Nariadenie Komisie (ES) č. 213/2001 z 9. januára 2001, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 1255/1999 týkajúce sa metód analýzy a hodnotenia kvality mlieka a mliečnych výrobkov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 2799/1999



Úradný vestník L 037 , 07/02/2001 S. 0001 - 0099

CS.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

ET.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

HU.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

LT.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

LV.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

MT.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

PL.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

SK.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338

SL.ES Kapitola 3 Zväzok 31 S. 240 - 338



Nariadenie Komisie (ES) č. 213/2001 z 9. januára 2001, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá pre uplatňovanie nariadenia Rady (ES) č. 1255/1999 týkajúce sa metód analýzy a hodnotenia kvality mlieka a mliečnych výrobkov a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 2799/1999 KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1255/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s mliekom a mliečnymi výrobkami [1], a najmä na jeho články 10, 15, 26 ods. 3, 29 ods. 1 a 31 ods. 14, keďže: (1) Nariadenia Komisie (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98, ktorých úplné citácie sú uvedené v prílohe XXVI tohto nariadenia, ustanovujú referenčné a rutinné metódy analýzy a hodnotenia kvality mlieka a mliečnych výrobkov a stanovujú rozsah a pravidlá uplatňovania týchto metód. V záujme jasnosti a na poskytnutie jednotného súboru metód a pravidiel na ich uplatňovanie prevádzkovateľom v sektore je potrebné vyššie uvedené nariadenia prepracovať a zhrnúť do jedného textu. Z rovnakého dôvodu je potrebné zmeniť a doplniť nariadenie Komisie (ES) č. 2771/1999 zo 16. decembra 1999 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1255/1999 týkajúce sa intervencií na trhu s maslom a smotanou [2] a nariadenie Komisie (ES) č. 2799/1999 zo 17. decembra 1999 stanovujúce podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia (ES) č. 1255/1999 týkajúce sa poskytovania pomoci pre odstredené mlieko a odstredené mlieko v prášku určené na kŕmenie zvierat a predaj takéhoto odstredeného mlieka v prášku [3] tak, aby prílohy k týmto nariadeniam týkajúce sa metód analýzy mohli byť zahrnuté do tohto nariadenia. (2) Požiadavky na zloženie a kvalitu mlieka a mliečnych výrobkov ustanovené podľa nariadenia (ES) č. 1255/1999 musia byť overené, aby sa zabezpečilo, že budú prísne dodržiavané. (3) Referenčné metódy pre takéto overovania sú často metódy uverejnené medzinárodnými organizáciami ako CEN, IDF, ISO a AOAC International, ktoré ich pravidelne aktualizujú. V niektorých prípadoch sa ustanovuje referenčná metóda spoločenstva, zatiaľ čo v ostatných prípadoch pravidlá spoločenstva referenčnú metódu nešpecifikujú. S cieľom zabezpečenia jednotného uplatňovania referenčných metód sa každý rok vypracuje zoznam referenčných metód a používať sa môžu len metódy uvedené v tomto zozname. (4) Používanie rutinných metód sa nevylučuje. Je preto potrebné špecifikovať podmienky pre ich použitie. (5) Tiež je potrebné stanoviť bežné metódy na zabezpečenie jednotných postupov hodnotenia výsledkov analýz, senzorického hodnotenia daných výrobkov a prehodnocovania sporných výsledkov. (6) Pre niektoré analýzy v súčasnosti neexistujú medzinárodne akceptované overené referenčné metódy, a preto nie sú dostupné žiadne informácie o rozdieloch medzi výsledkami analýz dosiahnutými v rôznych laboratóriách. Je preto potrebné stanoviť metódy spoločenstva, ktoré budú náležite potvrdené podľa medzinárodných pravidiel a ktoré sa aplikujú ako referenčné metódy. (7) Nariadenie Komisie (ES) č. 2571/97 z 15. decembra 1997 o predaji masla za znížené ceny a poskytovaní pomoci pre smotanu, maslo a koncentrované maslo používané pri výrobe cukrárskeho pečiva, zmrzliny a iných potravín [4], v znení poslednej novelizácie nariadením (ES) č. 635/2000 [5], upravuje sledovanie stopových látok v smotane, masle a koncentrovanom masle za určitých okolností s cieľom zabezpečenia správneho konečného použitia týchto výrobkov. Keďže sledovanie je dôležité pre riadne fungovanie systému a s cieľom zabezpečenia rovnakého zaobchádzania so zúčastnenými prevádzkovateľmi, je potrebné ustanovenie bežných metód na sledovanie stopových látok v týchto produktoch. (8) Podľa nariadenia Komisie (EHS) č. 3143/85 z 11. novembra 1985 o predaji za znížené ceny intervenčného masla určeného na priamu spotrebu vo forme koncentrovaného masla [6], v znení poslednej novelizácie nariadením (ES) č. 101/1999 [7], nariadením Komisie (EHS) č. 429/90 z 20. februára 1990 o poskytovaní pomoci prostredníctvom pozvánky na tender pre koncentrované maslo určené na priamu spotrebu v spoločenstve [8], v znení poslednej novelizácie nariadením (ES) č. 124/1999 [9] a nariadením (ES) č. 2571/97, sa do koncentrovaného masla stopové látky pridávajú pod dohľadom. Na zabezpečenie správneho zloženia výrobkov je nutné striktne dodržiavať súlad s požiadavkami na sledovanie týchto látok v koncentrovanom masle. Je preto potrebné stanoviť spoločnú metódu zisťovania takýchto látok. (9) Podľa článku 9 nariadenia (ES) č. 1255/1999 je možné poskytovať pomoc na súkromné skladovanie pre syry vyrobené z ovčieho mlieka. Podľa článku 31 uvedeného nariadenia je možné poskytovať osobitné vrátenie peňazí pre tieto produkty. Syry vyrobené z ovčieho mlieka, kozieho mlieka a byvolieho mlieka a zmesí ovčieho, kozieho a byvolieho mlieka je možné do spoločenstva dovážať z niektorých tretích krajín podľa preferenčných dohôd. S ohľadom na vyššie uvedené ustanovenia sú potrebné vhodné kontroly na overenie toho, že dané produkty neobsahujú kravské mlieko. Je preto potrebné ustanoviť referenčnú metódu spoločenstva na zisťovanie kravského mlieka bez toho, aby bolo dotknuté používanie rutinných metód, ak tieto vyhovujú určitým kritériám. (10) Podľa nariadenia Komisie (EHS) č. 2921/90 z 10. októbra 1990 o poskytovaní pomoci pre odstredené mlieko používané na výrobu kazeínu a kazeinátov [10], v znení poslednej novelizácie nariadením Komisie (ES)č. 2654/1999 [11], je nutné zistiť neprítomnosť koliforiem. Medzinárodne uznanou referenčnou metódou na zisťovanie koliforiem v mlieku a mliečnych výrobkoch je medzinárodná norma IDF 73A: 1985. Táto norma je však uplatniteľná iba v modifikovanej forme na zisťovanie koliforiem v určitom množstve výrobku. Preto bola ustanovená referenčná metóda spoločenstva na zisťovanie koliforiem založená na vyššie uvedenej norme. (11) Nariadenie Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o tarifnej a štatistickej nomenklatúre a o spoločnej colnej tarife [12], v znení poslednej novelizácie nariadením (ES) č. 254/2000 [13], stanovuje rôzne výšky cla pre kŕmne zmesi spadajúce pod oddelenie tarify č. 2309 v závislosti od obsahu mlieka v nich. Na zabezpečenie jednotného uplatňovania uvedených pravidiel je potrebné stanoviť všeobecne uznanú metódu analýzy obsahu laktózy určenú na povinné používanie vo všetkých členských štátoch. (12) Podľa nariadenia (ES) č. 1255/1999 maslo a odstredené mlieko v prášku určené na intervenciu alebo, v prípade odstredeného mlieka v prášku, na použitie ako krmivo pre zvieratá, musia vyhovovať určitým požiadavkám na kvalitu. Je potrebné ustanoviť referenčné metódy na overenie splnenia týchto požiadaviek. (13) Implementácia niektorých z týchto metód uvedených v tomto nariadení po prvýkrát si bude vyžadovať prechodné obdobie. Uplatňovanie týchto metód sa preto odkladá. (14) Riadiaci výbor pre mlieko a mliečne výrobky neposkytol stanovisko v termíne stanovenom jeho predsedom, PRIJALA TOTO NARIADENIE: HLAVA 1 VŠEOBECNÉ USTANOVENIA Článok 1 Rozsah a oblasť uplatňovania Toto nariadenie ustanovuje pravidlá uplatňovania metód chemickej, fyzickej a mikrobiologickej analýzy a senzorického hodnotenia mlieka a mliečnych produktov, ktoré sa použijú podľa úpravy upravenej pri spoločnej organizácii trhu s mliekom a mliečnymi výrobkami založenou nariadením (ES) č. 1255/1999. Taktiež stanovuje niektoré z týchto metód. Článok 2 Zoznam metód 1. Príloha 1 tohto nariadenia obsahuje zoznam referenčných metód použiteľných na analýzu uvedenú v článku 1. 2. Komisia aktualizuje zoznam najmenej jedenkrát za rok v súlade s postupom uvedeným v článku 42 nariadenia (ES) č. 1255/1999. Článok 3 Rutinné metódy Rutinné metódy je možné používať na analýzy požadované pravidlami spoločenstva za predpokladu, že tieto sú riadne kalibrované a pravidelne kontrolované proti referenčnej metóde. Na kontrolu výsledkov získaných rutinnými metódami, ktoré sú blízko limitom špecifikovaným v príslušných nariadeniach, je možné uplatniť postup uvedený v prílohe II. V sporných prípadoch sú rozhodujúce výsledky získané referenčnou metódou. Článok 4 Potvrdzovanie referenčných metód 1. Referenčné metódy sa potvrdia, ak vyhovujú vopred stanoveným kritériám presnosti týkajúcim sa limitu opakovateľnosti a reprodukovateľnosti. 2. Ak nebola referenčná metóda stanovená v príslušných nariadeniach potvrdená, členské štáty stanovia dočasný limit reprodukovateľnosti. Tento limit sa získa podľa postupu uvedeného v prílohe III písm. b). Počas prvých 18 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia však môžu členské štáty používať ekvivalentný postup. Súlad s limitom sa kontroluje najmenej jedenkrát za rok. 3. Ak výsledky uplatňovania potvrdenej referenčnej metódy alebo metód s dočasnými údajmi o presnosti ukazujú prekročenie limitu, výsledky analýzy je možné overiť použitím metódy popísanej v prílohe IV na určenie kritickej odchýlky od daného limitu. Článok 5 Prijateľnosť výsledkov analýzy 1. Analýzy sa uskutočňujú v laboratóriách so zavedeným interným postupom kontroly kvality v súlade s postupom uvedeným v prílohe V písm. a) alebo postupom ekvivalentnej úrovne. Podrobný popis aplikovaného postupu musí byť v laboratóriu k dispozícii k nahliadnutiu. 2. Laboratóriá stanovia vlastné kritériá presnosti v rámci merania pre všetky metódy podľa: a) postupu popísaného v prílohe V písm. b) alebo b) uverejneného potvrdeného postupu so stanovenou opakovateľnosťou. Súlad s limitom reprodukovateľnosti sa musí kontrolovať najmenej jedenkrát za rok za použitia postupu popísaného v prílohe III písm. a). Druhý pododsek sa netýka laboratórií, ktoré sa počas roka podieľali na programe testovania dokonalosti. 3. Laboratórne správy o výsledkoch analýzy musia obsahovať dostatočné informácie na vyhodnotenie výsledkov, ktoré sa vykoná v súlade s prílohami IV a VIII. 4. Výsledky analýzy sa považujú za prijateľné, ak boli získané v súlade s kritériami prijateľnosti popísanými v internom postupe kontroly kvality uvedenom v odseku 1 a kritériami presnosti uvedenými v odseku 2. Článok 6 Senzorické hodnotenie 1. Pre maslo sa uplatňujú metódy na kontrolu činnosti expertov a spoľahlivosť výsledkov popísané v prílohe VI. Postup uvedený v prílohe VII sa uplatňuje ako referenčná metóda pre senzorické hodnotenie. 2. Pre mlieko a mliečne výrobky okrem masla je referenčnou metódou určenou na používanie členskými štátmi na senzorické hodnotenie buď norma IDF 99C/1997, alebo iné porovnateľné metódy, ktoré členské štáty oznámia Komisii. Postupy popísané v prílohe VI je možné používať na kontrolu výkonu hodnotiteľov a spoľahlivosť výsledkov. Článok 7 Odber vzoriek a spory o výsledkoch analýz 1. Pre analýzy požadované pravidlami spoločenstva sa odoberajú dvojité vzorky. 2. Postup popísaný v prílohe VIII sa použije v prípadoch, keď výsledky analýzy nie sú akceptované prevádzkovateľom. HLAVA II METÓDY ANALÝZY Článok 8 Obsah vody, beztukovej sušiny/tuku v masle 1. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu vody v masle sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe IX. 2. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu beztukovej sušiny v masle sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe X. 3. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu tuku v masle sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe XI. Článok 9 Stopové látky 1. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu vanilínu v koncentrovanom masle, masle a smotane sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe XII. 2. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu etyl esteru beta-apo-8' karotenickej kyseliny v koncentrovanom masle a masle sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe XIII. 3. Ako referenčná metóda na určovanie obsahu beta sitosterolu alebo stigmasterolu v koncentrovanom masle a masle sa použije metóda analýzy popísaná v prílohe XIV. 4. Do koncentrovaného masla, masla a smotany boli pridané stopové látky v súlade s relevantnými pravidlami spoločenstva vtedy, ak získané výsledky sú v súlade so špecifikáciami odseku 8 príloh uvedených v odsekoch 1, 2 a 3. Článok 10 Zisťovanie kazeínu z kravského mlieka 1. Na overenie toho, že syr, ktorý musí byť vyrobený výlučne z ovčieho mlieka, kozieho mlieka alebo byvolieho mlieka alebo zo zmesi ovčieho, kozieho a byvolieho mlieka, neobsahuje v skutočnosti aj kazeín z kravského mlieka, sa použije referenčná metóda analýzy uvedená v prílohe XV. Prítomnosť kazeínu z kravského mlieka sa potvrdí, ak zjavný obsah kazeínu z kravského mlieka vo vzorke je rovný alebo vyšší ako obsah v referenčnej vzorke obsahujúcej 1 % kravského mlieka podľa popisu v prílohe XV. 2. Na zisťovanie kazeínu z kravského mlieka v syroch podľa odseku 1 je možné použiť rutinné metódy, ak: a) detekčný limit je 0,5 % alebo menej; b) neexistujú žiadne nesprávne pozitívne výsledky; c) kazeín z kravského mlieka je zistiteľný s požadovanou citlivosťou aj po dlhých dobách zretia, ku ktorým môže dôjsť pri bežných obchodných podmienkach. Ak požiadavka uvedená pod písmenom b) nie je splnená, akákoľvek vzorka s pozitívnym výsledkom sa musí analyzovať referenčnou metódou. Ak požiadavka uvedená pod písmenom c) nie je splnená pre jeden z typov syrov uvedených v odseku 1, tento syr sa musí analyzovať referenčnou metódou. Článok 11 Zisťovanie koliforiem 1. Na zisťovanie prítomnosti koliforiem v masle, odstredenom mlieku v prášku, kazeíne a kazeinátoch sa používa referenčná metóda analýzy popísaná v prílohe XVI. 2. Na zisťovanie koliforiem je možné použiť rutinné metódy, ak sú získané výsledky porovnateľné s výsledkami získanými referenčnou metódou popísanou v uvedenej prílohe. Rutinné metódy musia mať najmä vhodný detekčný limit. Nesprávne negatívne výsledky sa nesmú vyskytnúť. Ak nie je možné vylúčiť výskyt nesprávnych pozitívnych výsledkov, akýkoľvek pozitívny výsledok musí byť potvrdený použitím referenčnej metódy. Článok 12 Obsah laktózy Metóda stanovovania obsahu laktózy vo výrobkoch spadajúcich pod KN kód 2309 je popísaná v prílohe XVII. Článok 13 Zisťovanie syridlovej srvátky 1. Metóda na zisťovanie syridlovej srvátky v odstredenom mlieku v prášku určenom na verejné skladovanie je popísaná v prílohe XVIII. 2. Metóda na zisťovanie syridlovej srvátky v odstredenom mlieku v prášku a zmesiach určených na použitie ako krmivo pre zvieratá je popísaná v prílohe XIX. Článok 14 Zisťovanie cmaru Metóda na zisťovanie cmaru v odstredenom mlieku v prášku je popísaná v prílohe XX. Článok 15 Antimikrobiotické rezíduá Metóda na zisťovanie antibiotických a sulfonamid/dapsonových rezíduí v odstredenom mlieku v prášku je popísaná v prílohe XXI. Článok 16 Obsah odstredeného mlieka v prášku Metóda na zisťovanie odstredeného mlieka v prášku v kŕmnych zmesiach je popísaná v prílohe XXII. Článok 17 Zisťovanie škrobu Metóda na zisťovanie škrobu v odstredenom mlieku v prášku, denaturovanom mliečnom prášku a kŕmnych zmesiach je popísaná v prílohe XXIII. Článok 18 Vlhkosť kyslého cmaru v prášku Metóda na stanovenie vlhkosti kyslého cmaru v prášku určeného na použitie v kŕmnych zmesiach je popísaná v prílohe XXIV. Článok 19 Zisťovanie cudzích tukov Metóda na zisťovanie cudzích tukov v mliečnych tukoch je popísaná v prílohe XXV. HLAVA III ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA Článok 20 Zmeny a doplnenia k nariadeniu (ES) č. 2771/1999 Nariadenie (ES) č. 2771/1999 sa mení a dopĺňa takto: 1. Prvá veta článku 4 ods. 1 sa nahrádza nasledovným: "Príslušné orgány kontrolujú kvalitu masla použitím metód popísaných v prílohe I a na základe vzoriek odobratých v súlade s pravidlami stanovenými v prílohe IV." 2. V prílohe I sa poznámka pod čiarou 2 nahrádza nasledovným: "Pozri prílohu I k nariadeniu (ES) č. 213/2001." 3. Prílohy II a III sa vypúšťajú. 4. V predposlednej vete prílohy IV.2 sa slová "s prílohou III" nahrádzajú slovami "s prílohou VII k nariadeniu (ES) č. 213/2001." Článok 21 Zmeny a doplnenia k nariadeniu (ES) č. 2779/1999 Nariadenie (ES) č. 2779/1999 sa dopĺňa takto: 1. Článok 20 ods. 1, 2, 3 a 4 sa nahrádza nasledovným: "1. Obsah odstredeného mlieka v prášku v zmesiach a kŕmnych zmesiach sa stanovuje testovaním každej vzorky najmenej dvakrát použitím metódy analýzy popísanej v prílohe XXII nariadenia (ES) č. 213/2001, doplnenej kontrolami uvedenými v článku 17 ods. 3 tohto nariadenia. Ak sa vyskytne odchýlka medzi výsledkami týchto kontrol, smerodajný je výsledok kontroly na mieste. 2. Neprítomnosť syridlovej srvátky sa dokazuje použitím metód popísaných v prílohe XIX nariadenia (ES) č. 213/2000. 3. Obsah škrobu v kŕmnych zmesiach sa stanovuje kontrolami uvedenými v článku 17 ods. 3 tohto nariadenia, ktoré musia byť doplnené metódou analýzy popísanou v prílohe XXIII nariadenia (ES) č. 213/2001. 4. Vlhkosť kyslého cmaru v prášku sa stanovuje použitím metódy analýzy popísanej v prílohe XXIV nariadenia (ES) č. 213/2001." 2. Prílohy III, IV, V a VI sa vypúšťajú. Článok 22 Zrušenia Rušia sa nariadenia (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98. Odkazy na zrušené nariadenia sa menia na odkazy na toto nariadenie. Článok 23 Nadobudnutie účinnosti Toto nariadenie nadobúda účinnosť v siedmy deň po uverejnení v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev. Metódy uvedené v prílohách III, IV.4, V, VI a VIII sa uplatňujú 18 mesiacov po nadobudnutí účinnosti tohto nariadenia. Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch. V Bruseli 9. januára 2001 Za Komisiu Franz Fischler člen Komisie [1] Ú. v. ES L 160, 26.6.1999, s. 48. [2] Ú. v. ES L 333, 24.12.1999, s. 11. [3] Ú. v. ES L 340, 31.12.1999, s. 3. [4] Ú. v. ES L 350, 20.12.1997, s. 3. [5] Ú. v. ES L 76, 25.3.2000, s. 9. [6] Ú. v. ES L 298, 12.11.1985, s. 9. [7] Ú. v. ES L 11, 16.1.1999, s. 14. [8] Ú. v. ES L 45, 21.2.1990, s. 8. [9] Ú. v. ES L 16, 21.1.1999, s. 19. [10] Ú. v. ES L 279, 11.10.1990, s. 22. [11] Ú. v. ES L 325, 17.12.1999, s. 10. [12] Ú. v. ES L 256, 7.9.1987, s. 1. [13] Ú. v. ES L 28, 3.2.2000, s. 16. -------------------------------------------------- PRÍLOHA I (Článok 2) ZOZNAM REFERENČNŻCH METÓD Index min. = minimum max. = maximum, prķloha = prķloha k citovanému nariadeniu, SNF = netučnį suina, FFA = voľné tučné kyseliny, PV = hodnota peroxidu, A = vzhľad, F = chu, C = konzistencia, TBC = celkovż počet baktériķ, therm = termofilickż počet baktériķ, MS = č lenskż tįt, IDF = Medzinįrodnį federįcia pre mliečne vżrobky, ISO = Medzinįrodnį organizįcia pre tandardizįciu, IUPAC = Medzinįrodnį ś nia č istej aplikovanej chémie, ADPI = Americkż intitśt pre mliečne vżrobky, SCM = sladené kondenzované mlieko, EMC = vyparené mlieko alebo smotana, MSNF = netučnį suina mlieka Poznįmka 1 : Izolįcia mliečneho tuku pod¾a popisu v norme IDF 6B:1989 (ochrana pred svetlom). Poznįmka 2 : Nebola stanovenį iadna referenčnį metóda. Poznámka 3 : Vzorka sa pripravuje pod¾a normy IDF 122C:1996 alebo normy IDF 73A:1985. Poznįmka 4 : Inkubįcia na 48 hodķn pri teplote 55 °C, je potrebné predķs vyschnutiu kultśry. Poznámka 5 : % SNF = % pevné látky – % tuky. Poznįmka 6 : Maslo musķ korepondova so tįtnou triedou kvality členského tįtu pŌvodu uvedenej v prķlohe V nariadenia Komisie (ES) č. 2771/1999. Poznámka 7 : Smernica Komisie 84/8/EHS. Poznįmka 8 : Nariadenie Komisie (ES) č. 1758/94 (Ś. v. ES L 183, 19.7.1994, s. 14). Poznámka 9 : Smernica Komisie 78/633/EHS. Časť A Nariadenie komisie | Výrobok | Parameter | Limit | Referenčná metóda | Poznámka | nariadenie (ES) č. 2771/1999 verejné skladovanie (Ú. v. ES L 333, 24. 12. 1999, s. 11) | nesolené maslo | mliečne tuky | min. 82 % | príloha XI | | voda | do 16 % | príloha IX | | SNF | do 2 % | príloha X | | FFA (max.) | 1,2 mmole/100g tuku | norma IDF 6B:1989 | | PV (max.) | 0,3 meq kyslíka/1000g tuku | norma IDF 74A:1991 (anglická verzia) | poznámka 1 | koliformy | nezistiteľné v 1g | príloha XVII | poznámka 3 | nemliečny tuk | nezistiteľné trigliceridovou analýzou | príloha XXVI | | sterolové stopové látky | nezistiteľné | príloha XIV | | iné stopové látky: | | | | —vanilín | nezistiteľné | príloha XII | | —etyl ester karotenickej kyseliny | nezistiteľné | príloha XIII | | —triglyceridy enantickej kyseliny | nezistiteľné | IUPAC 2,301 sub 5 | | senzorické vlastnosti | najmenej 4 z 5 bodov pre A, G a C | príloha VII | | disperzia vody | najmenej 4 body | norma IDF 112A:1989 | | nariadenie (ES) č. 2771/1999 súkromné skladovanie | nesolené maslo | mliečne tuky | min. 82 % | príloha XI | poznámka 6 | voda | do 16 % | príloha IX | | nariadenie (ES) č. 2771/1999 súkromné skladovanie | solené maslo | mliečne tuky | min. 80 % | príloha XI | poznámka 6 | voda | do 16 % | príloha IX | | soľ | do 2 % | norma IDF 12B:1988 | | nariadenie (ES) č. 2571/97 (Ú. v. ES L 350, 20. 12. 1997, s. 3) | nesolené maslo | mliečne tuky | min. 82 % | príloha XI | | voda | do 16 % | príloha IX | | stopové látky: | | | | —steroly | | príloha XIV | | —vanilín | | príloha XII | | —etylester karotenickej kyseliny | | príloha XIII | | —triglyceridy enantickej kyseliny | | IUPAC 2,301 sub 5 | | nariadenie (ES) č. 2571/97 | solené maslo | mliečne tuky | min. 80 % | príloha XI | | voda | do 16 % | príloha IX | | soľ | do 2 % | norma IDF 12B:1988 | | stopové látky: | | | | steroly | | príloha XIV | | vanilín | | príloha XII | | etyl ester karotenickej kyseliny | | príloha XIII | | triglyceridy enantickej kyseliny | | IUPAC 2,301 sub 5 | | nariadenie (ES) č. 2571/97 | koncentrované maslo | mliečne tuky | min. 99,8 % | norma IDF 24:1964 | | vlhkosť a MSNF | do 0,2 % | norma IDF 23A:1988 (vlhkosť) norma IDF 24:1964 (MSNF) | | FFA | do 0,35 % (oleic) | norma IDF 6B:1989 | | PV (max.) | 0,5 meq kyslíka/1000g tuku | norma 74A:1991(anglická verzia) | poznámka 1 | nemliečny tuk | neprítomnosť | príloha XXV | | chuť | čistá | | | pach | bez cudzích pachov | | | iné | bez neutralizačných prvkov, antioxidantov a konzervačných látok | | | stopové látky: | | | | —steroly | | príloha XIV | | —vanilín | | príloha XII | | —etylester karotenickej kyseliny | | príloha XIII | | —triglyceridy enantickej kyseliny | | IUPAC 2,301 sub 5 | | nariadenie (ES) č. 2571/97 | smotana | tuk | 35 % | norma IDF 16C:1987 | | stopové látky: | | | | —steroly | | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | —vanilín | | príloha XII | | —etylester karotenickej kyseliny | | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | —triglyceridy enantickej kyseliny | | IUPAC 2,301 sub 5 | | nariadenie (EHS) č. 429/90 (Ú. v. ES L 45, 21. 2. 1990, s. 8) | koncentrované maslo | mliečne tuky | min. 96 % | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | SNF | do 2 % | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | stopové látky: | | | | —stigmasterol (95 %) | 15 g/100 kg koncentrovaného masla | príloha XIV | | —stigmasterol (85 %) | 17 g/100 kg koncentrovaného masla | príloha XIV | | —triglyceridy enantickej kyseliny | 1,1 kg/100 kg koncentrovaného masla | IUPAC 2,301 sub 5 | | —etyl ester butyrickej kyseliny a stigmasterolu | pozri prílohu, bod 1 písm. c) | príloha XIV | poznámka 2 | —lecitín (E322) | do 0,5 % | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | NaCl | do 0,75 % | norma IDF 12B:1988 | | FFA | do 0,35 % (oleic) | norma IDF 6B:1989 | | PV (max.) | do 0,5 meq kyslíka/1000g tuku | norma IDF 74A:1991 (anglická verzia) | poznámka 1 | chuť | čistá | | | pach | bez cudzích pachov | | | iné | bez neutralizačných prvkov, antioxidantov a ochranných, látok | | | nariadenie (EHS) č. 2191/81 (Ú. v. ES L 213, 1. 8. 1981, s. 20) | nesolené maslo | mliečne tuky | min. 82 % | príloha XI | | voda | do 16 % | príloha IX | | nariadenie (EHS) č. 2191/81 | solené maslo | mliečne tuky | min. 80 % | príloha XI | | voda | do 16 % | príloha IX | | soľ | do 2 % | norma IDF 12B:1988 | | článok 9 a hlava II nariadenia (ES) č. 1255/1999 | syr vyrobený z ovčieho a/alebo kozieho mlieka | kravské mlieko | < 1 % | príloha XV | | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha I – kyslý kazeín | voda | do 12 % | norma IDF 78C:1991 | | tuk | do 1,75 % | norma IDF 127A:1988 | | voľná kyslosť | do 0,30 % (laktická) | norma IDF 91:1979 | | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha I – syridlový kazeín | voda | do 12 % | norma IDF 78C:1991 | | tuk | do 1 % | norma IDF 127A:1998 | | popol | min. 7,50 % | norma IDF 90:1979 | | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha I – kazeináty | voda | do 6 % | norma IDF 78C:1991 | | mliečny proteín | min. 88 % | norma IDF 92:1979 | | tuk a popol | do 6 % | norma IDF 127A:1988 norma IDF 89/1979 alebo | | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha II – kyslý kazeín | voda | do 10 % | norma IDF 78C:1991 | | tuk | do 1,50 % | norma IDF 127A:1988 | | voľná kyslosť | do 0,20 % (laktická) | norma IDF 91:1979 | | TBC (max.) | 30000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 | koliformy | neprítomnosť v 0,1g | príloha XVI | poznámka 3 | therm (max.) | 5000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 a 4 | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha II – syridlový kazeín | voda | do 8 % | norma IDF 78C:1991 | | tuk | do 1 % | norma IDF 127A:1988 | | popol | min. 7,5 % | norma IDF 90:1979 | | TBC (max.) | 30000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 | koliformy | neprítomnosť v 0,1g | príloha XVI | poznámka 3 | therm (max.) | 5000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 a 4 | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha II – kazeináty | voda | do 6,00 % | norma IDF 78C:1991 | | mliečny proteín | min. 88,00 % | norma IDF 92:1979 | | tuk a popol | do 6,00 % | norma IDF 127A:1988 norma IDF 89:1979 alebo 90:1979 | | TBC (max.) | 30000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 | koliformy | neprítomnosť v 0,1g | príloha XVI | poznámka 3 | therm (max.) | 5000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 a 4 | nariadenie (EHS) č. 2921/90 | príloha III – kazeináty | voda | do 6,00 % | norma IDF 78C:1991 | | mliečny proteín | min. 85,00 % | norma IDF 92:1979 | | tuk | do 1,50 % | norma IDF 127A:1988 | | laktóza | do 1,00 % | norma IDF 106:1982 | | popol | do 6,50 % | norma IDF 89:1979 alebo 90:1979 | | TBC (max.) | 30000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 | koliformy | neprítomnosť v 0,1g | príloha XVI | poznámka 3 | therm (max.) | 5000 l/g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 a 4 | nariadenie (ES) č. 2799/1999 | kŕmne zmesi a odstredené mlieko v prášku (SMP) (pre použitie v krmive pre zvieratá) | voda (kyslý cmar v prášku) | do 5 % | | | proteín | 31,4 % (min.) netučnej sušiny | norma IDF 20B:1993 | | voda (SMP) | do 5 % | norma IDF 26A:1993 | | tuky (SMP) | do 11 % | norma IDF 9C:1987 | | syridlová srvátka (SMP) | neprítomnosť | príloha XIX | poznámka 7 | škrob (SMP) | neprítomnosť | príloha XXIII | | voda (zmesi) | do 5 % netučnej sušiny | norma IDF 26A:1993 | | tuky (zmesi) | – | smernica Komisie 84/4/EHS (Ú. v. ES L 15, 18. 1. 1984, s. 28) | | syridlová srvátka (zmesi) | neprítomnosť | príloha XIX | | obsah SMP (konečného výrobku) | min. 50 % | príloha XXII | poznámka 7 | tuky (v konečnom výrobku) | min. 2,5 % alebo 5 % | smernica Komisie č. 84/4/EHS | poznámka 8 | škrob (v konečnom výrobku) | min. 2 % | príloha XXIII | poznámka 9 | meď (v konečnom výrobku) | 25 ppm | smernica Komisie č. 78/633/EHS (Ú. v. ES L 206, 26. 7. 1987, s. 43) | | nariadenie (ES) č. 322/96 | SMP (sprej) | tuk | do 1,0 % | norma IDF 9C:1987 | | proteín | 31,4 % (min.) netučnej sušiny | norma IDF 20B:1993 | | voda | do 3,5 % | norma IDF 26A:1993 | | kyslosť (N/10 NaOH) | do 19,5 ml | norma IDF 86:1981 | | laktáty | do 150 mg/100 g | norma IDF 69B:1987 | | fosfát | negatívny | norma ISO 3356:1975 | | rozpustnosť | do 0,5 ml pri 24 °C | norma IDF 129A:1988 | | spálené čiastočky | disk B min. (15,0 mg) | ADPI:1990 | | TBC | 40000/l g | norma IDF 100B:1991 | poznámka 3 | koliformy | negatívne/0,1 g | príloha XVI | poznámka 3 | cmar | negatívny | príloha XX | | syridlová srvátka | negatívna | príloha XVIII | | kyslá srvátka | negatívna | metódy schválené kompetentným orgánom | poznámka 2 | antimikrobiálne činidlá | | príloha XXI | | Časť B Referenčné metódy uvedené v časti B sa môžu používať na analýzu výrobkov spadajúcich pod ktorékoľvek z nariadení uvedených v stĺpci 1. Nariadenie Komisie | Výrobok | Kód KN | Parameter | Limit | Referenčná metóda | Poznámky | Nariadenie (EHS) č. 2658/87 (Ú. v. ES L 256, 7.9.1987, s. 1) Nariadenie (ES) č. 2414/98 (Ú. v. ES L 299, 10.11.1998, s. 7) Nariadenie (ES) č. 1374/98 (Ú. v. ES L 185, 30.6.1998, s. 21) Nariadenie (ES) č. 2508/97 (Ú. v. ES L 345, 16.12.1997, s. 31) Nariadenie (ES) č. 174/1999 (Ú. v. ES L 20, 27.1.1999, s. 8) | Mlieko a smotana nekoncentrované a neobsahujúce cukor alebo iné sladidlá | 0401 | Tuk (≤ 6 %) | Limity sú špecifikované v popise kódu KN pre špecifický produkt, ďalej špecifikované v určitých prípadoch v nariadení Komisie (EHS) č. 3846/87 (Ú. v. ES L 366, 24.12.1987, s. 1), časť 9 exportnej nomenklatúry, alebo nariadení (EHS) č. 1374/98 (Ú. v. ES L 185, 30.6.1998, s. 21) | Norma IDF 1D:1996 | | Tuk (> 6 %) | norma IDF 16C:1987 | | mlieko a smotana, koncentraované alebo obsahujúce pridaný cukor alebo iné sladidlo | 0402 | tuky (kvapalná forma) | norma IDF 13C:1987 | | tuky (pevná forma) | norma IDF 9C:1987 | | proteín | norma IDF 20B:1993 | | sacharóza (normálny obsah) | norma IDF 35A:1992 | | sacharóza (nízky obsah) | metódy schválené | poznámka 2 | pevné látky (SCM) | norma IDF 15B:1991 | | pevné látky (EMC) | norma IDF 21B:1987 | | voda (mlieko a smotanav prášku) | norma IDF 26A:1993 | | Cmar, fermentované alebo acidované mlieko a smotana, koncentrované alebo nekoncentrované, obsahujúce pridaný cukor alebo iné sladidlá | 0403 | tuk | normy IDF 1D:1996, | | proteín | norma IDF 20B:1993 | | sacharóza (normálny obsah) | norma IDF 35A:1992 | | sacharóza (nízky obsah) | metódy schválené príslušným orgánom | poznámka 2 | voda (kyslý cmar v prášku) | príloha XXIV | | voda (sladký cmar v prášku) | norma IDF 26A:1993 | | pevné látky (ostatné výrobky) | metódy schválené | | srvátka, koncentrovaná alebo | 0404 | tuk | normy IDF 9C:1987 | | proteín | norma IDF 20B:1993 | | sacharóza (normálny obsah) | norma IDF 35A:1992 | | sacharóza (nízky obsah) | metódy schválené | poznámka 2 | 040490 | proteín | norma IDF 20B:1993 | | voda | norma IDF 26A:1993 | | pevné látky | norma IDF 15B:1991 | | (koncentrované výrobky) | norma IDF 21B:1987 | | maslo a iné tuky odvodené z mlieka; nátierky | 0405 | tuk (ak ≤ 85 %) | príloha XI | | voda | príloha IX | | maslo | SNF | príloha X | | NaCl | norma IDF 12B:1998 | | Maslový olej | tuk (ak > 99 %) | norma IDF 24:1964 | | voda (ak tuk < 99 %) | norma IDF 23A:1988 | | syr a tvaroh | 0406 | tuk | norma IDF 5B:1986 | | pevné látky | norma IDF 4A:1982 | | pevné látky (rikota) | norma IDF 58:1970 | | NaCl | norma IDF 88A:1988 | | laktóza | norma IDF 79B:1991 | | Nariadenie (EHS) č. 2658/87 | kŕmne zmesi | 2309 | laktóza | | príloha XVII | | -------------------------------------------------- PRÍLOHA II (Článok 3) KONTROLA VÝSLEDKOV ZÍSKANÝCH RUTINNÝMI METÓDAMI, KTORÉ SÚ BLÍZKO LIMITOM ŠPECIFIKOVANÝM V NARIADENIACH PRE POŽIADAVKY NA ZLOŽENIE A KVALITU Ak m je limitom pre požiadavky na zloženie a kvalitu špecifikované v nariadení, rozhodujúci limit (L) je L = m ak RRout/RRef ≤ 1 RRout : limit reprodukovateľnosti rutinnej metódy RRef : limit reprodukovateľnosti referenčnej metódy Ak m0 je horný limit a RRout/RRef > 1, tento rozhodujúci limit sa získa použitím vzorca L = m - R /R .CrD Ak za rovnakých podmienok je m0 spodný limit, tento rozhodujúci limit sa získa použitím vzorca L = m + R /R .CrD 95 pričom CrD95 je kritická odchýlka referenčnej metódy (pozri prílohu IV). Ak m0 je horný limit, konečný výsledok nad rozhodujúcim limitom získaný použitím rutinnej metódy sa musí nahradiť konečným výsledkom získaným použitím referenčnej metódy. Tento konečný výsledok musí byť založený najmenej na rovnakom počte analýz/vzoriek ako konečný výsledok získaný rutinnou metódou. Ak m0 je spodný limit, rovnaký postup sa musí použiť pre konečný výsledok pod rozhodujúcim limitom získaný použitím rutinnej metódy Poznámka Postup popísaný vyššie je možné použiť, ak neexistujú žiadne zistiteľné matricové efekty. Matricové efekty sa dajú zistiť nasledovným spôsobom: pre každú vzorku používanú na kalibráciu sa stanoví rozdiel (wi) medzi výsledkami získanými referenčnou metódou a výsledkami získanými rutinnou metódou. Štandardná odchýlka sa počíta zo vzorca s = ∑ w i2/2m m : počet vzoriek použitých na kalibráciu sa porovná s aritmetickým priemerom štandardnej odchýlky opakovateľnosti referenčnej a rutinnej metódy. s = s + s rrout2/2 Matricový efekt nie je možné vylúčiť, ak +++++ TIFF +++++ pričom f = m (f: počet stupňov voľnosti) ά = pravdepodobnosť omylu; ά = 0,05. V tomto prípade sú pred stanovením rozhodujúceho limitu potrebné ďalšie merania. -------------------------------------------------- PRÍLOHA III (Články 4 a 5) a) Postup na stanovenie zhody s bežným limitom reprodukovateľnosti (Chemická analýza) Zhoda s limitom reprodukovateľnosti sa kontroluje porovnaním laboratórnych výsledkov s výsledkami skúseného laboratória [1], získanými z rovnakej vzorky. V oboch laboratóriách sa vykoná dvojité meranie a výsledky sa hodnotia použitím vzorca: CrD ly y = r 2 pričom: CrD 95 : kritická odchýlka (P = 0,95) y —1 : aritmetický priemer dvoch výsledkov získaných v laboratóriu 1 y —2 : aritmetický priemer dvoch výsledkov získaných v laboratóriu 2 R : limit reprodukovateľnosti: stanovuje sa interpoláciou r : limit opakovateľnosti: ak sa presnosť mení podľa úrovne Ak je prekročená kritická odchýlka, do dvoch mesiacov je potrebné vykonať ďalší pokus. Ak výsledky druhého pokusu nespĺňajú limit reprodukovateľnosti, musia kompetentné orgány vykonať príslušné kroky. b) Postup na získanie dočasného limitu reprodukovateľnosti (Chemická analýza) Dočasný limit reprodukovateľnosti (Rprov) sa získava použitím nasledovného vzorca: R = y + r22 pričom y —1 : priemer dvoch výsledkov získaných v laboratóriu 1 y —2 : priemer dvoch výsledkov získaných v laboratóriu 2 (pozri prílohu IIIa) r : limit opakovateľnosti alebo dočasný limit opakovateľnosti. Poznámky: 1. Rprov sa môže použiť na výpočet kritických odchýlok (pozri prílohu VI). 2. Rprov sa rovná 2r, ak je vypočítaná hodnota Rprov menšia ako 2r. 3. RSDR c [2], potom je hodnota Rprov neprijateľne vysoká a nemôže sa použiť na výpočet kritickej odchýlky. 4. Rprov je potrebné stanoviť minimálne jedenkrát za rok na základe výsledkov získaných v dvoch laboratóriách (pozri prílohu IV). 5. Na výpočet kritických odchýliek sa musí použiť stredná hodnota Rprov. Pravidlá v bodoch 2 a 3 platia pre strednú hodnotu Rprov. Limit reprodukovateľnosti (hodnota R) sa získa z vypočítanej hodnoty RSD R nasledovne R = 0,0283 RSD R x — : aritmetický priemer získaných výsledkov Niekoľko vypočítaných hodnôt RSDR (príklady) Koncentrácia | RSDR (%) | 1 g/100 g | 4 | 0,01 g/100 g | 8 | 1 mg/1 000 g | 16 | Koncentrácia analytu 1 g/100 g získa: R = 0,0283*1*4 = 0,11 g/100 g [1] Skúsené laboratórium je vo všeobecnosti také laboratórium, ktoré sa úspešne podieľalo buď na potvrdení testovacej metódy, alebo na teste dokonalosti. [2] koncentrácia vyjadrená ako desiatkový zlomok (príklad: 10 g/100 g = 0,1)Zdroj:Peeler, J.T., Horwitz, W. a Albert, R.J. Ass. Off. Anal. Chem.72(5), 784-806 (1989) -------------------------------------------------- PRÍLOHA IV (Článok 4) HODNOTENIE VÝSLEDKOV ANALÝZY ZÍSKANÝCH POTVRDENÝMI METÓDAMI Ak výsledok analýzy ukazuje, že bol prekročený limit, vypočíta sa aritmetický priemer dvoch alebo viacerých výsledkov. Sleduje sa pritom nasledovný postup: 1. V prípadoch, keď výsledok analýzy predstavuje jediný výsledok, je potrebné uskutočniť druhú analýzu v podmienkach opakovateľnosti. Ak nie je obe analýzy možné vykonať v podmienkach opakovateľnosti, je potrebné vykonať ďalšiu duplicitnú analýzu v podmienkach opakovateľnosti a použiť tieto výsledky na hodnotenie zhody kritickej odchýlky. 2. Stanoví sa absolútna hodnota rozdielu medzi aritmetickým priemerom výsledkov získaných v podmienkach opakovateľnosti a limitom. Absolútna hodnota rozdielu väčšia ako kritická odchýlka znamená, že analyzovaná vzorka nespĺňa požiadavky. Kritická odchýlka sa stanovuje použitím nasledovného vzorca: CrD y - m = 2 n pričom: y — : aritmetický priemer získaných výsledkov m0 : limit n : počet analýz/vzoriek Ak sa presnosť mení podľa úrovne, je možno potrebné interpoláciou stanoviť r a R. Konečný výsledok zaznamenaný pre vzorku musí ukazovať zhodu s limitom. Konečné výsledky - v rozpätí m a m + CrD , ak je limitom maximum; - v rozpätí m a m + CrD , ak je limitom minimum by sa preto mali vyskytovať len výnimočne. Konečné výsledky v rámci uvedených rozpätí sú akceptovateľné, len ak sa vyskytnú najviac jedenkrát na každých päť vzoriek analyzovaných na jednu dodávku. Ak sa na jednu dodávku analyzuje menej ako päť vzoriek, akceptovateľný je jeden výsledok v rámci uvedeného rozpätia. 3. Ak sa konečný výsledok x vypočítava použitím vzorca x = y1 ± y2 (príklad: voda + obsah beztukovej sušiny v masle na výpočet obsahu tuku), pričom y1 a y2 sú konečnými výsledkami jedného typu analýzy, potom sa celkové limity opakovateľnosti a reprodukovateľnosti rx a Rx konečných výsledkov x vypočítajú: r = 2r12+ r22 R = 2R12+ R22 pričom r1 a r2 sú limit y1 opakovateľnosti a R1 a R2 sú limity reprodukovateľnosti pre y1 a y2; x sa porovnáva s limitom m0 podľa pravidiel špecifikovaných v bodoch 1 a 2. Kritická odchýlka sa stanoví použitím vzorca: CrD x - m = 2 n pričom x je aritmetický priemer získaných výsledkov x1. 4. Ak sa konečný výsledok vypočíta použitím vzorca x = y y 2 (príklad: tuk v sušine syra) pričom y1 a y2 sú konečné výsledky jedného typu analýzy, potom sa celkové limity opakovateľnosti a reprodukovateľnosti rx a Rx môžu vypočítať takto: r = μ x2r*12+ r*22 R = μ x2R*12+ R*22 μ = μ l μ 2 μ1 : limit cieľovej hodnoty pre y1 (príklad: tuk) μ2 : limit cieľovej hodnoty pre y2 (príklad: sušina) r = r μ ≤ 0,15 r = r μ ≤ 0,15 pričom r1 : limit opakovateľnosti y1 r2 : limit opakovateľnosti y2 R = R μ ≤ 0,15 R = R μ ≤ 0,15 pričom: R1 : limit reprodukovateľnosti y1 R2 : limit reprodukovateľnosti y2 Postupy pre výpočet rx a Rx sú použiteľné, len ak sú relatívne limity opakovateľnosti a reprodukovateľnosti (r*1, r*2, R*1, R*2) menšie alebo rovné 0,15; x sa porovnáva s limitom μx podľa pravidiel špecifikovaných v bodoch 1 a 2. Kritická odchýlka sa určí použitím vzorca: CrD x - μ = 2 n TEXTE MANQUANT TEXTE MANQUANT pričom y11, y12, y21 ja y22 tuleb arvutada y11/y21 ja y12/y22 je aritmetický priemer výsledkov x získaných v chronologickom poradí [1]. [1] Piezīme.Piemēram, ja ir iegūti rezultāti y11, y12, y21 un y22, tad jāaprēķina y11/y21 un y12/y22 vidējais aritmētiskais lielums. -------------------------------------------------- PRÍLOHA V INTERNÁ KONTROLA (Článok 5) a) Postup internej kontroly kvality (Internal Quality Control – IQC) (chemická analýza) Definícia kontrolného materiálu Materiál používaný na účely IQC je podrobený rovnakému, alebo súčasťou rovnakého postupu ako testované materiály. Kontrolným materiálom môže byť: - certifikovaný referenčný materiál, - interný referenčný materiál, - materiál overený medzilaboratórnym testom, - spevnený materiál. Postup stanovenia IQC Laboratórium zavedie IQC podľa postupu popísaného v dokumente IUPAC "Harmonizované postupy pre internú kontrolu kvality v analytických laboratóriách" [1]. IQC obsahuje zahrnutie kontrolných materiálov do analytického postupu alebo opakovanie analýzy testovacej vzorky. Kontrolné materiály musia byť svojím chemickým zložením podobné testovacím vzorkám a musia byť adekvátne stabilné počas obdobia testovania. Musí byť preukázané, že pre analýzu môžu byť vhodne rozdelené na rovnaké časti a že sú v koncentrácii analytu vhodnej na účely testovania. Kontrolný materiál musí byť vložený minimálne jedenkrát v každom kole analýzy a získaná hodnota musí byť vyznačená do kontrolného diagramu na meranie dlhodobých chýb. Laboratórium ďalej pravidelne preukazuje súlad s podmienkami opakovateľnosti v rámci kola. Toto je možné dosiahnuť dvojitou analýzou kontrolných a/alebo testovacích materiálov. Výsledky týchto analýz sa porovnajú s akýmikoľvek publikovanými limitmi opakovateľnosti a existujúcimi údajmi o internej presnosti. Ak sa používajú kontrolné materiály, hodnoty získané z medzikolovej analýzy kontrolného materiálu musia byť vyznačené do Shewhartovho diagramu [ISO 8258(1991)] s príslušnými kontrolnými limitmi. Akčné limity musia byť stanovené na x ± 3s , kde st je celková štandardná odchýlka, varovné limity na x ± 2s t Celková štandardná odchýlka: s = 2sb2+ sw2/n pričom: sb : štandardná odchýlka medzi kolami sw : štandardná odchýlka v rámci kola analýzy n : počet určovaní V prípadoch, keď sa kontrolné materiály nepoužívajú (napr. kvôli nedostatočnej stabilite), sa musí analyzovať najmenej jeden z testovacích materiálov dvakrát v každom kole. Absolútna odchýlka získaná z dvojitej analýzy v jednom kole (pozri prílohu III) musí byť vyznačená do diagramu. Stredná čiara je 1,128 sw, spodný limit je 0, horný limit (akčný limit) je 3,686 sw, pričom sw je štandardná odchýlka v rámci kola analýzy. Ak je rozpätie koncentrácie veľké, mal by kontrolný postup zahŕňať materiály s nízkymi a vysokými hodnotami. Ak testovací materiál pokrýva široký rozsah koncentrácií analytu, laboratórium určí vzťah medzi presnosťou a úrovňou. Ak je presnosť priamo úmerná úrovni, následná kontrola by mala byť založená na relatívnej presnosti (t. j. absolútny rozdiel ako percento strednej hodnoty). Nesprávne podmienky analytického systému vzniknú, ak sa vyskytne jedna z nasledovných možností: A. súčasná vyznačená hodnota je mimo akčných limitov; B. súčasná hodnota a predchádzajúca hodnota sú mimo varovných limitov, ale v rámci akčných limitov; C. pri použití kontrolných materiálov deväť hodnôt po sebe je na rovnakej strane strednej čiary. Laboratórium musí na nesprávne podmienky zareagovať nasledovne: A. zastavením analýzy vykonávaných diagnostických testov a nápravné kroky a B. odmietnutím kola výsledkov a opätovnou analýzou testovacích materiálov. b) Postup výberu interného kontrolného materiálu a stanovenia interných limitov presnosti (chemická analýza) Údaje o presnosti v laboratóriu je možné získať opätovnou analýzou kontrolných materiálov a/alebo opätovnou analýzou testovacích vzoriek. Laboratóriá by mali na stanovenie parametrov presnosti pre variáciu v rámci a mimo kola pre následné použitie pri zostavovaní kontrolných diagramov používať nasledovný postup. Laboratória tiež môžu používať alternatívne postupy za podmienky, že môžu náležite preukázať odvodenie spoľahlivých údajoch o presnosti. 1. Výber kontrolných materiálov Ak je pre laboratórium vhodné použitie kontrolného materiálu, je nutné najprv získať údaje s cieľom stanovenia limitov. Ak je to možné, používajú sa certifikované referenčné materiály (certified reference materials – CRMs). Vybrané kontrolné materiály sa analyzujú v podmienkach opakovateľnosti v rámci kola vrátane vhodných CRMov s opakovaním a náhodne. Ak použitie tohto prístupu nie je možné, laboratóriá sa zúčastnia testovania dokonalosti a určia konsenzuálne stredné hodnoty (pridelené hodnoty), ktoré sa považujú za konvenčnú strednú hodnotu, s ktorou sa spája rozumná neistota. Iné postupy zahŕňajú pridelenie pravdivej hodnoty formuláciou alebo použitím posilnených kontrolných materiálov. Ak ďalej laboratórium pravidelne vykonáva tento typ analýzy a už má zavedenú štatistickú kontrolu, akékoľvek nové kontrolné materiály (napr. požadované kvôli nedostatku zásob) musia byť získané s odkazom na analýzy, ktoré sú kontrolované za použitia existujúcich materiálov. 2. Pridelenie limitov Po výbere kontrolného materiálu ho laboratórium použije na stanovenie hodnôt presnosti v rámci kola a medzi kolami. Minimálnou požiadavkou na stanovenie presnosti v rámci kola je dvojitá analýza kontrolného materiálu minimálne 12-krát. Dvojitá analýza sa vykonáva v podmienkach opakovateľnosti, t. j. s rovnakým operátorom, rovnakými reagentmi atď. Dvojitá kontrola kontrolného materiálu sa robí náhodne v rámci kola analýzy. Každá dvojitá analýza sa vykonáva v iný deň počas určitého obdobia na dosiahnutie rozumnej variácie medzi kolami pri zohľadnení normálnych variácií, napr. reagentov, rekalibrácie nástrojov a, ak je to možné, aj rôznych analytikov. Poznámka: Použitie údajov o variáciách medzi kolami, ktoré nie sú úplne reprezentatívne, môže viesť k nepotrebnej replikácii analýzy kvôli príliš tesne stanoveným limitom. Laboratórium prezentujúce údaje o presnosti, ktoré sú príliš nepresné, môže takto nevyhovieť predpísaným limitom pre referenčné metódy, očakávať slabé výkony pri porovnaní s inými laboratóriami a nemusí poskytovať údaje vhodné na daný účel. 2.1. Stanovenie presnosti v rámci kola 2.1.1. Presnosť v rámci kola, ak je kontrolný materiál dostupný Dvojité údaje (minimálne 12 duplikátov) sa najprv podrobia Cochranovmu testu maximálnej variancie. Tento zahŕňa porovnanie štvorca maximálneho rozsahu duplikátov so súčtom štvorcov rozsahov. c = d max ∑ d i2 pričom di = rozdiel medzi duplikátmi. Hodnota Cochranovho kritéria C sa porovná s tabuľkovou hodnotou [ISO 5725 (1994)]. Ak hodnota vybočuje z uvedeného rámca, výsledok je potrebné preskúmať a vysvetliť, napr. či nešlo o technickú chybu, chybu vo výpočte alebo pri uskutočnení testu, analýzu nesprávnej vzorky a pod. Ak je vysvetlenie technickej chyby také, že vylučuje nahradenie pochybného výsledku, výsledok je nutné vyradiť. Ak zostávajú nesprávne hodnoty, ktoré nie je možné vysvetliť, tieto sa ponechajú ako správne a vylúčia sa štatistické odchýlky. Laboratórium potom získa náhradné hodnoty. Ak je laboratórium spokojné so správnosťou údajov, štandardná odchýlka v rámci kola sw sa získa nasledovne: pre každý pár xi1, xi2 duplicitných údajov p sa vypočíta suma duplikátov s = x + x i2 a rozdiel medzi duplikátmi d = x - x i2 a zráta sa A = ∑ s i B = ∑ d i2 C = ∑ s i2 Odhad štandardnej odchýlky v rámci kola je s = 2B2p Interný limit presnosti je 2,8 sw. Ak sa používa referenčná metóda, interný limit presnosti sa porovnáva s publikovaným limitom opakovateľnosti. Laboratórium musí spĺňať požiadavky referenčnej metódy. Nesplnenie tejto požiadavky je nutné prešetriť. Stanovené limity sa považujú za provizórne a je potrebné ich prehodnotiť. 2.1.2. Presnosť v rámci kola, ak kontrolný materiál nie je k dispozícii Laboratórium môže zvoliť stanovenie presnosti v rámci kola dvojitou analýzou reprezentatívnych testovacích vzoriek (najmenej 12 dvojitých analýz). V prípadoch, keď nie je možné použitie kontrolných materiálov, napr. kvôli nestabilite, je nutné duplicitné údaje zhromaždiť touto metódou. Poznámka: Predpokladá sa, že analýzy pokrývajú relatívne úzke rozpätie hodnôt, a preto je možné jednu hodnotu aplikovať na všetky vzorky. V prípadoch, keď je rozpätie výsledkov väčšie a presnosť závisí od úrovne, by laboratória mali preveriť použitie relatívnych štandardných odchýlok. Údaje sa podrobia Cochranovmu testu ako v bode 2.1.1. Ak je laboratórium spokojné so správnosťou údajov, štandardná odchýlka v rámci kola a interný limit presnosti sa získajú postupom uvedeným v časti 2.1.1. Štandardná odchýlka v rámci kola sw sa môže tiež použiť na zostavenie kontrolných diagramov (pozri prílohu II). Stanovené limity sa považujú za provizórne a je potrebné ich prehodnotiť. 2.2. Stanovenie presnosti medzi kolami Vypočítajte priemernú hodnotu (s1/2) pre každý pár a podrobte ich Grubbsovmu testu [ISO 5725 (1994)]. Kritéria odmietnutia/akceptovania pre hodnoty vybočujúce z rámca sú popísané v časti 2.1.1. Laboratórium musí za každú odmietnutú hodnotu získať náhradnú hodnotu. Ak je laboratórium spokojné so správnosťou údajov, štandardná odchýlka medzi kolami sb sa získa nasledovne: s = 1 C - B - A 2p alebo 0, ak je výraz pod odmocninou záporný. Celková štandardná odchýlka st sa používa na vypracovanie kontrolných diagramov pre priemer n pokusov (pozri prílohu II). Stanovené limity sa považujú za provizórne a je potrebné ich prehodnotiť. 3. Kontrola počiatočných limitov Kontrolné limity stanovené podľa uvedených postupov sa považujú za počiatočné odhady. S cieľom aktualizácie limitov stanovených na základe akceptovateľnej presnosti v rámci kola (časť 2.1.2.) sa zozbierajú ďalšie duplicitné údaje o testovacích vzorkách. Interval pred prehodnotením závisí od frekvencie analýzy. Údaje by sa mali prehodnotiť po získaní ďalších 10 duplikátov. Všetky údaje sa potom podrobia Cochranovmu test a limity sa upravia na základe novej hodnoty štandardnej odchýlky. Ďalšie rozhodnutia o platnosti kontrolných limitov sa musia uskutočniť vo svetle nových údajov. Prehodnotenie počiatočných údajov získaných pre presnosť medzi kolami tiež závisí od frekvencie analýzy. Po získaní desiatich bodových údajov z analýzy kontrolného materiálu pri frekvencii jednej analýzy na dodávku by sa počiatočný predpoklad uskutočnený o štandardnej odchýlke a strednej hodnote mal prehodnotiť. Všetky údaje sa podrobia Grubbsovmu testu na zistenie údajov vybočujúcich z rámca. Stredná hodnota a štandardná odchýlka sa prepočítajú na základe nových údajov. Okrem tohto kroku laboratórium použije Cusumov diagram [BS S700: (1984) a dodatok 5480 (1987)] na preverenie akýchkoľvek problémov, ktoré môžu byť spojené s napr. starnutím reagentov. Akýkoľvek výsledok spadajúci mimo Cusumovej "V mask" limitov musí byť preverený. Nové limity (stredná hodnota a štandardná odchýlka) musia byť podrobené pravidelnej kontrole použitím Cusumovho postupu. Akýkoľvek náznak, že platnosť kontrolného materiálu je spochybnená, sa musí podrobne preskúmať. 4. Oznamovanie údajov o presnosti Laboratóriá musia zaslať príslušnému štátnemu orgánu nasledovné informácie: - použitá metóda, - štandardná odchýlka v rámci kola sw a interný limit presnosti, - štandardná odchýlka medzi kolami sb, - celková štandardná odchýlka s1, - počet analýz zahrnutých pri získavaní údajov o presnosti. [1] M. Thompson a R. Wood: Pure and Applied Chemistry 67 (4), 649-666 (1995). -------------------------------------------------- PRÍLOHA VI (Článok 6) HODNOTENIE EXPERTOV A SPOĽAHLIVOSŤ VÝSLEDKOV SENZORICKEJ ANALÝZY Pri použití bodovacích metód (norma IDF 99C:1997) sa používajú nasledovné postupy. a) Stanovenie "indexu opakovateľnosti" Expert v období 12 mesiacov analyzuje najmenej desať vzoriek ako slepé duplikáty. Toto sa zvyčajne uskutočňuje počas viacerých stretnutí. Výsledky pre jednotlivé vlastnosti výrobku sa hodnotia použitím nasledovného vzorca: w = ∑ n pričom: w 1 : index opakovateľnosti x i1 : body pre prvé hodnotenie vzorky xi x i2 : body pre druhé hodnotenie vzorky xi n : počet vzoriek. Vzorky určené na hodnotenie by mali odrážať široké rozpätie kvality. w1 by nemalo prekročiť hodnotu 1,5 (5 bodové stupnice). b) Stanovenie "indexu odchýlok" Tento index sa používa na kontrolu, či expert používa rovnakú stupnicu pre hodnotenie kvality ako skúsená skupina expertov. Body získané expertom sa porovnajú s priemerom bodov získaných skupinou expertov. Na hodnotenie výsledkov sa používa nasledovný vzorec: D = 1 + ∑ x -x x -x -i222n pričom: xi1, xi2 : pozri časť a) , x -i2 : priemer bodov skupiny expertov pre prvé a druhé hodnotenie vzorky xi n : počet vzoriek (najmenej desať za 12 mesiacov). Vzorky určené na hodnotenie by mali odrážať široké rozpätie kvality. D1 by nemalo prekročiť hodnotu 1,5 (5 bodové stupnice). Členské štáty musia oznámiť akékoľvek ťažkosti spojené s aplikovaním tohto postupu. c) Porovnanie výsledkov získaných v rôznych regiónoch členského štátu a v rôznych členských štátoch Ak je to vhodné, najmenej jedenkrát za rok je potrebné uskutočniť test na porovnanie výsledkov získaných expertmi z rôznych regiónov. Ak sú pozorované významné odchýlky, je potrebné vykonať potrebné kroky na identifikovanie dôvodov a dosiahnuť porovnateľné výsledky. Členské štáty môžu uskutočniť testy na porovnanie výsledkov získaných ich vlastnými expertmi a expertmi zo susedných členských štátov. Významné odchýlky by mali viesť k podrobnému prešetreniu s cieľom dosiahnutia porovnateľných výsledkov. Členské štáty o výsledkoch týchto porovnaní informujú Komisiu. -------------------------------------------------- PRÍLOHA VII (Článok 6) SENZORICKÉ HODNOTENIE MASLA 1. Rozsah Účelom tohto postupu pre senzorické hodnotenie masla je stanovenie jednotnej metódy aplikovateľnej vo všetkých členských štátoch. 2. Definície Senzorické hodnotenie znamená skúmanie atribútov výrobku zmyslovými orgánmi. Panel znamená skupinu vybraných expertov pracujúcich počas hodnotenia bez vzájomnej komunikácie a bez vzájomného ovplyvňovania. Bodovanie znamená senzorické hodnotenie panelom, za použitia bodovej stupnice. Musí sa použiť nomenklatúra kazov. Známkovanie znamená klasifikáciu kvality, ktorá sa vykonáva na základe bodovania. Kontrolné dokumenty: dokumenty používané na zaznamenanie jednotlivých počtov bodov pre každú vlastnosť a konečnú známku produktu. (Tento dokument sa tiež môže použiť na zaznamenanie chemického zloženia.) 3. Testovacia miestnosť 3.1. Je potrebné vykonať príslušné kroky na to, aby experti neboli v testovacej miestnosti rušení vonkajšími faktormi. 3.2. Testovacia miestnosť nesmie obsahovať žiadne cudzie pachy a musí sa dať ľahko čistiť. Steny musia mať svetlú farbu. 3.3. Testovacia miestnosť a jej osvetlenie musia byť také, aby neboli ovplyvnené vlastnosti výrobkov určených na bodovanie. Miestnosť musí mať vhodné zariadenie na kontrolu teploty. 4. Výber expertov Expert musí poznať maslové výrobky a musí byť kompetentný na vykonanie senzorického známkovania. Jeho kompetentnosť pravidelne (najmenej jedenkrát za rok) hodnotí príslušný orgán. 5. Požiadavky na panel Počet expertov v paneli by mal byť nepárny, najmenej traja. Väčšina musia byť zamestnanci príslušného orgánu alebo oprávnené osoby, ktoré nie sú zamestnané v mliekarenskom priemysle. Pred hodnotením je potrebné zohľadniť nasledovné faktory s cieľom dosiahnutia optimálnych výkonov subjektov: - experti nesmú trpieť chorobou, ktorá by mohla ovplyvniť ich výkon. V takom prípade sa daný expert v paneli nahradí iným, - experti sa musia dostaviť načas aby sa zúčastnili hodnotenia a zabezpečiť dostatok času na vykonanie hodnotenia, - experti nesmú používať látky so silnou arómou, ako napríklad parfém, vodu po holení, dezodorant atď. a mali by sa vyhýbať jedlám so silnou chuťou (napr. korenené jedlá) atď., - experti nesmú počas pol hodiny pred hodnotením fajčiť, jesť alebo piť nič okrem vody. 6. Určovanie hodnoty každej charakteristiky 6.1. Senzorické hodnotenie sa vykonáva vo vzťahu k nasledovným trom charakteristikám: vzhľad, konzistencia a chuť. Vzhľad zahŕňa nasledovné tri vlastnosti: farba, viditeľná čistota, rast plesní a disperzia vody. Disperzia vody sa testuje podľa normy IDF 112A:1989. Konzistencia zahŕňa nasledovné vlastnosti: stálosť a roztierateľnosť. Na hodnotenie konzistencie masla sa môžu použiť fyzikálne metódy. Komisia predpokladá budúcu harmonizáciu týchto metód. Chuť a vôňa zahŕňa nasledovné vlastnosti: chuť a vôňa. Významná odchýlka od odporučenej teploty znemožňuje spoľahlivé hodnotenie konzistencie a chuti. Teplota má veľký význam. 6.2. Každá charakteristika sa musí senzoricky hodnotiť osobitne. Bodovanie sa uskutočňuje podľa tabuľky 1. 6.3. Môže byť žiaduce, aby s cieľom dosiahnutia jednotnosti experti spoločne bodovali pred začatím hodnotenia vzhľad, konzistenciu a chuť na jednej alebo viac referenčných vzorkách. 6.4. Bodovanie na prijateľnosť je nasledovné: | Maximum | Požadované | Vzhľad | 5 | 4 | Konzistencia | 5 | 4 | Chuť | 5 | 4 | Ak sa nedosiahnu požadované body, je nutné poskytnúť popis kazu. Body poskytnuté každým expertom pre každú charakteristiku musia byť zaznamenané v kontrolnom dokumente. Výrobok sa akceptuje alebo odmietne na základe väčšinového rozhodnutia. Prípady, keď rozdiely medzi jednotlivými bodovaniami pre každý atribút sú väčšie ako susedné body by sa nemali vyskytnúť často (nie viackrát ako jedenkrát na 20 vzoriek). V opačnom prípade vedúci panelu skontroluje kompetentnosť panelu. 7. Dozor Za celý proces je zodpovedný vedúci panelu, ktorý musí byť oficiálnym zamestnancom príslušného orgánu a môže byť členom panelu. Musí zaznamenávať jednotlivé bodovania pre každú charakteristiku do kontrolného dokumentu a potvrdzovať, či výrobok je akceptovaný alebo odmietnutý. 8. Výber a príprava vzorky 8.1. - Je žiaduce, aby bola počas hodnotenia identita vzoriek utajená, aby sa tým predišlo možnej predpojatosti. - Tento krok vykoná vedúci panelu pred hodnotením bez prítomnosti ostatných členov panelu. 8.2. Ak sa senzorické hodnotenie vykonáva v studenom sklade, vzorka sa odoberie skúšačom masla. Ak sa senzorické hodnotenie vykonáva na inom mieste ako v studenom sklade, odoberie sa najmenej 500 g vzorka. 8.3. Počas hodnotenia má maslo mať teplotu 10 až 12 °C. Veľkým odchýlkam je potrebné sa za každú cenu vyhnúť. 9. Nomenklatúra Pozri priloženú tabuľku 2. Tabuľka 1: Bodovanie masla Vzhľad | Konzistencia | Chuť a aróma | Body | č. [1] | Poznámky | Body/ trieda kvality | č. [1] | Poznámky | Body/ trieda kvality | č. [1] | Poznámky | 5 | | veľmi dobrý ideálny typ najvyššia kvalita (rovnomerne suché) | 5 | | veľmi dobrá ideálny typ najvyššia kvalita (dobre roztierateľné) | 5 | | veľmi dobré ideálny typ najvyššia kvalita (absolútne čistá | 4 | | dobrý [2] | 4 | | dobrá [2] | 4 | | dobré [2] | | bez viditeľných kazov | 17 | tvrdé | | bez viditeľných kazov | | | 18 | mäkké | | | 3 | | Primeraný (mierne kazy) | 3 | | Primeraná (mierne kazy) | 3 | | dobré (mierne kazy) | 1 | voľná vlhkosť | 14 | krátke, krehké, drobivé | 21 | nejasné | 2 | nejednotné, dvojfarebné | 15 | pastovité, cestovité, mastné | 22 | cudzia príchuť | 3 | prúžkované | 16 | lepkavé | 25 | kyslé | 4 | škvrnité, mramorované | 17 | tvrdé | 27 | pečená chuť, škrobovitá chuť | 5 | fľakaté | 18 | mäkké | 33 | chuť po krmive | 6 | separácia oleja | | | 34 | surové, horké | 7 | príliš farebný | | | 35 | presolené | 8 | slabý, otvorený povrch | | | | | 2 | | zlý (zreteľné kazy) | 2 | | zlý (zreteľné kazy) | 2 | | zlý (zreteľné kazy) | 1 | voľná vlhkosť | 14 | krátke, krehké, drobivé | 21 | nečisté | 3 | prúžkované | 15 | pastovité, cestovité, mastné | 22 | cudzia príchuť | 4 | škvrnité, mramorované | 16 | lepkavé | 23 | zatuchnuté | 5 | fľakaté | 17 | tvrdé | 25 | kyslé | 6 | separácia oleja | 18 | mäkké | 32 | oxidovaná príchuť, kovová príchuť | 10 | cudzie látky | | | 33 | chuť po krmive | 11 | plesnivé | | | 34 | surové, horké | 12 | nerozpustená soľ | | | 35 | presolené | | | | | 36 | plesnivé, zhnité | | | | | 38 | chemická príchuť | 1 | | veľmi zlé (výrazné kazy) | 1 | | veľmi zlé (výrazné kazy) | 1 | | veľmi zlé (výrazné kazy) | 1 | voľná vlhkosť | 14 | krátke, krehké, drobivé | 22 | cudzia príchuť | 3 | prúžkované | 15 | pastovité, cestovité, mastné | 24 | syrová, mliečna príchuť | 4 | škvrnité, mramorované | 16 | lepkavé | 25 | kyslé | 5 | fľakaté | 17 | tvrdé | 26 | drožďovité | 6 | separácia oleja | 18 | mäkké | 28 | plesnivá chuť | 7 | príliš farebné | | | 29 | zhnité | 9 | granulovité | | | 30 | olejnaté, rybnaté | 10 | cudzie látky | | | 31 | lojovité | 11 | plesnivé | | | 32 | oxidovaná príchuť, kovová príchuť | 12 | nerozpustená soľ | | | 34 | surové, horké | | | | | 36 | plesnivé, zhnité | | | | | 37 | sladovité | | | | | 38 | chemická príchuť | Tabuľka 2: Tabuľka kazov masla I. Vzhl’ad 1. vol’ná vlhkost’ 2. nejednotné, dvojfarebné 3. prúkované 4. škvrnité, mramorované 5. fl’akaté 6. separácia oleja 7. príliš farebné 8. slabý, (otvorená textúra) 9. granulovité 10. cudzie látky 11. plesnivé 12. nerozpustená sol’ II. Konzistencia 14. krátke, krehké, drobivé 15. pastovité, cestovité, mastné 16. lepkavé 17. tvrdé 18. mäkké III. Chut’ a aróma 20. bez chuti 21. nečisté [3] 22. cudzia príchut’ 23. zatuchnuté 24. syrová, mliečna príchut’ 25. kyslé 26. drod’ovité 27. a) a) pečená chut’ b) krobovitá chut’ 28. plesnivá chut’ 29. zhnité 30. olejnaté, rybnaté 31. lojovité 32. a) oxidovaná príchut’ b) kovová príchut’ 33. chut’ po krmive 34. surové, horké 35. presolené 36. plesnivé, zhnité 37. sladovité 38. chemická príchut’ [1] Tabuľka 2. [2] Kazy uvedené v kategórii "dobrý" sú veľmi malými odchýlkami od ideálneho typu. [3] Toto označenie by sa malo pouķvat’ čo najzriedkavejie a len ak sa kaz nedį vyjadrit’ presnejie. -------------------------------------------------- PRÍLOHA VIII (Článok 7) POSTUP APLIKOVATEĽNÝ PRI SPORNÝCH VÝSLEDKOCH ANALÝZY (chemická analýza) 1. Na požiadanie operátora je možné do siedmich dní od oznámenia výsledkov prvej analýzy uskutočniť ďalšiu analýzu za predpokladu, že sú k dispozícii zapečatené duplicitné vzorky výrobku a že tieto boli riadne uskladnené u príslušného orgánu. 2. Príslušný orgán pošle tieto vzorky do druhého laboratória na požiadanie a náklady prvého laboratória. Toto druhé laboratórium musí byť autorizované na vykonávanie oficiálnych analýz a musí mať dokladovanú schopnosť na dané analýzy. Táto schopnosť musí byť dokumentovaná úspešnou účasťou na kolaboratívnych štúdiách, testoch dokonalosti alebo medzilaboratórnych porovnaniach. Druhé laboratórium musí používať referenčnú metódu. Výsledky získané z oboch laboratórií sa hodnotia nasledovne: a) Ak obe laboratóriá spĺňajú požiadavky opakovateľnosti a reprodukovateľnosti Ako konečný výsledok sa zaznamená aritmetický priemer výsledkov testov z oboch laboratórií. Tento konečný výsledok sa hodnotí zohľadnením kritickej odchýlky použitím nasledovného vzorca: CrD y - m = 2 1 - 2n - 2n 2 pričom: y - : aritmetický priemer všetkých výsledkov získaných v oboch laboratóriách m0 : limit R : reprodukovateľnosť r : opakovateľnosť n1 : počet výsledkov získaných v laboratóriu 1 n2 : počet výsledkov získaných v laboratóriu 2 Poznámka: Ak sa konečný výsledok počíta použitím vzorca x = y ± y alebo x = y /y [pozri prílohu IV(3) a (4)], namiesto R2 a r2 sa do vzorca dosadia R2x a r2x. b) Ak obe laboratóriá spĺňajú požiadavku opakovateľnosti, ale nie požiadavku reprodukovateľnosti Ak druhá analýza potvrdí prvú, analyzovaná vzorka sa odmietne ako nevyhovujúca. V opačnom prípade sa vzorka akceptuje. c) Ak požiadavku opakovateľnosti spĺňa len jedno laboratórium Na rozhodnutie o akceptovaní analyzovanej vzorky sa použije konečný výsledok laboratória vyhovujúceho požiadavke opakovateľnosti. d) Ak ani jedno laboratórium nespĺňa požiadavku opakovateľnosti, ale požiadavka reprodukovateľnosti je splnená Platí a). e) Ak ani jedno laboratórium nespĺňa požiadavku opakovateľnosti ani požiadavku reprodukovateľnosti Analyzovaná vzorka sa akceptuje, ak k tomuto záveru vedú výsledky získané z jedného laboratória. f) Ak boli výsledky získané nepotvrdenými metódami Analyzovaná vzorka sa akceptuje, ak k tomuto záveru vedú výsledky získané z jedného laboratória. 3. Výsledky druhej analýzy oznámi príslušný orgán prvému laboratóriu v čo najkratšom čase. Ak sa analyzovaná vzorka odmietne, náklady druhej analýzy znáša prvé laboratórium. 4. Ak operátor môže do piatich dní od odberu vzorky dokázať, že postup odberu vzorky nebol uskutočnený správne, odber vzorky sa musí opakovať tam, kde je to možné. Ak odber vzorky nie je možné opakovať, akceptuje sa analyzovaná vzorka. -------------------------------------------------- PRÍLOHA IX (Článok 8) STANOVENIE OBSAHU VODY V MASLE 1. Rozsah a oblasť aplikácie Táto referenčná metóda špecifikuje metódu stanovenia obsahu vody v masle. 2. Zdroj Norma IDF 50 C: 1995 — Mlieko a mliečne výrobky — Metódy odberu vzoriek 3. Definícia Obsah vody v masle: strata hmotnosti po ukončení zahrievacieho procesu špecifikovaného v tejto norme. Vyjadruje sa v gramoch na 100 gramov. 4. Princíp Vyparovanie vody z testovanej vzorky za prítomnosti pemzy pri teplote 102 °C v sušiacej peci. 5. Prístroje a materiály Bežné laboratórne prístroje a najmä: 5.1. Analytická váha, citlivosť 1 mg. 5.2. Sušička vybavená účinným sušiacim činidlom (napríklad čerstvo vysušený silicový gél s hygroskopickým indikátorom). 5.3. Sušiaca pec, ventilovaná, s termostatickou kontrolou, fungujúca v celom sušiacom priestore pri teplote 102 ± 2 °C. 5.4. Sklenené, porcelánové alebo nehrdzavejúce kovové misky s výškou približne 20 mm, s priemerom od 60 do 80 mm. 5.5. Pemza, granulovaná, umytá, s priemerom 0,8 – 10 mm. 6. Odber vzorky Pozri IDF 50 C: 1995. 7. Postup 7.1. Príprava testovacej vzorky Laboratórnu vzorku zahrejte v uzavretej sklenenej alebo vhodnej plastovej nádobe, zaplnenej do polovice až dvoch tretín, na teplotu, pri ktorej vzorka zmäkne dostatočne na umožnenie úplného premiešania do homogénneho stavu (buď mechanickým miešačom, alebo ručne). Teplota pri miešaní by nemala prekročiť 35 °C. Vzorku ochlaďte na teplotu okolia. Čo najskôr po ochladení otvorte nádobu so vzorkou a pred vážením ju trochu premiešajte (nie dlhšie ako 10 sekúnd) vhodným nástrojom, napríklad lyžicou alebo vareškou. 7.2. Stanovenie obsahu vody 7.2.1. Na misku (5.4.) položte približne 10 g pemzy. 7.2.2. Misku s pemzou sušte v sušičke (5.3.) pri teplote 102 ± 2 °C aspoň po dobu jednej hodiny. Poznámka Časy sušenia uvedené v bodoch 7.2.2., 7.2.5. a 7.2.7. začnú plynúť, keď teplota v sušičke dosiahne 102 ± 2 °C. 7.2.3. Misku nechajte vychladnúť v sušičke (5.2.) na izbovú teplotu a odvážte ju na najbližší 1 mg. 7.2.4. Na misku pridajte na najbližší 1 mg dávka testovacej vzorky o hmotnosti približne 5 g. 7.2.5. Misku položte do sušiacej pece pri teplote 102 ± 2 °C a nechajte ju tam tri hodiny. 7.2.6. Misku nechajte vychladnúť v sušičke na izbovú teplotu a odvážte ju na najbližší 1 mg. 7.2.7. Proces sušenia opakujte v hodinových intervaloch za súčasného chladenia a váženia podľa bodu 7.2.6., pokým nedosiahnete konštantnú hmotnosť (zmena hmotnosti neprevyšujúca 1 mg). V prípade nárastu hmotnosti počítajte s najnižšou zaznamenanou hmotnosťou. 8. Výpočet výsledkov 8.1. Metóda výpočtu a vzorec Obsah vody W vypočítate ako percento hmotnosti použitím nasledovného vzorca: W = m - m m - m × 100 pričom m0 je hmotnost’ misky s pemzou (7.2.3.) v gramoch m1 e hmotnost’ testovacej vzorky, misky a pemzy pred sušením (7.2.4.) v gramoch m2 je hmotnost’ testovacej vzorky, misky a pemzy po sušení (7.2.7.) v gramoch Výsledok zaokrúhlite na jedno desatinné miesto. 8.2. Opakovateľnosť Absolútny rozdiel medzi výsledkami dvoch osobitných výpočtov uskutočnených naraz alebo rýchlo po sebe rovnakým operátorom v rovnakých podmienkach na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 0,2 %. 8.3. Reprodukovateľnosť Absolútny rozdiel medzi výsledkami dvoch osobitných a nezávislých výpočtov uskutočnených dvomi operátormi pracujúcimi v rôznych laboratóriách na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 0,3 %. 9. Správa o teste Správa o teste špecifikuje použitú metódu a získané výsledky. Uvádzajú sa v nej tiež všetky prevádzkové údaje nešpecifikované v tejto medzinárodnej norme alebo považované za nepovinné spolu s podrobnosťami o všetkých udalostiach, ktoré mohli ovplyvniť výsledky. Správa o teste obsahuje všetky informácie potrebné na úplnú identifikáciu vzorky. -------------------------------------------------- PRÍLOHA X (Článok 8) STANOVENIE OBSAHU BEZTUKOVEJ SUŠINY V MASLE 1. Rozsah a oblasť aplikácie Táto referenčná metóda špecifikuje metódu stanovenia beztukovej sušiny v masle. 2. Zdroj Norma IDF 50 C: 1995 – Mlieko a mliečne výrobky – Metódy odberu vzoriek 3. Definície Obsah beztukovej sušiny v masle: percento hmotnosti látok stanovené špecifikovaným postupom. Vyjadruje sa v gramoch na 100 gramov. 4. Princíp Vyparovanie vody zo známej hmotnosti masla, extrakcia tuku ľahkou ropou a váženie rezídua. 5. Reagent Ľahká ropa s rozsahom varu medzi 30 a 60 °C. Reagent po vyparení 100 ml nesmie zanechať viac ako 1 mg rezídua. 6. Prístroje a materiály 6.1. 6.1. Analytická váha, citlivosť 1 mg. 6.2. 6.2. Sušička vybavená účinným sušiacim činidlom (napríklad čerstvo vysušený silicový gél s hygroskopickým indikátorom). 6.3. 6.3. Sušiaca pec, ventilovaná, s termostatickou kontrolou, fungujúca v celom sušiacom priestore na teplote 102 ± 2 °C. 6.4. 6.4. Sklenené, porcelánové alebo nehrdzavejúce kovové misky s výškou približne 20 mm, s priemerom od 60 do 80 mm, vybavené sklenenou miešacou tyčkou. 6.5. 6.5. Filtračný téglik zo spekaného skla s priemerom pórov 16 až 40 μm s odsávacou bankou. 7. Odber vzorky Pozri IDF 50 C: 1995. 8. Postup 8.1. Príprava testovacej vzorky Laboratórnu vzorku zahrejte v uzavretej sklenenej alebo vhodnej plastovej nádobe, naplnenej do polovice až dvoch tretín, na teplotu, pri ktorej vzorka zmäkne dostatočne na umožnenie úplného premiešania do homogénneho stavu (buď mechanickým miešačom, alebo ručne). Teplota pri miešaní by nemala prekročiť 35 °C. Vzorku ochlaďte na okolitú teplotu. Čo najskôr po ochladení otvorte nádobu so vzorkou a pred vážením ju trochu premiešajte (nie dlhšie ako 10 sekúnd) vhodným nástrojom, napríklad lyžicou alebo vareškou. 8.2. Stanovenie obsahu sušiny 8.2.1. Misku spolu s tyčkou (6.4.) a téglikom (6.5.) sušte v sušiacej peci (6.3.) po dobu jednej hodiny. Tieto predmety nechajte vychladnúť v sušičke a spolu ich odvážte (t. j. misku, tyčku a téglik) na najbližší 1 mg (m0). Poznámky: - Na vychladnutie zvyčajne stačí 45 minút. - Ak sa na jednu dodávku testuje viac ako jedna testovacia vzorka, je dôležité, aby sa na každú dávku testovacej vzorky používala rovnaká kombinácia misky, tyčky a téglika. 8.2.2. Odoberte téglik a zaznamenajte hmotnosť misky a tyčky na najbližší 1 mg (m1). 8.2.3. Na misku pridajte na najbližší 1 mg dávky testovacej vzorky o hmotnosti približne 5 g (8.1.) (m2). 8.2.4. Misku (s tyčkou a maslom) položte do sušiacej pece pri teplote 102 ± 2 °C a nechajte ju tam cez noc. 8.2.5. Misku (8.2.3.) nechajte vychladnúť na izbovú teplotu. 8.2.6. Do misky pridajte 15 ml teplej (približne 25 °C) ropy a použitím sklenenej tyčky odstráňte čo najviac usadeniny na miske. Preložte roztok do téglika a prefiltrujte ho cez saciu banku. 8.2.7. Postup uvedený v bode 8.2.6. zopakujte ešte štyrikrát. Ak na povrchu misky nie sú žiadne stopy tuku, počas štvrtého opakovania premiestnite čo najviac usadeniny do téglika. V opačnom prípade opakujte postup uvedený v bode 8.2.6. až po úplné odstránenie všetkých stôp po tuku. 8.2.8. Usadeninu spláchnite v tégliku 25 ml teplej ľahkej ropy. 8.2.9. Misku, tyčku a téglik sušte spolu v sušiacej peci pri teplote 102 ± 2 °C po dobu 30 minút. 8.2.10. Nechajte vychladnúť v sušičke na izbovú teplotu a odvážte na najbližší 1 mg. 8.2.11. Kroky uvedené v bodoch 8.2.9. a 8.2.10. opakujte, pokým pre misku, tyčku a téglik nedosiahnete konštantnú hmotnosť (zmena hmotnosti neprevyšujúca 1 mg). 9. Vyjadrenie výsledkov 9.1. Výpočet obsahu beztukovej sušiny Obsah beztukovej sušiny SNF vypočítate ako percento hmotnosti použitím nasledovného vzorca: SNF = m - m m -m x 100 pričom m0 je hmotnosť prázdnej misky so sklenenou tyčkou a téglikom pemzou (8.2.1.) v gramoch m1 je hmotnosť prázdnej misky so sklenenou tyčkou (8.2.2.) v gramoch m2 je hmotnosť dávky testovacej vzorky a misky so sklenenou tyčkou (8.2.3.) v gramoch m3 je konečná hmotnosť v miskes tyčkou a téglikom obsahujúcim usadeninu (8.2.11.) v gramoch Výsledok zaokrúhlite na jedno desatinné miesto. 9.2. Opakovateľnosť Absolútny rozdiel medzi výsledkami dvoch osobitných výpočtov uskutočnených naraz alebo rýchlo po sebe rovnakým operátorom v rovnakých podmienkach na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 0,1 %. 9.3. Reprodukovateľnosť Absolútny rozdiel medzi dvoma osobitnými a nezávislými výsledkami získanými dvoma operátormi pracujúcimi v rôznych laboratóriách na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 0,2 %. 10. Správa o teste Správa o teste špecifikuje použitú metódu a získané výsledky. Uvádzajú sa v nej tiež všetky prevádzkové údaje nešpecifikované v tejto medzinárodnej norme alebo považované za nepovinné spolu s podrobnosťami o všetkých udalostiach, ktoré mohli ovplyvniť výsledky. Správa o teste obsahuje všetky informácie potrebné na úplnú identifikáciu vzorky. Poznámka: Ak sa analyzuje solené maslo, pridaná soľ sa považuje za beztukovú suinu. Na stanovenie obsahu mliečnej beztukovej suiny sa obsah pridanej soli musí odpočítať od obsahu beztukovej suiny. Vypočķtané hodnoty presnosti pre stanovenie obsahu mliečnej beztukovej suiny sú: opakovateľnosť : r = 0,104 % reprodukovateľnosť : R = 0,206 %. Je možné vyvodiť záver, že hodnoty presnosti získané z postupu stanovenia obsahu beztukovej sušiny sú platné pre stanovenie obsahu mliečnej beztukovej sušiny. -------------------------------------------------- PRÍLOHA XI (Článok 8) STANOVENIE OBSAHU TUKU V MASLE Obsah tuku sa získa nepriamo stanovením obsahu vody a beztukovej sušiny podľa príloh IX a X. Percento hmotnosti tuku sa rovná 100 - W + SNF pričom W : percento hmotnosti vody SNF : percento hmotnosti beztukovej sušiny. Vypočítané hodnoty presnosti pre stanovenie obsahu tuku sú: Opakovateľnosť: | r = 0,22 % | Reprodukovateľnosť: | R = 0,36 % | -------------------------------------------------- PRÍLOHA XII (Článok 9) STANOVENIE OBSAHU VANILÍNU V KONCENTROVANOM MASLE, MASLE ALEBO SMOTANE VYSOKOVÝKONNOU KVAPALNOU CHROMATOGRAFIOU 1. Rozsah a oblasť aplikácie Metóda popisuje postup kvantitatívneho stanovenia obsahu vanilínu v koncentrovanom masle, masle alebo smotane. 2. Princíp Extrakcia známeho množstva vzorky zmesou isopropanolu/etanolu/acetonitrilu (1:1:2). Zrazenie väčšiny tuku schladením pri teplotách v rozmedzí –15 °C až –20 °C a následné odstredenie. Po zriedení vodou stanovenie obsahu vanilínu vysokovýkonnou kvapalnou chromatografiou (HPLC). 3. Prístroje Bežné laboratórne prístroje a najmä nasledovné: 3.1. mraznička fungujúca v teplotnom rozsahu –15 °C až –20 °C; 3.2. striekačky s 2 ml obsahom; 3.3. membránové mikrofiltre s veľkosťou pórov 0,45 μm, odolné voči roztoku obsahujúcemu 5 % extrakčného roztoku (4.4.); 3.4. systém kvapalnej chromatografie pozostávajúci z čerpadla (tok 1 ml/min.), injektora (20 μl injekcia, automatická alebo manuálna), UV detektora (fungujúceho pri 306 nm, 0,01 AU celá stupnica), zapisovača alebo integrátora a stĺpikového termostatu fungujúceho pri teplote 25 °C; 3.5. analytický valec (250 mm × 4,6 mm ID) zabalený s LIChrospherom RP 18 (Merck 5 μm) alebo ekvivalentný; 3.6. ochranný valec (cca. 20 mm × 3 mm ID), zabalený s Perisorbom RP 18 (30 až 40 μm) alebo ekvivalentný. 4. Reagenty Všetky reagenty musia byť schválenej analytickej kvality. 4.1. Isopropanol 4.2. Etanol 96 % (v/v) 4.3. Acetonitril 4.4. Extrakčný roztok Zmiešajte isopropanol (4.1.), etanol (4.2.) a acetonitril (4.3.) v pomere 1:1:2 (v/v). 4.5. Vanilín (4-hydroxy-3metoxybenzaldehyd) 4.5.1. Vanilínový zásobný roztok (= 500 μg/ml) S presnosťou na 0,1 mg odvážte približne 50 mg (CM mg) vanilínu (4.5.) do 100 ml odmernej banky, pridajte 25 ml extrakčného roztoku (4.4.) a doplňte vodou. 4.5.2. Vanilínový štandardný roztok (= 10μg/ml). Pipetujte 5 ml vanilínového zásobného roztoku (4.5.1.) do 250 ml odmernej banky a doplňte vodou. 4.6. Metanol, v HPLC kvalite 4.7. Kyselina octová, ľadová 4.8. Voda, v HPLC kvalite 4.9. HPLC mobilná fáza Zmiešajte 300 ml metanolu (4.6.) s približne 500 ml vody (4.8.) a 20 ml kyseliny octovej (4.7.) v 1000 ml odmernej banke a doplňte vodou (4.8.). Prefiltrujte cez 0,45 μm filter (3.3.). 5. Postup 5.1. Príprava testovacej vzorky 5.1.1. Maslo Zohrejte vzorku, pokým sa nezačne topiť. Vyhnite sa lokálnemu prehriatiu nad 40 °C. Ak vzorka dostatočne spružnie, pretrepaním ju homogenizujte. Pred odberom vzorky maslo premiešajte po dobu 15 sekúnd. Na najbližší 1 mg odvážte približne 5 g (SM g) masla do 100 ml odmernej banky. 5.1.2. Koncentrované maslo Okamžite pred odberom vzorky umiestnite nádobu s koncentrovaným maslom do pece pri teplote 40 až 50 °C, pokým sa úplne nerozpustí. Vzorku premiešajte vírením alebo miešaním, vyhnite sa pritom vytvoreniu vzduchových bublín príliš silným miešaním. Na najbližší 1 mg odvážte približne 4 g (SM g) koncentrovaného masla do 100 ml odmernej banky. 5.1.3. Smotana Vzorku zohrejte vo vodnom kúpeli alebo inkubátore na teplotu 35 až 40 °C. Tuk rovnomerne rozmiestnite vírením a podľa potreby aj miešaním. Vzorku rýchlo ochlaďte na 20 ± 2 °C. Vzorka by mala vyzerať homogénne, v opačnom prípade je potrebné postup zopakovať. Na najbližší 1 mg odvážte približne 10 g (SM g) smotany do 100 ml odmernej banky. 5.2. Príprava testovacieho roztoku Do dávky testovacej vzorky (5.1.1., 5.1.2. alebo 5.1.3.) pridajte približne 75 ml extrakčného roztoku (4.4.), miešajte alebo silno pretrepte po dobu približne 15 minút a doplňte extrakčným roztokom (4.4.) Približne 10 ml tohto extraktu preneste do testovacej skúmavky vybavenej ventilom. Skúmavku vložte do mrazničky (3.1.) a nechajte ju tam približne 30 minút. Studený extrakt odstreďte po dobu 5 minút pri približne 2000 rpm a ihneď zlejte. Zliaty roztok ochlaďte na izbovú teplotu. 5 ml zliateho roztoku pipetujte do 100 ml odmernej banky a doplňte vodou. Vhodné množstvo prefiltrujte cez membránový mikrofilter (3.3.). Filtrát je pripravený na stanovenie obsahu pomocou HPLC. 5.3. Kalibrácia Do 100 ml odmernej banky pipetujte 5 ml vanilínového štandardného roztoku (4.5.2.). Pridajte 5 ml extrakčného roztoku (4.4.) a doplňte vodu po značku. Tento roztok obsahuje 0,5 μg/ml vanilínu. 5.4. Stanovenie obsahu pomocou HPLC Chromatografický systém nechajte stabilizovať po dobu asi 30 minút. Injektujte štandardný roztok (5.3.). Toto opakujte pokým rozdiel v ploche vrcholu alebo výške vrcholu medzi dvomi následnými injekciami nedosiahne menej ako 2 %. V popísaných podmienkach je čas viazania vanilínu približne 9 minút. Štandardný roztok (5.3.) analyzujte duplicitne injektovaním 20 μl. Injektujte 20 μl testovacích roztokov (5.2.). Stanovte plochu alebo výšku získaného vanilínového vrcholu. Duplicitnú injektáž štandardného roztoku (5.3.) opakujte po 10 injekciách testovacích vzoriek (5.2.). 6. Výpočet výsledkov Vypočítajte priemernú plochu vrcholu (alebo výšku) (AC) vrcholov vanilínu spojených s duplicitnými injekciami pre každú dávku testovacích roztokov (spolu štyri plochy alebo výšky). Vypočítajte reakčný faktor (R): R = AC/CM pričom CM je hmotnosť vanilínu v mg (4.5.1.). Obsah (mg/kg) vanilínu (C) v testovacej vzorke dostanete takto: C = AS × 20 × 0,96SM × R pričom: AS = plocha vrcholu vanilínu testovacej vzorky SM = hmotnosť testovacej vzorky v g (5.1.1., 5.1.2. alebo 5.1.3.) Ak sa na vanilín analyzuje smotana, koncentrácia stopovej látky sa vyjadruje ako mg stopovej látky/kg mliečneho tuku. Toto sa dosiahne vynásobením C faktorom 100/f. f je obsah tuku v smotane v percentách (m/m). 20 = faktor, ktorý zohľadňuje roztoky štandardnej a testovacej vzorky 0,96 = korekčný faktor pre obsah tuku v prvom roztoku testovacej vzorky Poznámka: Namiesto plochy vrcholu sa môžu použiť výšky vrcholu (pozri 8.3.). 7. Presnosť metódy 7.1. Opakovateľnosť (r) Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených v rámci najkratšieho možného časového intervalu jedným operátorom použitím rovnakých prístrojov na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 16 mg/kg. 7.2. Reprodukovateľnosť (R) Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených operátormi v rôznych laboratóriách použitím rôznych prístrojov na rovnakom testovacom materiále nesmie presiahnuť 27 mg/kg. 8. Tolerančné limity 8.1. Na kontrolu homogénnosti sa odoberú tri vzorky z kontrolovaného výrobku. 8.2. Stopová látka získaná buď z vanilky alebo syntetického vanilínu: 8.2.1. Miera vstrebávania pre 4-hydroxy-3-metoxybenzaldehyd je 250 g na tonu koncentrovaného masla alebo masla. Ak sa kontroluje smotana, miera vstrebávania je 250 g na tonu mliečneho tuku. 8.2.2. Na kontrolu miery a homogenity obsahu stopovej látky sa použijú výsledky z troch vzoriek získané z analýzy výrobku a najnižší z týchto výsledkov sa porovná s nasledovnými limitmi [kritická odchýlka pre hladinu pravdepodobnosti 95 % (DCr95) zohľadnená]: - 221 mg/kg (95 % minimálnej miery vstrebávania), - 159 mg/kg (70 % minimálnej miery vstrebávania). Koncentrácia stopovej látky vo vzorke s výsledkom o najnižšej hodnote sa použije na základe interpolácie medzi 221,0 mg/kg a 159,0 mg/kg. 8.3. Stopová látka získaná výlučne z vanilkových bôbov alebo ich integrálnych extraktov: 8.3.1. Miera vstrebávania pre 4-hydroxy-3-metoxybenzaldehyd je 100 g na tonu koncentrovaného masla alebo masla. Ak sa kontroluje smotana, miera vstrebávania je 100 g na tonu mliečneho tuku. 8.3.2. Na kontrolu miery a homogenity obsahu stopovej látky sa použijú výsledky z troch vzoriek získané z analýzy výrobku a najnižší z týchto výsledkov sa porovná s nasledovnými limitmi [kritická odchýlka pre hladinu pravdepodobnosti 95 % (DCr95) zohľadnená]: - 79 mg/kg (95 % minimálnej miery vstrebávania), - 54 mg/kg (70 % minimálnej miery vstrebávania). Koncentrácia stopovej látky vo vzorke s najnižším výsledkom sa používa v spojení s interpoláciou medzi 79 mg/kg a 54 mg/kg. 9. Poznámky 9.1. Opakovateľnosť r je hodnota, pod ktorou je možné so špecifikovanou pravdepodobnosťou očakávať, že sa bude absolútny rozdiel nachádzať medzi výsledkami dvoch testov získaných rovnakou metódou na rovnakom testovacom materiáli v rovnakých podmienkach (rovnaké prístroje, rovnaké laboratórium a v krátkom časovom intervale); za neprítomnosti iných vplyvov je pravdepodobnosť 95 %. 9.2. Reprodukovateľnosť R je hodnota, pod ktorou je možné so špecifikovanou pravdepodobnosťou očakávať, že sa bude absolútny rozdiel nachádzať medzi výsledkami dvoch testov získaných rovnakou metódou na rovnakom testovacom materiáli v rôznych podmienkach (rôzni operátori, rôzne prístroje, rôzne laboratóriá a/alebo rôzny čas); za neprítomnosti iných vplyvov je pravdepodobnosť 95 %. 9.3. Získanie pridaného vanilínu na hodnote 250 mg/kg maslového oleja sa pohybuje medzi 97 a 103,8. Priemerný zistený obsah bol 99,9 % so štandardnou odchýlkou 2,7 %. 9.4. Štandardný roztok obsahuje 5 % extrakčného roztoku na kompenzáciu rozšírenia vrcholu zapríčineného prítomnosťou 5 % extrakčného roztoku testovacích vzoriek. Toto umožňuje kvantifikáciu výškou vrcholu. 9.5. Analýza je založená na lineárnej kalibračnej línii s nulovým prienikom. Použitím vhodných roztokov štandardného roztoku (4.5.2.) sa linearita skontroluje pri prvom vykonaní analýzy a potom v pravidelných intervaloch a po zmenách zariadenia HPLC alebo jeho oprave. -------------------------------------------------- PRÍLOHA XIII (Článok 9) STANOVENIE OBSAHU ETYL ESTERU BETA-APO-8'-KAROTENICKEJ KYSELINY V KONCENTROVANOM MASLE A MASLE SPEKTROMETRIOU 1. Rozsah a oblasť aplikácie Metóda popisuje postup na kvantitatívne stanovenie obsahu etyl esteru beta-apo-8'-karotenickej kyseliny (apo-karotenický ester) v koncentrovanom masle a masle. Apo-karotenický ester je súčtom všetkých látok prítomných v extrakte vzoriek získaných v podmienkach popísaných v metóde, ktoré absorbujú svetlo pri 440 nm. 2. Princíp Maslový tuk sa rozpustí v ľahkej rope a absorpcia sa meria pri 440 nm. Obsah apo-karotenického esteru sa stanovuje odkazom na externú normu. 3. Prístroje 3.1. Pipety — s mierkou, s objemom 0,25, 0,50, 0,75 a 1,0 ml. 3.2. Spektrofotometer — vhodný pre použitie pri hodnote 440 nm (a 447 – 449 nm) a vybavený bunkami s dĺžkou optickej stopy 1 cm. 3.3. Odmerné banky, 20 ml a 100 ml. 3.4. Analytická váha, citlivosť 0,1 mg. 4. Reagenty Všetky reagenty musia byť schválenej analytickej kvality. 4.1. Suspenzia apo-karotenického esteru. 4.1.1. Obsah suspenzie stanovte nasledovne: Do odmernej banky (100 ml) odvážte približne 400 mg, rozpusťte v 20 ml chloroformu (4.4.) a doplňte objem cyklohexánom (4.5.) Rozrieďte 5 ml tohto roztoku na 100 ml cyklohexánom (roztok A). Rozrieďte 5 ml roztoku A na 100 ml cyklohexánom. Zmerajte absorpciu pri 447 – 449 nm (merajte maximum proti cyklohexánu ako nulovej hodnote použitím buniek s dĺžkou optickej stopy 1 cm). Obsah apo-karotenického esteru = A max · 40000A · 2550 Amax = absorpcia meraného roztoku na maxime A = hmotnosť vzorky g) 2550 = referenčná hodnota A (1 %, 1 cm) Čistota suspenzie je P (%). Poznámka: Suspenzia apo-karotenického esteru je citlivá na vzduch, teplo a svetlo. V uzavretej pôvodnej nádobe (zapečatenej dusíkom) sa môže na chladnom mieste skladovať približne 12 mesiacov. Po otvorení je nutné obsah použiť čo najrýchlejšie. 4.1.2. Štandardný roztok apo-karotenického esteru, približne 0,2 mg/ml Na najbližší 0,1 mg odvážte približne 0,100 g suspenzie apo-karotenického esteru (4.1.1.) (Wg), rozpusťte ju v ropnom liehu (4.2.), preložte do banky s objemom 100 ml a doplňte po značku ropným liehom. Tento roztok obsahuje (W.P)/10 mg/ml apo-karotenického esteru. Poznámka: Roztok sa musí skladovať na tmavom a chladnom mieste. Nepoužitý roztok po jednom mesiaci odstráňte. 4.2. Ropný lieh (40 — 60°C). 4.3. Sulfát sodný, anhydrický, granulárny, predtým vysušený pri 102 °C počas dvoch hodín. 4.4. Chloroform. 4.5. Cyklohexán 5. Postup 5.1. Príprava testovacej vzorky 5.1.1. Koncentrované maslo Roztopte vzorku v peci pri teplote približne 45 °C. 5.1.2. Maslo Vzorku roztopte v peci pri teplote približne 45 °C a prefiltrujte reprezentatívne množstvo cez filter obsahujúci približne 10 g anhydrického sulfátu sodného (4.3.) v prostredí chránenom pred silným prirodzeným a umelým svetlom a s teplotou 45 °C. Zozbierajte vhodné množstvo maslového tuku. 5.2. Stanovenie obsahu Na najbližší 1 mg odvážte približne 1 g koncentrovaného masla [alebo extrahovaného maslového tuku (5.1.2.)] (Mg). Preneste ho do 20 ml (Vml) odmernej banky za použitia ropného liehu, doplňte po značku a dôkladne premiešajte. Preneste primerané množstvo do 1 cm bunky a zmerajte absorpciu pri 440 nm proti nulovej hodnote ropného liehu. Koncentráciu apo-karotenického esteru v roztoku získate odkazom na kalibračný graf (C μ/ml). 5.3. Kalibračný graf Pipetujte 0, 0,25, 0,5, 0,75 a 1 ml štandardného roztoku apo-karotenického esteru (4.1.2.) do piatich 100 ml baniek. Roztok rozrieďte ropným liehom (4.2.) a premiešajte. Približné koncentrácie roztokov sa pohybujú od 0 do 2 μg/ml a presne sa vypočítajú odkazom na koncentráciu štandardného roztoku (4.1.2.) (W.P)/10 mg/ml. Absorpciu merajte pri 440 nm proti nulovej hodnote ropného liehu (4.2.) Hodnoty absorpcie preneste na os y proti koncentráciám apo-karotenického esteru na osi x. 6. Výpočet výsledkov 6.1. Obsah apo-karotenického esteru vyjadrený v mg/kg výrobku sa vypočíta nasledovne: Koncentrované maslo: (C.V)/M Maslo: 0,82 (C.V)M pričom C = obsah apo-karotenického esteru, μg/ml, odvodný z kalibračného grafu (5.3.) V = objem (ml) testovacieho roztoku (5.2.) M = hmotnosť g) dávky testovacej vzorky (5.2.) 0,82 = korekčný faktor pre obsah maslového tuku v masle. 7. Presnosť metódy 7.1. Opakovateľnosť 7.1.1. Analýza masla Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených v rámci najkratšieho možného časového intervalu jedným operátorom použitím rovnakých prístrojov na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 1,4 mg/kg. 7.1.2. Analýza koncentrovaného masla Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených v rámci najkratšieho možného časového intervalu jedným operátorom použitím rovnakých prístrojov na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 1,6 mg/kg. 7.2. Reprodukovateľnosť 7.2.1. Analýza masla Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených operátormi v rôznych laboratóriách použitím rôznych prístrojov na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 4,7 mg/kg. 7.2.2. Analýza koncentrovaného masla Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskutočnených operátormi v rôznych laboratóriách použitím rôznych prístrojov na rovnakom testovacom materiáli nesmie presiahnuť 5,3 mg/kg. 7.3. Zdroj údajov o presnosti Údaje o presnosti boli stanovené pokusom uskutočneným v roku 1995, na ktorom sa podieľalo 11 laboratórií a pri ktorom sa použilo 12 vzoriek (šesť slepých duplikátov) pre maslo a 12 vzoriek (šesť slepých duplikátov) pre koncentrované maslo. 8. Tolerančné limity 8.1. Na kontrolu správneho obsahu stopovej látky sa z výrobku obsahujúceho stopovú látku odoberú tri vzorky obsahujúce stopovú látku. 8.2. Maslo 8.2.1. Miera vstrebávania pre maslo pri zohľadnení jeho absorpcie je 22 mg/kg. 8.2.2. Výsledky z troch vzoriek získané z analýzy výrobku sa použijú na kontrolu miery a homogenity obsahu stopovej látky a najnižší z týchto výsledkov sa porovná s nasledovnými limitmi (kritická odchýlka pre hladinu pravdepodobnosti 95 % (DCr95) zohľadnená): - 18 mg/kg (95 % minimálnej miery vstrebávania), - 13 mg/kg (70 % minimálnej miery vstrebávania). Koncentrácia stopovej látky vo vzorke s najnižším výsledkom sa používa v spojení s interpoláciou medzi 18 mg/kg a 13 mg/kg. 8.3. Koncentrované maslo 8.3.1. Miera vstrebávania pre koncentrované maslo pri zohľadnení jeho absorbcie je 24 mg/kg. 8.3.2. Výsledky z troch vzoriek získané z analýzy výrobku sa použijú na kontrolu miery a homogenity obsahu stopovej látky a najnižší z týchto výsledkov sa porovná s nasledovnými limitmi [kritická odchýlka pre hladinu pravdepodobnosti 95 % (DCr95) zohľadnená]: - 20 mg/kg (95 % minimálnej miery vstrebávania), - 14 mg/kg (70 % minimálnej miery vstrebávania). Koncentrácia stopovej látky vo vzorke s najnižším výsledkom sa používa v spojení s interpoláciou medzi 20 mg/kg a 14 mg/kg. -------------------------------------------------- PRÍLOHA XIV (Článok 9) STANOVENIE OBSAHU SITOSTEROLU ALEBO STIGMASTEROLU V MASLE ALEBO KONCENTROVANOM MASLE KAPILÁRNOU PLYNOVOU CHROMATOGRAFIOU 1. Rozsah a oblasť aplikácie Metóda popisuje postup pre kvantitatívne stanovenie obsahu sitosterolu alebo stigmasterolu v masle a koncentrovanom masle. Sitosterol predstavuje súčet beta-sitosterolu a 22 dihydro-beta-sitosterolu, iné sitosteroly sa považujú za nepodstatné. 2. Princíp Maslo alebo koncentrované maslo sa zmydlia hydroxidom draselným v etanolickom roztoku a nezmydliteľná časť sa extrahuje dietyl éterom. Steroly sa transformujú na trimetyl-silylové étery a analyzujú sa kapilárnou plynovou chromatografiou s odkazom na internú normu/betulín. 3. Prístroje 3.1. 150 ml banka na zmydľovanie vybavená kondenzátorom so spätným tokom so sklenenými spojmi. 3.2. 500 ml separačné lieviky. 3.3. 250 ml banky. 3.4. Lieviky na vyrovnávanie tlaku, s objemom 250 ml alebo podobné, na zber odpadového dietyl éteru. 3.5. Sklenený valec, 350 mm x 20 mm, vybavený zátkou zo spečeného skla. 3.6. Vodný kúpeľ alebo izoobal. 3.7. Reakčné fioly, 2 ml. 3.8. Plynový chromatograf vhodný na použitie s kapilárnym valcom, vybavený rozdeľovacím systémom pozostávajúcim z: 3.8.1. 3.8.1. termostatickej komory pre odmerné valce schopnou udržiavať požadovanú teplotu s presnosťou ± 1 °C; 3.8.2. 3.8.2. vyparovacej jednotky s nastaviteľnou teplotou; 3.8.3. 3.8.3. ionizačného detektora plameňa a konvertora – zosilňovača (3.8.3.); 3.8.4. 3.8.4. integrátor – zapisovač vhodný na použitie s konvertorom – zosilňovačom (3.8.3.). 3.9. Kapilárny valec z taveného oxidu kremičitého celý potiahnutý BP1 alebo ekvivalentom v rovnakej hrúbke 0,25 μm; valec musí byť schopný riediť trimetyl-silylové deriváty lanosterolu a sitosterolu. Vhodný je BP1, dĺžka 12 m, vnútorný priemer 0,2 mm. 3.10. Mikrostriekačka na plynovú chromatografiu s tvrdenou ihlou a s objemom 1 μl. 4. Reagenty Všetky reagenty musia byť schválenej analytickej kvality. Použitá voda musí byť destilovaná alebo aspoň ekvivalentnej čistoty. 4.1. Etanol, minimálne 95 % čistoty. 4.2. Hydroxid draselný, 60 % roztok. Rozpusťte 600 g hydroxidu draselného (minimálne 85 %) vo vode a doplňte vodou do jedného litra. 4.3. Betulín, minimálne 99 % čistoty. 4.3.1. Roztoky betulínu v dietyl éteri (4.4.) 4.3.1.1. Koncentrácie betulínového roztoku používané na stanovenie obsahu sitosterolu by mali byť 1 mg/ml. 4.3.1.2. Koncentrácie betulínového roztoku používané na stanovenie obsahu stigmasterolu by mali byť 0,4 mg/ml. 4.4. Dietyl éter, analytickej čistoty (bez peroxidov alebo rezíduí). 4.5. Sulfát sodný, anhydrický, granulárny, predtým vysušený pri teplote 102 °C po dobu dvoch hodín. 4.6. Silylátujúci reagent, napríklad TRI-SIL (dostupný od firmy Pierce Chemical Co., Cat. No 49001) alebo ekvivalentný. (Dôležité: TRI-SIL je horľavý, toxický, korozívny a možno aj karcinogénny. Laboratórni pracovníci musia byť oboznámení s bezpečnostnými údajmi o TRI-SIL-e a musia vykonať príslušné preventívne kroky.) 4.7. Lanosterol 4.8. Sitosterol, známej čistoty, nie menej ako 90 % (P) Poznámka 1: Čistota štandardných materiálov používaných na kalibráciu sa stanovuje použitím metódy normalizácie. Predpoklad je, že všetky steroly prítomné vo vzorke sú prítomné na chromatograme, celková plocha vrcholov predstavuje 100 % sterolových zložiek a že steroly dávajú rovnaké reakcie detektora. Linearita systému sa musí overiť na daných rozpätiach koncentrácií. 4.8.1. Sitosterolový štandardný roztok – pripravte roztok obsahujúci na najbližší 0,001 mg/ml približne 0,5 mg/ml (W1) sitosterolu (4.8.) v dietyl éteri (4.4.). 4.9. Stigmasterol, známej čistoty, nie menej ako 90 % (P). 4.9.1. Stigmasterolový štandardný roztok – pripravte roztok obsahujúci na najbližší 0,001 mg/ml približne 0,2 mg/ml (W1) sitosterolu (4.9.) v dietyl éteri (4.4.). 4.10. Rozlišovacia testovacia zmes. Pripravte roztok obsahujúci 0,05 mg/ml lanosterolu (4.7.) a 0,5 mg/ml sitosterolu (4.8.) v dietyl éteri (4.4). 5. Metóda 5.1. Príprava štandardných roztokov na chromatografiu. Interný štandardný roztok (4.3.1.) sa musí pridať do príslušného sterolového štandardného roztoku v rovnakom čase, keď sa pridáva do zmydlenej vzorky (pozri 5.2.2.). 5.1.1. Sitosterolový štandardný chromatografický roztok: do dvoch reakčných fiol (3.7.) prelejte 1 ml sitosterolového štandardného roztoku (4.8.1.) a dietyl éter odstráňte prúdom dusíka. Pridajte 1 ml interného roztoku (4.3.1.1.) a dietyl éter odstráňte prúdom dusíka. 5.1.2. Stigmasterolový štandardný chromatografický roztok: do dvoch reakčných fiol (3.7.) prelejte 1 ml stigmasterolového štandardného roztoku (4.9.1.) a dietyl éter odstráňte prúdom dusíka. Pridajte 1 ml interného roztoku (4.3.1.2.) a dietyl éter odstráňte prúdom dusíka. 5.2. Príprava nezmydliteľných častí 5.2.1. Roztopte vzorku masla pri teplote nepresahujúcej 35 °C, vzorku dôkladne premiešajte. Na najbližší 1 mg odvážte približne 1 g masla (W1) alebo koncentrovaného masla (W2) do 150 ml banky (3.1.). Pridajte 50 ml etanolu (4.1.) a 10 ml roztoku hydroxidu draselného (4.2.). Pripevnite kondenzátor so spätným tokom a po dobu 30 minút zohrievajte na teplote približne 75 °C. Kondenzátor odpojte a banku ochlaďte na približne izbovú teplotu. 5.2.2. Ak sa stanovuje obsah sitosterolu, do banky pridajte 1,0 ml interného štandardného roztoku (4.3.1.1.) alebo (4.3.1.2.), ak sa stanovuje obsah stigmasterolu. Dôkladne premiešajte. Obsah banky prelejte do 500 ml separačného lievika (3.2.), banku umyte 50 ml vody a 250 ml dietyl éteru (4.4.). Separačný lievik dôkladne pretrepte po dobu dvoch minút a umožnite separáciu vrstiev. Spodnú vodnatú vrstvu zlejte a éterovú vrstvu zmyte pretrepaním so štyrmi po sebe nasledujúcimi 100 ml dávkami vody. Poznámka 2: Aby nedošlo k vytvoreniu emulzie, je dôležité, aby sa prvé dve dávky vody aplikovali opatrne (10 okruhov). Tretia dávka sa môže pretrepať dôkladne po dobu 30 sekúnd. Ak sa vytvorí emulzia, táto sa dá zničiť pridaním 5 – 10 ml etanolu. V prípade pridania etanolu je potrebné uskutočniť ďalšie dve dôkladné pretrepania vodou. 5.2.3. Čistú éterovú vrstvu bez mydla prelejte cez sklenený valec (3.5.) obsahujúci 30 g anhydrického sulfátu sodného (4.5.). Éter zberajte do 250 ml banky (3.3.). Pridajte jednu protinárazovú granulu a nechajte vypariť takmer do sucha vo vodnom kúpeli alebo izoobale za súčasného zberu odpadových látok. Poznámka 3: Ak sa extrakty vzoriek vysušia úplne pri príliš vysokej teplote, môže dôjsť k stratám sterolu. 5.3. Príprava trimetyl-silylových éterov 5.3.1. Zvyšný éterový roztok prelejte z banky do 2 ml reakčnej fioly (3.7.) s 2 ml dietyl éteru a éter odstráňte použitím prúdu dusíka. Banku umyte dvomi ďalšími 2 ml dávkami dietyl éteru, prelejte ho do fioly a éter odstraňujte dusíkom. 5.3.2. Vzorku silylujte pridaním 1 ml TRI-SIL-u (4.6.). Fiolu uzavrite a silne pretrepte kým sa obsah nerozpustí. Ak obsah fioly nie je úplne rozpustený, zohrejte ho na 65-70°C. Pred injektovaním do plynového chromatografu fiolu odstavte na najmenej päť minút. Silylujete štandardné roztoky rovnako ako vzorky. Rozlišovaciu testovaciu zmes (4.10.) silylujte rovnakým spôsobom ako vzorky. Poznámka 4: Silylácia sa musí uskutočniť v prostredí bez prítomnosti vody. Neúplnú silyláciu betulínu naznačuje druhý vrchol blízky vrcholu betulínu. Silylácii prekáža prítomnosť etanolu. K tomu môže dôjsť nedostatočným odstránením v extrakčnej fáze. Ak tento problém pretrváva, je v extrakčnej fáze potrebné vykonať piate premytie dôkladným pretrepaním po dobu 30 sekúnd. 5.4. Analýza plynovou chromatografiou 5.4.1. Výber prevádzkových podmienok Plynový chromatograf nastavte v súlade s pokynmi výrobcu. Orientačné prevádzkové podmienky sú nasledovné: - teplota valca: 265 °C - teplota injektora: 265 °C - teplota detektora: 300 °C - prietoková miera plynu: 0,6 ml/min. - tlak vodíka: 84 kPa - tlak vzduchu: 155 kPa - rozdelenie vzorky: od 10: 1 do 50: 1; pomer rozdelenia musí byť optimalizovaný v súlade s pokynmi výrobcu a linearitou reakcie detektora a potom overený cez dané rozpätie koncentrácií. Poznámka 5: Osobitne dôležité je pravidelné čistenie injekčnej vložky. - množstvo injektovanej látky: 1 μl roztoku TMSE. Pred začatím analýzy umožnite vyváženie systému a dosiahnutie stabilnej reakcie. Tieto podmienky je potrebné meniť podľa vlastností valca a plynového chromatografu s cieľom získania chromatogramov, ktoré budú vyhovovať nasledovným kritériám: - vrchol sitosterolu sa náležite odvodí z lanosterolu. Graf 1 ukazuje typický chromatogram, ktorý by mal byť získaný zo silylatovanej rozlišovacej testovacej zmesi (4.10), - relatívne časy väzby nasledovných sterolov by mali byť približne: cholesterol: 1,0 stigmasterol: 1,3 sitosterol: 1,5 betulín: 2,5 - čas väzby pre betulín by mal byť približne 24 minút. 5.4.2. Analytický postup Injektujte 1 μl silylátovaného štandardného roztoku (stigmasterolu alebo sitosterolu) a nastavte kalibračné parametre integrátora. Injektujte ďalší 1 μl silylátovaného štandardného roztoku na stanovenie reakčných faktorov vo vzťahu k betulínu. Injektujte 1 μl silylátovaného roztoku vzorky a merajte plochy vrcholov. Každé kolo chromatografie musí byť oddelené injektážou štandardného roztoku. V každom oddelenom kole by malo byť šesť injekcií vzorky. Poznámka 6: Integrácia vrcholu stigmasterolu by mala zahŕňať každý dozvuk podľa definície uvedenej v bodoch 1, 2 a 3 v grafe 2b. Integrácia vrcholu sitosterolu by mala zahŕňať plochu vrcholu 22 dihydro-beta-sitosterolu (stigmastanol), ktorý vznikne ihneď po sitosterole (pozri graf 3b) pri hodnotení celkového sitosterolu. 6. Výpočet výsledkov 6.1. Stanovte plochu vrcholov sterolov a betulínu v oboch štandardných roztokoch oddeľujúcich kolo a vypočítajte R1: R = priemerná plocha vrcholu sterolu v štandardnom roztokupriemerná plocha vrcholu betulínu v štandardnom roztoku Stanovte plochu vrcholu sterolu (stigmasterol alebo sitosterol) a vrcholu betulínu vo vzorke a vypočítajte R2: R = plocha vrcholu sterolu vo vzorkeplocha vrcholu betulínu vo vzorke W1 = obsah sterolu v štandardnom roztoku (mg) obsiahnutého v 1 ml štandardného roztoku (4.8.1. alebo 4.9.1.) W2 = hmotnosť vzorky g) (5.2.1.) P = čistota štandardného sterolu (4.8. alebo 4.9.) Obsah sterolu vo vzorke = R R x w w x P x 10 7. Presnosť metódy 7.1 7.1. Maslo 7.1.1. Opakovateľnosť 7.1.1.1. Stigmasterol Rozdiel medzi výsledkami dvoch analýz uskuto