NARIADENIE KOMISIE (ES) č. 606/2009

z 10. júla 2009,

ktorým sa ustanovujú určité podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 479/2008, pokiaľ ide o kategórie vinárskych výrobkov, enologické postupy a uplatniteľné obmedzenia

KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,

so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 479/2008 z 29. apríla 2008 o spoločnej organizácii trhu s vínom, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 3/2008 a zrušujú nariadenia (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (1), a najmä na jeho článok 25 ods. 3 a článok 32,

keďže:

V nariadení (ES) č. 479/2008 sa v kapitole II hlavy III, ako aj prílohách V a VI k uvedenému nariadeniu, ustanovujú všeobecné pravidlá pre enologické postupy a ošetrenia a v ostatnom sa odkazuje na podrobné vykonávacie pravidlá, ktoré má prijať Komisia. Mali by sa zreteľne a presne vymedziť povolené enologické postupy vrátane podrobných pravidiel úpravy obsahu zvyškového cukru vín a mali by sa stanoviť maximálne množstvá niektorých látok v prípade ich používania, ako aj podmienky používania niektorých z týchto látok.

V prílohe IV k nariadeniu Rady (ES) č. 1493/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s vínom (2) boli vymenované povolené enologické postupy. Tieto povolené enologické postupy by sa mali zachovať, doplniť so zreteľom na vývoj techník a popísať jednoduchším a súvislejším spôsobom v jedinej prílohe.

V časti A prílohy V k nariadeniu (ES) č. 1493/1999 sa pre vína vyrobené v Spoločenstve stanovil maximálny obsah siričitanov, ktorý presahoval maximálne hodnoty stanovené Medzinárodnou organizáciou pre vinič a víno (OIV). Mal by sa dosiahnuť súlad s medzinárodne uznávanými maximálnymi hodnotami, ktoré stanovila OIV, a pre niektoré špeciálne sladké vína vyrábané v malom množstve by sa mali zachovať odchýlky potrebné pre ich vyšší obsah cukru a zaistenie ich riadneho ošetrenia. Na základe výsledkov prebiehajúcich vedeckých štúdií týkajúcich sa zníženia obsahu a nahradenia siričitanov vo víne a príjmu siričitanov z vín v ľudskej výžive sa budú musieť dať maximálne hodnoty na účely ich zníženia neskôr opätovne preskúmať.

Mali by sa ustanoviť podrobné pravidlá, na základe ktorých by mohli členské štáty povoľovať počas určitého obdobia a na experimentálne účely používanie určitých enologických postupov a ošetrení, ktoré sa neupravujú právnymi predpismi Spoločenstva.

PRIJALA TOTO NARIADENIE:

Článok 1

Predmet

Týmto nariadením sa ustanovujú niektoré podrobné pravidlá uplatňovania kapitoly I a II hlavy III nariadenia (ES) č. 479/2008.

Článok 2

Vinohradnícke oblasti, ktorých vína môžu mať maximálny celkový obsah alkoholu 20 % obj.

Vinohradnícke zóny uvedené v prvej zarážke písm. c) druhom pododseku bode 1 prílohy IV k nariadeniu (ES) č. 479/2008 sú zóny C I, C II a C III uvedené v prílohe IX k uvedenému nariadeniu, ako aj plochy zo zóny B, kde sa môžu vyrábať biele vína s týmito chránenými zemepisnými označeniami: „Vin de pays de Franche-Comté“ a „Vin de pays du Val de Loire“.

Článok 3

Povolené enologické postupy a obmedzenia

1. Povolené enologické postupy a obmedzenia uplatniteľné na výrobu a ošetrenie výrobkov, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 479/2008 a uvedené v jeho článku 29 ods. 1, sa ustanovujú v prílohe I k tomuto nariadeniu.

2. Povolené enologické postupy, podmienky ich používania a obmedzenia ich používania sa uvádzajú v prílohe I A.

3. Maximálny obsah oxidu siričitého vo vínach sa uvádza v prílohe I B.

4. Maximálny obsah prchavých kyselín sa uvádza v prílohe I C.

5. Podmienky týkajúce sa postupu úpravy obsahu zvyškového cukru sa ustanovujú v prílohe I D.

Článok 4

Experimentálne používanie nových enologických postupov

1. Každý členský štát môže na experimentálne účely, ako sa uvádza v článku 29 ods. 2 nariadenia (ES) č. 479/2008, povoliť používanie niektorých enologických postupov alebo ošetrení, ktoré nie sú ustanovené v nariadení (ES) č. 479/2008 alebo v tomto nariadení, na obdobie maximálne troch rokov za predpokladu, že:

proces sa zaznamená do sprievodného dokumentu uvedeného v článku 112 ods. 1 a do registra uvedeného v článku 112 ods. 2 nariadenia (ES) č. 479/2008.

Pokus znamená činnosť alebo činnosti vykonávané v rámci riadne vymedzeného výskumného projektu so samostatným protokolom o pokuse.

2. Výrobky získané na základe experimentálneho používania takýchto postupov alebo ošetrení sa môžu uvádzať na trh v inom ako príslušnom členskom štáte, pokiaľ členský štát, ktorý pokus povolil, vopred informoval príslušné orgány prijímajúceho členského štátu o podmienkach povolenia a príslušných množstvách.

3. Do troch mesiacov po uplynutí obdobia uvedeného v odseku 1 príslušný členský štát odovzdá Komisii oznámenie o povolenom pokuse a jeho výsledkoch. Komisia oznámi výsledky tohto pokusu ostatným členským štátom.

4. V prípade potreby a v závislosti od výsledkov príslušný členský štát môže požiadať Komisiu o povolenie pokračovať v uvedenom pokuse, prípadne s väčším objemom, ako bol objem pri prvom pokuse, na ďalšie obdobie v trvaní maximálne troch rokov. K svojej žiadosti príslušný členský štát musí pripojiť zodpovedajúcu dokumentáciu. Komisia prijme rozhodnutie o žiadosti o povolenie pokračovať v pokuse v súlade s postupom podľa článku 113 ods. 2 nariadenia (ES) č. 479/2008.

Článok 5

Enologické postupy uplatniteľné na kategórie šumivých vín

Povolené enologické postupy a obmedzenia vrátane obohacovania, zvyšovania a znižovania obsahu kyselín týkajúce sa šumivých vín, akostných šumivých vín a akostných aromatických šumivých vín uvedené v článku 32 druhom pododseku písm. b) nariadenia (ES) č. 479/2008 sa uvádzajú v prílohe II k tomuto nariadeniu bez toho, aby boli dotknuté všeobecne uplatniteľné enologické postupy a obmedzenia ustanovené v nariadení (ES) č. 479/2008 alebo v prílohe I k tomuto nariadeniu.

Článok 6

Enologické postupy uplatniteľné na likérové vína

Povolené enologické postupy a obmedzenia týkajúce sa likérových vín uvedené v článku 32 druhom odseku písm. c) nariadenia (ES) č. 479/2008 sa uvádzajú v prílohe III k tomuto nariadeniu bez toho, aby boli dotknuté všeobecne uplatniteľné enologické postupy a obmedzenia ustanovené v nariadení (ES) č. 479/2008 alebo v prílohe I k tomuto nariadeniu.

Článok 7

Vymedzenie pojmu sceľovanie

1. Pojem „sceľovanie“ v zmysle článku 32 druhého pododseku písm. d) nariadenia (ES) č. 479/2008 znamená miešanie vín alebo muštov rôzneho pôvodu, pochádzajúcich z rôznych odrôd viniča, rôznych rokov zberu alebo rôznych kategórií vína alebo muštu.

2. Za rôzne kategórie vína alebo muštu sa považujú:

Na účely uplatňovania tohto odseku sa ružové víno považuje za červené víno.

3. Za sceľovanie sa nepovažuje:

Článok 8

Všeobecné pravidlá týkajúce sa miešania a sceľovania

1. Víno sa môže vyrábať prostredníctvom miešania alebo sceľovania iba vtedy, ak zložky tohto miešania alebo sceľovania majú predpísané charakteristiky vhodné na výrobu vína a sú v súlade s ustanoveniami nariadenia (ES) č. 479/2008 a tohto nariadenia.

Sceľovanie bieleho vína bez CHOP/CHZO s červeným vínom bez CHOP/CHZO nemôže viesť k výrobe ružového vína.

Ustanovením v druhom pododseku sa však nevylučuje sceľovanie typu uvedeného v danom pododseku, pokiaľ je konečný výrobok určený na prípravu cuvée tak, ako je to vymedzené v prílohe I k nariadeniu (ES) č. 479/2008, alebo ak je určený na výrobu perlivých vín.

2. Sceľovanie hroznového muštu alebo vína, pri výrobe ktorých sa použil enologický postup uvedený v bode 14 prílohy I A k tomuto nariadeniu, s hroznovým muštom alebo vínom, pri ktorom sa nepoužil tento enologický postup, sa zakazuje.

Článok 9

Špecifikácie čistoty a identifikácie látok používaných pri enologických postupoch

1. Pokiaľ nie sú stanovené smernicou Komisie 2008/84/ES (5), špecifikácie čistoty a identifikácie látok používaných v rámci enologických postupov uvedené v článku 32 druhom pododseku písm. e) nariadenia (ES) č. 479/2008 sú tie, ktoré sú stanovené a uverejnené v Medzinárodnom enologickom kódexe Medzinárodnej organizácie pre vinič a víno.

V prípade potreby sa tieto kritéria čistoty doplnia osobitnými požiadavkami ustanovenými v prílohe I A k tomuto nariadeniu.

2. Enzýmy a enzýmové prípravky použité pri povolených enologických postupoch a ošetreniach, zoznam ktorých je uvedený v prílohe I A, spĺňajú požiadavky nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1332/2008 zo 16. decembra 2008 o potravinárskych enzýmoch (6).

Článok 10

Podmienky držby, obehu a používania výrobkov, ktoré nie sú v súlade s ustanoveniami kapitoly II hlavy III nariadenia (ES) č. 479/2008 alebo s ustanoveniami tohto nariadenia

1. Výrobky, ktoré nie sú v súlade s ustanoveniami kapitoly II hlavy III nariadenia (ES) č. 479/2008 alebo s ustanoveniami tohto nariadenia, sa zničia. Členské štáty však môžu povoliť použitie niektorých výrobkov, ktorých charakteristiky presne stanovia, v liehovare, octárni alebo na priemyselné účely.

2. Výrobcovia alebo obchodníci nemôžu mať v držbe tieto výrobky bez oprávneného dôvodu. Tieto výrobky môžu byť premiestnené len do liehovaru, octárne alebo zariadenia, v ktorom sa použijú na priemyselné účely alebo ako priemyselné výrobky, alebo do zariadenia na ich zneškodnenie.

3. Členské štáty môžu pridávať do vín uvedených v odseku 1 denaturačné činidlá alebo indikátory, aby sa tieto vína ľahšie identifikovali. Z oprávnených dôvodov môžu takisto zakázať použitia uvedené v odseku 1 a dať výrobky zničiť.

4. Vína vyrobené pred 1. augustom 2009 sa môžu ponúkať alebo dodávať na priamu ľudskú spotrebu za predpokladu, že spĺňajú predpisy Spoločenstva alebo vnútroštátne predpisy účinné pred uvedeným dátumom.

Článok 11

Všeobecné pravidlá obohacovania, zvyšovania a znižovania obsahu kyselín iných výrobkov ako víno

Procesy uvedené v bode 1 časti D prílohy V k nariadeniu (ES) č. 479/2008 sa musia vykonávať v jednom kroku. Členské štáty však môžu povoliť vykonávanie niektorých z týchto procesov vo viacerých krokoch, ak sa tým zlepší vinifikácia príslušných výrobkov. V týchto prípadoch platia maximálne hodnoty ustanovené v prílohe V k nariadeniu (ES) č. 479/2008 pre príslušný proces ako celok.

Článok 12

Administratívne pravidlá obohacovania

1. Oznámenie uvedené v bode 4 časti D prílohy V k nariadeniu (ES) č. 479/2008, ktoré sa týka postupov zvyšovania obsahu alkoholu, predkladajú fyzické alebo právnické osoby vykonávajúce uvedené postupy v súlade s lehotami a príslušnými podmienkami kontroly ustanovenými príslušným orgánom členského štátu, na území ktorého sa proces vykonáva.

2. Oznámenie uvedené v odseku 1 sa predkladá v písomnej forme a obsahuje tieto informácie:

3. Členské štáty môžu povoliť, aby sa príslušnému orgánu zasielalo predbežné oznámenie týkajúce sa viacerých postupov alebo určeného obdobia. Takéto oznámenie sa môže prijímať iba za predpokladu, že osoba, ktorá predkladá toto oznámenie, vedie evidenciu každého obohacovania v súlade s ustanoveniami odseku 6 a zaznamenáva informácie uvedené v odseku 2.

4. Ak príslušná osoba nemôže z dôvodu zásahu vyššej moci vykonať v príslušnej lehote proces, v súvislosti s ktorým sa predložilo oznámenie, členské štáty ustanovia podmienky, podľa ktorých uvedená osoba predloží príslušnému orgánu nové oznámenie, aby sa mohli vykonať potrebné kontroly.

5. Oznámenie uvedené v odseku 1 sa nevyžaduje v členských štátoch, v ktorých príslušné kontrolné orgány pravidelne vykonávajú analytické kontroly všetkých výrobných dávok, z ktorých sa vyrába víno.

6. Údaje týkajúce sa priebehu procesov na zvýšenie obsahu alkoholu sa hneď po ukončení samotnej činnosti zaznamenajú do evidencie uvedenej v článku 112 ods. 2 nariadenia (ES) č. 479/2008.

V prípadoch, keď sa v predbežnom oznámení, ktoré sa vzťahuje na niekoľko procesov, neuvádza dátum a čas ich začatia, musia sa údaje do evidencie zaznamenať aj pred začatím každého procesu.

Článok 13

Administratívne pravidlá týkajúce sa zvyšovania a znižovania obsahu kyselín

1. V prípade zvyšovania a znižovania obsahu kyselín predkladajú hospodárske subjekty oznámenie uvedené v bode 4 časti D prílohy V k nariadeniu (ES) č. 479/2008 najneskôr na druhý deň po vykonaní prvého procesu vo vinárskom roku. Toto oznámenie je platné pre všetky procesy v danom vinárskom roku.

2. Oznámenie uvedené v odseku 1 sa predkladá v písomnej forme a obsahuje tieto informácie:

3. Údaje týkajúce sa priebehu každého postupu zvyšovania alebo znižovania obsahu kyselín sa musia zaznamenať do evidencie uvedenej v článku 112 ods. 2 nariadenia (ES) č. 479/2008.

Článok 14

Nalievanie vína alebo hroznového muštu na kaly, hroznové výlisky alebo matolinové výlisky cibéb „aszú“/„výberu“

Nalievanie vína alebo hroznového muštu na kaly, hroznové výlisky alebo matolinové výlisky cibéb „aszú“/„výberu“, ktoré sa ustanovuje v bode 2 časti D prílohy VI k nariadeniu (ES) č. 479/2008, sa vykonáva v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi účinnými od 1. mája 2004 takto:

Uvedené výrobky musia pochádzať z toho istého roku zberu.

Článok 15

Uplatniteľné metódy analýzy Spoločenstva

1. Metódy analýzy uvedené v druhom pododseku článku 31 nariadenia (ES) č. 479/2008, ktoré sa uplatňujú na kontrolu niektorých vinárskych výrobkov alebo niektorých maximálnych hodnôt stanovených na úrovni Spoločenstva, sa uvádzajú v prílohe IV.

2. Komisia uverejní v sérii C Úradného vestníka Európskej únie zoznam a opis metód analýzy uvedených v prvom pododseku článku 31 nariadenia (ES) č. 479/2008 a opísaných v Zbierke medzinárodných metód analýzy vín a muštov OIV, ktoré sa uplatňujú pri kontrole maximálnych hodnôt a požiadaviek na výrobu vinárskych výrobkov stanovených právnymi predpismi Spoločenstva.

Článok 16

Zrušenie

Nariadenia (EHS) č. 2676/90 a (ES) č. 423/2008 sa zrušujú.

Odkazy na zrušené nariadenia a na nariadenie (ES) č. 1493/1999 sa považujú za odkazy na toto nariadenie a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe V.

Článok 17

Toto nariadenie nadobúda účinnosť siedmym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

Uplatňuje sa od 1. augusta 2009.

(1) Ú. v. EÚ L 148, 6.6.2008, s. 1.

(2) Ú. v. EÚ L 179, 14.7.1999, s. 1.

(3) Ú. v. ES L 272, 3.10.1990, s. 1.

(4) Ú. v. EÚ L 127, 15.5.2008, s. 13.

(5) Ú. v. EÚ L 253, 20.9.2008, s. 1.

(6) Ú. v. EÚ L 354, 31.12.2008, s. 7.

V súlade so zásadou obozretnosti sa kopolyméry pridávané do vína musia odstrániť filtráciou najneskôr do dvoch dní po ich pridaní.

Buď sa ponechajú v prírodnom stave, alebo sa odborne zohrejú pri nízkej, strednej alebo vysokej teplote. Nesmie však dôjsť k ich spáleniu, a to ani na povrchu, ani k zuhoľnateniu, či drobeniu pri dotyku. Nesmú prejsť žiadnym chemickým, enzymatickým alebo fyzikálnym ošetrením okrem ohrevu. Nesmie sa do nich pridať žiadny výrobok, ktorým by sa zvýšili ich prirodzené aromatizačné schopnosti alebo obsah extrahovateľných fenolových zlúčenín.

Týmto sa určí obsah organických molekúl vstupujúcich do zloženia membrány, ktoré sú schopné migrovať do ošetrovaného roztoku. Obsah každej z týchto zložiek sa určí osobitne v schválenom laboratóriu. Obsah všetkých určených zložiek v simulačnom roztoku musí byť nižší ako 50 g/l.

6.1. Do každej z troch chromatografických kolón na iónovú výmenu (bod 5.1) sa pridá 50 mililitrov ionomeničovej živice určenej na testovanie, ktorá je umytá a pripravená v súlade so špecifikáciami výrobcov, pokiaľ ide o prípravu živíc určených na použitie v potravinárskom odvetví.

Ak Grécko zamýšľa zmeniť alebo doplniť ustanovenia uvedené v odseku 1 písm. b), oznámi to vopred Komisii. Ak Komisia neodpovie do 2 mesiacov od tohto oznámenia, Grécko môže vykonať plánované zmeny a doplnenia.

V množstve najviac 500 mg/l (ak sa pridáva do muštu a do vína, celkové množstvo nemôže presiahnuť úroveň 500 mg/l).

Ak to vyžadujú poveternostné podmienky, Komisia môže v súlade s postupom ustanoveným v odseku 2 článku 113 nariadenia (ES) č. 479/2008 rozhodnúť, že príslušné členské štáty môžu v niektorých vinohradníckych oblastiach Spoločenstva povoliť v prípade vín vyrábaných na ich území zvýšenie maximálnych hodnôt celkového obsahu oxidu siričitého nižších ako 300 miligramov na liter uvedených v tomto bode, a to najviac o 50 miligramov na liter. Zoznam prípadov, keď členské štáty môžu povoliť takéto zvýšenie, je uvedený v dodatku 1.

v časti C bode 3, pokiaľ ide o skutočný obsah alkoholu v % obj., časti C bode 5, pokiaľ ide o minimálny pretlak, a časti C bode 6 a časti C bode 7, pokiaľ ide o minimálnu dobu trvania výrobných procesov, bez toho, aby bola dotknutá časť B bod 4 písm. d).

Každý členský štát však môže povoliť obohacovanie cuvée v prípade oblastí a odrôd viniča, pre ktoré je to technicky odôvodnené, a to v mieste výroby šumivých vín a pod podmienkou, že:

PRÍLOHA IV

OSOBITNÉ ANALYTICKÉ METÓDY SPOLOČENSTVA

A. ALYL-IZOTIOKYANÁT

1. Princíp metódy

Alyl-izotiokyanát, ktorý môže byť prípadne prítomný vo víne, sa zachytáva destiláciou a stanovuje plynovou chromatografiou.

2. Činidlá

2.1. Absolútny etanol.

2.2. Štandardný roztok: roztok alyl-izotiokyanátu v absolútnom alkohole obsahujúci 15 mg alyl-izotiokyanátu na liter.

2.3. Mraziaca zmes pozostávajúca z etanolu a suchého ľadu (s teplotou –60 °C).

3. Pomôcky a zariadenie

3.1. Destilačné zariadenie podľa obrázku, cez ktoré nepretržite prechádza prúd dusíka.

3.2. Termostaticky regulovaný ohrevný plášť.

3.3. Prietokomer.

3.4. Plynový chromatograf vybavený plameňovým spektrofotometrickým detektorom so selektívnym filtrom na zlúčeniny síry (vlnová dĺžka = 394 nm) alebo ľubovoľný iný vhodný detektor.

3.5. Nerezová chromatografická kolóna s vnútorným priemerom 3 mm a dĺžkou 3 m, naplnená Carbowaxom 20 M pri 10 % na zariadení Chromosorb WHP, zrnitosť 80 až 100.

3.6. Mikrostriekačka, 10 µl.

4. Postup

Do destilačnej banky sa nalejú 2 l vína. Do dvoch skúmaviek na zachytávanie destilátu sa vnesie niekoľko mililitrov etanolu (bod 2.1) tak, aby pórovité časti rúrok na dispergovanie plynu boli úplne ponorené. Tieto dve skúmavky sa ochladia zvonku mraziacou zmesou. Pripojí sa k nim destilačná banka a cez zariadenie sa začne prepúšťať prúd dusíka s rýchlosťou približne 3 l za hodinu. Víno sa zohreje vhodným nastavením ohrevného plášťa na 80 °C a zachytí sa 45 až 50 ml destilátu.

Stabilizuje sa chromatograf. Odporúčajú sa tieto pracovné podmienky:

— teplota dávkovacieho ventilu: 200 °C,

— teplota kolóny: 130 °C,

— rýchlosť prúdenia nosného plynu hélia: 20 ml za minútu.

Mikrostriekačkou sa dávkuje taký objem štandardného roztoku, aby sa na plynovom chromatograme mohol ľahko identifikovať pík zodpovedajúci alyl-izotiokyanátu.

Podobne sa do chromatografu dávkuje alikvotná časť destilátu. Skontroluje sa, či retenčný čas pozorovaného píku zodpovedá retenčnému času píku alyl-izotiokyanátu.

Zlúčeniny, prirodzene sa vyskytujúce vo víne, nebudú za vyššie uvedených podmienok testu vytvárať na chromatograme roztoku vzorky interferujúce píky.

Zariadenie na destiláciu pod prúdom dusíka

B. OSOBITNÉ METÓDY ANALÝZY REKTIFIKOVANÉHO ZAHUSTENÉHO HROZNOVÉHO MUŠTU

a) Celkový obsah katiónov

1. Princíp metódy

Na testovanú vzorku pôsobí silne kyslý katex – menič katiónov. Katióny sa vymenia za H+. Obsah katiónov sa vyjadrí ako rozdiel medzi celkovým obsahom kyselín v efluente a v testovanej vzorke.

2. Pomôcky a zariadenie

2.1. Sklená kolóna s vnútorným priemerom 10 až 11 mm a dĺžkou približne 300 mm s výpustným ventilom.

2.2. pH meter so stupnicou dielikovanou aspoň v jednotkách 0,1 pH.

2.3. Elektródy:

— sklená elektróda, uchovávaná v destilovanej vode,

— referenčná kalomelová elektróda s nasýteným roztokom chloridu draselného, uchovávaná v nasýtenom roztoku chloridu draselného,

— alebo kombinovaná elektróda, uchovávaná v destilovanej vode.

3. Činidlá

3.1. Silne kyslý katex v H + forme, vopred napučaný namočením cez noc vo vode.

3.2. Roztok hydroxidu sodného, 0,1 M.

3.3. pH indikátorový papier.

4. Postup

4.1. Príprava vzorky

Použije sa roztok získaný zriedením rektifikovaného zahusteného muštu na 40 % (hm./obj.): do 500 ml odmerného valca sa napustí 200 g presne odváženého rektifikovaného zahusteného muštu, ktorý sa doplní vodou po značku a zhomogenizuje sa.

4.2. Príprava ionexovej kolóny

Do kolóny sa dá približne 10 ml vopred napučaného katexu v H + forme. Kolóna sa preplachuje destilovanou vodu dovtedy, kým sa neodstráni kyslosť, na kontrolu ktorej sa použije indikátorový papier.

4.3. Výmena iónov

100 ml roztoku rektifikovaného zahusteného muštu, pripraveného tak, ako sa uvádza v bode 4.1, sa nechá prejsť cez kolónu rýchlosťou jedna kvapka za sekundu. Efluent sa zachytáva do kadičky. Kolóna sa prepláchne 50 ml destilovanej vody. Kyslé látky v efluente (vrátane preplachovanej vody) sa titrujú 0,1 M roztokom hydroxidu sodného, až kým pH nedosiahne pri 20 °C hodnotu 7. Alkalický roztok sa má pridávať pomaly a roztok sa má nepretržite pretrepávať. Objem použitého 0,1 M roztoku hydroxidu sodného v ml označíme n.

5. Vyjadrenie výsledkov

Celkový obsah katiónov sa vyjadrí v miliekvivalentoch na kilogram celkového obsahu cukru na jedno desatinné miesto.

5.1. Výpočty

— Obsah kyselín v efluente vyjadrený v miliekvivalentoch na kilogram rektifikovaného zahusteného muštu: E = 2,5 n,

— celkový obsah kyselín v rektifikovanom zahustenom mušte v miliekvivalentoch na kilogram: a

— celkový obsah katiónov v miliekvivalentoch na kilogram celkového obsahu cukru: ((2,5 n – a)/(P)) × 100, kde P = celkový obsah cukrov v hmotnostných percentách (hmotnosť/hmotnosť).

b) Vodivosť

1. Princíp

Elektrická vodivosť stĺpca kvapaliny vymedzeného dvoma rovnobežnými platinovými elektródami a ich koncami sa meria ich pripojením na jedno rameno Wheatstonovho mostíka.

Vodivosť závisí od teploty. Udáva sa pri 20 °C.

2. Zariadenie

2.1. Konduktometer umožňujúci uskutočňovať merania vodivosti v rozsahu od 1 do 1 000 mikrosiemensov na cm (μS cm-1).

2.2. Vodný kúpeľ na temperovanie analyzovaných vzoriek na teplotu približne 20 °C (20 ± 2 °C).

3. Činidlá

3.1. Demineralizovaná voda so špecifickou vodivosťou pod 2 μS cm-1 pri 20 °C.

3.2. Referenčný roztok chloridu draselného.

0,581 g chloridu draselného, KCl, vopred vysušeného do konštantnej hmotnosti pri teplote 105 °C, sa rozpustí v demineralizovanej vode (bod 3.1). Doplní sa demineralizovanou vodu (bod 3.1) do jedného litra. Tento roztok má vodivosť 1 000 μS cm-1 pri 20 °C. Nemá sa uchovávať dlhšie ako tri mesiace.

4. Postup

4.1. Príprava vzorky na analýzu

Použije sa roztok s celkovým obsahom cukru 25 % hm. (25° Brix): naváži sa hmotnosť vzorky 2500/P a doplní sa vodou do 100 g (bod 3.1), pričom P = celkový obsah cukrov v rektifikovanom zahustenom mušte v hmotnostných percentách.

4.2. Stanovenie vodivosti

Analyzovaná vzorka sa vytemperuje na 20 °C ponorením do vodného kúpeľa. Teplota sa udržuje v rozmedzí ± 0,1 °C.

Konduktometrická komora sa dvakrát prepláchne analyzovaným roztokom.

Zmeria sa vodivosť a výsledok sa vyjadrí v μS cm-1.

5. Vyjadrenie výsledkov

Výsledok pre 25 % hm. (25° Brix) roztoku rektifikovaného zahusteného muštu sa vyjadrí v mikrosiemensoch na cm (μS cm-1) pri 20 °C zaokrúhlený na celé číslo.

5.1. Výpočty

Ak zariadenie nie je vybavené prostriedkami na reguláciu teploty, nameraná vodivosť sa skoriguje s použitím tabuľky I. Ak je teplota nižšia ako 20 °C, korekcia sa pripočíta, ak je teplota vyššia ako 20 °C, korekcia sa odpočíta.

Tabuľka I

Korekcie vodivosti v mikrosiemensoch na cm, ktoré sa vykonávajú pri teplotách iných ako 20 °C

Vodivosť Teplota (°C) 20,2 19,8 20,4 19,6 20,6 19,4 20,8 19,2 21,0 19,0 21,2 18,8 21,4 18,6 21,6 18,4 21,8 18,2 22,0 (1) 18,0 (2) 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 50 0 0 1 1 1 1 1 2 2 2 100 0 1 1 2 2 3 3 3 4 4 150 1 1 2 3 3 4 5 5 6 7 200 1 2 3 3 4 5 6 7 8 9 250 1 2 3 4 6 7 8 9 10 11 300 1 3 4 5 7 8 9 11 12 13 350 1 3 5 6 8 9 11 12 14 15 400 2 3 5 7 9 11 12 14 16 18 450 2 3 6 8 10 12 14 16 18 20 500 2 4 7 9 11 13 15 18 20 22 550 2 5 7 10 12 14 17 19 22 24 600 3 5 8 11 13 16 18 21 24 26

c) Hydroxymetylfurfural

1. Princíp metódy

1.1. Kolorimetrická metóda

Aldehydy, odvodené od furánu, z ktorých hlavný je hydroxymetylfurfural, reagujú s kyselinou barbiturovou a para-toluidínom za vzniku červenej zlúčeniny, ktorá sa stanoví kolorimetricky pri 550 nm.

1.2. Vysokoúčinná kvapalinová chromatografia

Separácia na kolóne s obrátenými fázami a stanovenie pri 280 nm.

2. Kolorimetrická metóda

2.1. Pomôcky a zariadenie

2.1.1. Spektrofotometer na uskutočnenie meraní od 300 do 700 nm.

2.1.2. Sklenené kyvety s dĺžkou 1 cm.

2.2. Činidlá

2.2.1. Kyselina barbiturová, 0,5 % roztok (hm./obj.).

500 mg kyseliny barbiturovej, C4O3N2H4, sa miernym zahrievaním vo vodnom kúpeli pri 100 °C rozpustí v destilovanej vode. Doplní sa destilovanou vodou do 100 ml. Roztok vydrží asi jeden týždeň.

2.2.2. Roztok para-toluidínu, 10 % (hm./obj.).

Do 100 ml odmerného valca sa dá 10 g para-toluidínu, C6H4(CH3)NH2, pridá sa 50 ml izopropanolu, CH3CH(OH)CH3, a 10 ml ľadovej kyseliny octovej, CH3COOH (ρ20 = 1,05 g/ml). Doplní sa izopropanolom do 100 ml. Tento roztok by sa mal denne obnovovať.

2.2.3. Etanal, CH3CHO, vodný roztok 1 % (hm./obj.).

Pripraví sa tesne pred použitím.

2.2.4. Hydroxymetylfurfural, C6O3H6, vodný roztok 1 g/l.

Postupne sa pripravia roztoky obsahujúce 5, 10, 20, 30 a 40 mg/l. Roztok s koncentráciou 1 g/l a zriedené roztoky musia byť čerstvo pripravené.

2.3. Postup

2.3.1. Príprava vzorky

Použije sa roztok pripravený zriedením rektifikovaného zahusteného muštu na 40 % (hm./obj.): do 500 ml odmerného valca sa napustí 200 g presne odváženého rektifikovaného zahusteného muštu. Doplní sa vodou po značku a zhomogenizuje sa. Stanovenie sa uskutoční s 2 ml tohto roztoku.

2.3.2. Kolorimetrické stanovenie

Do každej z dvoch 25 ml baniek a a b so zábrusovými zátkami sa dajú 2 ml vzorky pripravenej podľa bodu 2.3.1. Do každej banky sa dá 5 ml roztoku para-toluidínu (bod 2.2.2). Roztoky sa premiešajú. Do banky b (kontrolná vzorka) sa pridá 1 ml destilovanej vody a do banky a (vzorka na meranie) 1 ml roztoku kyseliny barbiturovej (bod 2.2.1). Roztoky sa zhomogenizujú pretrepaním. Obsah baniek sa prenesie do kyviet spektrofotometra s dĺžkou optickej dráhy 1 cm. Stupnica absorbancie sa vynuluje pomocou obsahu banky b na vlnovú dĺžku 550 nm. Sleduje sa zmena v absorbancii obsahu banky a, zaznamená sa maximálna hodnota A, ktorá sa dosiahne po dvoch až piatich minútach.

Vzorky s obsahom hydroxymetylfurfuralu nad 30 mg/l sa musia pred analýzou zriediť.

2.3.3. Zostrojenie kalibračnej krivky:

Do dvoch sád 25 ml baniek a a b sa dajú 2 ml roztoku hydroxymetylfurfuralu s obsahom 5, 10, 20, 30 a 40 mg/l (bod 2.2.4) a upravia sa tak, ako je opísané v bode 2.3.2.

Graf, ktorým sa vyjadruje závislosť absorbacie od koncentrácie obsahu štandardných roztokov hydroxymetylfurfuralu v mg/l, je priamka pretínajúca začiatok súradníc.

2.4. Vyjadrenie výsledkov

Obsah hydroxymetylfurfuralu v rektifikovanom zahustenom mušte sa vyjadrí v miligramoch na kilogram celkového obsahu cukrov.

2.4.1. Metóda výpočtu

Obsah hydroxymetylfurfuralu C v mg/l v analyzovanej vzorke je obsah na kalibračnej krivke, ktorý zodpovedá absorbancii A zmeranej vo vzorke.

Obsah hydroxymetylfurfuralu v miligramoch na kilogram celkového obsahu cukrov je daný vzťahom:

250 × ((C)/(P)),

kde P = celkový obsah cukrov v rektifikovanom zahustenom mušte v hmotnostných percentách.

3. Vysokoúčinná kvapalinová chromatografia

3.1. Pomôcky a zariadenie

3.1.1. Vysokoúčinný kvapalinový chromatograf vybavený:

— dávkovacím ventilom so slučkou 5 alebo 10 μl,

— spektrofotometrickým detektorom na uskutočnenie meraní pri 280 nm,

— kolónou z kremeňa s oktadecylom (napríklad Bondapak C18 – Corasil, Waters Assoc.),

— zapisovačom, prípadne integrátorom.

Prietoková rýchlosť mobilnej fázy: 1,5 ml/minútu.

3.1.2. Zariadenie na membránovú filtráciu (priemer pórov 0,45 μm)

3.2. Činidlá

3.2.1. Opakovane destilovaná voda.

3.2.2. Metanol, CH3OH, destilovaný alebo kvality pre vysokoúčinnú kvapalinovú chromatografiu.

3.2.3. Kyselina octová, CH3COOH (ρ20 = 1,05 g/ml).

3.2.4. Mobilná fáza: voda-metanol (bod 3.2.2), kyselina octová (bod 3.2.3), vopred prefiltrované cez membránový filter (0,45 μm), 40 : 9: 1 (objemové diely).

Táto mobilná fáza sa musí pripraviť denne a pred použitím sa musí odplyniť.

3.2.5. Referenčný roztok hydroxymetylfurfuralu, 25 mg/l.

Do 100 ml odmernej banky sa umiestni 25 mg presne naváženého hydroxymetylfurfuralu, C6H3O6, a doplní sa metanolom (bod 3.2.2). Tento roztok sa zriedi metanolom (bod 3.2.2) v pomere 1 : 10 a prefiltruje sa cez membránový filter (0,45 μm).

Roztok sa uchováva dva až tri mesiace v hermeticky uzatvorenej hnedej sklenej fľaši v chladničke.

3.3. Postup

3.3.1. Príprava vzorky

Použije sa roztok pripravený zriedením rektifikovaného zahusteného muštu na 40 % (hmotnosť/objem) (do 500 ml odmerného valca sa napustí 200 g presne odváženého rektifikovaného zahusteného muštu, ktorý sa doplní vodou po značku a zhomogenizuje sa) a prefiltruje sa cez membránový filter (0,45 μm).

3.3.2. Chromatografické stanovenie

Vstreknutím do chromatografu sa nadávkuje 5 (alebo 10) μl vzorky pripravenej podľa bodu 3.3.1 a 5 (alebo 10) μl referenčného roztoku hydroxymetylfurfuralu (bod 3.2.5). Zaznamená sa chromatogram.

Retenčný čas hydroxymetylfurfuralu je približne 6 až 7 minút.

3.4. Vyjadrenie výsledkov

Obsah hydroxymetylfurfuralu v rektifikovanom zahustenom mušte sa vyjadrí v miligramoch na kilogram celkového obsahu cukrov.

3.4.1. Metóda výpočtu

Obsah hydroxymetylfurfuralu v 40 % (hm./obj.) roztoku rektifikovaného zahusteného muštu v mg/l označíme C.

Obsah hydroxymetylfurfuralu v miligramoch na kilogram celkového obsahu cukrov je daný vzťahom:

250 × ((C)/(P)),

kde P = celkový obsah cukrov v rektifikovanom zahustenom mušte v hmotnostných percentách.

d) Ťažké kovy

1. Princípy metód

I. Rýchla metóda na vyhodnotenie obsahu ťažkých kovov

Ťažké kovy sa odhaľujú vo vhodne zriedenom rektifikovanom zahustenom mušte zafarbením spôsobeným tvorbou sulfidov. Vyhodnocujú sa porovnaním so štandardným roztokom olova, ktorého obsah zodpovedá maximálnemu prípustnému obsahu.

II. Stanovenie obsahu olova atómovou absorpčnou spektrofotometriou

Chelát vzniknutý reakciou olova s amóniom-pyrolidinylditiokarbamátom sa extrahuje metylizobutylketónom, ktorého absorbancia sa meria pri 283,3 nm. Obsah olova sa stanoví pomocou známych pridaných množstiev olova zo série referenčných roztokov.

2. Rýchla metóda na vyhodnotenie obsahu ťažkých kovov

2.1. Činidlá

2.1.1. Zriedená kyselina chlorovodíková, 70 % (hm./obj.)

70 g kyseliny chlorovodíkovej, HCl (ρ20 = 1,16 až 1,19 g/ml) sa doplní vodou do 100 ml.

2.1.2. Zriedená kyselina chlorovodíková, 20 % (hm./obj.)

20 g kyseliny chlorovodíkovej, HCl (ρ20 = 1,16 až 1,19 g/ml) sa doplní vodou do 100 ml.

2.1.3. Zriedený amoniak

14 g amoniaku, NH3 (ρ20 = 0,931 až 0,934 g/ml) sa doplní vodou do 100 ml.

2.1.4. Tlmivý roztok s pH 3,5

25 g octanu amónneho (CH3COONH4) sa rozpustí v 25 ml vody a pridá sa 38 ml zriedenej kyseliny chlorovodíkovej (bod 2.1.1). Ak je to potrebné, pH sa upraví so zriedenou kyselinou chlorovodíkovou (bod 2.1.2) alebo zriedeným amoniakom (bod 2.1.3) a doplní sa vodou do 100 ml.

2.1.5. Roztok tioacetamidu (C2H5SN), 4 % (hm./obj.).

2.1.6. Roztok glycerolu (C3H8O3), 85 % (hm./obj.)

(n D20 °C = 1,449 až 1,455).

2.1.7. Tioacetamidové činidlo

K 0,2 ml roztoku tioacetamidu (bod 2.1.5) sa pridá 1 ml zmesi 5 ml vody, 15 ml 1 M roztoku hydroxidu sodného a 20 ml roztoku glycerolu (bod 2.1.6). Zahrieva sa vo vodnom kúpeli pri 100 °C počas 20 sekúnd. Pripraví sa tesne pred použitím.

2.1.8. Roztok obsahujúci 0,002 g olova/l

Roztok obsahujúci 1 g olova/l sa pripraví rozpustením 0,400 g dusičnanu olovnatého, Pb(NO3)2, vo vode a doplnením vodou do 250 ml. Tesne pred použitím sa tento roztok zriedi vodou v pomere dva ku tisíc (obj./obj.) tak, aby vznikol roztok 0,002 g/l.

2.2. Postup

10 g testovanej vzorky rektifikovaného zahusteného muštu sa rozpustí v 10 ml vody. Pridajú sa 2 ml tlmivého roztoku s pH 3,5 (bod 2.1.4) a všetko sa premieša. Pridá sa 1,2 ml tioacetamidového činidla (bod 2.1.7). Ihneď sa premieša. Za rovnakých podmienok sa s použitím 10 ml roztoku olova 0,002 g/l (bod 2.1.8) pripraví kontrolná vzorka.

Po 2 minútach by prípadné hnedé sfarbenie roztoku rektifikovaného zahusteného muštu nesmie byť intenzívnejšie ako sfarbenie kontrolnej vzorky.

2.3. Výpočty

Za uvedených podmienok zodpovedá kontrolná vzorka najvyššiemu prípustnému obsahu ťažkých kovov v rektifikovanom zahustenom mušte vyjadrenému ako 2 mg olova/kg.

3. Stanovenie obsahu olova atómovou absorpčnou spektrofotometriou

3.1. Pomôcky a zariadenie

3.1.1. Atómový absorpčný spektrofotometer vybavený vzduchovo-acetylénovým horákom.

3.1.2. Olovená výbojka s dutou katódou.

3.2. Činidlá

3.2.1. Zriedená kyselina octová

Vezme sa 12 g ľadovej kyseliny octovej (ρ20 = 1,05 g/ml) a doplní sa vodou do 100 ml.

3.2.2. Roztok amónium-pyrolidinylditiokarbamátu, C5H12N2S2, 1 % (hm./obj.).

3.2.3. Metylizobutylketón, (CH3) 2CHCH2COCH3.

3.2.4. Roztok obsahujúci 0,010 g olova/l

Roztok obsahujúci 1 g olova/l (bod 2.1.8) sa zriedi na 1 % (obj./obj.).

3.3. Postup

3.3.1. Príprava roztoku na analýzu

10 g rektifikovaného zahusteného muštu sa rozpustí v rovnakých objemoch zriedenej kyseliny octovej (bod 3.2.1) a vody a doplní sa touto zmesou do 100 ml.

Pridajú sa 2 ml roztoku amónium-pyrolidinylditiokarbamátu (bod 3.2.2) a 10 ml metylizobutylketónu (bod 3.2.3). Roztok chránený pred ostrým svetlom sa pretrepáva 30 sekúnd. Nechajú sa oddeliť dve vrstvy. Použije sa metylizobutylketónová vrstva.

3.3.2. Príprava referenčných roztokov

Pripravia sa 3 referenčné roztoky, obsahujúce popri 10 g rektifikovaného zahusteného muštu 1, 2 a 3 ml roztoku obsahujúceho 0,010 g olova/l (bod 3.2.4). Tieto roztoky sa spracujú rovnakým spôsobom ako roztok na analýzu.

3.3.3. Kontrolná vzorka

Kontrolná vzorka sa pripraví za rovnakých podmienok, ako je opísané v bode 3.3.1, ale bez pridania rektifikovaného zahusteného muštu.

3.3.4. Stanovenie

Vlnová dĺžka sa nastaví na 283,3 nm.

Do atomizéra sa nadávkuje metylizobutylketón z kontrolnej vzorky a nastaví sa nula na absorpčnej škále.

Dávkovaním príslušných extrakčných extraktov rozpúšťadiel sa stanovia absorpcie analyzovaného roztoku a referenčných roztokov.

3.4. Vyjadrenie výsledkov

Obsah olova sa vyjadrí v miligramoch na kilogram rektifikovaného zahusteného muštu na jedno desatinné miesto.

3.4.1. Výpočty

Zostrojí sa krivka vyjadrujúca závislosť absorbancie ako funkcie koncentrácie olova pridaného do referenčných roztokov, kde nulová koncentrácia je reprezentovaná analyzovaným roztokom.

Extrapoláciou bodov sa získa priamka, ktorá pretína negatívnu časť osi koncentrácie. Vzdialenosť medzi priesečníkom na tejto osi a začiatkom súradníc predstavuje koncentráciu olova v analyzovanom roztoku.

e) Chemické stanovenie etanolu

Táto metóda sa používa na stanovenie obsahu alkoholu v nízko-alkoholických kvapalinách, ako sú mušty, zahustené mušty a rektifikované zahustené mušty.

1. Princíp metódy

Jednoduchá destilácia kvapaliny. Oxidácia etanolu v destiláte dichrómanom draselným. Titrácia nadbytku dichrómanu roztokom železnatých iónov.

2. Zariadenie

2.1. Destilačné zariadenie používané na meranie obsahu alkoholu

3. Činidlá

3.1. Roztok dichrómanu draselného

33,600 g dichrómanu draselného (K2Cr2O7) sa rozpustí v množstve vody postačujúcom na prípravu jedného litra roztoku pri 20 °C.

Jeden mililiter tohto roztoku oxiduje 7,8924 mg alkoholu.

3.2. Roztok síranu amónno-železnatého

135 g hexahydrátu síranu amónno-železnatého, FeSO4, (NH4)2SO4, 6 H2O, sa rozpustí v množstve vody postačujúcom na prípravu jedného litra roztoku a pridá sa 20 ml koncentrovanej kyseliny sírovej, H2SO4 (ρ20 = 1,84 g/ml). Tento roztok, keď je čerstvo pripravený, zodpovedá približne polovičnému objemu roztoku dichrómanu. Státím sa pomaly oxiduje.

3.3. Roztok manganistanu draselného

1,088 g manganistanu draselného, KMnO4, sa rozpustí v množstve vody postačujúcom na prípravu jedného litra roztoku.

3.4. Zriedená kyselina sírová, v pomere 1:2 (obj./obj.)

Do 500 ml vody sa po malých dávkach za nepretržitého miešania pridá 500 ml kyseliny sírovej, H2SO4 (ρ20 = 1,84 g/ml).

3.5. Železnaté orto-fenantrolínové činidlo

0,695 g heptahydrátu síranu železnatého, FeSO4, 7 H2O, sa rozpustí v 100 ml vody a pridá sa 1,485 g monohydrátu orto-fenantrolínu, C12H8N2, H2O. Rozpustenie sa uľahčí zahriatím. Tento jasnočervený roztok sa dobre uchováva.

4. Postup

4.1. Destilácia

Do destilačnej banky sa umiestni 100 g rektifikovaného zahusteného muštu a 100 ml vody. Destilát sa zachytáva do 100 ml odmernej banky a doplní sa vodou po značku.

4.2. Oxidácia

Vezme sa 300 ml banka so zábrusovou zátkou a s rozšíreným hrdlom, umožňujúcim opláchnutie hrdla bez straty. Do banky sa dá 20 ml titračného roztoku dichrómanu draselného (bod 3.1) a 20 ml kyseliny sírovej zriedenej v pomere 1 : 2 (objem/objem) (bod 3.4) a pretrepe sa. Pridá sa 20 ml destilátu. Banka sa zazátkuje, pretrepe a aspoň 30 minút sa počká za občasného pretrepania (banka na meranie množstva etanolu.)

Titrácia roztoku dichrómanu draselného roztokom síranu amónno-železnatého (bod 3.2) sa uskutoční tak, že do identickej banky sa umiestnia rovnaké množstvá činidiel, ale 20 ml destilátu sa nahradí 20 ml destilovanej vody (banka na kontrolný pokus).

4.3. Titrácia

Do obsahu banky, ktorá slúži na stanovenie množstva, sa pridajú sa štyri kvapky orto-fenantrolínového činidla (bod 3.5). Nadbytok dichrómanu sa titruje roztokom síranu amónno-železnatého (bod 3.2). Roztok železnatých iónov sa prestane pridávať, keď sa farba zmesi zmení z modrozelenej na hnedú.

Na presnejšie posúdenie koncového bodu sa s roztokom manganistanu draselného (bod 3.3) zmení farba zmesi z hnedej naspäť na modrozelenú. Desatina spotrebovaného objemu tohto roztoku sa odpočíta od objemu pridaného roztoku železnatých iónov. Rozdiel označíme n.

Rovnako sa postupuje s bankou na kontrolný pokus. V tomto prípade rozdiel označíme n’.

5. Vyjadrenie výsledkov

Obsah etanolu sa vyjadrí v gramoch na kilogram celkového obsahu cukru a uvedie sa na jedno desatinné miesto.

5.1. Metóda výpočtu

n′ ml roztoku železnatých iónov zredukuje 20 ml roztoku dichrómanu, ktorý zoxiduje 157,85 mg čistého etanolu.

Jeden mililiter roztoku železnatých iónov má rovnakú redukčnú účinnosť ako

((157,85)/(n′)) mg etanolu

n′ – n ml roztoku železnatých iónov má rovnakú redukčnú účinnosť ako

157,85 × ((n′ – n)/(n′)) mg etanolu.

Koncentrácia etanolu v g/kg rektifikovaného zahusteného muštu je daná vzťahom:

7,892 × ((n′ – n)/(n′))

Koncentrácia etanolu v g/kg celkového obsahu cukru je daná vzťahom:

789,2 × ((n′ – n)/(n′ × P)),

kde P = celkový obsah cukru v rektifikovanom zahustenom mušte vyjadrený v hmotnostných percentách.

f) Mezo-inozitol, scylo-inozitol a sacharóza

1. Princíp metódy

Plynová chromatografia silylovaných derivátov.

2. Činidlá

2.1. Vnútorný štandard: xylitol (vodný roztok obsahujúci asi 10 g/l, do ktorého sa špachtľou pridá za špičku azidu sodného).

2.2. Trifluór-N,N-bis(trimetylsilyl)acetamid – BSTFA – (C8H18F3NOSi2)

2.3. Chlór(trimetyl)silán (trimetylsilylchlorid) (C3H9ClSi)

2.4. Pyridín, p.a. (C5H5N)

2.5. Mezo-inozitol (C6H12O6)

3. Zariadenie

3.1. Plynový chromatograf obsahujúci:

3.2. Kapilárnu kolónu (napríklad z kremenného skla, potiahnutá OV 1, filmom s hrúbkou 0,15 μm, dĺžkou 25 m a vnútorným priemerom 0,3 mm).

Pracovné podmienky: nosný plyn: vodík a hélium:

— prietoková rýchlosť nosného plynu: okolo 2 ml/minútu,

— teplota dávkovacieho ventilu a detektora: 300 °C,

— naprogramovanie teploty: 1 minúta pri 160 °C, 4 °C za minútu do 260 °C, konštantná teplota 260 °C počas 15 minút,

— pomer deliča: okolo 1 : 20.

3.3. Integrátor

3.4. Mikrostriekačka, 10 μl

3.5. Mikropipety, 50, 100 a 200 μl

3.6. 2 ml banky s teflónovou zátkou

3.7. Sušiaca komora

4. Postup

Do 50 ml banky sa dá presne navážená vzorka približne 5 g rektifikovaného zahusteného muštu. Pridá sa 1 ml štandardného roztoku xylitolu (bod 2.1) a doplní sa vodou do celkového objemu. Po homogenizácii vzorky sa odoberie 100 μl tohto roztoku, ktorý sa vleje do banky (bod 3.6) a po prípadnom pridaní 100 μl absolútneho etanolu na uľahčenie odparovania sa vysuší v miernom prúde vzduchu.

Zvyšok sa opatrne rozpustí v 100 μl pyridínu (bod 2.4) a pridá sa 100 μl trifluór-N,N-bis(trimetylsilyl)acetamidu (bod 2.2) a 10 μl chlór(trimetyl)silánu (bod 2.3). Banka sa uzavrie teflónovou zátkou a umiestni sa do sušiacej komory, kde sa zahrieva na 60 °C počas jednej hodiny.

Odoberie sa 0,5 μl čistej kvapaliny a nadávkuje sa s použitím „horúcej dutej ihly“ podľa uvedeného pomeru na uvedenom deliči.

5. Výpočet výsledkov

5.1. Pripraví sa roztok obsahujúci:

60 g glukózy/l, 60g fruktózy/l, 1 g mezo-inozitolu/l a 1 g sacharózy/l

Naváži sa 5 g tohto roztoku a ďalej sa postupuje v súlade s postupom v bode 4. Výsledky pre mezo-inozitol a sacharózu sa vypočítajú z chromatogramu so zreteľom na xylitol.

V prípade scylo-inozitolu, ktorý nie je komerčne dostupný a má pík s retenčným časom ležiacim medzi posledným píkom anomérnej formy glukózy a píkom mezo-inozitolu (pozri chromatogram na ďalšej strane), sa výsledok posudzuje rovnako ako pri mezo-inozitole.

6. Vyjadrenie výsledkov

6.1. Obsah mezo-inozytolu a scylo-inozytolu sa vyjadrí v miligramoch na kilogram celkového cukru.

Sacharóza sa vyjadrí v gramoch na kilogram muštu.

(1) Korekcia sa odpočíta.

(2) Korekcia sa pripočíta.