SK Úradný vestník Európskej únie L 274/103

ROZHODNUTIE KOMISIE

z 27. apríla 2010

o štátnej pomoci, ktorú poskytlo Belgicko na reštrukturalizáciu burzy rýb v Ostende

[štátna pomoc C 30/08 (ex NN 21/08)]

[oznámené pod číslom K(2010) 2520]

(Iba holandské a francúzske znenie je autentické)

(Text s významom pre EHP)

(2010/607/EÚ)

EURÓPSKA KOMISIA,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,

so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (1), a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),

so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (2), a najmä na jeho článok 7 ods. 5 a článok 14,

po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky (3) v súlade s článkom 108 ods. 2 prvým pododsekom Zmluvy o fungovaní Európskej únie (Zmluva o fungovaní EÚ) (4) a so zreteľom na tieto pripomienky,

keďže:

1. KONANIE

(1) Komisia dostala v liste zo 16. februára 2006 sťažnosť týkajúcu sa pomoci udelenej belgickými orgánmi burze rýb v Ostende, ktorá je zaregistrovaná pod číslom CP 40/06. Komisia dostala 31. júla 2007 ďalšiu sťažnosť týkajúcu sa tej istej veci.

(2) Komisia požiadala v listoch z 13. marca 2006, 26. júna 2006 a 11. júla 2007 belgické orgány, aby jej poskytli informácie o týchto opatreniach. Belgické orgány reagovali listami z 11. mája 2006, 20. októbra 2006 a 27. novembra 2007.

(3) Komisia preskúmala informácie a dokumenty poskytnuté belgickými orgánmi a 3. júla 2008 informovala belgické orgány o svojom rozhodnutí začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní EÚ a článku 6 nariadenia (ES) č. 659/1999.

(4) Belgické orgány v liste zo 16. júla 2008 predložili Komisii určité dokumenty týkajúce sa privatizácie dražby rýb v Ostende, o ktorej uvažovalo mesto Ostende.

(5) Belgické orgány požiadali listom z 25. júla 2008 o predĺženie termínu na podanie pripomienok do 8. septembra 2008. Predĺženie bolo schválené 4. augusta 2008.

(6) Listom z 8. septembra 2008 belgické orgány predložili svoje pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania.

(7) Rozhodnutie Komisie o začatí formálneho konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky do jedného mesiaca od dátumu zverejnenia.

(8) Komisia sa stretla so zástupcami belgických orgánov 9. októbra 2008. Belgické orgány na tomto stretnutí poskytli informácie o spôsobe, akým majú v úmysle organizovať privatizáciu burzy rýb.

(9) Komisii boli doručené pripomienky týchto zainteresovaných tretích strán: European Association of Fishing Ports and Auctions (EAFPA), Nationaal Overleg Visafslagen (NOVA), Flanders Ship Repair (Flámske lodné opravárne), Zeebrugse Vis Promotie vzw (ZVP), Grimsby Fish Market, Zeebrugse Visveiling (ZV), European Fish Centre (EFC) a lodný opravárenský podnik Gardec.

(10) Komisia postúpila listom zo 4. novembra 2008 uvedené pripomienky Belgicku, ktoré dostalo možnosť vyjadriť sa. Belgicko nezaslalo žiadne vyjadrenie týkajúce sa pripomienok tretích strán.

(11) V liste z 8. septembra 2009 so značkou C(2009) 6907 Komisia vydala príkaz na poskytnutie informácií v súlade s článkom 10 ods. 3 nariadenia (ES) č. 659/1999, v ktorom vyžaduje úplné odpovede na otázky položené v listoch z 13. marca 2006, 26. júna 2006 a 11. júla 2007 a v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania.

(12) Belgické orgány požiadali listom zo 7. októbra 2009 o predĺženie termínu na poskytnutie informácií do 9. novembra 2009. Predĺženie termínu bolo schválené 9. októbra 2009. Belgické orgány v liste taktiež požiadali Komisiu o postúpenie pripomienok predložených tretími stranami. Komisia zároveň so schválením predĺženia termínu postúpila pripomienky tretích strán a kópiu listu zo 4. novembra 2008.

(13) Belgické orgány Komisiu informovali listom z 22. októbra 2009, že nedostali list Komisie zo 4. novembra 2008. Z tohto dôvodu požiadali o novú jednomesačnú lehotu, aby mohli poskytnúť svoje vyjadrenie k pripomienkam tretích strán.

(14) Komisia povolila belgickým orgánom listom z 5. novembra 2009 predĺženie termínu do 27. novembra 2009, aby im poskytla príležitosť reagovať na pripomienky tretích strán.

(15) Belgické orgány poskytli odpovede na príkaz na poskytnutie informácií, ako aj dodatočné informácie o privatizácii burzy rýb.

(16) Belgicko listom z 30. novembra 2009 postúpilo svoje vyjadrenie k pripomienkam tretích strán.

2. REŠTRUKTURALIZÁCIA BURZY RÝB V OSTENDE V ROKU 2001

(17) Rybná burza v Ostende, pôvodne burza vlastnená štátom, bola veľmi roztrieštená a (podľa belgických orgánov) dlhodobo zle riadená. Dosahovala veľmi slabé výsledky. V rokoch 1991 až 2001 jej podiel z hľadiska prísunu rýb do belgických prístavov klesol približne z 37 % na 20 % (6). Jej obrat v období rokov 1997 až 2001 klesol z 20 550 000 EUR na 13 440 000 EUR (7). Mesto Ostende (ďalej len „mesto“) v súvislosti s burzou dlhodobo vykazovalo priemernú ročnú stratu 1 850 000 EUR (vrátane roku 2001).

(18) V roku 2001 sa mesto muselo rozhodnúť, či burzu rýb zatvorí alebo ju reštrukturalizuje. Mesto sa 23. novembra 2001 rozhodlo burzu rýb Ostende reštrukturalizovať a zmeniť na nezávislú mestskú spoločnosť podľa belgických právnych predpisov, pričom jej jediným akcionárom by bolo mesto.

(19) Rozhodnutie o reštrukturalizácii burzy vychádzalo z finančného plánu predstavujúceho jeden predpoklad (kvalifikovaný ako kladný) a podnikateľského plánu na dvoch stranách, ktorý pripravila spoločnosť HAMA Consult NV. V týchto dokumentoch sa uvádza, že burza rýb by sa mala stať ziskovou do deviatich rokov pod podmienkou, že sa zmení na samostatnú právnickú osobu s počiatočným kapitálom 250 miliónov BEF (približne 6,2 mil. EUR), ktorý sa má v plnej výške vyplatiť za obdobie piatich rokov. Táto samostatná spoločnosť dostala názov Autonoom Gemeentebedrijf Vismijn Oostende (ďalej len „spoločnosť AGVO“). Spoločnosť AGVO prevzala finančné náklady súvisiace so splatením rôznych bankových pôžičiek bývalej rybnej burzy v Ostende.

2.1. ŠTRUKTÚRA SPOLOČNOSTI

2.1.1. AGVO

(20) Ako sa uvádza v odôvodnení 18, na účely reštrukturalizácie burzy rýb mesto 23. novembra 2001 (8) založilo nezávislú mestskú spoločnosť AGVO. Nezávislá mestská spoločnosť predstavuje samostatnú právnickú osobu založenú podľa článku 261 nového zákona o územnej samospráve určeného na organizáciu mestských inštitúcií a služieb mimo všeobecných mestských služieb so zameraním na inštitúcie či služby komerčnej alebo priemyslovej povahy, riadené priemyslovými a komerčnými metódami.

(21) Pokiaľ ide o podiel v spoločnosti a riadiace orgány, právne nariadenie požaduje, aby mesto ako zriaďujúca obec malo väčšinu hlasov. Mesto má v spoločnosti AGVO v skutočnosti 100 % akcií a v súlade so stanovami spoločnosti AGVO vymenúva všetkých členov predstavenstva. Väčšina členov predstavenstva musí byť členmi mestskej rady.

(22) Spoločnosť AGVO má v súčasnosti minimálne dve úplne podriadené dcérske spoločnosti: NV Exploitatie Vismijn Oostende (ďalej len „EVO“) a NV Pakhuizen (ďalej len „PAKHUIZEN“).

2.1.2. EVO

(23) Spoločnosť EVO bola založená 8. augusta 2002 na účely prevádzkovania burzy a realizácie všetkých súvisiacich činností. Počiatočný kapitál spoločnosti EVO predstavoval 371 840 EUR. Vlastníctvo bolo rozdelené na 15 000 rovnakých akcií bez nominálnej hodnoty, pričom spoločnosť AGVO je držiteľom 14 999 akcií a pán Miroir, člen mestskej rady, držiteľom 1 akcie.

(24) Spoločnosť EVO je riadená predstavenstvom. Členov predstavenstva vymenúvajú akcionári na obdobie šiestich rokov s možnosťou predĺženia. Vzhľadom na rozdelenie akcií je spoločnosť EVO úplne ovládaná spoločnosťou AGVO.

2.1.3. PAKHUIZEN

(25) Spoločnosť PAKHUIZEN založili v roku 1988 vlastníci lodí na účely správy hnuteľných i nehnuteľných objektov. Spoločnosť AGVO prevzala v roku 2005 spoločnosť PAKHUIZEN formou nákupu všetkých jej akcií za cenu 350 000 EUR.

(26) Spoločnosť PAKHUIZEN je riadená predstavenstvom. Členov predstavenstva vymenúvajú akcionári na obdobie šiestich rokov s možnosťou predĺženia. Spoločnosť PAKHUIZEN je od roku 2005 vo vlastníctve spoločnosti AGVO, ktorá ju aj riadi.

2.2. ÚLOHY

2.2.1. AGVO

(27) Podľa stanov je spoločnosť AGVO poverená plnením úloh, ktoré belgické orgány vymedzujú ako úlohy vo verejnom záujme a komerčné úlohy. „Úlohy vo verejnom záujme“ vykonáva samotná spoločnosť AGVO a „komerčné úlohy“ plnia úplne podriadené dcérske spoločnosti EVO a (od roku 2005) PAKHUIZEN.

(28) Pokiaľ ide o úlohy vo verejnom záujme, belgické orgány uviedli, že spoločnosť AGVO bola poverená riadením rybárskeho prístavu v Ostende (čo zahŕňa správu a údržbu verejných a súkromných pozemkov, ktoré sa nachádzajú na území rybárskeho prístavu), kontrolou rýb vylodených na spotrebu, určovaním daní z burzových cien a zároveň kontrolou, či sa vylodeného úlovku týka povinnosť platby DPH, prevádzkou plavebných komôr medzi kanálom a rybárskym dokom (ktorý využívajú nielen rybárske lode), komunikáciou s verejnosťou v mene miestnej samosprávy, ako aj renováciou a prevádzkou budov verejnoprávnych alebo čiastočne verejnoprávnych inštitúcií, napríklad Flámskeho regiónu, Západoflámskej provincie a pod.

2.2.2. EVO

(29) Spoločnosť EVO prevádzkuje burzu rýb v Ostende. Činnosť v tejto oblasti sa týka najmä organizácie a prevádzky burzy rýb, prenajímania skladov a ďalších pomocných činností. V kontexte prevádzky burzy spoločnosť EVO uplatňuje burzový poplatok vo výške 6 % ceny. Kupujúci na burze musia uhradiť províziu za nákup vo výške 1 – 3 %, ako aj poplatok za zapožičanie prepravných debien na ryby. Výška poplatku za zapožičanie prepravných debien nie je známa.

(30) Spoločnosť EVO okrem toho poskytuje pôžičky zákazníkom – vlastníkom lodí. Niektoré pôžičky boli prednedávnom poskytnuté s medzibankovou referenčnou úrokovou sadzbou (Euribor) + 2 %. Nezdá sa však, že by sa všetky pôžičky poskytovali za týchto podmienok. Výmenou za poskytnutie pôžičky musia vlastníci lodí poskytnúť svoje ryby na predaj na burze v Ostende.

(31) Spoločnosť EVO okrem toho poskytuje vlastníkom lodí určité služby, napríklad uhradením časti alebo celých nákladov na chladenú prepravu.

2.2.3. PAKHUIZEN

(32) Činnosť spoločnosti PAKHUIZEN je zameraná najmä na zmeny, obnovu, maľbu a opakovanú maľbu, stavby a rekonštrukcie, demolácie, prevádzkovanie, správu a prenajímanie nehnuteľných objektov.

2.3. PRÍSLUŠNÉ OPATRENIA POMOCI

2.3.1. POČIATOČNÝ KAPITÁL A ZVYŠOVANIE KAPITÁLU

(33) Mesto spoločnosti AGVO pri jej založení 23. novembra 2001 poskytlo počiatočný kapitál 250 miliónov BEF (6 179 338,12 EUR), ktorý sa mal vyplácať v rovnakých ročných splátkach v lehote piatich rokov. Od roku 2002 bolo uhradených šesť splátok počiatočného kapitálu v celkovej výške 3 596 665,62 EUR: 619 734 EUR bolo uhradených 28. júna 2002, 570 155 EUR 26. júna 2003, 570 155 EUR 25. júna 2004 a 570 155 EUR 26. júna 2005. Keď začalo formálne zisťovanie, Belgicko v pripomienkach uviedlo, že v rokoch 2006 a 2007 sa uskutočnili dve platby, pričom každá predstavovala 619 734 EUR. Podľa informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, spoločnosť AGVO ešte nepožiadala o zostatok počiatočného kapitálu, čiže 2 582 672,5 EUR.

(34) Belgické orgány uviedli, že spoločnosť AGVO čiastočne použila počiatočný kapitál na tzv. verejné účely a na splatenie súčasnej bankovej pôžičky vo forme kapitálu a úroku. Taktiež ho použila na nákup akcií spoločnosti Pakhuizen. Napokon ho použila na vyplatenie počiatočného kapitálu spoločnosti EVO a na poskytnutie pôžičiek spoločnosti EVO, ktoré boli neskôr (31. decembra 2004, 31. decembra 2005 a 21. decembra 2007) zmenené na kapitál formou úhrady dlhov.

(35) Pri založení 8. augusta 2002 získala spoločnosť EVO počiatočný kapitál vo výške 371 840,29 EUR. Vzápätí spoločnosť AGVO zvýšila kapitál spoločnosti EVO formou úhrady dlhov. Dňa 31. decembra 2004 sa kapitál zvýšil o 1 387 044 EUR; 31. decembra 2005 o 710 000,75 EUR a 21. decembra 2007 o 1 500 114,96 EUR. Celkom spoločnosť AGVO poskytla spoločnosti EVO kapitál vo výške 3 969 000 EUR.

(36) Hoci belgické orgány informovali Komisiu, že sa počiatočný kapitál spoločnosti EVO zvýšil a 31. decembra 2006 dosiahol sumu 2 468 885 EUR, neposkytli Komisii informácie o konkrétnej forme zvýšenia kapitálu. Pozornosť Komisie sa na základe pripomienok tretích strán zamerala na zvýšenie kapitálu z 21. decembra 2007, ako aj na skutočnosť, že zvýšenie kapitálu sa uskutočnilo formou uhradenia dlhov. Belgicko sa o tejto časti pripomienok tretích strán nevyjadrilo.

2.3.2. ZÁRUKY NA PÔŽIČKY

(37) Okrem poskytnutia počiatočného kapitálu mesto pomohlo obom spoločnostiam (AGVO a EVO) poskytnutím bezplatných záruk na získanie súkromných pôžičiek.

(38) V prípade spoločnosti AGVO išlo o záruky na tri pôžičky poskytnuté 26. marca (609 379,40 EUR), 23. apríla 2004 (2 117 500 EUR) a 22. apríla 2005 (550 000 EUR) v celkovej výške 132 199 987 BEF (3 276 879 EUR).

(39) V prípade spoločnosti EVO išlo o záruky na pôžičky poskytnuté 28. júna a 27. septembra 2002. Podľa informácií poskytnutých belgickými orgánmi si však spoločnosti uvedené pôžičky nakoniec nevzali. Mesto 23. apríla 2004 a 22. apríla 2005 opäť poskytlo spoločnosti EVO bezplatné záruky na pôžičky. Spoločnosť si vzala pôžičku vo výške 145 505 820 BEF (3 606 995 EUR). Belgické orgány bez uvedenia dátumu naznačili, že mesto sa taktiež zaručilo za dodatočnú pôžičku vo výške 78 000 EUR. Keďže tieto informácie boli uvedené v pripomienkach belgických orgánov zo 4. septembra 2008 a predchádzajúce pripomienky sú z 23. novembra 2007, Komisia predpokladá, že uvedená dodatočná záruka bola poskytnutá v tomto období.

(40) Spoločnosť AGVO poskytla aj bezplatné záruky spoločnosti EVO na dve pôžičky v celkovej výške 600 000 EUR. Nie sú k dispozícii žiadne informácie o dátume rozhodnutia o poskytnutí bezplatnej záruky. Vzhľadom na to, že spoločnosť EVO bola založená 22. augusta 2002 a že dokument predložený belgickými orgánmi, v ktorom sa spomínajú dve pôžičky, zachytával situáciu z 3. augusta 2006, Komisia predpokladá, že záruka bola poskytnutá v tomto období.

2.3.3. POZEMKY A BUDOVY

(41) Podľa článku 30 stanov spoločnosti z 23. novembra 2001 sa spoločnosti AGVO udeľuje výhradné právo používať (bezplatne) pozemky a budovy rybárskeho prístavu Ostende (9).

(42) V článku 30 stanov spoločnosti sa uvádza, že mesto môže neskôr previesť vlastníctvo (alebo iné práva) pozemkov a budov na spoločnosť AGVO.

(43) To sa stalo 26. marca 2004, keď mesto vložilo vklad do spoločnosti AGVO prostredníctvom prevodu nehnuteľného majetku vo forme rôznych budov nachádzajúcich sa v rybárskom prístave Ostende s plochou 57 500 m2 na túto spoločnosť. Vklad sa uskutočnil v inventárnej hodnote uvedenej v mestských účtoch, ktorá predstavovala 14 891 524 EUR. Prevod sa týkal len budov (burza rýb, kancelárie a sklady), netýkal sa však pozemkov, na ktorých sú budovy postavené. Samotné pozemky využíva mesto na základe otvorenej koncesie od Flámskeho regiónu, ktorý je vlastníkom pozemkov. Spoločnosti AGVO zostalo výlučné právo využívať tieto pozemky na základe článku 30 svojich stanov.

(44) Prevod nehnuteľného majetku z 26. marca 2004 zahŕňal 14 754 m2 budov, ktorých sa týkala zmluva o dlhodobom prenájme medzi mestom a spoločnosťou PAKHUIZEN uzatvorená s mestom v roku 1989 na 45 rokov. Podľa tejto zmluvy platí spoločnosť PAKHUIZEN za používanie týchto budov symbolický poplatok 1 000 BEF (25 EUR) ročne. Spoločnosť PAKHUIZEN sa na odplatu zmluvne zaviazala na vlastné náklady a bez nároku na úhradu zrenovovať sklady opísané v zmluve o dlhodobom prenájme, aby vyhovovali budúcim predpisom. Na druhej strane, po uplynutí 27 rokov prenájmu (v roku 2016) mesto získa nárok na 50 % čistého ročného zisku spoločnosti PAKHUIZEN. Belgické orgány uviedli, že spoločnosť PAKHUIZEN nesplnila zmluvné záväzky a nezrenovovala príslušné sklady, ako jej ukladala zmluva, aspoň nie do roku 2005. Belgické orgány však uviedli, že po tom, ako spoločnosť AGVO v roku 2005 kúpila akcie spoločnosti PAKHUIZEN, na renovačné a údržbové práce sa vynaložilo 257 872 EUR v roku 2005 a 68 816 EUR v roku 2006. Presná výška nákladov na práce vykonané v roku 2007 nie je známa.

(45) Spoločnosť AGVO od 26. marca 2004, keď na ňu mesto previedlo vlastníctvo budovy, nahradila mesto ako zmluvnú stranu v zmluve o dlhodobom prenájme so spoločnosťou PAKHUIZEN. Takto spoločnosť AGVO získala nárok na výber 25 EUR ročne, ako aj na 50 % čistého ročného zisku spoločnosti PAKHUIZEN po 27 rokoch prenájmu.

(46) Belgicko uviedlo, že z plochy 57 500 m2, ktorú má spoločnosť AGVO k dispozícii: — 13 600 m2 využíva dcérska spoločnosť EVO ako budovu burzy rýb, pracovné priestory/hangár a administratívne budovy, — 14 754 m2 si prenajíma spoločnosť PAKHUIZEN, z ktorých sa 955 m2 využíva na prístavné činnosti, — 2 700 m2 skladov si prenajímajú (polo-)verejnoprávne inštitúcie, — 8 156 m2 sa používa ako verejné cesty, — 2 488 m2 sa používa ako bezplatné verejné parkovisko, — 2 400 m2 sa používa ako kontajnerový park pre rybársku činnosť, — 13 402 m2 predstavuje prístavisko.

(47) Spoločnosť EVO neplatí nájom za používanie budov. Belgicko uviedlo, že ako náhradu spoločnosť EVO platí všetky náklady na údržbu a renováciu. Spoločnosť PAKHUIZEN naďalej platí 25 EUR ročne.

(48) Belgické orgány uviedli, že v čase od 31. decembra 2002 do 31. decembra 2007 spoločnosť EVO uhradila 182 377,31 EUR a PAKHUIZEN 381 835,16 EUR za renovačné a infraštruktúrne práce a 193 255,70 EUR a 133 895,35 EUR (v uvedenom poradí) za náklady na údržbu.

2.4. OBCHODNÁ STRATÉGIA

(49) Spoločnosti AGVO a EVO vykázali po reštrukturalizácii straty, ktoré sa prehlbovali napriek miernemu zisku spoločnosti AGVO v roku 2003/2004. Koncom roku 2006 mala spoločnosť AGVO straty vo výške takmer 3 000 000 EUR, ako aj krátkodobé a dlhodobé dlhy vo výške viac ako 4 000 000 EUR, kým spoločnosť EVO musela koncom roku 2006 preniesť straty vo výške viac ako 3 400 000 EUR, krátkodobé a dlhodobé dlhy presahujúce 5 800 000 EUR a záporný kapitál vo výške takmer 1 000 000 EUR.

(50) Napriek nahromadeným stratám sa spoločnosti AGVO a EVO zapojili do špekulácií a rozšírili svoju činnosť. Napríklad v roku 2006 spoločnosť AGVO prevzala 51 % podiel v spoločnosti s názvom HAF Holding BO so sídlom na Islande, kým spoločnosť EVO sa v roku 2006 zapojila do projektu King crab (10) (podnik Polardrift so sídlom v Nórsku). Spoločnosť EVO sa taktiež zapojila do islandskej spoločnosti Icelandic HAF Holding. V roku 2005 spoločnosť EVO uzatvorila zmluvu s obchodným zástupcom, podľa ktorej bol obchodný zástupca poverený nákupom prvotriednych rýb na islandských burzách, ktoré sa potom mali predávať na burze rýb v Ostende.

(51) Obchodnú stratégiu spoločnosti EVO rôzne zúčastnené strany opísali ako nečestnú súťaž, ktorá spočívala (okrem iného) v ponuke úplnej alebo čiastočnej úhrady nákladov na prepravu rýb nalodených v zahraničných prístavoch do Ostende a v ponuke výhodných pôžičiek vlastníkom lodí pod podmienkou, že budú so svojím úlovkom obchodovať v Ostende.

(52) Tieto projekty, ako aj obchodná stratégia opísaná tretími stranami naznačujú, že spoločnosť EVO sa rozhodla rozšíriť svoj podiel na trhu a zvýšiť obrat za každú cenu. V každom prípade sa však v ročných účtovných závierkach spoločností AGVO a EVO ukazuje, že spoločnosť EVO si dokázala udržať prítomnosť na trhu napriek neistej finančnej situácii len vďaka podpore mesta (11).

3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA

3.1. VÝHODY POSKYTNUTÉ SPOLOČNOSTI AGVO

(53) Spoločnosť AGVO získala počiatočný kapitál 250 miliónov BEF (6 179 338 EUR). Vzhľadom na veľké straty v minulosti a veľmi krátky a neúplný podnikateľský plán Komisia dospela v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania k záveru, že súkromný investor by takú sumu do burzy rýb neinvestoval, a uvedený počiatočný kapitál teda hodnotí ako štátnu pomoc. Komisia vyjadrila pochybnosti týkajúce sa zlučiteľnosti pomoci s vnútorným trhom, keďže pravdepodobne neboli splnené podmienky stanovené v usmerneniach o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach, ktoré boli platné v čase poskytnutia pomoci (ďalej len „usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999“) (12).

(54) Mesto prispelo spoločnosti AGVO aj svojimi budovami, pričom za ne nepožadovalo žiadnu náhradu, ani spoločnosti AGVO neuložilo žiadne povinnosti podobnej hodnoty. Komisia usúdila, že súkromný investor by za takýto príspevok požadoval primeranú cenu a že príspevok vo forme budov treba pokladať za štátnu pomoc. Táto pomoc zjavne znížila výrobné náklady spoločnosti AGVO a predstavovala prevádzkovú pomoc. Komisia nenašla žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ ani v usmerneniach pre preskúmanie štátnej pomoci rybnému hospodárstvu a akvakultúre (ďalej len „usmernenia pre rybné hospodárstvo“) (13), ktoré by jej umožnili povoliť pomoc.

(55) Mesto sa taktiež zaručilo za pôžičky pre spoločnosť AGVO. Kým súkromný subjekt by za záruku požadoval osobitnú prirážku, mesto ju poskytlo bezplatne. Komisia teda dospela k záveru, že uvedené záruky treba pokladať za štátnu pomoc. Táto pomoc opäť zjavne znížila výrobné náklady spoločnosti AGVO a predstavovala prevádzkovú pomoc. Komisia nenašla žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ ani v usmerneniach pre rybné hospodárstvo, ktoré by jej umožnili pokladať pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom.

(56) Napokon, mesto poverilo spoločnosť AGVO, aby stanovovala a vyberala obecné dane a využívala výnosy, čo predstavuje výhodu, ktorú by súkromný podnik väčšinou nemal. Komisia usúdila, že neboli splnené podmienky rozsudku vo veci Altmark (14) a že výhody, ktoré vyplynuli z práva stanovovať a vyberať obecnú daň, treba pokladať za štátnu pomoc. Komisia (ktorá nemala k dispozícii žiadne informácie o tomto poplatku) dospela k záveru, že sa na prvý pohľad musí analyzovať ako prevádzková pomoc a že neexistuje žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ či v usmerneniach pre rybné hospodárstvo, ktorým by sa zdôvodnila zlučiteľnosť tejto pomoci s vnútorným trhom.

3.2. VÝHODY POSKYTNUTÉ SPOLOČNOSTI EVO

(57) Mesto a spoločnosť AGVO sa zaručili za pôžičky spoločnosti EVO. Súkromný subjekt by za záruky požadoval osobitnú prirážku, kým mesto a spoločnosť AGVO ich poskytli bezplatne, a tak Komisia dospela k záveru, že ich treba pokladať za štátnu pomoc. Táto pomoc zjavne znížila výrobné náklady spoločnosti EVO a predstavovala prevádzkovú pomoc. Komisia nenašla žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ ani v usmerneniach pre rybné hospodárstvo, ktoré by jej umožnili pokladať pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Vyjadrila preto pochybnosti nad tým, či sú tieto opatrenia zlučiteľné s vnútorným trhom.

(58) Spoločnosť AGVO umožnila spoločnosti EVO trvalé bezplatné používanie budov, ktoré vlastnila, s celkovou plochou 13 600 m2. Komisia usúdila, že súkromný investor by za to požadoval primeranú cenu a že možnosť bezplatného používania budov treba pokladať za štátnu pomoc. Táto pomoc zjavne znížila výrobné náklady spoločnosti EVO a predstavovala prevádzkovú pomoc. Komisia nenašla žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ ani v usmerneniach pre rybné hospodárstvo, ktoré by jej umožnili pokladať pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Vyjadrila preto pochybnosti nad tým, či sú tieto opatrenia zlučiteľné s vnútorným trhom.

3.3. VÝHODY POSKYTNUTÉ SPOLOČNOSTI PAKHUIZEN

(59) Výsledkom podmienok zmluvy o dlhodobom prenájme medzi mestom a spoločnosťou PAKHUIZEN bolo to, že spoločnosť PAKHUIZEN získala výhodu ročného zníženia svojich prevádzkových nákladov. Komisia dospela k záveru, že toto zvýhodnenie možno posudzovať ako štátnu pomoc a nepatrí do skupiny žiadnych opatrení uvedených v usmerneniach pre rybné hospodárstvo ani do cieľov iných horizontálnych či osobitných usmernení, ktoré by bolo možné uplatniť na tento typ podniku. Podľa príslušných usmernení pre rybné hospodárstvo, ako aj horizontálnych pravidiel týkajúcich sa štátnej pomoci by sa takýto typ pomoci pokladal za prevádzkovú pomoc, ktorá nie je zlučiteľná s vnútorným trhom. Komisia preto vyjadrila pochybnosti nad tým, či je toto opatrenie zlučiteľné s vnútorným trhom.

3.4. VÝHODY POSKYTNUTÉ RYBÁRSKYM PODNIKOM

(60) Komisia ďalej konštatovala, že spoločnosť EVO zvýhodnila rybárske podniky, ktoré využívajú burzu rýb v Ostende formou poskytnutia služieb pod cenou, ktorú by účtoval bežný súkromný subjekt, ako aj prenájmom budov spoločnosti PAKHUIZEN pod cenou, ktorú by účtoval bežný súkromný subjekt.

(61) Komisia usúdila, že tieto výhody predstavovali štátnu pomoc. Nenašla žiadne ustanovenie v článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ ani v usmerneniach pre rybné hospodárstvo, ktoré by jej umožnili pokladať pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom, preto vyjadrila pochybnosti, či tieto opatrenia možno považovať za zlučiteľné s vnútorným trhom.

3.5. ZÁVER

(62) Komisia so zreteľom na uvedené skutočnosti a informácie, ktoré mala k dispozícii, dospela k záveru, že všetky opatrenia uvedené v oddiele 3 treba považovať za štátnu pomoc a vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti tejto pomoci s vnútorným trhom.

4. PRIPOMIENKY PREDLOŽENÉ ZAINTERESOVANÝMI TRETÍMI STRANAMI

(63) Všetky zainteresované tretie strany, ktoré mali pripomienky k rozhodnutiu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, vyjadrili súhlas s argumentmi predloženými v uvedenom rozhodnutí. Okrem toho uviedli, že v dôsledku protiprávnej pomoci poskytnutej spoločnostiam AGVO, EVO a PAKHUIZEN utrpeli škodu (strata klientov a výnosov) a naliehavo žiadali Komisiu, aby prijala potrebné opatrenia s cieľom zakázať pomoc a požiadať o jej vymáhanie.

4.1. EAFPA

(64) EAFPA (Európska asociácia rybárskych prístavov a búrz) zdôrazňuje, že príslušné opatrenia pomoci narúšajú trh a vyzýva Komisiu, aby pomoc zakázala a žiadala jej vymáhanie.

4.2. NOVA

(65) Spoločnosť NOVA ako navrhovateľ podporuje rozhodnutie Komisie začať formálne zisťovanie. Považuje za dôležité, aby sa zaistila transparentnosť burzového trhu a zaručili rovnaké podmienky. Taktiež vyzýva Komisiu, aby prijala príslušné opatrenia s cieľom zaistiť vymáhanie pomoci, ktorá by nebola zlučiteľná s vnútorným trhom.

4.3. FLANDERS SHIP REPAIR

(66) Spoločnosť Flanders Ship Repair vysvetľuje, že z dôvodu štátnej pomoci odišli nákladní dopravcovia do Ostende. To (podľa spoločnosti Flanders Ship Repair) viedlo k strate výnosov, keďže nákladní dopravcovia, ktorí odišli do Ostende, si už nenechávali opravovať lode v Zeebrugge. Spoločnosť Flanders Ship Repair požaduje negatívne rozhodnutie spolu s vymáhaním, ako aj prijatie dočasných opatrení.

4.4. ZVP

(67) Združenie nákupcov a spracovateľov rýb na belgickom východnom pobreží ZVP konštatuje, že protiprávna štátna pomoc spolu s ďalšími výhodami umožnila rybnej burze v Ostende umelo prilákať zahraničné lode a lode zo Zeebrugge. Navyše mnohé rozhovory a tlačové správy miestnych politikov a členov predstavenstva spoločnosti EVO (ktoré poukazovali najmä na skutočnosť, že v Belgicku je priestor len pre jednu burzu rýb, a to v Ostende) viedli k pochybnostiam, pokiaľ ide o budúcnosť burzy rýb v Zeebrugge a následne celého okolitého areálu. To malo za následok pokles výnosov, zníženie, pozastavenie či zrušenie investícií a odbytového úsilia.

(68) Združenie ZVP taktiež uvádza, že sa snažilo upozorniť na tento problém miestne orgány, ale neúspešne.

(69) Združenie ZVP napokon poukazuje na skutočnosť, že spoločnosť EVO zriadila prostredníctvom nastrčenej osoby a s použitím verejných financií závod na výrobu filiet s názvom Ostend Filleting Factory, ktorý sa taktiež zúčastňuje na nespravodlivej súťaži.

4.5. GRIMSBY FISH MARKET

(70) Spoločnosť Grimsby Market, britská burza rýb, uvádza, že spoločnosť EVO začala v rokoch 2005/2006 nakupovať ryby priamo od islandských rybárov za (vysoké) pevné ceny a predávať ich v Ostende, často za nižšie ceny. (72) Grimsby Fish Market tak usudzuje, že zodpovedajúce straty boli vyplatené z verejných peňazí Spoločnosť Grimsby Fish Market naliehavo žiada audit finančných výkazov spoločnosti EVO s cieľom zistiť spôsoby financovania dodávok islandských rýb a strát, ktoré spoločnosť EVO utrpela z dôvodu metód predaja.

4.6. ZV A EFC

(71) Spoločnosti ZV a EFC upozornili Komisiu na možné ďalšie nespravodlivé postupy a opatrenia štátnej pomoci, konkrétne bezplatné využívanie mestských zamestnancov v spoločnostiach AGVO/EVO a cenové záruky poskytnuté spoločnosťou EVO vychádzajúce z burzovej ceny v Zeebrugse Visveiling.

(72) Vysvetľujú aj, prečo podľa ich názoru dochádza k narušeniu hospodárskej súťaže a nepriaznivému ovplyvneniu obchodu medzi členskými štátmi.

(73) Taktiež upozornili Komisiu na dodatočnú kapitálovú injekciu pre spoločnosti AGVO a EVO (formou uhradenia dlhov).

(74) Napokon uviedli, že belgické úrady pomoc nepozastavili.

4.7. GARDEC

(75) Gardec je podnik na opravu lodí so sídlom v Zeebrugge. Podporuje rozhodnutie Komisie. Spoločnosť dodáva, že utrpela ujmu z dôvodu nečestných obchodných postupov v Ostende (pokles obratu), a poznamenáva, že pôžičky poskytnuté firmám v ťažkostiach majú taký účinok, že im umožňujú prežiť v Ostende, zatiaľ čo ich neuhradené dlhy zostávajú v Zeebrugge.

5. PRIPOMIENKY BELGICKA K POCHYBNOSTIAM VYJDRENÝM V ROZHODNUTÍ O ZAČATÍ KONANIA

(76) Belgické orgány sa v pripomienkach z 8. septembra 2008 v dôsledku začatia konania vo veci formálneho zisťovania domnievajú, že Komisia by mala obmedziť svoje zisťovanie na trh búrz rýb. Keďže ani spoločnosť AGVO, ani spoločnosť PAKHUIZEN na týchto trhoch nepôsobia, opatrenia prijaté v ich prospech nie sú pre predmetné konanie relevantné. Všeobecnejšie sa nazdávajú, že Komisia riadne nevymedzila rozsah zisťovania a že hrozí riziko dvojnásobného započítania pomoci.

5.1. POMOC SPOLOČNOSTI AGVO

(77) Belgické orgány trvajú na tom, že spoločnosť AGVO nevykonáva žiadnu komerčnú činnosť, a preto nemôže ovplyvňovať hospodársku súťaž. Pomoc poskytnutú spoločnosti AGVO teda nemožno posudzovať ako štátnu pomoc. Dodávajú, že zisťovanie môže zohľadniť nanajvýš financie použité pre spoločnosť EVO (napríklad časť počiatočného kapitálu, ktorý bol do spoločnosti EVO presunutý prostredníctvom spoločnosti AGVO). Tvrdia, že zvyšok bol použitý na plnenie úloh vo verejnom záujme a nemôže mať vplyv na hospodársku súťaž na trhu búrz rýb.

(78) Belgické orgány poznamenávajú, že hoci spoločnosť AGVO mala prisľúbený počiatočný kapitál 6 197 338,12 EUR, doteraz dostala len 3 569 667 EUR.

(79) Pokiaľ ide o právo vyberať dane alebo poplatky, belgické orgány usudzujú, že súvisí s verejnými úlohami spoločnosti AGVO a že ho nemožno považovať za štátnu pomoc. Takisto zdôrazňujú, že v každom prípade spoločnosť AGVO nie je oprávnená vyberať dane za lodné komory a sklz v lodenici.

(80) V súvislosti s budovami orgány uviedli, že by nemalo byť dôležité, či sú budovy majetkom mesta alebo iného verejnoprávneho subjektu. Poskytnutie budov spoločnosti AGVO považujú za výlučne vnútorné rozdelenie majetku. Belgické orgány pripomenuli, že spoločnosť AGVO nevykonáva žiadnu komerčnú činnosť, a tak poskytnutie budov nemožno hodnotiť ako štátnu pomoc. Dodali, že poskytnutie budov je spojené s povinnosťou opravovať ich a udržiavať v dobrom stave, takže spoločnosť AGVO nebola týmto príspevkom zvýhodnená.

(81) Ďalej sa domnievajú, že bezplatné záruky nemožno posudzovať ako štátnu pomoc, keďže boli poskytnuté na pôžičky, ktoré si spoločnosť AGVO vzala na účely opravy budov prenajatých verejnoprávnym orgánom. Pripustili však, že jedna zo zaručených pôžičiek (vo výške 550 000 EUR) sa použila pre spoločnosť EVO.

(82) Napokon belgické orgány uviedli, že rozsudok vo veci Altmark nie je relevantný, keďže verejné úlohy spoločnosti AGVO nemajú hospodársku povahu. Dodávajú, že nehrozí riziko krížovej dotácie, keďže spoločnosť AGVO nevykonáva žiadnu komerčnú činnosť.

5.2. POMOC SPOLOČNOSTI PAKHUIZEN

(83) Belgicko uvádza, že Ostende má len obmedzené právo na pozemky a dohoda o prenájme má len obmedzenú komerčnú hodnotu. Navyše spoločnosť PAKHUIZEN je povinná opraviť a zrenovovať budovy, čo sa predstavuje ako mimoriadna povinnosť, ktorá do veľkej miery kompenzuje symbolické nájomné.

(84) Belgické orgány dodávajú, že spoločnosť PAKHUIZEN je na trhu aktívna len v oblasti správy budov, ktoré sa využívajú v odvetví rybného hospodárstva. Domnievajú sa, že jej činnosť sotva možno považovať za komerčnú z dôvodu povinností renovácie a nízkej hodnoty budov. Napokon, keďže budovy spravované spoločnosťou PAKHUIZEN možno prenajímať len na činnosti súvisiace s odvetvím rybného hospodárstva, trvajú belgické orgány na tom, že spoločnosť PAKHUIZEN nepredstavuje pre nikoho konkurenciu.

(85) Belgické orgány ďalej konštatujú, že spoločnosť AGVO kúpila akcie spoločnosti PAKHUIZEN za trhovú cenu a že spoločnosť PAKHUIZEN prenajíma budovy za trhovú cenu (pričom sa zohľadňuje, že neboli v dobrom stave).

5.3. POMOC SPOLOČNOSTI EVO

(86) Belgické orgány uvádzajú, že bezplatná dostupnosť budov pre spoločnosť EVO je vyvážená tým, že spoločnosť EVO musí hradiť náklady na renováciu, ktoré by bežne hradil vlastník budovy.

(87) Ďalej uvádzajú, že bezplatné záruky poskytnuté na pôžičky pre spoločnosť EVO treba analyzovať v rámci plánu na privatizáciu a reštrukturalizáciu burzy. Nazdávajú sa, že v rámci reštrukturalizácie burzy rýb mesto konalo ako súkromný investor, vzhľadom na to, že rekapitalizácia burzy rýb bola z ekonomického hľadiska výhodnejšia ako jej uzavretie a že prostredníctvom privatizácie by mesto malo príležitosť kompenzovať svoje investície formou nájomného, ktoré by požadovalo od súkromného vlastníka burzy. Zdôrazňujú, že už v roku 2002 existovali plány na privatizáciu burzy rýb a že privatizácia bola možná až po reštrukturalizácii.

(88) V súvislosti s bezplatnou zárukou spresňujú, že pôžičky sa použili na dokončenie financovania burzy rýb, ktorá sa financovala najmä formou kapitálovej injekcie (spoločnosti AGVO a jej prostredníctvom spoločnosti EVO) od mesta. Belgické orgány poznamenávajú, že prostredníctvom záruky mesto zásadne znížilo náklady na reštrukturalizáciu. Dodávajú, že bez záruky mesta by nebola poskytnutá žiadna pôžička a poukazujú na to, že ide o bežný komerčný postup, keď hlavný podnik poskytne záruku za pôžičky, ktoré si berie jeho dcérska spoločnosť.

5.4. POMOC RYBÁRSKYM PODNIKOM/VLASTNÍKOM LODÍ

(89) Belgické orgány konštatujú, že Komisia dvakrát započítala rovnakú pomoc a že ide buď o pomoc spoločnosti EVO, alebo o pomoc rybárom, nie však o pomoc obom subjektom. Domnievajú sa, že keby príslušné opatrenia predstavovali štátnu pomoc, bola by to štátna pomoc na úrovni spoločností EVO a PAKHUIZEN a narušovala by hospodársku súťaž na tejto úrovni, nie však na úrovni vlastníkov lodí a rybárskych podnikov. Dodávajú, že v každom prípade spoločnosti EVO a PAKHUIZEN neponúkajú svoje služby pod trhovou cenou. Presnejšie, pokiaľ ide o spoločnosť EVO, vysvetľujú, že spoločnosť EVO ponúka služby, ktoré sa ponúkajú aj inde. Taktiež konštatujú, že spoločnosť EVO neponúka žiadne skladovacie priestory, bezplatnú elektrinu a ani nezodpovedá za prístav, ani za sklz. Uvádzajú, že burzový poplatok zahŕňa cenu vody a že spoločnosť EVO neposkytuje vlastníkom lodí žiadne pôžičky pod trhovou cenou. Na záver konštatujú, že v skutočnosti spoločnosť EVO nikdy nepresadzovala zmluvné články, ktoré by zaväzovali vlastníkov lodí, aby svoje úlovky ponúkali na dražbu v priestoroch spoločnosti EVO.

6. POSTUP PRIVATIZÁCIE, KTORÝ SA ZAČAL PO ZAČATÍ KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA

(90) Belgické orgány informovali Komisiu, že 22. mája 2008 bolo prijaté rozhodnutie o privatizácii burzy rýb v Ostende a že mesto vypísalo verejné výberové konanie s cieľom prilákať prevádzkových partnerov na účely prevádzkovania spoločnosti EVO.

(91) Belgické orgány vo svojich pripomienkach vysvetľujú, že privatizácia sa uskutoční prostredníctvom zriadenia novej spoločnosti, ktorá bude prevádzkovať burzu rýb. Budovy burzy rýb sa vrátia mestu a nová spoločnosť bude musieť s mestom podpísať dohodu o prenájme. Táto spoločnosť nebude musieť prevziať ostatné aktíva burzy rýb (zamestnancov, kontajnery na ryby, zmluvy, pôžičky vlastníkom lodí a pod.).

(92) Keďže dohoda o predaji a prenájme bude uzatvorená s trhovými cenami, novej spoločnosti nebude poskytnutá žiadna pomoc ani nebude možné od nej žiadnu pomoc vymáhať.

(93) Belgické orgány v liste zo 16. novembra 2009 informovali Komisiu o ďalšom postupe privatizácie.

(94) Uvádzajú, že ako prvý krok bolo 4. septembra 2009 späť na mesto bezplatne prevedené vlastníctvo budov patriacich spoločnosti AGVO, ako aj práva a povinnosti týkajúce sa budov (zmluvy o prenájme). Mesto taktiež prevzalo rôzne pôžičky od spoločností AGVO a PAKHUIZEN. Vzápätí sa vlastníctvo budov previedlo na Flámsky región, ktorý uhradil mestu kompenzácie v rôznych formách: Flámsky región zaplatil mestu 3 500 000 EUR a mesto dostalo právo vyberať do 1. januára alebo (v niektorých prípadoch) až do 30. júna 2010 nájomné, ktoré platia verejnoprávne a poloverejnoprávne organizácie za prenájom budov. Napokon Flámsky región prevzal od mesta rôzne dlhy a pôžičky.

(95) Belgické orgány tvrdia, že prevodom vlastníctva budov späť na mesto sa vyriešil problém štátnej pomoci.

(96) Belgické orgány taktiež uviedli, že spoločnosť PAKHUIZEN sa rozhodla vypovedať zmluvu o dlhodobom prenájme uzatvorenú s mestom v roku 1989. Belgicko očakáva, že spoločnosť PAKHUIZEN bude onedlho zlikvidovaná, takže konanie vo veci štátnej pomoci sa zrejme stane bezpredmetným.

(97) Pokiaľ ide o spoločnosť EVO, Belgicko vysvetlilo, že kandidát spĺňajúci kritériá výberového konania neponúkol podmienky, ktoré by mestu vyhovovali. Spoločnosť EVO bude existovať, kým sa nenájde vhodný uchádzač, ktorý by prevzal jej aktíva.

(98) Belgicko na záver uviedlo, že spoločnosť AGVO bude existovať, kým sa nevyrovnajú všetky zvyšné dlhy alebo záväzky.

(99) Belgicko žiada Komisiu, aby odložila svoje rozhodnutie až do ukončenia privatizácie.

7. VYJADRENIE BELGICKA K PRIPOMIENKAM TRETÍCH STRÁN

(100) Pokiaľ ide o islandských rybárov, Belgicko uvádza, že spoločnosť EVO nikdy priamo nenakupovala ryby od islandských vlastníkov lodí alebo rybárov, ale len od islandských búrz rýb prostredníctvom obchodného zástupcu.

(101) Belgicko dodáva, že po krátkom čase vyšlo najavo, že ďalší predaj islandských rýb nie je ziskový. Preto približne po jednom roku (17. marca 2006) rozhodlo o ukončení týchto nákupov a ďalšieho predaja. Belgicko predložilo kópiu uvedeného rozhodnutia.

(102) Belgicko vysvetľuje, že dôvodom nákupu rýb za vysoké ceny na islandských burzách rýb a ich ďalšieho predaja v Ostende za nižšie ceny nebola žiadna stratégia zameraná na pritiahnutie predaja islandských rýb do Ostende, ale skutočnosť, že kvalitnejšie ryby, ktoré obchodní zástupcovia nakúpili na Islande a ktoré boli určené pre spoločnosť EVO, sa nikdy do spoločnosti EVO nedostali, kým menej kvalitné islandské ryby boli dovezené do spoločnosti EVO a z dôvodu horšej kvality nebol možný ich predaj za ziskové ceny. Belgicko dospelo k záveru, že spoločnosť EVO skôr bola obeťou takejto praxe. Po zistení tohto problému dostal poverený správca spoločnosti AGVO/EVO a obchodný riaditeľ výpoveď.

(103) Pokiaľ ide o údajné bezplatné využívanie štátnych zamestnancov pri administratívnych, účtovných a údržbárskych prácach, Belgicko uvádza, že tvrdenia spoločnosti ZV sa zakladajú na čírych dohadoch a že spoločnosť EVO má vlastných zamestnancov, ktorí plnia uvedené úlohy, a okrem toho niektorí zamestnanci spoločnosti EVO občas plnia úlohy vo verejnom záujme (údržba cesty na burze rýb).

(104) Belgicko taktiež uvádza, že tvrdenie spoločnosti ZV o tom, že by spoločnosť EVO zaručovala minimálnu cenu podľa burzovej ceny na burze rýb v Zeebrugge, nie je ničím podložené. Belgicko dodáva, že rybárske podniky to mohli uviesť pri rokovaniach so spoločnosťou ZV v rámci stratégie získania lepších obchodných podmienok od spoločnosti ZV.

(105) Belgicko vo veci závodu na výrobu filiet v Ostende (Ostend Filleting Factory – OFF) zdôrazňuje, že dokumenty predložené tretími stranami uvádzajú len to, že spoločnosť OFF bola založená súkromnými subjektmi, ale neopisujú, ako sa podieľala na nespravodlivej súťaži. Belgicko uvádza, že spoločnosť PAKHUIZEN získala 60 % akcií spoločnosti OFF v skutočnosti až v marci 2006. Spoločnosť OFF sa potom premenovala na spoločnosť Ostend Premium Fish bvba a napokon 14. januára 2008 zbankrotovala.

(106) Pokiaľ ide o údajné straty, ktoré utrpeli spoločnosti na opravu lodí Gardec a Flanders Ship Repair ako výsledok štátnej pomoci, Belgicko sa domnieva, že aj keby štátna pomoc spôsobila odchod plavidiel do Ostende namiesto do Zeebrugge, príčinná súvislosť so stratou by sa aj tak nedokázala. Belgicko tvrdí, že vlastníci lodí si nenechávajú vždy opravovať lode v domovskom prístave a namiesto toho využívajú lacnejšie opravárenské služby vo východnej Európe (Poľsko). Belgicko konštatuje, že v Ostende možno pozorovať zreteľné zníženie počtu lodných opravárenských podnikov.

8. PRÍKAZ NA POSKYTNUTIE INFORMÁCIÍ

(107) Komisia požiadala listami z 13. marca a 26. júna 2006 belgické orgány o informácie o právnom postavení burzy rýb v Ostende, zapojení štátu, ako aj podrobnosti o finančných tokoch medzi štátom a burzou rýb.

(108) Belgické orgány v liste z 19. októbra 2006 zdôraznili skutočnosť, že okrem komerčnej činnosti (prevádzkovanie burzy rýb) bola spoločnosť AGVO poverená úlohami verejného záujmu. Informácie poskytnuté k tomuto bodu však boli veľmi krátke a neobsahovali nič, čo by Komisii umožnilo vyhodnotiť, či zvýhodnenie spoločnosti AGVO zo strany mesta možno považovať za náhradu za úlohy vo všeobecnom (hospodárskom) záujme, či nebola poskytnutá nadmerná náhrada a či nehrozí riziko krížovej dotácie.

(109) Komisia v súlade s článkom 10 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 požiadala belgické úrady listom z 11. júla 2007, aby jej poskytli podrobné informácie o verejných úlohách, ktorými bola poverená spoločnosť AGVO. Konkrétne sa pýtala, či a na akom základe by sa tieto úlohy dali považovať za úlohy verejnej služby v zmysle rozhodnutia Komisie 2005/842/ES z 28. novembra 2005 o uplatňovaní článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES na štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme udeľovanej niektorým podnikom povereným poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu (15).

(110) Belgické orgány v liste z 27. novembra 2007 konštatovali len to, že žiadna z úloh pridelených spoločnosti AGVO nebola hospodárska a že rozhodnutie 2005/842/ES je irelevantné. Konštatovali, že spoločnosť AGVO nedostáva náhrady za žiadne verejnoprávne úlohy, ktoré plní.

(111) Komisia vo svojom rozhodnutí z 2. júla 2008 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania dospela k záveru, že spoločnosti AGVO, EVO a PAKHUIZEN vytvorili skupinu podnikov aktívne pôsobiacu na trhu burzového predaja rýb a doplnkových služieb a získali od mesta rôzne výhody, ktoré narušili súťaž na trhu. V súvislosti s náhradou za verejné úlohy Komisia uviedla, že spis neobsahoval žiadny prvok, ktorý by naznačoval, že došlo k splneniu kritérií vypracovaných Súdnym dvorom v rozsudku vo veci Altmark. Navyše, vzhľadom na nedostatok informácií o tomto bode, Komisia nebola v takom postavení, aby mohla určiť, či najmä právo určovať a vyberať dane možno považovať za náhradu poskytnutú za služby vo verejnom záujme, a vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti pomoci. Komisia preto v odôvodnení 121 svojho rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania vyzvala belgické orgány, aby predložili všetky informácie, ktoré by sa mohli použiť pri hodnotení príslušných opatrení.

(112) Belgické orgány vo svojich pripomienkach doručených 8. septembra 2008, ako aj poskytnutých na následnom stretnutí 9. októbra 2008 neposkytli žiadny dodatočný prvok, ktorý by Komisii umožnil preskúmať, či výhody poskytnuté spoločnosti AGVO možno považovať za náhradu za úlohy vo všeobecnom (hospodárskom) záujme. Namiesto toho belgické orgány opätovne zdôraznili, že kritériá z rozsudku vo veci Altmark nie sú relevantné, keďže spoločnosť AGVO plnila len verejné úlohy.

(113) Táto odpoveď však nebola uspokojivá, keďže spoločnosť AGVO vykonávala aj hospodársku činnosť.

(114) Komisia podľa článku 10 ods. 3 nariadenia (ES) č. 659/1999 požiadala formou príkazu na poskytnutie informácií z 8. septembra 2009 o všetky potrebné súvisiace informácie, a to: — zoznam jednotlivých činností, ktorými bola poverená spoločnosť AGVO, pričom treba rozlíšiť hospodársku činnosť, úlohy v nehospodárskom verejnom záujme a úlohy všeobecného hospodárskeho záujmu, — parametre výpočtu, regulácie a kontroly náhrady za úlohy v nehospodárskom verejnom záujme na jednej strane a náhrady za úlohy v hospodárskom verejnom záujme na druhej strane, — opatrenia, ktorých cieľom bolo vyhnúť sa nadmerným náhradám a ich opakovanému vyplácaniu, — náklady, ktoré vznikli pri plnení povinnosti hospodárskych verejných služieb, nehospodárskych verejných služieb a ostatných služieb a s tým súvisiace výnosy, — výpisy z vnútorných výkazov, ktoré samostatne uvádzajú výdavky a príjmy súvisiace so službami vo všeobecnom hospodárskom záujme a súvisiace so službami vo všeobecnom nehospodárskom záujme a ostatnými službami, ako aj parametre rozdelenia nákladov a výnosov, — podľa dostupnosti dokumenty dokazujúce, že spoločnosť AGVO spĺňa štvrté kritérium uvedené v rozsudku vo veci Altmark, t. j. výška potrebnej kompenzácie je určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by dobre riadený a primerane vybavený typický podnik v rovnakom sektore vynaložil pri realizácii týchto záväzkov, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri realizácii týchto záväzkov.

(115) Belgické orgány v liste zo 16. novembra 2009 zopakovali, že spoločnosť AGVO bola poverená plnením týchto úloh vo verejnom záujme: riadenie rybárskeho prístavu, renovácia a prenajímanie budov verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám, správa a údržba verejných pozemkov (vrátane údržby cesty vedúcej k burze rýb). Uvádzajú, že ide o úlohy vo verejnom záujme, keďže sa nevykonávajú v prospech osobitných príjemcov. Nerozlišujú úlohy vo všeobecnom nehospodárskom záujme a služby vo verejnom hospodárskom záujme, pripúšťajú však, že niektoré alebo všetky verejné úlohy by mohli mať hospodársku povahu.

(116) Belgické orgány uznávajú, že spoločnosť AGVO prostredníctvom svojej dcérskej spoločnosti EVO vykonáva komerčnú činnosť, t. j. prevádzkovanie burzy rýb, ktorá nie je vo verejnom záujme.

(117) Belgické orgány konštatujú, že spoločnosť AGVO v skutočnosti nedostáva náhradu za úlohy vo všeobecnom záujme. Tieto úlohy sa financujú z rozpočtu spoločnosti AGVO. Neexistuje teda metodika výpočtu náhrady. Belgické orgány ďalej dodávajú, že na základe účtovných výkazov spoločností AGVO a EVO nie je možné rozlíšiť výdavky a výnosy týkajúce sa úloh vo všeobecnom záujme a komerčných úloh.

9. ROZSAH ZISŤOVANIA

(118) Ako možno vyvodiť z rôznych odôvodnení rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania (napríklad z odôvodnenia 85), rozsah zisťovania je väčší ako trh burzy rýb a týka sa aj činností súvisiacich s burzou rýb (prenájom budov v okolí burzy, riadenie rybárskeho prístavu atď.). Preto sú súčasťou tohto konania aj výhody poskytnuté spoločnosti AGVO alebo PAKHUIZEN, ktoré priamo nesúvisia s prevádzkou burzy rýb.

(119) Komisia analyzovala aj výhody poskytnuté spoločnosti EVO buď priamo zo strany mesta, alebo zo strany spoločnosti AGVO. V rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania sa počiatočný kapitál spoločnosti EVO a ďalšie zvýšenie kapitálu neanalyzovali ako opatrenia oddelené od kapitálových splátok poskytnutých spoločnosti AGVO. Zohľadnili sa len ako jedno z využití kapitálových splátok, ktoré spoločnosť AGVO dostala od mesta. Belgické orgány vo svojich pripomienkach však tvrdili, že Komisia nedostatočne rozlíšila činnosti a úlohy, ktoré vykonávala spoločnosť AGVO, PAKHUIZEN a EVO a že z dôvodu rozdelenia úloh medzi spoločnosťami AGVO a EVO sú výhody poskytnuté spoločnosti AGVO relevantné pre toto zisťovanie len do tej miery, že boli „prevedené“ na spoločnosť EVO. Z dôvodu prehľadnosti a uspokojenia námietok belgických orgánov sa poskytnutie počiatočného kapitálu spoločnosti EVO a následné zvýšenie kapitálu skúma samostatne v časti 10.1.2.2.3. Otázka skutočného príjemcu pomoci sa skúma v odôvodnení 319.

10. POSÚDENIE

10.1. EXISTENCIA ŠTÁTNEJ POMOCI

(120) Podľa článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ: „Ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.“

10.1.1. PODNIKY

(121) Toto zisťovanie sa týka prípadnej pomoci poskytnutej spoločnostiam AGVO, EVO a PAKHUIZEN, ako aj rybárskym podnikom, ktoré využívajú burzu rýb v Ostende a služby spoločností EVO a PAKHUIZEN. Všetky uvedené spoločnosti je nevyhnutné posudzovať ako podnikateľov v zmysle článku 107 Zmluvy o fungovaní EÚ. Jediný subjekt, pri ktorom belgické orgány takéto posúdenie vážne spochybňujú, je spoločnosť AGVO, ktorá podľa belgických orgánov len plní úlohy verejného záujmu.

(122) Belgické orgány uviedli, že spoločnosť AGVO plní „úlohy vo verejnom záujme“ (taken van openbaar belang). Zdá sa však, že spoločnosť AGVO vykonáva hospodársku činnosť, a preto sa musí posudzovať ako podnik (16) v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ z dôvodov uvedených v odôvedneniach 123 až 129.

(123) Spoločnosť AGVO ponúka budovy na prenájom verejnoprávnym a poloverejnoprávnym inštitúciám a podnikom. Spoločnosť AGVO takto priamo ponúka služby na trhu (nájomné služby).

(124) Spoločnosť AGVO je taktiež poverená využívaním a správou rybárskeho prístavu. Ako potvrdil Súd prvého stupňa a Súdny dvor vo veci Aéroports de Paris (17), riadenie infraštruktúrnych zariadení môže predstavovať hospodársku činnosť. To bolo potvrdené, pokiaľ ide o infraštruktúru prístavu, okrem iného vo veciach týkajúcich sa rozvoja flámskych prístavov a prístavu v Rotterdame (18). Komisia uvádza, že spoločnosť AGVO ponúka služby, tovar a infraštruktúrne zariadenia za platbu. Spoločnosť AGVO podľa svojich stanov je oprávnená stanovovať a vyberať poplatky na úhradu poskytovaných služieb.

(125) Navyše spoločnosť AGVO na trhu nepriamo ponúka aj tovar a služby prostredníctvom svojich dcérskych spoločností EVO a PAKHUIZEN.

(126) Spoločnosť AGVO má majoritný podiel v spoločnostiach EVO a PAKHUIZEN a kontrolu v skutočnosti vykonáva tak, že sa sama priamo či nepriamo podieľa na ich riadení. — Takmer všetci členovia predstavenstva spoločnosti AGVO sú aj členmi predstavenstva spoločností EVO a PAKHUIZEN. V rokoch 2005 až 2007 boli spoločnosti AGVO a EVO členmi predstavenstva spoločnosti PAKHUIZEN. — Spoločnosť AGVO je podľa svojich stanov poverená riadením, rozvojom a využívaním burzy rýb, rybárskeho doku v Ostende a vedľajších budov, ako aj rozvíjaním všetkých priamo či nepriamo súvisiacich činností. Inými slovami je spoločnosť AGVO na základe svojich stanov nútená podieľať sa na riadení burzy rýb.

(127) Spoločnosť AGVO sa zaručila za pôžičky poskytnuté spoločnosti EVO; spoločnosť AGVO dáva spoločnostiam EVO a PAKHUIZEN k dispozícii budovy; výročné výkazy spoločnosti AGVO ukazujú, že pravidelne poskytovala spoločnostiam EVO a PAKHUIZEN pôžičky.

(128) Všetky tieto prvky umožňujú spoločnosti AGVO vykonávať funkcie súvisiace s kontrolou, ale aj riadením a finančnou podporou spoločností EVO a PAKHUIZEN. Z uvedených dôvodov sa spoločnosť AGVO na účely zákona o hospodárskej súťaži tiež musí pokladať za podnik, a to z dôvodu účasti v spoločnostiach EVO a PAKHUIZEN (19).

(129) Komisia poznamenáva, že belgické orgány pripustili, že spoločnosti EVO a PAKHUIZEN sú prevádzkovými vetvami spoločnosti AGVO, že prostredníctvom spoločnosti EVO sa spoločnosť AGVO podieľala na komerčných činnostiach a že opatrenia v prospech spoločnosti AGVO môžu mať vplyv na trh prostredníctvom spoločnosti EVO. Belgické orgány majú vo svojich vyjadreniach a odpovediach sklon posudzovať spoločnosti AGVO, PAKHUIZEN a EVO ako jeden samostatný podnik a taktiež výslovne vyhlásili, že spoločnosti AGVO a EVO by sa mali vnímať ako jeden samostatný subjekt.

(130) Napokon treba uviesť, že spoločnosť AGVO nevedie žiadne samostatné účtovníctvo pre hospodárske a nehospodárske úlohy, takže nie je možné vylúčiť krížové dotácie.

10.1.2. VÝHODY PRE DOTKNUTÉ PODNIKY

10.1.2.1. Výhody pre spoločnosť AGVO

10.1.2.1.1) Počiatočný kapitál

(131) Verejné investície sa pokladajú za štátnu pomoc vtedy, keď je zjavné, že verejný orgán, ktorý vloží kapitál do spoločnosti, neposkytuje len akciový kapitál v bežných podmienkach trhového hospodárstva. Ide o prípady, keď je finančné postavenie spoločnosti, najmä štruktúra a objem jej dlhov, také, že v primeranom čase nemožno očakávať bežnú návratnosť kapitálových investícií (vo forme dividend alebo kapitálového zisku). Preto treba posúdiť, či by sa za podobných okolností súkromný investor veľkosti porovnateľnej s veľkosťou orgánov riadiacich verejný sektor nechal presvedčiť, aby poskytol rovnako veľký kapitálový vklad v súvislosti s reštrukturalizáciou daného podniku, alebo či by namiesto toho zvolil možnosť likvidácie podniku, konkrétne so zreteľom na dostupné informácie a predvídateľný vývoj v čase poskytnutia kapitálového vkladu (20).

(132) Belgické orgány argumentujú, že rozhodnutie mesta poskytnúť spoločnosti AGVO počiatočný kapitál vo výške 250 miliónov BEF (6 179 338 EUR) predstavovalo ekonomicky rozumnú voľbu. Rozhodnutie reštrukturalizovať burzu bolo prijaté na základe finančného a podnikateľského plánu, ktorý ukazoval, že s obmedzenými investíciami sa burza po 8 rokoch môže znova stať ziskovou, ak neprevezme straty z minulosti. Belgické orgány tvrdia, že súkromný investor by sa v rovnakej situácii rozhodol rovnako.

(133) Komisia nemôže na základe informácií, ktoré má k dispozícii, s týmto názorom súhlasiť.

(134) Ako už bolo uvedené, výsledky burzy rýb v Ostende boli slabé a v čase pred reštrukturalizáciou sa jej podiel na trhu neustále zmenšoval. Komisia sa domnieva, že bežný súkromný subjekt by sa v podobnej situácii nerozhodol poskytnúť počiatočný kapitál vyšší ako 6 000 000 EUR len na základe jedného finančného plánu obsahujúceho finančný výhľad na roky 2002 – 2010 vo forme „pozitívneho predpokladu“ a dvojstránkového podnikateľského plánu.

(135) Toto platí o to viac, že (ako sa podrobnejšie uvádza v odôvodnení 259) spoločnosť AGVO ako následníčka burzy rýb v Ostende sa v čase poskytnutia počiatočného kapitálu posudzovala ako firma v ťažkostiach. Bežný súkromný subjekt by v súvislosti s firmou v ťažkostiach požadoval pevné záruky, pokiaľ ide o jej budúce vyhliadky, a neuspokojil by sa s dokumentmi, na základe ktorých mesto prijalo svoje rozhodnutie.

(136) Komisia zdôrazňuje význam investícií na jednej strane a dlhodobú situáciu pokračujúcich strát burzy rýb v Ostende na strane druhej (21). Najmä so zreteľom na tieto skutočnosti, ako aj na fakt, že spoločnosť pôsobila na zmenšujúcom sa trhu s vysokou konkurenciou, by bežný súkromný subjekt pri rozhodovaní nezohľadnil finančný plán založený na jedinom predpoklade, ktorý bol navyše hodnotený ako „pozitívny“, ale vychádzal by z podrobnejšieho finančného a podnikateľského plánu obsahujúceho rôzne hypotézy a scenáre.

(137) Bežný súkromný subjekt by pravdepodobne zadal vypracovanie štúdie s cieľom určiť momentálne dostupný priestor na trhu v danom odvetví na základe aktuálnej hodnoty pozemkov a miestneho dopytu a požadoval by, aby sa v pláne vysvetlil spôsob, akým sa má uskutočniť reštrukturalizácia činnosti, o akých opatreniach sa uvažovalo s cieľom predísť opakovaniu ťažkých strát v minulosti a podporiť produktivitu (nové investície, nová marketingová stratégia a pod.).

(138) Podnikateľský plán však neobsahuje žiadny z týchto prvkov.

(139) Navyše sa zakladá na viacerých predpokladoch a faktických prvkoch, ktoré sa pokladajú za samozrejmé, nie sú však ani vysvetlené, ani zdôvodnené a v niektorých prípadoch sa javia ako príliš hypotetické či nepravdepodobné. Napríklad ťažko možno prijať predpoklad, že sa obrat burzovej činnosti v nasledujúcich 5 rokoch zvýši o 10 %, keď pred reštrukturalizáciou trvalo klesal obrat a počet vylodených úlovkov, konkurencia na trhu sa veľmi zvýšila a kvóty na lov rýb mali klesajúci trend. Plán dokonca neobsahuje žiadne vysvetlenie výpočtov sociálnych a outsourcingových nákladov ani nákladov na vodu a energiu. Okrem toho sa v podnikateľskom pláne uvádza, že tieto náklady zostanú absolútne stále celých 9 rokov od založenia spoločnosti AGVO. To však bude sotva možné, najmä keď sa v rovnakom čase očakáva zdvojnásobenie obratu.

(140) Finančný a podnikateľský plán sa tak nielen javí ako veľmi krátky a neúplný, ale je aj nedôveryhodný. Keby mal bežný súkromný investor investovať 250 miliónov BEF do stratového podniku na zmenšujúcom sa trhu, na takéto plány by sa nespoliehal (22).

(141) Aj keby bolo možné pripustiť úplnosť a spoľahlivosť finančného a podnikateľského plánu, čo nie je, Komisia konštatuje, že súkromný investor by aj tak neinvestoval rovnakú sumu ako mesto. Na základe finančného a podnikateľského plánu sa zdá, že by rovnako postačil menší kapitál. Vzhľadom na nízke kapitálové výnosy by bežný súkromný subjekt neinvestoval takú sumu, keď to nebolo nevyhnutné.

(142) Belgické orgány sa domnievajú, že zachovanie momentálnej činnosti burzy rýb bolo rozumnejšie ako jej zatvorenie.

(143) Neuvádzajú však žiadne informácie o nákladoch na ukončenie činnosti burzy a v podstate nevysvetľujú, prečo by zatvorenie burzy nebolo rozumným riešením.

(144) Belgické orgány sa ďalej snažia zdôvodniť rozumnosť rozhodnutia z roku 2001 vložiť do spoločnosti AGVO 250 miliónov BEF formou rozhodnutia o privatizácii burzy rýb. Tvrdia, že súčasná privatizácia bola súčasťou plánu na reštrukturalizáciu, o ktorom sa rozhodlo v roku 2001, a že bez reštrukturalizácie by žiadna privatizácia burzy rýb nebola možná.

(145) Komisia pripomína, že podľa konštantnej judikatúry a praxe treba v prípadoch, keď sa má preskúmať, či sa štát správal alebo nesprával ako uvážlivý investor pôsobiaci v trhovom hospodárstve, zohľadniť kontext obdobia, v ktorom boli opatrenia finančnej pomoci prijaté, aby bolo možné posúdiť hospodársku racionalitu správania štátu. Treba sa preto vyhnúť hodnoteniu vychádzajúcemu z neskoršej situácie (23).

(146) Belgické orgány tvrdia, že súčasná privatizácia tvorí súčasť rozhodnutia o reštrukturalizácii z roku 2001 a že racionalitu rozhodnutia o reštrukturalizácii burzy rýb treba posudzovať vzhľadom na postup privatizácie. Jednotlivé dokumenty poskytnuté belgickými orgánmi však toto tvrdenie nedokazujú. Konkrétne úmysel privatizovať burzu rýb nie je uvedený v rozhodnutí o reštrukturalizácii burzy rýb, a to ani v podnikateľskom, ani vo finančnom pláne. Nič v týchto dokumentoch nenaznačuje, že by rozhodnutie o investovaní 6 200 000 EUR do burzy rýb bolo (okrem iného) motivované alebo odôvodnené tým, že táto investícia umožní po určitom čase privatizáciu burzy rýb. Tvrdenie belgických úradov navyše ťažko uviesť do súladu so stanovami spoločnosti AGVO, v ktorých sa uvádza, že spoločnosť AGVO je založená na dobu neurčitú, že mesto má v úmysle spoločnosť AGVO ovládať a že pobočky a spoločnosti, v ktorých má spoločnosť AGVO podiel, musí spoločnosť AGVO (a tým aj mesto) ovládať.

(147) Navyše by sa dalo očakávať, že sa o rozhodnutí privatizovať začne uvažovať až po tom, ako sa burza rýb opäť stane ziskovou. Dala by sa tak za ňu získať lepšia cena, ktorá by vlastne umožnila získať naspäť aspoň časť dodatočnej investície 250 miliónov BEF. Nielenže sa privatizácia nespomína vo finančnom a podnikateľskom pláne, ale rozhodnutie o privatizácii sa dokonca neprijalo ani vo chvíli, keď bola burza zisková. Naopak, o privatizácii sa rozhodlo po dvoch rokoch ťažkých strát na úrovni spoločností AGVO i EVO a po tom, ako Komisia začala konanie vo veci zisťovania. Výhľad na privatizáciu sa teda nezdá byť súčasťou rozhodnutia o reštrukturalizácii, ktoré mesto prijalo v roku 2001.

(148) Belgické orgány navyše uviedli, že budúci privatizačný partner prevezme dobré meno spoločnosti EVO a môže si vybrať, ktoré aktíva chce prevziať (zamestnancov – áno či nie, stroje – áno či nie, identifikačné tabuľky rýb – áno či nie atď.). Nebude musieť prevziať záväzky spoločnosti EVO. V týchto podmienkach sa ťažko dá pochopiť, prečo nebolo možné rovnako postupovať v rokoch 2001/2002 (pričom sa nemuselo investovať ďalších 250 miliónov BEF).

(149) Navyše, keby toto všetko tvorilo súčasť plánu reštrukturalizácie burzy rýb v roku 2002, žiadny súkromný investor by nesúhlasil s investíciou 250 miliónov BEF do burzy rýb s výhľadom na jej neskorší predaj, keďže by na základe podnikateľského plánu odôvodnene nemohol predpokladať, že dokáže túto investíciu nahradiť výlučne predajom dobrého mena burzy o niekoľko rokov neskôr. V tejto súvislosti súd konštatoval, že súkromný investor, ktorý usiluje o štrukturálnu politiku (všeobecne či v jednotlivých odvetviach), vedený vyhliadkami na dlhodobú životaschopnosť by si oprávnene nemohol po rokoch nepretržitých strát dovoliť poskytnúť kapitálový vklad spojený s predajom podniku, ktorý stratil akúkoľvek nádej na ziskovosť, dokonca aj v dlhodobejšej perspektíve (24).

(150) Belgické orgány dodávajú, že reštrukturalizácia a následná privatizácia umožnia náhradu investícií prostredníctvom nájomného, ktoré sa bude vyžadovať za budovy burzy rýb.

(151) Ani tento argument však nie je presvedčivý. Vo finančnom pláne sa uvádzalo, že v nasledujúcich ôsmich rokoch by mesto vynaložilo ďalších 121 603 000 BEF (k nahromadeným minulým stratám) a až potom by získalo späť časť kapitálovej injekcie vo výške 250 miliónov BEF, o ktorej rozhodlo v roku 2001. Komisia poznamenáva, že mesto sa mohlo rozhodnúť prenajať budovy burzy rýb tretej strane už v roku 2002. To by mu bolo umožnilo už od roku 2002 získať späť dôležitú časť peňazí vynaložených na burzu rýb v Ostende pred jej reštrukturalizáciou, respektíve minimálne pokryť finančné zaťaženie splácania bankových pôžičiek namiesto prijatia vysokého rizika zvyšovania strát (najmä vzhľadom na predchádzajúci slabý výkon burzy), ktoré bude potrebné uhradiť v neskoršej fáze.

(152) Belgické orgány ďalej zdôrazňujú, že rozhodnutie o reštrukturalizácii burzy rýb sa neprijímalo ľahko, keďže ho najskôr zamietol verejnoprávny orgán sledujúci mesto (toezichtautoriteit) z dôvodu nedostatočných vyhliadok na životaschopnosť burzy rýb. Dokumenty poskytnuté Komisii skutočne ukazujú, že rozhodnutie o reštrukturalizácii burzy bolo najskôr zamietnuté z toho dôvodu, že podľa prvého finančného plánu sa po 5 rokoch malo očakávať nahromadenie strát vo výške 190 000 000 BEF.

(153) Tento prvok nezdôvodňuje racionalitu rozhodnutia, ale naopak ukazuje, že na prvom mieste nebol zámer reštrukturalizovať burzu rýb a poskytnúť jej čerstvý dodatočný kapitál dokonca ani založený na predstave, že by sa po určitom čase stala znova ziskovou. Navyše ukazuje, že druhý finančný plán je ešte neúplnejší a nespoľahlivejší, keďže vôbec nevysvetľuje, ako bolo možné dospieť k takým odlišným výsledkom v prvom a druhom pláne. Je preto ešte menej pravdepodobné, že by sa súkromný investor za rovnakých okolností rozhodol investovať do burzy dodatočných 250 miliónov BEF.

(154) Na základe uvedených skutočností Komisia dospela k záveru, že bežný súkromný investor by sa za rovnakých okolností nerozhodol investovať do burzy 250 miliónov BEF. Potvrdzujú to aj dokumenty predložené Komisii. Ukazujú, že jeden z dôvodov rozhodnutia reštrukturalizovať burzu namiesto jej likvidácie mal politickú a sociálnu povahu, konkrétne to, že reštrukturalizácia by pomohla udržať zamestnanosť v meste s viac ako 12 % (25) mierou nezamestnanosti, teda dôvod, ktorý by súkromný investor nezohľadnil (26).

(155) Tento krok preto poskytuje spoločnosti AGVO výhodu v porovnaní s konkurenciou a zvýhodňuje tento podnik v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

10.1.2.1.2. Pozemky a budovy

(156) Podľa článku 30 stanov má spoločnosť AGVO od svojho založenia výhradné právo používať (bezplatne) pozemky a budovy rybárskeho prístavu Ostende.

(157) V roku 2004 sa uskutočnil vklad do spoločnosti AGVO formou prevedenia úplného vlastníctva jednotlivých budov a infraštruktúry umiestnených v rybárskom prístave Ostende, ktoré podľa vtedajších mestských záznamov predstavovali plochu 57 500 m2. Podľa mestských výkazov mal tento majetok v tom čase účtovnú hodnotu 14 891 524 EUR. Komisia nezískala informácie, ktoré by jej umožnili určiť vtedajšiu trhovú hodnotu nehnuteľnosti v čase jej prevodu do vlastníctva spoločnosti AGVO.

(158) Belgické orgány uvádzajú, že rozhodnutie o prevode vlastníctva nehnuteľnosti na spoločnosť AGVO nebolo vôbec možné posudzovať ako štátnu pomoc, keďže ide výlučne o prevod nehnuteľnosti medzi dvoma verejnoprávnymi orgánmi, pretože spoločnosť AGVO sa nepodieľa na komerčných činnostiach.

(159) Ako sa však uvádza v bode 10.1.1 tohto rozhodnutia, spoločnosť AGVO sa podieľa na komerčných činnostiach priamo i nepriamo prostredníctvom svojich pobočiek a musí sa považovať za podnik. Rozhodnutie o prevode vlastníctva nehnuteľnosti na spoločnosť AGVO preto nemožno chápať len ako prevod nehnuteľnosti medzi dvoma verejnoprávnymi orgánmi, najmä ak sa daná nehnuteľnosť vo veľkej miere využíva na príslušnú hospodársku činnosť (služby prenájmu, prevádzka burzy rýb, správa rybárskeho prístavu).

(160) Komisia sa domnieva, že bežný súkromný subjekt by nesúhlasil s prevodom vlastníctva budov s takouto hodnotou, keby zaň nedostal primeranú cenu.

(161) Belgické orgány uviedli, že účtovná hodnota budov bola nadhodnotená, pretože boli vo veľmi zlom stave. Okrem toho argumentujú tým, že náklady na renováciu, ktoré mala hradiť spoločnosť AGVO, mali taký rozsah, že prevod vlastníctva možno chápať ako nulovú operáciu.

(162) Belgické orgány však Komisii neposkytli dôkaz, ktorým by sa potvrdzovalo nadhodnotenie účtovej hodnoty príslušného majetku; Komisia nedostala ani žiadny dôkaz o tom, že cena za renováciu bude rovnaká, ako skutočná hodnota majetkových práv na dotknuté budovy.

(163) Informácie dostupné Komisii naopak ukazujú, že argumenty belgických orgánov nemožno prijať.

(164) Predovšetkým treba poukázať na to, že pred prevodom vlastníctva a od svojho založenia mala spoločnosť AGVO výhradné právo používať bezplatne pozemky a budovy rybárskeho prístavu vrátane burzy rýb. Stanovy spoločnosti neobsahujú žiadny osobitný záväzok týkajúci sa povinnej renovácie, ktorú by spoločnosť AGVO musela uskutočniť. Podľa článku 3 stanov má spoločnosť AGVO právo podľa vlastného uváženia vykonávať údržbu, opravy a modernizáciu budov (27), stanovy však neobsahujú žiadne ustanovenie, ktoré by spoločnosť AGVO zaväzovalo renovovať určité budovy.

(165) Spoločnosť AGVO tak má od svojho založenia k dispozícii pozemky a budovy rybárskeho prístavu, pričom nemusí platiť žiadny nájom alebo iný druh náhrady. Súkromný subjekt by nesúhlasil s udelením výlučných užívacích práv podniku bez primeranej náhrady.

(166) Zmluva o prevode formou vkladu nehnuteľného majetku z 30. decembra 2004, ktorou sa prevádzajú vlastnícke práva na budovy z mesta na spoločnosť AGVO, neobsahuje žiadne konkrétne podmienky či záväzky pre spoločnosť AGVO týkajúce sa osobitných renovačných prác. V podstate sa týka všeobecne prevodu, kde mesto prenáša všetky práva a povinnosti súvisiace s budovami na spoločnosť AGVO. Nezdá sa, že by povinnosti vyplývajúce zo zmluvy pre spoločnosť AGVO mali takú povahu, ktorá by oprávnila skutočnosť, že za prevzatie vlastníctva budov nebola požadovaná žiadna platba.

(167) Navyše sa nediskutuje o tom, že spoločnosť AGVO má tiež právo ponúkať budovy na prenájom alebo udeľovať koncesné práva. Budovy, aspoň niektoré z nich, majú komerčnú hodnotu. Belgické orgány pripustili, že časť z nich sa prenajímala verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám a časť na súkromné účely (pozri odôvodnenie 46 tohto rozhodnutia).

(168) Komisia si všimla, že spoločnosti AGVO bola poskytnutá ďalšia výhoda v súvislosti s uvedenými nákladmi na renováciu. Belgické orgány poskytli Komisii zoznam záruk, ktoré boli bezplatne poskytnuté na určité pôžičky. Podľa zoznamu predloženého Komisii boli niektoré z týchto zaručených pôžičiek určené na financovanie nákladov na renováciu. Teda okrem toho, že spoločnosť AGVO nebola povinná uskutočniť renovačné práce, náklady na prinajmenšom niektoré z renovačných prác, ktoré spoločnosť AGVO uskutočnila, sa znížili prostredníctvom uvedených pôžičiek. Z tohto dôvodu nemožno prijať argument, že bezplatný prevod vlastníctva sa uskutočnil ako určitý druh „náhrady“ za mimoriadne vysoké náklady na renováciu, ktorú bola spoločnosť AGVO povinná uskutočniť.

(169) Aj keby sa náklady na renováciu dali považovať za mimoriadne vysoké a predstavovali by druh odmeny za prevod vlastníctva budov, čo belgické orgány nedokázali, skutočnosť, že spoločnosti AGVO bolo od založenia udelené výlučné právo bezplatne využívať pozemky a budovy rybárskeho prístavu Ostende, by sa musela považovať za výhodu, ktorú treba posudzovať ako štátnu pomoc. Otázka, či mesto postupovalo ako bežný súkromný investor, sa musí preskúmať z hľadiska prvkov dostupných v čase prijatia rozhodnutia (28). V tomto prípade muselo mesto v čase prijímania rozhodnutia vedieť, že spoločnosť AGVO zvýhodňuje, keďže v bode 11 podnikateľského plánu pripraveného spoločnosťou HAMA Consult NV 9. novembra 2001 sa jasne uvádza, že burza rýb bola prednedávnom zmodernizovaná a v najbližších 10 rokoch netreba očakávať žiadne významné investície.

(170) Okrem toho, podľa oznámenia Komisie o prvkoch štátnej pomoci pri predaji pozemkov a budov verejnoprávnymi orgánmi (29), aby bolo možné prevod vlastníctva budov vo verejnom vlastníctve považovať za prevod v súlade s trhovou hodnotou, predaj by sa mal normálne uskutočniť buď ako predaj prostredníctvom nepodmieneného ponukového konania, alebo po ocenení nezávislým znalcom. Neuskutočnil sa ani jeden z týchto postupov. V tomto prípade by bolo ocenenie budov znalcom a primeraná odmena za výlučné vlastnícke práva udelené spoločnosti AGVO, ako aj následný prevod vlastníctva o to potrebnejšie, že belgické orgány nepokladali účtovnú hodnotu za zodpovedajúcu skutočnej hodnote.

(171) Oprávnene sa zdá, že bezplatné poskytnutie a následný vklad budov zo strany mesta do spoločnosti AGVO je krok, ktorý nemožno považovať za zlučiteľný s bežnými hospodárskymi postupmi, ktoré by v podobných podmienkach prijal bežný súkromný investor.

(172) Belgické orgány sa domnievajú, že prevodom majetku späť na mesto (bez náhrady) sa problém štátnej pomoci vyriešil.

(173) Komisia však s týmto stanoviskom nesúhlasí.

(174) Komisia by rada poukázala na to, že prevod majetku späť na mesto nemá vplyv na skutočnosť, že v rokoch 2002 až 2009 spoločnosť AGVO bezplatne využívala výhodu výlučného práva používať dotknuté budovy, buď na základe článku 30 svojich stanov, alebo na základe zmluvy o prevode vlastníctva z 30. decembra 2004. Konkrétne nie je isté, či je hodnota majetku, ktorý bol nedávno prevedený späť, minimálne rovnaká ako hodnota výhod, ktoré sa uvádzajú v predchádzajúcej vete, plus úrok, ktorý je potrebné uhradiť podľa pravidiel poskytovania štátnej pomoci v prípade nezákonnej a nezlučiteľnej pomoci, ktorá sa musí vymôcť.

(175) Navyše sa Komisia domnieva, že pokiaľ by spoločnosť AGVO aj po prevode majetku tieto budovy používala bezplatne alebo za nájomné nižšie, ako je trhová hodnota, prijímala by spoločnosť AGVO naďalej štátnu pomoc (30).

10.1.2.1.3. Bezplatné záruky na pôžičky

(176) So zreteľom na bod 2.1.1 oznámenia Komisie o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o štátnej pomoci vo forme záruk (tzv. „oznámenie o zárukách“) (31) štátna záruka sa pokladá za prínos pre určitý podnik, ak dlžníkovi umožní získať lepšie finančné podmienky pôžičky, ako sú podmienky bežne dostupné na finančných trhoch bez úhrady trhovej prirážky za záruku. Na určenie bežných trhových podmienok sa správanie mesta musí porovnať so správaním súkromného veriteľa, ktorý koná s výhľadom na dosiahnutie primeraného zisku (32).

(177) V oznámení o zárukách sa uvádza určitý počet kritérií hodnotenia záruky v rozsahu pravidiel o štátnej pomoci. Konkrétne sa konštatuje, že ak sa záruka nemá pokladať za štátnu pomoc, musí spĺňať určité kritériá.

(178) Niektoré z nich sú v tomto prípade problematické. Za záruky nebola zaplatená trhová cena, keďže boli úplne bezplatné.

(179) Okrem toho záruky kryli viac ako 80 % (konkrétne v podstate úhrn) nesplatených pôžičiek. To posilňuje získanú výhodu, pretože v prípade 100 % štátnej záruky požičiavajúci nemá žiadnu motiváciu, aby správne zhodnotil dôveryhodnosť spoločnosti AGVO a správne stanovil finančné podmienky pôžičky v súlade s rizikovým profilom spoločnosti (33).

(180) Je teda jasné, že uvedené záruky umožnili spoločnosti AGVO získať lepšie finančné podmienky pre pôžičky, ako sú podmienky bežne dostupné na finančných trhoch (34), najmä vzhľadom na slabé a často záporné výsledky spoločnosti AGVO a jej dcérskych spoločností.

(181) Belgické orgány tvrdia, že pre akcionára by bolo normálne poskytnúť bezplatnú záruku v prospech podniku, ktorý ovláda. Toto konštatovanie však nie je podložené žiadnym dôkazom či príkladom. Navyše je mimoriadne ťažké zosúladiť takéto správanie so správaním súkromného veriteľa.

(182) Rozhodnutie mesta poskytnúť finančným inštitúciám záruky na pôžičky, ktoré si vzala spoločnosť AGVO, bez akýchkoľvek poplatkov je v bežných podmienkach finančných trhov veľmi nezvyčajné. V bežnej situácii by sa za takúto záruku zaplatila príslušná prirážka, ktorá odráža riziko spojené so zárukou (35), dokonca aj keď je ručiteľ akcionárom, ktorý má majoritný podiel v spoločnosti (36). Bežný súkromný veriteľ poskytujúci záruky by sa pred poskytnutím pôžičky dohodol na určitých zárukách a včas by si overil podmienky pôžičky, mieru rizika a pod. Podľa informácií poskytnutých Belgickom je zrejmé, že sa tak nestalo (37). To je ešte zložitejšie v danom prípade vzhľadom na finančnú situáciu burzy rýb, ktorá v uplynulom období opakovane zaznamenala veľké straty a ktorá pôsobí na zmenšujúcom sa trhu s vysokou konkurenciou (38).

(183) Ako sa podrobnejšie uvádza v odôvodnení 259, spoločnosť AGVO treba pokladať za firmu vo finančných ťažkostiach podľa usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999. Podľa zavedenej praxe sa záruky poskytnuté firmám v ťažkostiach posudzujú tak, že pravdepodobne predstavujú štátnu pomoc (39).

(184) Belgické orgány argumentujú, že záruky boli poskytnuté na pôžičky týkajúce sa renovačných prác, ktoré sa mali uskutočniť v budovách prenajímaných verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám. Dodávajú, že keďže ide o súčasť verejnej úlohy spoločnosti AGVO, záruku treba vidieť ako účasť na tejto verejnej úlohe, a preto sa nemôže posudzovať ako štátna pomoc.

(185) Po prvé treba uviesť, že nie je isté, že zaručené pôžičky boli skutočne použité na plánovaný účel. Aj keby bola pravda, že informácie poskytnuté Komisii naznačujú, že mesto poskytlo záruky na základe úmyslu spoločnosti AGVO použiť pôžičky na financovanie renovačných prác, taktiež je zrejmé, že mesto nespojilo bezplatné záruky s realizáciou renovačných prác, a ani neskôr, keď sa zistilo, že pôžičky boli v skutočnosti použité na iné účely, bezplatné záruky neodňalo ani nepožiadalo o náhradu.

(186) Belgické orgány vysvetlili, že sa stalo, že pôžičky boli použité na iné účely, ako bol pôvodne oznámený cieľ. Napríklad pôžička od Fortis, ktorá bola pôvodne určená na financovanie nákupu akcií v spoločnosti PAKHUIZEN, napokon nebola použitá na tento účel, ale zrejme na renovačné práce.

(187) Belgické orgány ďalej pripustili, že pôžička vo výške 550 000 EUR od banky ING pôvodne určená na renovačné práce bola napokon použitá na podporu spoločnosti EVO. Bezplatná záruka na túto pôžičku sa nesporne nedá posudzovať ako príspevok na renovačné úlohy. Inými slovami, nie je možné skonštatovať, že sa mesto správalo ako bežný súkromný ručiteľ (vrátane ručiteľa ovládajúceho príslušnú spoločnosť), ktorý by najskôr preskúmal, či je pravdepodobné, že pôžička, ktorú záruka pokryje, bude splatená, a potom overil, či bola použitá výlučne na projekt, na ktorý bola pôvodne určená.

(188) Pokiaľ ide o zaručené pôžičky, ktoré boli v skutočnosti (úplne alebo čiastočne) použité na financovanie renovačných prác, treba pripomenúť, že činnosť spoločnosti AGVO súvisiaca s prenájmom je hospodárska činnosť a že poskytnutie bezplatných záruk zvýhodňuje spoločnosť AGVO na trhu s prenájmami. Okrem toho bezplatná záruka celkovo zlepšuje finančné postavenie spoločnosti AGVO a umožňuje jej použiť finančné prostriedky, ktoré by za normálnych okolností musela použiť na zaplatenie prirážky, na iné účely, ako je renovácia budov prenajatých verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám.

(189) Napokon, aj keby sa dalo akceptovať, že prenájom budov verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám možno pokladať za službu vo všeobecnom hospodárskom záujme, ktorou by mala byť poverená spoločnosť AGVO, podmienky stanovené v rozsudku vo veci Altmark neboli splnené, takže sa musí dospieť k záveru, že bezplatné pôžičky predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

(190) Súdny dvor v rozsudku vo veci Altmark usúdil, že náhrada za verejnú službu nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ, ak spĺňa nasledujúce kumulatívne kritériá: „[…] Po prvé, podnik, ktorý prijíma takúto kompenzáciu, musí byť skutočne poverený plnením záväzkov služby vo verejnom záujme a tieto záväzky musia byť jasne definované. […] Po druhé, kritériá, na základe ktorých sa vypočíta kompenzácia, musia byť vopred objektívne a transparentne stanovené. […] Po tretie, kompenzácia nemôže prekročiť sumu, ktorá je potrebná na pokrytie všetkých nákladov alebo ich časti, vzniknutých pri plnení úloh služby vo verejnom záujme, berúc do úvahy príslušné tržby, ako aj primeraný zisk. […] Po štvrté, ak sa výber podniku povereného realizáciou záväzkov služieb vo verejnom záujme neuskutočnil prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, výška nevyhnutnej kompenzácie je určená na základe analýzy výdavkov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený a primerane vybavený vynaložil pri realizácii týchto záväzkov, zohľadniac pri tom súvisiace príjmy, ako aj primeraný zisk pri realizácii týchto záväzkov.“

(191) V tomto prípade uvedené kritériá neboli splnené. Okrem toho, že by sa dalo diskutovať o tom, či spoločnosť AGVO bola v súvislosti s prenájmom budov verejnoprávnym a poloverejnoprávnym organizáciám poverená realizáciou záväzku služby vo verejnom záujme, Komisia poznamenáva, že belgické orgány výslovne potvrdili, že neboli stanovené žiadne kritériá náhrady. Navyše spoločnosť AGVO sa nerozhodla pre systém samostatných účtov a nič nebránilo nadmerným náhradám a krížovým dotáciám medzi jednotlivými činnosťami spoločnosti AGVO. Spoločnosť AGVO nebola vybratá v rámci verejnej súťaže a belgické orgány nedokázali, že služby sa poskytujú za čo najnižšie náklady pre obec.

10.1.2.1.4. Dane

(192) Mesto udelilo spoločnosti AGVO právo určovať a vyberať obecné dane za používanie rybárskeho prístavu a burzy.

(193) Dane vyberané spoločnosťou AGVO zjavne predstavujú zdroje, ktoré má k dispozícii štát a ktoré boli čiastočne (40) prevedené do spoločnosti AGVO. Navyše predstavujú výhodu, ktorú by podnik bežne nedostal a ktorá ho zvýhodňuje v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

(194) V predmetnom prípade belgické orgány uviedli, že vyberanie poplatkov tvorí časť úloh verejného záujmu a v skutočnosti predstavuje náhradu za ich plnenie, ktorými je spoločnosť AGVO poverená, konkrétne úlohu riadiť rybársky prístav. Belgické orgány tvrdia, že zverenie úloh a právo vyberať dane treba chápať len ako rozdelenie úloh v rámci štátu a nemôže sa posudzovať ako štátna pomoc.

(195) Ako je však už preukázané v časti 10.1.1. tohto rozhodnutia, spoločnosť AGVO spĺňa kritériá podniku podľa článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ, čo uznali aj belgické orgány v liste z 27. novembra 2009. Ako sa vysvetľuje v odôvodnení 124, riadenie rybárskeho prístavu predstavuje hospodársku činnosť.

(196) Komisia preskúmala, či právo vyberať dane a používať výnosy možno posudzovať ako náhradu za služby vo všeobecnom hospodárskom záujme a či boli splnené kumulatívne kritériá podľa rozsudku vo veci Altmark.

(197) Ako sa však uvádza v odôvodnení 191 tohto rozhodnutia, uvedené kritériá neboli splnené, keďže napríklad neboli stanovené žiadne kritériá náhrady.

(198) Napokon, aj keby sa prijalo, že právo vyberať dane a používať výnosy možno považovať za kompenzáciu či náhradu za plnenie úloh vo verejnom (nehospodárskom) záujme, zostáva skutočnosť, že spoločnosť AGVO vykonáva aj komerčnú činnosť, čo belgické orgány výslovne uznali. Keďže belgické orgány pripustili, že spoločnosť AGVO nevedie žiadne samostatné účty a že nebolo možné oddeliť náklady a výnosy týkajúce sa nekomerčných úloh spoločnosti AGVO, nebolo možné vyhnúť sa krížovým dotáciám, a preto dane treba vnímať ako výhodu.

10.1.2.1.5. Záver

(199) So zreteľom na predchádzajúce odôvodnenia činnosti uvedené v bodoch 10.1.2.1.1 až 10.1.2.1.4 spoločnosť AGVO zvýhodnili v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

10.1.2.2. Výhoda pre spoločnosť EVO

(200) Komisia sa domnieva, že pomoc bola spoločnosti EVO poskytnutá mestom priamo formou poskytnutia bezplatných záruk na pôžičky od súkromných bánk a prostredníctvom spoločnosti AGVO umožnením bezplatného používania 13 600 m2 budov, poskytnutím bezplatných záruk na pôžičky od súkromných bánk, ako aj poskytnutím počiatočného kapitálu a zvyšovaním kapitálu.

10.1.2.2.1. Bezplatné záruky na pôžičky

(201) Pokiaľ ide o záruky mesta a spoločnosti AGVO, Komisia konštatuje, že za záruky nebola zaplatená žiadna trhová cena, keďže ide o úplne bezplatné záruky. Navyše pokrývajú viac ako 80 % nesplatenej pôžičky.

(202) Belgické orgány tvrdia, že pre akcionára, ktorý vlastní majoritný podiel v spoločnosti, by bolo normálne poskytnúť bezplatnú záruku v prospech podniku, ktorý ovláda. Toto konštatovanie však nie je podložené žiadnym dôkazom. Navyše je mimoriadne ťažké zosúladiť takéto správanie so správaním súkromného investora. V bežnej situácii by sa za takúto záruku zaplatila príslušná prirážka, ktorá odráža riziko spojené so zárukou (41), dokonca aj keď je ručiteľom materská spoločnosť (42). Okrem toho Súdny dvor už rozhodol, že sa komerčné operácie, dokonca aj v rámci skupiny verejných podnikov, musia hradiť podľa bežných trhových podmienok (43).

(203) Ďalej treba uviesť, ako sa podrobnejšie uvádza v odôvodnení 306, že spoločnosť EVO sa musí posudzovať ako firma vo finančných ťažkostiach v zmysle usmernení na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 1999 a usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach z roku 2004 (44) („usmernenia na záchranu a reštrukturalizáciu z roku 2004“). Finančné postavenie spoločnosti EVO bolo zložité po celé obdobie rokov 2003 – 2008. Koncom roka 2003 zmizla viac ako polovica jej základného imania a situácia sa nezmenila ani v ďalších rokoch napriek postupnému zvyšovaniu kapitálu.

(204) Podľa zavedenej praxe sa záruky poskytnuté firmám v ťažkostiach posudzujú tak, že pravdepodobne predstavujú štátnu pomoc (45).

(205) Belgické orgány dodali, že bez bezplatných záruk od mesta by spoločnosť EVO nemohla pôžičky dostať. Podľa názoru Komisie toto uznanie a trvalá zlá finančná situácia spoločnosti EVO ukazujú, že pôžičky poskytnuté súkromnými bankami na základe bezplatných záruk od mesta (alebo spoločnosti AGVO) by bez tejto záruky nebolo možné získať. Preto aj pôžičky so zárukou predstavujú výhodu pre spoločnosť EVO (46).

(206) Napokon belgické orgány uvádzajú, že záruky treba vnímať ako súčasť reštrukturalizácie burzy rýb.

(207) Komisia však poznamenáva, že v podnikateľskom pláne neboli uvedené ani bezplatné záruky, ani investície, na ktoré boli pôžičky zjavne poskytnuté. Príslušné pôžičky a záruky (t. j. tie, ktoré boli v skutočnosti poskytnuté) neboli udelené v roku 2002, keď bola spoločnosť EVO založená, ale neskôr v rokoch 2004 a 2005. Početné poskytnuté záruky tiež ukazujú, že boli poskytnuté na požiadanie vždy, keď sa tvrdilo, že spoločnosť EVO potrebuje záruku, aby získala pôžičku od úverovej inštitúcie. Komisia taktiež poukazuje na to, že jedna z pôžičiek poskytnutá bankou Fortis, za ktorú sa zaručilo mesto, bola v skutočnosti použitá na poskytnutie pôžičiek vlastníkom lodí. Ťažko túto skutočnosť možno vnímať ako súčasť reštrukturalizácie, či dokonca plánu privatizácie burzy rýb.

(208) Komisia preto usudzuje, že bezplatné záruky poskytnuté mestom a spoločnosťou AGVO zvýhodnili spoločnosť EVO v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

10.1.2.2.2. Budovy

(209) Belgické orgány argumentovali, že rozhodnutie spoločnosti AGVO o udelení práva na bezplatné používanie budov spoločnosti EVO možno považovať za zodpovedajúce bežným trhovým postupom, ktoré by v podobných podmienkach uskutočnil aj bežný súkromný investor.

(210) Komisia nemôže uznať takéto tvrdenie. Tomuto konštatovaniu protirečí tvrdenie belgických orgánov, že budúci strategický partner bude musieť uzatvoriť dohodu o prenájme na používanie budov burzy rýb a platiť nájomné. Taktiež nemožno argumentovať tým, že spoločnosť AGVO, ktorá je výlučným vlastníkom spoločnosti EVO (47), predpokladala, že zisky spoločnosti EVO budú natoľko zásadné, že kapitálové výnosy, ktoré takto získa, oprávnia nevyberanie nájomného. Prevádzkovanie burzy napokon skončilo vysoko nadpriemernými ročnými stratami.

(211) Belgické orgány uviedli, že nevyberanie nájomného sa kompenzovalo tým, že spoločnosť EVO musela uhradiť náklady na renováciu a opravy burzy rýb, ktoré by bežne uhradil vlastník. Podľa nich spoločnosť EVO zaplatila od roku 2002 za renovačné a infraštruktúrne práce 182 377,31 EUR.

(212) Komisia po prvé poznamenáva, že belgické orgány nepredložili žiadne dokumenty potvrdzujúce povinnosť spoločnosti EVO uhradiť všetky náklady na renováciu budov burzy rýb, ani dokumenty potvrdzujúce, že spoločnosť EVO skutočne zaplatila 182 377,31 EUR za renováciu.

(213) Ďalej Komisia poukazuje na skutočnosť, že belgické orgány nedokázali, že by pre nájomcu bolo príliš nezvyčajné, keby uhradil náklady na renováciu, alebo (keby príslušné náklady uhradil) že by nemusel platiť žiadne nájomné. Neuviedli ani, aký druh prác bol zrealizovaný, takže Komisia nemôže určiť, či by príslušné práce boli pre nájomníka nezvyčajné. Z predložených dokumentov vyplýva, že v rokoch 2004 až 2007 uskutočnila renovačné práce týkajúce sa burzy rýb aj spoločnosť AGVO, a to v hodnote 36 497,40 EUR. Nezdá sa, že by to bolo v súlade s tvrdením belgických orgánov, podľa ktorého mala všetky náklady na renováciu a údržbu hradiť spoločnosť EVO.

(214) Okrem toho belgické orgány nepredložili žiadny dôkaz o tom, že by 182 377,31 EUR údajne zaplatených spoločnosťou EVO za renováciu zodpovedalo bežnému päťročnému trhovému nájomnému za používanie 13 600 m2 budov.

(215) Aj keby sa náklady na renováciu považovali za mimoriadne vysoké a za druh odmeny za používanie budov, čo belgické orgány nedokázali, podnikateľský plán z 21. novembra 2001 jasne uvádzal, že keďže burza rýb bola nedávno zmodernizovaná, netreba v najbližších 10 rokoch očakávať žiadne zásadné investície. Keď sa teda spoločnosť AGVO v roku 2002 rozhodla bezplatne poskytnúť budovy spoločnosti EVO, pričom nemohla odôvodnene predpokladať, že náklady vyplývajúce z údajného záväzku spoločnosti EVO financovať údržbu budov budú prinajmenšom rovnaké, ako nájomné, ktoré by bol prevádzkovateľ ochotný za budovy zaplatiť, spoločnosť EVO tým zvýhodnila. Keďže otázku, či spoločnosť AGVO konala ako bežný súkromný investor, treba skúmať so zreteľom na prvky dostupné v čase prijatia rozhodnutia, je nevyhnutné skonštatovať (48), že spoločnosť EVO dostala v roku 2002 štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ formou bezplatného poskytnutia 13 600 m2 budov.

10.1.2.2.3. Počiatočný kapitál a ďalšie zvyšovanie kapitálu

(216) Pokiaľ ide o počiatočný kapitál pre spoločnosť EVO vo výške približne 370 000 EUR, Komisia odkazuje na svoju analýzu v bode 10.1.2.1.1 tohto rozhodnutia. Belgické orgány potvrdili, že počiatočný kapitál spoločnosti EVO bol financovaný prostredníctvom počiatočného kapitálu spoločnosti AGVO. Komisia už konštatovala, že súkromný investor by sa nerozhodol reštrukturalizovať burzu rýb a investovať do nej 250 miliónov BEF, a tým skôr by sa nerozhodol pre tento postup a pre zriadenie dcérskej spoločnosti so 100 % účasťou s časťou čerstvého kapitálu.

(217) Pokiaľ ide o zvýšenie kapitálu formou odpustenia dlhov spoločnosťou AGVO, Komisia taktiež odkazuje na svoju analýzu v časti 10.1.2.1.1 tohto rozhodnutia. Belgické orgány potvrdili, že zvýšenie kapitálu bolo (čiastočne) (49) financované prostredníctvom počiatočného kapitálu spoločnosti AGVO.

(218) Existujú ďalšie dôvody domnievať sa, že spoločnosť AGVO nepostupovala tak, ako by v danej situácii postupoval súkromný investor.

(219) Verejné investície sa pokladajú za štátnu pomoc v prípadoch, keď je zrejmé, že finančné postavenie príslušnej spoločnosti, konkrétne štruktúra a objem jej dlhov, je také, že v primeranom čase nemožno očakávať bežnú návratnosť kapitálových investícií (vo forme dividend alebo kapitálového zisku).

(220) Komisia konštatuje, že prvé zvýšenie kapitálu formou odpustenia dlhov sa uskutočnilo 31. decembra 2004, takmer po 1,5-ročnej existencii spoločnosti EVO. Zvýšenie kapitálu bolo očividne zamýšľané ako opatrenie s cieľom vyrovnať ťažké straty spoločnosti EVO. To isté možno povedať o zvýšení kapitálu v roku 2005 a 2007. Opatrenia očividne neboli prijaté na účely získania nejakých kapitálových výnosov v krátkodobej či dokonca dlhodobej perspektíve, ale len na vyrovnanie minulých strát. Súkromný investor by sa nikdy nerozhodol poskytnúť zvýšenie kapitálu, najmä nie posledné dve zvýšenia. Spoločnosť EVO nebola v dobrom finančnom ani hospodárskom postavení a situácia sa jednoznačne nevyvíjala tak, ako sa uvádzalo v podnikateľskom pláne, v ktorom sa počítalo s trvalým znižovaním strát namiesto ich rýchleho zvyšovania. Už koncom roka 2003 zmizla viac ako polovica základného imania spoločnosti EVO a situácia sa nezmenila ani v ďalších rokoch, napriek postupnému zvyšovaniu kapitálu. Súkromný investor by sa bez perspektívy budúcich kapitálových výnosov nerozhodol zvýšiť kapitál spoločnosti na účely vyrovnania strát (50). Namiesto toho by zvážil ďalšie dostupné možnosti (zatvorenie, predaj atď.) a minimálne by vyžadoval určité záruky alebo reštrukturalizačné opatrenia. Aj konkrétna forma zvýšenia kapitálu (uhradenie dlhov) potvrdzuje, že zvýšenie kapitálu nemožno chápať ako súčasť reštrukturalizácie naplánovanej v roku 2001.

(221) Okrem toho treba poznamenať, že spoločnosť EVO sa musí považovať za spoločnosť vo finančných ťažkostiach (51). Podľa zavedenej praxe sa zvýšenie kapitálu poskytnuté firmám v ťažkostiach posudzujú tak, ako keby predstavovali štátnu pomoc (52).

(222) Postupné zvyšovanie kapitálu spoločnosť EVO zvýhodnilo v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

10.1.2.3. Výhoda pre spoločnosť PAKHUIZEN

(223) Pokiaľ ide o zmluvu o dlhodobom prenájme na využívanie budov so spoločnosťou PAKHUIZEN (53), vzhľadom na dostupné informácie sa Komisia domnieva, že spoločnosti poskytuje výhodu. Po prvé, poplatok len 25 EUR ročne nemožno chápať ako bežnú platbu za dlhodobý prenájom na 45 rokov za 14 754 m2 budov, aj keď sú vo veľmi zlom stave a vyžadujú si renováciu. Skutočnosť, že spoločnosť PAKHUIZEN musí budovy zrenovovať, na tom nič nemení. Podľa belgických právnych predpisov (54) nie je majiteľ budov povinný budovy opraviť. Naopak nájomník je povinný udržiavať budovy v dobrom stave a vykonávať všetky bežné opravy. Belgické orgány nedokázali, že by renovačné práce, ktoré bola spoločnosť PAKHUIZEN povinná vykonať na základe zmluvy o dlhodobom prenájme, prekročili rozsah „bežných opráv“. Navyše belgické orgány nepredložili žiadny dôkaz o tom, že náklady vyplývajúce z uvedenej povinnosti sú rovnaké ako nájomné, ktoré by sa za budovy platilo v bežných trhových podmienkach.

(224) Okrem toho belgické orgány pripustili, že spoločnosť PAKHUIZEN nesplnila svoje záväzky týkajúce sa renovácie a nerešpektovala určenie budov. Mesto proti spoločnosti PAKHUIZEN nepodniklo žiadne kroky, aby presadilo plnenie dohody, hoci na to malo právo. Teda aj keby sa zohľadnili náklady na renováciu a nájomné vo výške 25 EUR ročne by sa mohlo pokladať za zodpovedajúce trhovej cene, čo nie je možné, spoločnosť PAKHUIZEN by v každom prípade bola zvýhodnená od chvíle, keď bolo zrejmé, že sa mesto vzdalo možnosti presadiť plnenie zmluvy.

(225) Pokiaľ ide o prenájom budov spoločnosti PAKHUIZEN pod podmienkou údržby a renovácie budov, treba poznamenať, že podľa zásady investora v trhovom hospodárstve, ako aj so zreteľom na podmienky stanovené v oznámení Komisie o prvkoch štátnej pomoci pri predaji pozemkov a budov verejnoprávnymi orgánmi možno pokladať konanie verejnoprávneho orgánu za konanie subjektu trhového hospodárstva v prípade, ak ponúka zmluvy za najvyššiu možnú cenu v otvorenom, transparentnom a nediskriminujúcom výberovom konaní, najvyššej ponuke alebo na základe odhadu trhovej hodnoty nezávislým odborníkom. Zdá sa však, že tento prípad nenastal.

(226) Na tejto analýze nič nemení ani skutočnosť, že majiteľ budov (pôvodne mesto, neskôr spoločnosť AGVO) má po 27 rokoch nárok na polovicu ročného zisku spoločnosti PAKHUIZEN. Takáto výhoda je príliš vzdialená a neurčitá na to, aby mala pre majiteľa budov nejakú skutočnú čistú aktuálnu hodnotu. Aj keby takúto hodnotu mala, belgické orgány nedokázali, že táto hodnota, dokonca po pripočítaní 25 eur ročne plus (iné ako bežné) náklady na renováciu, je taká vysoká, že dosahuje hodnotu trhového nájomného za využívanie nehnuteľností spoločnosťou PAKHUIZEN.

(227) Z toho vyplýva, že spoločnosť PAKHUIZEN má z ročného zvýhodnenia prevádzkových nákladov prospech, čo predstavuje zvýhodnenie v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní EÚ.

(228) Pokiaľ ide o obdobie po 26. marci 2004, keď sa spoločnosť AGVO stala majiteľkou príslušných budov, Komisia poznamenáva, že zmluva o prenájme naďalej platila za rovnakých podmienok ako predtým a že zvýhodnenie spoločnosti PAKHUIZEN pretrvávalo.

10.1.2.4. Výhoda pre rybárske podniky využívajúce služby spoločností EVO a PAKHUIZEN

(229) V rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania Komisia konštatovala, že spoločnosť EVO a pravdepodobne aj spoločnosť PAKHUIZEN ponúkali rybárskym podnikom využívajúcim burzu svoje služby pod cenou, ktorú by ponúkal bežný súkromný subjekt.

(230) Zdá sa, že spoločnosť EVO hradí úplne alebo čiastočne náklady kontajnerovej prepravy rýb určených na predaj v Ostende z rôznych miest Európy. Spoločnosť EVO navyše poskytuje pôžičky podľa všetkého pod trhovými cenami pod podmienkou, že podnik, ktorý si požičiava, predá svoj úlovok na burze v Ostende.

(231) Pripomienky tretích strán naznačujú, že spoločnosť EVO uplatňuje aj ďalšie postupy, ktoré narušujú normálnu hospodársku súťaž na trhu, Komisia však nezískala dôkazy, ktoré by toto podozrenie potvrdili. Belgické orgány popreli tvrdenie, že spoločnosť EVO ponúka služby pod úrovňou trhových podmienok.

(232) Hoci Komisia získala veľmi málo dôkazov o obchodných podmienkach, za ktorých spoločnosť EVO ponúkala svoje služby, nemôže vylúčiť, že podniky využívajúce burzu rýb v Ostende sú zvýhodnené v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy. V tejto chvíli však Komisia vidí určitú presvedčivosť argumentov belgických orgánov, podľa ktorých skutočnosť, že spoločnosť EVO mohla vďaka štátnej pomoci ponúkať svoje služby za lepších podmienok, ako keby pomoc nedostala, nevyhnutne neznamená, že štátna pomoc bola prenesená v prospech vlastníkov lodí a rybárskych podnikov.

(233) Z uvedených dôvodov sa Komisia domnieva, že nie je možné s určitosťou dospieť k záveru o prenesení zvýhodnenia na vlastníkov lodí. Je pravdepodobné, keďže Komisia vo svojom rozhodnutí nariaďuje ukončenie pomoci a jej vymáhanie od spoločností AGVO, EVO a PAKHUIZEN, že každé podobné zvýhodnenie skončí alebo sa prinajmenšom výrazne oslabí. V každom prípade je hlavným príjemcom pomoci reštrukturalizovaná burza rýb, ktorá pomoc využila hlavne na to, aby sa sama udržala na trhu a zvýšila svoj tržný podiel ponukou služieb so stratou, čím narušila bežné fungovanie trhu.

10.1.3. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY A PRIPÍSATEĽNOSŤ

(234) Komisia poznamenáva, že skúmané činnosti sa týkajú krokov samotného mesta, ako aj opatrení financovaných zo štátnych financií a pripísateľných mestu.

10.1.3.1. Poskytnuté verejnoprávnym orgánom

(235) Po prvé, mesto poskytlo pomoc spoločnosti AGVO tak, že jej poskytlo počiatočný kapitál financovaný z mestského rozpočtu, poskytlo bezplatné záruky na pôžičky spoločnosti AGVO zo súkromných bánk, previedlo vlastníctvo svojich budov na spoločnosť AGVO a poverilo spoločnosť AGVO určovaním a výberom mestských daňových poplatkov. Poskytlo aj pomoc spoločnosti PAKHUIZEN formou zmluvy o dlhodobom prenájme na účely používania svojich budov a spoločnosti EVO poskytnutím bezplatných záruk na pôžičky od súkromných bánk.

(236) Tieto opatrenia sa financujú zo štátnych prostriedkov a sú pripísateľné štátu.

10.1.3.2. Opatrenia pripísateľné verejnému orgánu

(237) Po druhé, pokiaľ ide o výhody poskytnuté spoločnosťou AGVO spoločnosti EVO a spoločnosťou AGVO spoločnosti PAKHUIZEN, Komisia poznamenáva, že podľa príslušných článkov stanov je spoločnosť AGVO výlučným akcionárom spoločnosti EVO (okrem pána Miroira, ktorý vlastní 1 akciu z 15 000 akcií a v skutočnosti je členom mestskej rady), ako aj spoločnosti PAKHUIZEN a že vymenúva všetkých členov predstavenstva týchto podnikov. Mesto je jediným akcionárom spoločnosti AGVO a mestská rada vymenúva všetkých členov predstavenstva spoločnosti AGVO. Z toho vyplýva, že mesto je v pozícii, z ktorej môže uplatňovať dominantný vplyv na spoločnosť AGVO.

(238) Spoločnosť AGVO je navyše podľa svojich stanov poverená riadením, rozvojom a využívaním burzy rýb, rybárskeho doku v Ostende a hospodárskych budov, ako aj rozvíjaním všetkých priamo či nepriamo súvisiacich činností. Inými slovami je spoločnosť AGVO na základe svojich stanov nútená podieľať sa na riadení burzy rýb.

(239) Pokiaľ ide konkrétne o zmluvu o dlhodobom prenájme budov spoločnosti PAKHUIZEN, tento prenájom schválilo priamo mesto.

(240) So zreteľom na rozsudok vo veci Stardust (55) a vzhľadom na uvedenú verejnú pomoc poskytnutú týmto podnikom treba spoločnosť AGVO posudzovať ako orgán ovládaný štátom a jej rozhodnutia o kapitálových vkladoch do spoločnosti EVO, o bezplatných zárukách na pôžičky spoločnosti EVO a o práve spoločnosti EVO bezplatne využívať budovy ako rozhodnutia financované zo štátnych prostriedkov a pripísateľné verejnoprávnemu orgánu.

(241) Belgické orgány tieto závery nepopreli. Naopak potvrdili, že mesto ovládalo spoločnosti EVO a PAKHUIZEN prostredníctvom spoločnosti AGVO (56).

10.1.4. NARUŠENIE HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A VPLYV NA OBCHOD

(242) Činnosť mesta zvýhodňuje spoločnosti AGVO, EVO a PAKHUIZEN. Spoločnosti AGVO, EVO a PAKHUIZEN tvoria skupinu spoločností, ktorá pôsobí na spoločnom trhu, predáva ryby a poskytuje súvisiace služby odvetviu rybného hospodárstva.

(243) Trh s burzami rýb je charakteristický tvrdou konkurenciou, kde burzy zo susediacich členských štátov spolu priamo bojujú o rybárov z jednotlivých členských štátov. Preto akékoľvek zvýhodnenie subjektu na tomto trhu naruší hospodársku súťaž medzi burzami, resp. hrozí jej narušením a má vplyv na obchod medzi členskými štátmi.

(244) To potvrdzujú pripomienky tretích strán. Burzy rýb v Spojenom kráľovstve, Holandsku a ďalšie európske burzy rýb alebo ich združenia prejavili záuj