1)

Článok 4 sa nahrádza takto: „Článok 4 1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabránenie vstupu na svoje územia, ako aj prechodu cez ne: a) osobám uvedeným v prílohe I a určeným sankčným výborom, ktoré ohrozujú mierový proces a proces národného zmierenia na Pobreží Slonoviny, najmä tými, ktoré bránia vykonávaniu dohody z Linas-Marcoussisu a dohody Accry III, a akejkoľvek ďalšej osobe, ktorá je na základe relevantných informácií určená ako zodpovedná za závažné porušovanie ľudských práv a medzinárodného humanitárneho práva na Pobreží Slonoviny, akejkoľvek ďalšej osobe, ktorá verejne podnecuje nenávisť a násilie, a akejkoľvek ďalšej osobe, o ktorej sankčný výbor vyhlási, že porušuje opatrenia uložené v bode 7 rezolúcie BR OSN č. 1572 (2004); b) osobám uvedeným v prílohe II, ktoré sa neuvádzajú na zozname v prílohe I a ktoré bránia mieru a národnému zmiereniu, a najmä ohrozujú úspešné zavŕšenie volebného procesu. 2. Ustanoveniami odseku 1 sa členskému štátu neukladá povinnosť odmietnuť vstup na svoje územie vlastným štátnym príslušníkom. 3. Odsek 1 písm. a) sa neuplatňuje, ak sankčný výbor rozhodne, že: a) cestovanie je opodstatnené z naliehavých humanitárnych dôvodov vrátane náboženských povinností; b) výnimkou by sa podporilo dosiahnutie cieľov rezolúcií BR OSN, mier a národné zmierenie na Pobreží Slonoviny a stabilita v regióne. 4. Odsek 1 sa uplatňuje bez toho, aby boli dotknuté prípady, v ktorých je členský štát viazaný povinnosťou vyplývajúcou z medzinárodného práva, a to: i) ako hostiteľská krajina medzinárodnej medzivládnej organizácie; ii) ako hostiteľská krajina medzinárodnej konferencie zvolanej Organizáciou Spojených národov alebo zvolanej pod jej záštitou; iii) podľa mnohostrannej dohody, ktorou sa priznávajú výsady a imunity; iv) podľa Zmluvy o zmierení z roku 1929 (Lateránska dohoda), ktorú uzavrela Svätá stolica (Vatikánsky mestský štát ) a Taliansko. 5. Odsek 4 sa považuje za uplatniteľný tiež v prípadoch, ak je členský štát hostiteľskou krajinou Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE). 6. Rada bude náležite informovaná o všetkých prípadoch, v ktorých členský štát udelí výnimku podľa odseku 4 alebo 5. 7. Členské štáty môžu udeliť výnimky z opatrení uložených v odseku 1 písm. b), ak osoba vycestuje z dôvodu naliehavých humanitárnych potrieb alebo z dôvodu účasti na medzivládnych zasadnutiach vrátane tých, ktoré podporuje Európska únia, alebo tých, ktorých hostiteľskou krajinou je členský štát predsedajúci v úrade OBSE, na ktorých sa vedie politický dialóg, ktorý priamo podporuje demokraciu, ľudské práva a právny štát na Pobreží Slonoviny. 8. Členský štát, ktorý si želá udeliť výnimky v zmysle odseku 7, to písomne oznámi Rade. Výnimka sa považuje za udelenú, pokiaľ jeden alebo viacerí členovia Rady nevznesú písomne námietku do dvoch pracovných dní od prijatia oznámenia o navrhovanej výnimke. V prípade, že jeden alebo viacerí členovia Rady vznesú námietku, Rada môže kvalifikovanou väčšinou hlasov rozhodnúť o udelení navrhovanej výnimky. 9. V prípadoch, v ktorých členský štát povolí osobám uvedeným v prílohe I alebo II vstup na svoje územie alebo prechod cez svoje územie podľa odsekov 4, 5 a 7, sa toto povolenie obmedzí na účel, na ktorý sa udeľuje, a na osoby, ktorých sa týka.“