrhnutie a spojenie medzi chromatidmi.

Odchýlka chromozómového typu : štrukturálne chromozómové poškodenie prejavujúce sa ako pretrhnutie alebo pretrhnutie a opätovné spojenie oboch chromatidov na rovnakom mieste.

Endoreduplikácia : proces, v ktorom po S perióde replikácie DNA jadro neprechádza do mitózy, ale začína novú S periódu. Výsledkom sú chromozómy so 4, 8, 16,… chromatidmi.

Trhlina : achromatická lézia menšia ako šírka jedného chromatidu s minimálnym posunutím chromatidov.

Číselná (numerická) odchýlka : zmena v počte chromozómov v porovnaní s normálnou číselnou (numerickou) charakteristikou použitých buniek.

Polyploidia : násobok haploidného počtu chromozómov n) odlišný od počtu diploidov (t. j. 3n, 4n, atď.)

Štrukturálna odchýlka : zmena v chromozómovej štruktúre rozpoznateľná mikroskopickým skúmaním metafázového štádia delenia buniek, pozorovaná ako vynechania a fragmenty, vnútorné zmeny alebo zámeny.

1.3. PRINCÍP TESTOVACEJ METÓDY

Zvieratá sa exponujú testovacej látke vhodnou expozíciou a utratia sa vo vhodnom čase po ošetrení. Pred utratením sa zvieratá ošetria prostriedkom zastavujúcim metafázu (napríklad: Colcemidom® alebo colchicinom). Následne sa z kostnej drene urobia chromozómové prípravky, zafarbia sa a u metafázových buniek sa analyzujú chromozómové odchýlky.

1.4. OPIS TESTOVACEJ METÓDY

1.4.1. Prípravné práce

1.4.1.1. Výber živočíšnych druhov

Bežne sa používajú krysy, myši a čínske morčatá, hoci použiť sa dajú akékoľvek vhodné druhy cicavcov. Vyberajú sa bežne používané laboratórne rody mladých zdravých dospelých zvierat. Na začiatku štúdie by mala byť hmotnostná variácia zvierat minimálna a nemala by presiahnuť ± 20 % strednej hmotnosti každého pohlavia.

1.4.1.2. Podmienky umiestnenia a kŕmenia

Používajú sa všeobecné podmienky uvedené vo všeobecnom úvode k časti B, cieľovou hodnotou pre vlhkosť je 50 %-60 %.

1.4.1.3. Príprava zvierat

Zdravé, mladé, dospelé zvieratá sa náhodne rozdelia do kontrolných a pokusných skupín. Klietky sú umiestnené tak, aby sa minimalizovali možné účinky vyplývajúce z rozmiestnenia klietok. Zvieratá sa jednotlivo označia. Zvieratá sa aklimatizujú na laboratórne podmienky najmenej päť dní.

1.4.1.4. Príprava dávok

Pevné testovacie látky sa rozpúšťajú alebo ukladajú v príslušných rozpúšťadlách alebo nosičoch, a ak je to vhodné, rozrieďujú pred podávaním dávok zvieratám. Kvapalné testovacie látky sa podávajú priamo alebo pred podávaním rozriedené. Používajú sa čerstvé prípravky testovacej látky, pokiaľ údaje o stabilite nepoukazujú na vhodnosť uskladnenia.

1.4.2. Podmienky testov

1.4.2.1. Rozpúšťadlo/nosič

Rozpúšťadlo/nosič by nemalo mať toxické účinky v používaných úrovniach dávok a nemali by chemicky reagovať s testovacou látkou. Ak sa používajú iné, ako dobre známe rozpúšťadlá/nosiče, ich použitie by malo byť podporené referenčnými údajmi označujúcimi ich kompatibilitu. Odporúča sa zvážiť pokiaľ, je to možné, použitie vodného rozpúšťadla/nosiča.

1.4.2.2. Kontrolné skupiny

Pri každom pokuse sa pre každé pohlavie vytvoria pozitívne a negatívne (rozpúšťadlo/nosič) kontrolné skupiny. Okrem podávania testovacej látky sa so zvieratami v kontrolných skupinách zaobchádza rovnakým spôsobom ako s pokusnými zvieratami.

Pozitívna kontrolná skupina vytvára štrukturálne odchýlky in vivo pri úrovniach expozície, pri ktorých sa očakáva zistiteľný nárast na pozadí. Dávky pozitívnej kontrolnej skupiny sa volia tak, aby účinky boli zjavné, ale aby pozorovateľovi priamo neodhaľovali identitu kódovaných vzoriek. Je prijateľné, aby pozitívnym kontrolným skupinám bolilátky podávané spôsobom odlišným od testovacej látky a vzorky z nich boli odoberané iba raz. Je možné zvážiť použitie che mikálií pre pozitívnu kontrolnú skupinu príbuzných v triede chemikálií. Príklady látok pre pozitívnu kontrolnú skupinu látok:

Látka | č. CAS | č. Einecs |

etyl metánsulfonát | 62–50–0 | 200–536–7 |

etylnitrozmočovina | 759–73–9 | 212–072–2 |

mytomicin C | 50–07–7 | 200–008–6 |

cyklofosfamid | 50–18–0 | 200–015–4 |

monohydrát cyklofosfamidu | 6055–19–2 | |

trietylénmelamín | 51–18–3 | 200–083–5 |

Pre každý odber vzoriek sa odoberú vzorky aj z negatívnych kontrolných skupín, ošetrených rozpúšťadlom alebo nosičom, a inak ošetrovaných rovnakým spôsobom ako pokusné skupiny, pokiaľ nie sú z historických kontrolných údajov dostupné údaje o variabilite medzi zvieratami a frekvenciách buniek s chromozómovou odchýlkou. Ak sa pre negatívne kontrolné skupiny používa jeden odber vzorky, najvhodnejším časom je prvý čas odberu. Používajú sa aj neošetrené kontrolné skupiny, pokiaľ neexistujú historické kontrolné údaje demonštrujúce, že vybrané rozpúšťadlo alebo nosič nespôsobujú žiadne rušivé alebo mutagénne účinky.

1.5. POSTUP

1.5.1. Počet a pohlavie zvierat

Každá pokusná a kontrolná skupina obsahuje najmenej päť analyzovateľných zvierat každého pohlavia. Ak v čase uskutočnenia štúdie sú dostupné údaje zo štúdií rovnakých druhov a používajúce rovnaké cesty expozície, ktoré ukazujú, že neexistujú významné rozdiely v toxicite medzi pohlaviami, postačuje aj testovanie jedného pohlavia. Ak je expozícia chemikálií na ľudí závislá od pohlavia, ako napríklad pri niektorých farmaceutických prípravkoch, test sa uskutoční na zvieratách príslušného pohlavia.

1.5.2. Harmonogram ošetrovania

Testovacie látky sa podávajú pri jednom ošetrení. Testovacie látky sa tiež môžu podávať v dvoch dávkach, t. j. dve ošetrenia v ten istý deň niekoľko hodín po sebe na uľahčenie podania veľkého objemu látky. Iné dávkovacie režimy sa vedecky zdôvodnia.

Vzorky sa odoberajú v dvoch rôznych časoch po ošetrení v jeden deň. Pre hlodavce je prvým intervalom odberu vzorky 1,5 — násobok dĺžky bežného bunkového cyklu (zvyčajne 12-18 hodín) po ošetrení. Keďže čas potrebný na strávenie a metabolizmus testovacej látky ako aj jej účinky na kinetiku bunkového cyklu môžu ovplyvniť optimálnu dobu pre zistenie chromozómovej odchýlky, odporúča sa neskoršie odobratie vzorky 24 hodín po prvom čase odberu vzorky. Ak sa používajú dávkovacie režimy dlhšie ako jeden deň, používa sa jeden odber vzorky pri 1,5 — násobku dĺžky bežného bunkového cyklu po poslednom ošetrení.

Pred utratením sa zvieratám podáva injekčne intraperitoneálne potrebná dávka prostriedku zastavujúceho metafázu (napríklad: Colcemid® alebo colchicin). Pouplynutí potrebného času sa následne odoberajú od zvierat vzorky. Pre myši je táto doba približne 3-5 hodín; pre čínske morčatá približne 4-5 hodín. Bunky sa zbierajú z kostnej drene a analyzujú sa chromozómové odchýlky.

1.5.3. Úrovne dávok

Ak sa z dôvodu nedostatku vhodných údajov uskutoční štúdia na zistenie rozsahu, vykoná sa v rovnakom laboratóriu za použitia rovnakého druhu, rodu, pohlavia a dávkovacieho režimu ako v hlavnej štúdii (5). Ak sa vyskytuje toxicita, pre prvý odber vzorky sa používajú tri úrovne dávok. Tieto úrovne dávok pokrývajú rozsah od maximálnej po malú alebo žiadnu toxicitu. Pri neskoršom odbere vzorky sa používa len najvyššia dávka. Najvyššia dávka sa definuje ako známky toxicity z dávky na takej úrovni, že vyššie úrovne dávkovania založené na rovnakom dávkovacom režime by pravdepodobne spôsobili úmrtnosť. Látky so špecifickými biologickými aktivitami pri nízkych netoxických dávkach (ako napríklad hormóny a mitogény) môžu byť výnimkou kritéria stanovenia dávky a hodnotia sa z prípadu na prípad. Najvyššia dávka sa tiež definuje ako dávka, ktorá spôsobuje určité známky toxicity v kostnej dreni (napríklad: vyššie ako 50 % — né zníženie mitotického indexu).

1.5.4. Limitný test

Ak test pri jednej úrovni dávky najmenej 2000 mg/kg telesnej hmotnosti pri jednom podaní alebo pri dvoch podaniach v jeden deň nevyvoláva žiadne toxické účinky a ak sa neočakáva genotoxicita na základe údajov zo štrukturálne príbuzných látok, úplná štúdia pri použití troch úrovní dávkovania sa nepovažuje za potrebnú. Pre štúdie s dlhším trvaním je limitnou dávkou 2000 mg/kg/telesná hmotnosť/deň pre podávanie trvajúce maximálne 14 dní a 1000 mg/kg/telesná hmotnosť/deň pre podávanie trvajúce viac ako 14 dní. Očakávaná expozícia ľudí môže naznačovať potrebu vyššej úrovne dávky pri použití limitného testu.

1.5.5. Podávanie dávok

Testovacia látka sa zvyčajne podáva plnením žalúdka sondou s použitím žalúdočnej rúrky alebo vhodnej intubačnej kanyly alebo intraperitoneálnou injekciou. Iné cesty expozície sú prijateľné len so zdôvodnením. Maximálny objem kvapaliny, ktorá sa môže naraz podávať žalúdočnou sondou alebo injekciou závisí od veľkosti testovacieho zvieraťa. Objem by nemal presiahnuť 2 ml/100 g telesnej hmotnosti. Použitie vyšších objemov sa musí zdôvodniť. Okrem dráždivých alebo žieravých látok, ktoré bežne odhalia zhoršené účinky s vyššími koncentráciami, sa variabilita testovacieho objemu minimalizuje upravením koncentrácie na zabezpečenie stáleho objemu na všetkých úrovniach dávok.

1.5.6. Príprava chromozómov

Ihneď po utratení sa získava kostná dreň, ktorá sa vystaví hypotonickému roztoku a fixuje sa. Bunky sa potom umiestnia na sklíčka a zafarbia.

1.5.7. Analýza

Mitotický index sa stanovuje ako meradlo cytotoxicity aspoň na 1000 bunkách na jedno zviera pre všetky pokusné zvieratá (vrátane pozitívnej kontrolnej skupiny) a pre neošetrené negatívne kontrolné zvieratá.

Pre každé zviera sa analyzuje najmenej 100 buniek. Tento počet je možné znížiť pri pozorovaní vysokého počtu odchýlok. Všetky sklíčka, vrátane sklíčok z negatívnych a pozitívnych kontrolných skupín sa pred mikroskopickou analýzou nezávisle označia kódmi. Keďže postupy prípravy sklíčok často ústia do pretrhnutia časti metafázy so stratou chromozómov, označené bunky by mali obsahovať počet centromér rovnajúci sa hodnote 2n ± 2.

2. ÚDAJE

2.1. SPRACOVANIE VÝSLEDKOV

Údaje o jednotlivých zvieratách sa uvádzajú v tabuľkovej forme. Experimentálnou jednotkou je jedno zviera. Pre každé zviera sa hodnotí počet buniek, počet odchýlok na bunku a percento buniek so štrukturálnou chromozómovou odchýlkou/odchýlkami. Rôzne typy štrukturálnych chromozómových odchýlok sa uvádzajú v zozname s ich číslami a frekvenciami pre experimentálne a kontrolné kultúry. Trhliny sa zaznamenávajú oddelene a uvádzajú sa, ale zvyčajne sa neudávajú pri celkovej frekvencii odchýlok. Ak neexistujú dôkazy rozdielov medzi reakciami rôznych pohlaví, údaje z oboch pohlaví sa môžu kombinovať pre štatistickú analýzu.

2.2. HODNOTENIE A INTERPRETÁCIA VÝSLEDKOV

Pre stanovenie pozitívneho výsledku existuje niekoľko kritérií, ako napríklad nárast relatívneho počtu buniek s chromozómovými odchýlkami spojený s dávkou alebo jasný nárast počtu buniek s odchýlkami v jednej dávkovacej skupine pri jednom odbere vzorky. Najprv sa zvažuje biologická relevantnosť výsledkov. Ako pomôcka sa pri hodnotení výsledkov testov používajú štatistické metódy (6). Nejasné výsledky sa objasňujú ďalším testovaním, najlepšie použitím modifikácie pokusných podmienok.

Nárast polyploidie môže naznačovať, že testovacia látka má potenciál indukovať číselné chromozómové odchýlky. Nárast endoreduplikácie môže naznačovať, že testovacia látka má potenciál brzdiť priebeh bunkového cyklu (7) (8).

Hoci väčšina pokusov poskytne jasne pozitívne alebo negatívne výsledky, v zriedkavých prípadoch údaje vylúčia konečný verdikt o aktivite testovacej látky. Výsledky môžu ostať nejasné alebo spochybniteľné bez ohľadu na počet opakovaní pokusu.

Pozitívne výsledky in vivo testu chromozómovej odchýlky naznačujú, že určitá látka vyvoláva štrukturálne chromozómové odchýlky v kostnej dreni testovaného druhu. Negatívne výsledky naznačujú, že v testovacích podmienkach testovacia látka neindukuje chromozómové odchýlky v kostnej dreni testovaného druhu.

3. PODÁVANIE SPRÁV

SPRÁVA Z TESTU

Správa z testu zahŕňa nasledovné informácie:

Rozpúšťadlo/nosič:

- zdôvodnenie výberu nosiča.

- rozpustnosť a stálosť testovacej látky v rozpúšťadle/nosiči, ak je známa.

Testované zvieratá:

- použitý druh/kmeň,

- počet, vek a pohlavie zvierat,

- zdroj, podmienky chovu, strava, atď.,

- individuálna hmotnosť zvierat na začiatku testu, vrátane rozsahu telesnej hmotnosti, strednej hodnoty a štandardnej odchýlky pre každú skupinu.

Podmienky testov:

- pozitívne a negatívne (rozpúšťadlo/nosič) kontrolné skupiny,

- údaje zo štúdie na zistenie rozsahu, ak bola uskutočnená,

- zdôvodnenie výberu konečnej úrovne,

- podrobnosti o príprave testovacej látky,

- podrobnosti o podávaní testovacej látky,

- zdôvodnenie výberu spôsobu podávania,

- metódy overovania, že testovacia látka dosiahla všeobecný vnútorný obeh alebo cieľové tkanivo, ak je to vhodné,

- konverzia z koncentrácie testovacej látky v strave/vode (ppm) na samotnú dávku (mg/kg/telesná hmotnosť/deň), ak je to vhodné,

- podrobnosti o kvalite stravy a vody,

- metódy merania toxicity,

- identita látky zastavujúcej metafázu, jej koncentrácia a trvanie podávania,

- metódy prípravy sklíčok,

- kritériá pre hodnotenie odchýlok,

- počet analyzovaných buniek na jedno zviera,

- kritériá na hodnotenie pokusov ako pozitívne, negatívne alebo nejasné.

Výsledky:

- známky toxicity,

- mitotický index,

- typ a počet odchýlok uvedený jednotlivo za každé zviera,

- celkový počet odchýlok na skupinu so strednou hodnotou a štandardnou odchýlkou,

- počet buniek s odchýlkami na skupinu so strednou hodnotou a štandardnou odchýlkou,

- zmeny v ploidii, ak sú pozorované,

- vzťah medzi dávkou a reakciou, ak je to možné,

- štatistické analýzy, ak boli použité,

- údaje o negatívnych kontrolných skupinách,

- historické údaje o negatívnych kontrolných skupinách, s rozsahmi, strednými hodnotami a štandardnými odchýlkami,

- údaje o pozitívnych kontrolných skupinách.

Rozbor výsledkov

Závery

4. LITERATÚRA

(1) Adler, I. D. (1984), Cytogenetic Tests In Mammals, in : Mutagenicity Testing: a Practical Approach, S. Venitt a J. M. Parry (eds), IRL Press, Oxford, Washington D. C., s. 275-306.

(2) Preston, R. J., Dean, B. J., Galloway, S., Holden, H., McFee, A. F. a Shelby, M. (1987), Mammalian in vivo Cytogenetic Assays. Analysis of Chromosome Aberration in Bone Marrow Cells, in: Mutation Res., 189, s. 157-165.

(3) Richold, M., Chandley, A., Ashby, J., Gatehouse, D. G., Bootman, J. a Henderson, L. (1990), In vivo Cytogenetic Assays, in: D. J. Kirkland (ed.), Basic Mutagenicity Tests, UKEMS Recommended Procedures, UKEMS Sub-Committee on Guidelines for Mutagenicity Testing, Report, Part I revised, Cambridge University Press, Cambridge, new York, Port Chester, Melbourne, Sydney, s. 115-141.

(4) Tice, R. R., Hayashi, M., MacGregaro, J. T., Anderson, D., Blakey, D. H., Holden, H. E., Kirsch-Volders, M., Oleson Jr., F. B., Pacchierotti, F., Preston, R. J., Romagna, F., Shimada, H., Soutou, S. a Vannier, B., (1994) Report from the Working Group on the in vivo Mammalian Bone Marrow Chromosom Aberration Test, Mutation Res., 312, s. 305-312.

(5) Fielder, R. J., Allen, J. A., Boobis, A. R., Botham, P. A., Doe, J., Esdaile, D. J., Gatehouse, D. G., Hodson-Walker, G., Morton, D. B., Kirkland, D. J. a Richold, M. (1992), Report of British Toxicology Society/UK Environmental Mutagen Society Working Group: Dose Setting in In vivo Mutagenicity Assays, Mutagenesis, 7, s. 313-319.

(6) Lovell, D. P., Anderson, D., Albanese, R., Amphlett, G. E., Clare, G., Ferguson, R., Richold, M., Papworth, D. G. a Savage, J. R. K. (1989), Statistical Analysis of in vivo Cytogenetic Assays, in: UKEMS Sub-Committee on Guidelines for Mutagenicity Testing, Report Part III, Statistical Evaluation of Mutagenicity Test Data, D. J. Kirkland (ed), Cambridge University Press, Cambridge, s. 184-232.

(7) Locke-Huhle, C. (1983), Endoreduplication in Chinese Hamster Cells during Alpha Radiation Induced G2 Arrest, Mutation Res., 119, s. 403-413.

(8) Huang, Y., Change, C. a Trosko, J. E. (1983), Aphidicolin Induced Endoreduplication in Chinese Hamster Cells, Cancer Res., 43, s. 1362-1364."

--------------------------------------------------

PRÍLOHA 4C

"B.12. MUTAGÉNNOSŤ — IN VIVO TEST MIKROJADRA ERYTROCYTU U CICAVCOV

1. METÓDA

Táto metóda je obdobou OECD TG 474 in vivo testu mikrojadra erytrocytu u cicavcov (1997).

1.1. ÚVOD

In vivo test mikrojadra erytrocytu u cicavcov sa používa na zisťovanie poškodenia vyvolaného testovacou látkou na chromozómoch alebo mitotickom aparáte erytroblastov analýzou erytrocytov odobratých z kostnej drene a/alebo periferálnych krvných buniek zvierat, zvyčajne hlodavcov.

Účelom testu mikrojadra je identifikovať látky, ktoré spôsobujú cytogenetické poškodenie s tvorbou mikrojadier obsahujúcich zaostávajúce chromozómové fragmenty alebo celé chromozómy.

Keď sa erytroblast kostnej drene vyvinie na polychromatický erytrocyt, hlavné jadro sa odpudzuje; akýkoľvek mikronukleus, ktorý sa vytvoril, môže ostať pozadu v inak anukleovanej cytoplazme. Vizualizácia mikrojadier je v týchto bunkách jednoduchšia, pretože nemajú hlavné jadro. Nárast frekvencie mikronukleovaných polychromatických erytrocytov u pokusných zvierat je indikáciou vyvolaného chromozómového poškodenia.

Pri tomto teste sa zvyčajne používa kostná dreň hlodavcov, keďže polychromatické erytrocyty sa tvoria v tomto tkanive. Meranie mikronukleovaných nezrelých (polychromatických) erytrocytov v periférnej krvi je rovnako prijateľné pre akékoľvek druhy, u ktorých bola preukázaná neschopnosť sleziny odstraňovať mikronukleované erytrocyty, alebo ktoré vykázali rovnakú citlivosť na zistenie činiteľov, ktoré spôsobujú štrukturálne alebo numerické chromozómové odchýlky. Mikrojadrá sa dajú rozlíšiť podľa niekoľkých kritérií. Ide napríklad o identifikáciu prítomnosti alebo neprítomnosti kinetochoru alebo centromerickej DNA v mikrojadrách. Frekvencia mikronukleovaných nezrelých (polychromatických) erytrocytov je principiálnym hlavným parametrom. Počet zrelých (normochromatických) erytrocytov v periférnej krvi, ktorá obsahuje mikrojadrá medzi daným počtom zrelých erytrocytov sa tiež môže použiť ako parameter pokusu, ak tento prebieha štyri a viac týždňov.

Tento in vivo test mikrojadra cicavcov je pre hodnotenie mutagénneho rizika osobitne relevantný, pretože umožňuje zváženie faktorov in vivo metabolizmu, farmakokinetiky a opravných procesov DNA, hoci tieto sa môžu z druhu na druh, z tkaniva na tkanivo a z géna na gén líšiť. In vivo test je tiež užitočný pre ďalšie skúmanie mutagénnych účinkov zistených in vitro systémom.

Ak existujú dôkazy, že testovacia látka alebo reaktívny metabolit nedosiahne cieľové tkanivo, nie je vhodné tento test použiť.

Pozri tiež všeobecný úvod k časti B.

1.2. DEFINÍCIE

Centromera (kinetochora) : oblasť/oblasti chromozómu, s ktorými sú spojené vretenové vlákna počas delenia buniek umožňujúce riadny pohyb dcérskych chromozómov k pólom dcérskych buniek.

Mikrojadrá : malé jadrá, oddelené od hlavných jadier buniek a pridaných k nim, vytvárané počas telofázy mitózy (meiózy) zaostávajúcimichromozómovými fragmenta