ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2020/1412

z 2. marca 2020

o opatreniach SA.32014, SA.32015, SA.32016 (11/C) (ex 11/NN), ktoré Taliansko vykonalo v prospech spoločnosti Tirrenia di Navigazione a jej nadobúdateľa spoločnosť Compagnia Italiana di Navigazione

[oznámené pod číslom C(2020) 1110]

(Iba talianske znenie je autentické)

(Text s významom pre EHP)

EURÓPSKA KOMISIA,

so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,

so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),

po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1), a so zreteľom na tieto pripomienky,

keďže:

1. POSTUP

(1) Komisia začala 5. októbra 2011 formálne vyšetrovacie konanie v súvislosti s rôznymi opatreniami, ktoré Taliansko prijalo v prospech spoločností bývalej skupiny Tirrenia Group (2) (ďalej len „rozhodnutie z roku 2011“). Vyšetrovanie sa okrem iného týkalo náhrad, ktoré boli poskytnuté spoločnosti Tirrenia di Navigazione (ďalej len „Tirrenia“) za prevádzku viacerých námorných trás od 1. januára 2009, a procesu privatizácie (pozri oddiel 2.3.3), ktorého výsledkom bolo nadobudnutie obchodnej pobočky Tirrenia (pozri aj odôvodnenie 27) spoločnosťou Compagnia Italiana di Navigazione (ďalej len „CIN“).

(2) Rozhodnutie z roku 2011 bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (3). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k opatreniam, ktoré boli predmetom vyšetrovania.

(3) V súvislosti s opatreniami, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia, boli Komisii doručené pripomienky od spoločností Tirrenia v mimoriadnej správe, Pan Med Lines (ďalej len „Pan Med“), CIN a Grandi Navi Veloci (uvádza sa aj v skratke GNV) (pozri oddiel 5). Komisia ich postúpila Taliansku, ktoré malo možnosť reagovať. Taliansko nepredložilo nijaké pripomienky.

(4) Talianske orgány 10. januára 2012 formálne notifikovali, údajne z dôvodov právnej istoty, návrhy zmlúv o službách vo verejnom záujme (ďalej len „dohovory“), ktoré by sa uzavreli s príslušnými budúcimi nadobúdateľmi obchodných pobočiek Tirrenia a Siremar a na základe ktorých by sa týmto nadobúdateľom poskytovali náhrady. Komisia 24. januára 2012, 4. februára 2012 a 3. júla 2012 požiadala talianske orgány o doplňujúce informácie týkajúce sa notifikovaných opatrení. Talianske orgány tieto informácie poskytli listami z 9. februára 2012, 11. mája 2012 a 19. júla 2012. Listom z 19. júla 2012 talianske orgány zároveň Komisiu informovali, že deň predtým bol podpísaný nový dohovor medzi talianskym štátom a spoločnosťou CIN.

(5) Komisia 7. novembra 2012 rozšírila vyšetrovacie konanie okrem iného (pozri oddiel 2.2) o i) neoprávnené predĺženie záchrannej pomoci poskytnutej spoločnosti Tirrenia a ii) náhradu za služby vo verejnom záujme poskytnutú spoločnosti CIN podľa nového dohovoru uzavretého s talianskym štátom. Zmenené znenie (4) uvedeného rozhodnutia Komisia prijala 19. decembra 2012 (ďalej len „rozhodnutie z roku 2012“).

(6) Rozhodnutie z roku 2012 bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k opatreniam, ktoré boli predmetom vyšetrovania.

(7) V súvislosti s opatreniami, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia, boli Komisii doručené pripomienky od spoločností CIN, Tirrenia v mimoriadnej správe a Pan Med (pozri oddiel 5). Komisia ich postúpila Taliansku, ktoré malo možnosť reagovať. Taliansko nepredložilo nijaké pripomienky.

(8) 5. októbra 2012 Komisia zadala spoločnosti Ecorys Netherlands BV zákazku na vypracovanie odhadu trhovej hodnoty príslušných aktív spoločnosti Tirrenia, ktoré boli ponúknuté na predaj (pozri oddiel 2.3.3.5), a to na základe dvoch alternatívnych scenárov. Spoločnosť Ecorys predložila svoju záverečnú správu 4. septembra 2013 (ďalej len „správa spoločnosti Ecorys“). Komisia postúpila túto správu Taliansku 27. septembra 2013. Taliansko predložilo svoje pripomienky k správe spoločnosti Ecorys vrátane protichodného ohodnotenia, ktoré vykonal jeho vlastný nezávislý expert Banca Profilo, listom zo 17. decembra 2013.

(9) Komisia rozhodnutím z 22. januára 2014 (ďalej len „rozhodnutie z roku 2014“) (6) uzavrela formálne vyšetrovacie konanie, pokiaľ ide o rôzne opatrenia, ktoré prijal sardínsky región v prospech spoločnosti Saremar. Odvolanie, ktoré voči tomuto rozhodnutiu podali spoločnosť Saremar a uvedený región, Všeobecný súd v roku 2017 zamietol (7).

(10) 12. februára 2016, 29. mája 2018, 18. septembra 2018, 10. októbra 2018 a 22. novembra 2018 spoločnosť Grimaldi Euromed S.p.A. (ďalej len „Grimaldi“) predložila Komisii informácie opísané v oddiele 6. Na žiadosť spoločnosti Grimaldi sa útvary Komisie 17. júla 2018 stretli aj s právnym zástupcom spoločnosti.

(11) Komisia požiadala talianske orgány o doplňujúce informácie 25. januára 2018, 29. marca 2018 a 31. augusta 2018. Talianske orgány poskytli tieto informácie 26. apríla 2018, 31. mája 2018, 2. novembra 2018 a 11. decembra 2018. Útvary Komisie sa 23. a 24. januára 2019 stretli s talianskymi orgánmi v Ríme. Talianske orgány v nasledujúcich mesiacoch predložili doplňujúce informácie, o ktoré Komisia požiadala na tomto stretnutí.

(12) Toto rozhodnutie sa týka len možných opatrení pomoci v prospech spoločností Tirrenia a CIN ako sa uvádza v odôvodnení 31. Všetky zostávajúce opatrenia, ktoré boli predmetom rozhodnutí z rokov 2011 a 2012, sa vyšetrujú samostatne v rámci vecí SA.32014, SA.32015 a SA.32016 a toto rozhodnutie sa preto na ne nevzťahuje. Tieto zostávajúce opatrenia sa týkajú najmä iných spoločností bývalej skupiny Tirrenia Group.

2. ZÁKLADNÉ INFORMÁCIE A OPIS OPATRENÍ, KTORÉ SÚ PREDMETOM VYŠETROVANIA

2.1. Všeobecný rámec

2.1.1. Pôvodné dohovory

(13) Tradičným vlastníkom skupiny Tirrenia Group bol taliansky štát prostredníctvom spoločnosti Fintecna (8) a skupina pôvodne zahŕňala šesť spoločností, a to spoločnosti Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar a Toremar. Tieto spoločnosti poskytovali služby námornej dopravy v rámci samostatných zmlúv o službách vo verejnom záujme, ktoré boli uzavreté s talianskym štátom v roku 1991 a boli platné 20 rokov od januára 1989 do decembra 2008 (ďalej len „pôvodné dohovory“). Spoločnosť Fintecna bola držiteľom 100 % základného imania spoločnosti Tirrenia, ktorá bola zasa úplným vlastníkom regionálnych spoločností Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar. Spoločnosť Adriatica, ktorá pôvodne prevádzkovala viacero trás medzi Talianskom a Albánskom/Chorvátskom/Gréckom/Čiernou Horou, sa v roku 2004 zlúčila so spoločnosťou Tirrenia.

(14) Účelom týchto zmlúv o službách vo verejnom záujme bolo zaručiť pravidelnosť a spoľahlivosť služieb námornej dopravy, z ktorých väčšina slúžila na spojenie pevninského Talianska so Sicíliou, Sardíniou a inými menšími talianskymi ostrovmi. Taliansky štát na tento účel poskytoval finančnú podporu vo forme dotácií, ktoré sa vyplácali priamo každej zo spoločností skupiny Tirrenia Group.

(15) Spoločnosť Tirrenia poskytovala služby námornej dopravy na viacerých zmiešaných (cestujúci, osobné automobily a nákladné automobily) linkách a takisto na niektorých nákladných linkách, zväčša medzi pevninským Talianskom a Sardíniou, Sicíliou a Tremitskými ostrovmi, ako aj medzi Sardíniou a Sicíliou. Presné dotknuté linky sú opísané ďalej.

(16) 6. augusta 1999 začala Komisia postup stanovený v článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „ZFEÚ“) v súvislosti s pomocou vyplatenou na základe pôvodných dohovorov šiestim spoločnostiam, ktoré vtedy tvorili skupinu Tirrenia Group.

(17) Vo fáze vyšetrovania talianske orgány požiadali, aby sa vec skupiny Tirrenia Group rozdelila tak, aby prioritou mohlo byť dosiahnutie konečného rozhodnutia o spoločnosti Tirrenia. Táto žiadosť bola motivovaná plánom talianskych orgánov na privatizáciu skupiny, ktorá sa mala začať spoločnosťou Tirrenia, a ich zámerom urýchliť proces v súvislosti s touto spoločnosťou.

(18) Komisia pristúpila na žiadosť talianskych orgánov a rozhodnutím Komisie 2001/851/ES (9) uzavrela konanie, ktoré sa začalo v súvislosti s pomocou poskytnutou spoločnosti Tirrenia (ďalej len „rozhodnutie z roku 2001“). Pomoc bola vyhlásená za zlučiteľnú pod podmienkou určitých záväzkov talianskych orgánov.

(19) Rozhodnutím Komisie 2005/163/ES (10) (ďalej len „rozhodnutie z roku 2004“) prijatým 16. marca 2004 Komisia vyhlásila náhradu, ktorú Taliansko poskytlo spoločnostiam skupiny Tirrenia Group okrem spoločnosti Tirrenia (11), za čiastočne zlučiteľnú s vnútorným trhom, čiastočne zlučiteľnú pod podmienkou rešpektovania viacerých záväzkov talianskymi orgánmi a čiastočne nezlučiteľnú s vnútorným trhom. Rozhodnutie bolo založené na účtovných údajoch z rokov 1992 až 2001 a obsahovalo určité podmienky, ktorých cieľom bolo zabezpečiť zlučiteľnosť náhrady počas trvania pôvodných dohovorov.

(20) Všeobecný súd rozsudkom zo 4. marca 2009 vo veciach T-265/04, T-292/04 a T-504/04 (12) (ďalej len „rozsudok z roku 2009“) rozhodnutie z roku 2004 zrušil. Týmto rozhodnutím nie je dotknuté prebiehajúce konanie v nadväznosti na rozsudok z roku 2009.

2.1.2. Predĺženie pôvodných dohovorov

(21) V článku 26 zákonného dekrétu č. 207 z 30. decembra 2008, ktorý bol zmenený na zákon č. 14 z 27. februára 2009, sa stanovilo predĺženie pôvodných dohovorov (vrátane dohovoru, ktorý sa uplatňoval na spoločnosť Tirrenia), ktorých platnosť mala pôvodne uplynúť 31. decembra 2008, o jeden rok do 31. decembra 2009.

(22) V článku 19b zákonného dekrétu č. 135 z 25. septembra 2009, ktorý bol zmenený na zákon č. 166 z 20. novembra 2009 (ďalej len „zákon z roku 2009“), sa stanovilo, že vzhľadom na privatizáciu spoločností skupiny Tirrenia Group sa akcionársky podiel regionálnych spoločností (okrem spoločnosti Siremar) prevedie z materskej spoločnosti Tirrenia bez zaplatenia akéhokoľvek protiplnenia takto: 1. spoločnosť Caremar na región Kampánia. Región Kampánia by následne na samostatnom základe previedol na región Lazio podnik s predpokladom nepretržitého pokračovania v činnosti (13) prevádzkujúci dopravné spojenia s Pontinskými ostrovmi, od toho okamihu pod názvom Laziomar; 2. spoločnosť Saremar na región Sardínia; 3. spoločnosť Toremar na región Toskánsko.

(23) V zákone z roku 2009 sa zároveň špecifikovalo, že nové dohovory medzi talianskym štátom a spoločnosťami Tirrenia a Siremar sa majú uzavrieť do 31. decembra 2009. Regionálne služby by podobne boli zakotvené v návrhoch zmlúv o službách vo verejnom záujme, ktoré mali spoločnosti Saremar, Toremar a Caremar uzavrieť s regionálnymi orgánmi do 31. decembra 2009 (so Sardíniou a Toskánskom) a do 28. februára 2010 (s Kampániou a Laziom). Návrhy nových dohovorov/zmlúv o službách vo verejnom záujme by sa vložili do ponuky spolu so samotnými spoločnosťami a potom podpísali s kupujúcimi po dokončení privatizácie každej z týchto spoločností (14).

(24) Na tento účel sa zákonom z roku 2009 ďalej predĺžili pôvodné dohovory (vrátane dohovoru platného pre spoločnosť Tirrenia) od 1. januára 2010 do 30. septembra 2010.

(25) V zákone z roku 2009 sa zároveň stanovili pevné ročné stropy náhrad za prevádzku služieb od roku 2010 (v rámci predĺženia pôvodných dohovorov, ako aj podľa nových dohovorov a zmlúv o službách vo verejnom záujme) v celkovej výške 184 942 251 EUR takto: Tabuľka 1 Stropy náhrad od roku 2010 Spoločnosť Najvyššia ročná náhrada (EUR) Tirrenia 72 685 642 Siremar 55 694 895 Saremar 13 686 441 Toremar 13 005 441 Caremar 29 869 832 (15)

(26) V článku 1 zákona č. 163 z 1. októbra 2010, ktorým sa mení zákonný dekrét č. 125 z 5. augusta 2010 (ďalej len „zákon z roku 2010“), sa napokon stanovilo ďalšie predĺženie pôvodných dohovorov (vrátane dohovoru platného pre spoločnosť Tirrenia) od 1. októbra 2010 až do dokončenia procesov privatizácie spoločností Tirrenia a Siremar.

2.1.3. Privatizácia spoločnosti Tirrenia a uzavretie nového dohovoru

(27) V septembri 2010 bolo vyhlásené verejné výberové konanie (pozri oddiel 2.3.3) na nájdenie kupca obchodnej pobočky Tirrenia zviazané s novým dohovorom na poskytovanie služieb námornej dopravy na obdobie ôsmich rokov výmenou za náhradu za služby vo verejnom záujme. V tejto súvislosti sa namiesto spoločnosti Tirrenia odkazuje na obchodnú pobočku Tirrenia, keďže verejné výberové konanie sa týkalo len tých aktív a zmlúv, ktoré boli potrebné na vykonávanie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme špecifikovaných v novom dohovore, ktorý sa mal uzavrieť s nadobúdateľom. Zostávajúce aktíva spoločnosti Tirrenia, ktoré spoločnosť používala na iné účely (akými sú lode, nehnuteľnosti a umelecké diela), sa mali predať v samostatných konaniach. Verejné výberové konanie sa okrem toho nevzťahovalo na záväzky spoločnosti Tirrenia, takže na kupujúceho neboli prevedené nijaké dlhy, ktoré spoločnosti Tirrenia vznikli k dátumu predaja. Spoločnosť Tirrenia v mimoriadnej správe dodnes existuje ako samostatný subjekt, aj keď s hlavným účelom likvidácie po vyplatení veriteľov.

(28) V nadväznosti na úspešnú ponuku vo verejnom výberovom konaní spoločnosť CIN podpísala 25. júla 2011 zmluvu o nadobudnutí obchodnej pobočky Tirrenia. Nový dohovor medzi talianskym štátom a spoločnosťou CIN bol podpísaný 18. júla 2012. Na základe toho bolo vlastníctvo obchodnej pobočky Tirrenia 19. júla 2012 prevedené zo štátu na spoločnosť CIN.

2.2. Opatrenia v rozsahu pôsobnosti rozhodnutí z rokov 2011 a 2012

(29) Predmetom posúdenia vo formálnom vyšetrovacom konaní, ktoré sa začalo na základe rozhodnutí z rokov 2011 a 2012, boli tieto opatrenia (pozri aj oddiel 3): a) náhrada za poskytovanie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu na základe predĺženia pôvodných dohovorov (opatrenie 1); b) neoprávnené predĺženie záchrannej pomoci pre spoločnosti Tirrenia a Siremar (opatrenie 2); c) privatizácia spoločností bývalej skupiny Tirrenia Group (16) (opatrenie 3); d) náhrada vyplatená za prevádzku služieb všeobecného hospodárskeho záujmu podľa budúcich dohovorov/zmlúv o službách vo verejnom záujme (opatrenie 4); e) priorita kotvenia (opatrenie 5); f) opatrenia stanovené zákonom z roku 2010, ktorým sa mení zákonný dekrét č. 125/2010 (opatrenie 6); g) dodatočné opatrenia, ktoré prijal región Sardínia v prospech spoločnosti Saremar (opatrenie 7).

(30) Komisia rozhodnutím z roku 2014 uzavrela formálne vyšetrovacie konanie, pokiaľ ide o opatrenia prijaté regiónom Sardínia v prospech spoločnosti Saremar uvedené ako opatrenie 7, s výnimkou jedného opatrenia (17).

2.3. Podrobný opis opatrení, ktoré sú predmetom tohto rozhodnutia

(31) Toto rozhodnutie sa týka len opatrení 1 – 6 uvedených v odôvodnení 29. Tieto opatrenia sa podrobnejšie opisujú v nasledujúcich oddieloch.

2.3.1. Predĺženie pôvodného dohovoru medzi štátom a spoločnosťou Tirrenia

2.3.1.1. Záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme

(32) V článku 1 pôvodného dohovoru so spoločnosťou Tirrenia sa stanovovali päťročné plány s podrobným uvedením prístavov, ktoré sa mali obsluhovať, druhu plavidiel, ktoré sa mali používať, a požadovanej frekvencie služby zverenej spoločnosti Tirrenia.

(33) Taliansko Komisiu informovalo, že v prípade spoločnosti Tirrenia posledný päťročný plán prijatý ministerským dekrétom z 20. septembra 2001 zahŕňal obdobie rokov 2000 – 2004. V tomto pláne sa plne zohľadňujú záväzky (najmä obmedzenia v rozsahu pôsobnosti režimu služieb vo verejnom záujme), ktoré Taliansko prijalo v súvislosti s rozhodnutím Komisie z roku 2001. Plán na obdobie rokov 2005 – 2008 bol vypracovaný, ale nebol nikdy formálne schválený príslušnými ministerstvami. Vláda namiesto toho prijala rozhodnutia ad hoc s cieľom lepšie zosúladiť služby s potrebami miestnych spoločenstiev, ale bez toho, aby sa podstatne zmenil systém služieb vo verejnom záujme. Talianske orgány tvrdili, že dlhodobejšie plánovanie už nebolo možné z dôvodu chýbajúceho rozpočtovania požadovaných finančných prostriedkov. Obmedzené zmeny, ktoré sa vykonali, sa preto zväčša týkali redukcie služieb vo verejnom záujme.

(34) Na základe pôvodného dohovoru, tak ako bol predĺžený a upravený (v prípade vybraných trás), spoločnosť Tirrenia od 1. januára 2009 do 18. júla 2012 prevádzkovala tieto linky: — Janov – Porto Torres: spoločnosť Tirrenia poskytovala mimo sezóny zmiešané služby na základe režimu služieb vo verejnom záujme (18) a v sezóne poskytovala komerčné služby. V režime služieb vo verejnom záujme spoločnosť Tirrenia zabezpečovala každodenné služby s večernými odchodmi z oboch prístavov na základe vopred stanovených cestovných poriadkov, aby sa zabezpečili spoľahlivé spojenia na železničnú sieť v Sardínii. Jediný konkurent, ktorý v príslušnom časovom období takisto prevádzkoval túto linku celý rok, spoločnosť Grandi Navi Veloci, garantoval mimo sezóny len tri odchody za týždeň. Hoci v sezóne spoločnosť Grandi Navi Veloci poskytovala každodennú službu, nezabezpečovala večerné odchody z oboch prístavov, — Civitavecchia – Olbia: spoločnosť Tirrenia poskytovala mimo sezóny zmiešané služby na základe režimu služieb vo verejnom záujme (19) a v sezóne poskytovala komerčné služby. V režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia každodenné služby s večernými odchodmi z oboch prístavov na základe vopred stanovených cestovných poriadkov. Aspoň v časti posudzovaného obdobia prevádzkovala túto linku v sezóne aj mimo sezóny spoločnosť SNAV. V roku 2008 však spoločnosť SNAV prevádzkovala túto linku mimo sezóny len trikrát za týždeň a v sezóne každý deň. Zdá sa, že v rokoch 2009 a 2010 spoločnosť SNAV zvýšila frekvenciu prevádzky mimo sezóny na dennú. Po máji 2011 však spoločnosť SNAV prestala túto linku prevádzkovať, keď túto linku prevzala spoločnosť Grandi Navi Veloci. Spoločnosť Grandi Navi Veloci sa potom rozhodla toto spojenie prevádzkovať len v sezóne. Prítomnosť iných prevádzkovateľov (napr. Moby, Sardinia Ferries) na tejto linke v časti tohto obdobia bola obmedzená na sezónu, — Neapol – Palermo: v roku 2009 poskytovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby na základe režimu služieb vo verejnom záujme po celý rok, zatiaľ čo od roku 2010 poskytovala spoločnosť Tirrenia tieto služby na základe režimu služieb vo verejnom záujme mimo sezóny a v sezóne ich poskytovala na komerčnom základe. V režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia každodenné služby s večernými odchodmi z oboch prístavov podľa vopred stanoveného harmonogramu. Jediný konkurent, ktorý počas celého obdobia predĺženia takisto prevádzkoval túto linku po celý rok, spoločnosť SNAV, ponúkal odchody každý deň, negarantoval by však rovnakú pravidelnosť a kontinuitu ako spoločnosť Tirrenia (20). Spoločnosť SNAV navyše na prevádzkovanie tejto linky používala omnoho staršie plavidlá ako spoločnosť Tirrenia, neponúkala preto rovnakú kvalitu (21). Spoločnosť Grandi Navi Veloci uviedla, že v roku 2011 prevádzkovala túto linku od mája do decembra a v roku 2012 po celý rok (pozri aj odôvodnenia 266 a 267). Spoločnosť Grandi Navi Veloci ponúkala služby na tejto linke v spolupráci so spoločnosťou SNAV, — Janov – Olbia – Arbatax: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby najmenej trikrát za týždeň po celý rok. Do mesta Arbatax sa zachádzalo dvakrát za týždeň, pričom išlo o zastávku navyše po pristátí v Olbii. Súkromný prevádzkovateľ Moby prevádzkoval v posudzovanom období linku medzi Janovom a Olbiou len v určitej časti roka (vo väčšine rokov od polovice marca do polovice októbra). Spoločnosť GNV podobne pôsobila medzi Janovom a Olbiou len v sezóne. Spoločnosť Tirrenia bola jediným prevádzkovateľom, ktorý prevádzkoval linku do Olbie po celý rok. Spoločnosť Tirrenia bola okrem toho počas celého posudzovaného obdobia jediným prevádzkovateľom, ktorý zabezpečoval spojenie do Arbataxu, — Civitavecchia – Cagliari – Arbatax: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby denne s večernými odchodmi z oboch prístavov po celý rok. Do Arbataxu sa zachádzalo dvakrát za týždeň ako do zastávky navyše. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom mimo sezóny aj v sezóne, — Neapol – Cagliari: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby z každého prístavu aspoň raz za týždeň po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom zmiešaných služieb mimo sezóny aj v sezóne, — Palermo – Cagliari: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby z každého prístavu na týždennom základe po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom zmiešaných služieb mimo sezóny aj v sezóne, — Trapani – Cagliari: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby z každého prístavu na týždennom základe po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom zmiešaných služieb mimo sezóny aj v sezóne, — Termoli – Tremitské ostrovy: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia zmiešané služby aspoň na dennom základe z každého prístavu po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom mimo sezóny aj v sezóne, — Livorno – Cagliari (22): v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia služby nákladnej dopravy päťkrát za týždeň po celý rok. V príslušnom časovom období konkurenti (napr. Moby) na tejto linke ponúkali len jeden odchod týždenne a službu prerušovali počas letnej sezóny a vianočných sviatkov, — Neapol – Cagliari: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia nákladné služby dva až tri razy za týždeň po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom služieb nákladnej dopravy mimo sezóny aj v sezóne (popri svojej zmiešanej službe na tej istej linke), — Ravenna – Catania: v režime služieb vo verejnom záujme zabezpečovala spoločnosť Tirrenia služby nákladnej dopravy z každého prístavu trikrát za týždeň po celý rok. Počas celého obdobia predĺženia bola spoločnosť Tirrenia na tejto linke jediným prevádzkovateľom služieb nákladnej dopravy mimo sezóny aj v sezóne.

2.3.1.2. Rozpočet a trvanie

(35) V nasledujúcej tabuľke sú uvedené ročné náhrady poskytnuté spoločnosti Tirrenia v období od roku 2009 do júla 2012: Tabuľka 2 Náhrady poskytnuté v období od roku 2009 do júla 2012 Rok Náhrady (EUR) 2009 (január – december) 80 010 000 2010 (január – december) 72 685 642 2011 (január – december) 72 685 642 2012 (január – júl) 39 978 409,46 (23)

(36) V pôvodnom dohovore sa stanovuje vyplácanie ročnej náhrady za služby vo verejnom záujme takto: úvodný preddavok sa uhradí do 30. marca každého roka a rovná sa 70 % náhrady vyplatenej za predchádzajúci rok. Druhá platba, ktorá sa uskutoční do 30. júna, sa rovná 20 % náhrady. Rozdiel medzi vyplatenými sumami a deficitom medzi prevádzkovými nákladmi a príjmami v aktuálnom roku predstavuje zostatok, ktorý sa vyplatí do 30. novembra. Ak by sa ukázalo, že spoločnosť Tirrenia dostala sumu vyššiu ako čisté náklady na poskytované služby (príjmy mínus straty), musí rozdiel vrátiť (24).

(37) Ako už bolo uvedené (pozri odôvodnenie 34), v sezóne prevádzkuje spoločnosť Tirrenia linky Janov – Porto Torres, Civitavecchia – Olbia a Neapol – Palermo (od roku 2010) na komerčnom základe. Akékoľvek zisky dosiahnuté na týchto linkách v sezóne sa odpočítajú od sumy náhrady za služby vo verejnom záujme splatnej spoločnosti Tirrenia, zatiaľ čo akékoľvek straty, ktoré v tomto období vzniknú, by musela znášať spoločnosť Tirrenia sama. Tým sa znižuje výška náhrady potrebnej na prevádzku týchto liniek v režime služieb vo verejnom záujme, ktorý sa uplatňuje mimo sezóny. — Náhrady poskytnuté v roku 2009

(38) Prezidentským dekrétom č. 501 z 1. júna 1979 (ďalej len „dekrét č. 501/79“) sa špecifikujú rôzne prvky (príjmy a náklady), ktoré vstupujú do výpočtu dotácie vyplácanej prevádzkovateľom námorných služieb vo verejnom záujme. Zákonom č. 856 z 5. decembra 1986 (ďalej len „zákon č. 856/86“) sa okrem toho stanovili určité zmeny systému záväzkov vyplývajúcich z námorných služieb vo verejnom záujme v Taliansku. V súvislosti so spojeniami s veľkými a malými ostrovmi sa jeho článkom 11 zmenili kritériá výpočtu náhrad za služby vo verejnom záujme. Dotácia sa skutočne musela vypočítať na základe rozdielu medzi príjmami a nákladmi služby ako sa určilo s odkazom na priemerné a objektívne parametre a musela zahŕňať primeranú návratnosť investovaného kapitálu. V tom istom článku sa zároveň stanovuje, že zmluvy o službách vo verejnom záujme museli zahŕňať zoznam dotovaných liniek, frekvenciu a druhy lodí, ktoré sa majú používať. Dotácie mali schvaľovať zodpovední ministri. Zásady stanovené v prezidentskom dekréte č. 501/79 a zákone č. 856/86 sa zohľadnili v pôvodných dohovoroch.

(39) Za rok 2009 bola náhrada za plnenie služieb všeobecného hospodárskeho záujmu skutočne vypočítaná v súlade s metodikou stanovenou pôvodným dohovorom, ktorý bol v platnosti od roku 1991 a bol predĺžený po pôvodnom dátume uplynutia platnosti 31. decembra 2008. Náhrada zodpovedala najmä akumulovanej čistej strate v súvislosti so službami prevádzkovanými v režime služieb vo verejnom záujme, ku ktorej sa pripočítala variabilná suma zodpovedajúca návratnosti investovaného kapitálu.

(40) Pri výpočte náhrady vymedzenej verejnými orgánmi sa prihliadalo na tieto rôzne prvky nákladov: nadobudnutie, reklama a náklady na ubytovanie, náklady na nakládku, vykládku a manévrovanie, náklady na administratívnych zamestnancov na pobreží, náklady na údržbu lodí, administratívne náklady, náklady na poistenie, náklady na prenájom a lízing, palivo, dane a náklady na odpisy. — Náhrady poskytnuté v rokoch 2010, 2011 a 2012

(41) Od roku 2010 sa náhrady za prevádzku služieb všeobecného hospodárskeho záujmu určovali uplatnením novej metodiky stanovenej v smernici CIPE (25) z 9. novembra 2007 s názvom Kritériá pre vymedzenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme a dynamika cestovného v sektore námornej kabotáže vo verejnom záujme (ďalej len „smernica CIPE“) (26). Podľa preambuly bola smernica CIPE vydaná vzhľadom na privatizáciu verejných podnikov prevádzkujúcich námorné služby v režime služieb vo verejnom záujme (27). Ustanovenia smernice CIPE sa na služby poskytované spoločnosťami skupiny Tirrenia Group uplatňovali od roku 2010, čiže aj pred nadobudnutím platnosti príslušných nových dohovorov a zmlúv o službách vo verejnom záujme po príslušnej privatizácii.

(42) Metóda stanovená v smernici CIPE umožňuje podnikom prevádzkujúcim námorné služby vo verejnom záujme dosiahnuť primeranú návratnosť. Miera návratnosti kapitálu by sa vypočítala na základe vážených priemerných kapitálových nákladov (WACC).

(43) Požadovaná rentabilita vlastného kapitálu (28) sa má vypočítať pomocou modelu oceňovania kapitálových aktív. Na základe tohto modelu sú náklady na vlastný kapitál odvodené ako funkcia i) bezrizikovej sadzby; ii) koeficientu beta (odhad rizikového profilu podniku v pomere k akciovému trhu) a iii) rizikovej prirážky na vlastný kapitál pridelenej akciovému trhu.

(44) Náklady na vlastný kapitál by sa vypočítali najmä tak, že na mieru návratnosti bezrizikových činností by sa uplatnila prirážka za znášanie rizika navyše. Táto prirážka sa má vypočítať ako riziková prirážka trhu vynásobená jeho koeficientom beta, ktorým sa meria, aká riziková je konkrétne činnosť v pomere k trhu.

(45) Podľa smernice CIPE miera návratnosti bezrizikových činností zodpovedá priemernému hrubému výnosu z referenčných desaťročných dlhopisov s odkazom na predchádzajúcich dvanásť mesiacov, za ktoré existujú dostupné údaje.

(46) V smernici CIPE sa stanovuje trhová riziková prirážka 4 %. V prípade služby, ktorá sa neprevádzkuje výhradne, je predpokladané vyššie riziko, ktoré znáša prevádzkovateľ, okrem toho odmenené tak, že k trhovej rizikovej prirážke sa pripočíta ďalších 2,5 %.

(47) V praxi však výška náhrady vyplatenej spoločnosti Tirrenia nemôže presiahnuť strop 72 685 642 EUR ročne stanovený zákonom z roku 2009 (pozri odôvodnenie 25). Hoci zákonom z roku 2009 sa stanovujú horné hranice ročných náhrad vyplatených všetkým spoločnostiam skupiny Tirrenia za prevádzku námorných služieb, na ktoré sa vzťahuje režim služieb vo verejnom záujme, smernica CIEP zároveň obsahuje určité ochranné opatrenia, ktoré týmto prevádzkovateľom umožňujú dostatočné pokrytie ich prevádzkových nákladov.

(48) Podľa smernice CIPE musia byť najmä rozsah pôsobnosti služieb, maximálne cestovné stanovené novým dohovorom a skutočne poskytnutá náhrada vymedzené tak, aby sa pokryli všetky prípustné náklady poskytovateľa služieb. Uplatňuje sa tento vzorec: [VA(RSP) + VA(AI(X)) = VA(CA)] kde: — VA(RSP) je diskontovaná hodnota náhrady za plnenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme, — VA(AI(X)) je diskontovaná hodnota iných príjmov (príjmy z cestovného a iné), — VA(CA) je diskontovaná hodnota prípustných prevádzkových nákladov, splátok dlhu a návratnosti investovaného kapitálu.

(49) V prípade, ak uvedená rovnica neplatí, mohol by sa znížiť rozsah dotovaných činností (pozri aj odôvodnenie 103) alebo ako alternatíva by sa mohla preskúmať organizácia služieb ((napr. druh lodí) alebo by sa mohlo upraviť maximálne cestovné.

(50) Okrem toho sa každoročne upravuje strop cestovného platný pre každú službu, očistený od daní a prístavných poplatkov, a to na základe vzorca na výpočet hornej hranice cien takto: [ΔT = ΔP – X] kde: — ΔT je ročná percentuálna zmena stropu cestovného, — ΔP je miera inflácie za referenčné obdobie, — X je skutočná ročná miera úpravy stropu cestovného stanovená v dohovore, ktorá počas trvania dohovoru zostáva konštantná.

(51) V smernici CIPE sa zároveň špecifikuje, že strop cestovného sa môže upraviť, aby sa v ňom zohľadňovali zmeny cien paliva, pričom ako referenčná hodnota sa použijú štandardné verejne dostupné ceny.

2.3.2. Neoprávnené predĺženie záchrannej pomoci pre spoločnosť Tirrenia

(52) Komisia schválila záchrannú pomoc pre spoločnosti Tirrenia a Siremar 16. novembra 2010 (ďalej len „rozhodnutie z roku 2010“) (29). Pomoc pozostávala zo záruky za úverové linky, ktoré poskytli súkromné banky v sume až do výšky 95 000 000 EUR. Taliansko sa zaviazalo oznámiť Komisii najneskôr do šiestich mesiacov od schválenia opatrenia záchrannej pomoci reštrukturalizačný plán alebo dôkaz, že úver bol splatený v plnej výške a/alebo že záruka bola ukončená.

(53) Taliansko následne Komisiu informovalo, že vybrané finančné inštitúcie, Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo (ďalej len „BIIS“) a Unicredit, schválili pre spoločnosti Tirrenia a Siremar úverovú linku vo výške 40 000 000 EUR (t. j. 25 000 000 EUR pre spoločnosť Tirrenia a 15 000 000 pre spoločnosť Siremar) s dátumom splatnosti stanoveným na 30. júna 2011. Štát poskytol záruku na úverovú linku 15. februára 2011.

(54) Financovanie bolo vyplatené takto: a) prvá splátka 28. februára 2011 (20 000 000 EUR pre spoločnosť Tirrenia a 12 000 000 EUR pre spoločnosť Siremar); b) druhá splátka 23. marca 2011 (5 000 000 EUR pre spoločnosť Tirrenia a 3 000 000 EUR pre spoločnosť Siremar).

(55) Taliansko Komisiu informovalo, že vzhľadom na to, že prvá splátka zaručeného úveru bola spoločnostiam Tirrenia a Siremar vyplatená až 28. februára 2011, šesťmesačná lehota na splatenie úveru v zmysle bodu 25 písm. a) usmernení spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (ďalej len „usmernenia o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004“) (30) a odôvodnení 32 a 47 rozhodnutia z roku 2010 uplynie 28. augusta 2011.

(56) Spoločnosti Tirrenia a Siremar však svoje úvery nesplatili, v dôsledku čoho si spoločnosť BIIS 11. júla 2011 uplatnila štátnu záruku. K tomuto dátumu mala preto spoločnosť Tirrenia dlh voči štátu vo výške 25 203 063,89 EUR. Táto suma zahŕňala istinu príslušných úverov aj nesplatený úrok dlžný banke.

(57) Konkurzný súd schválil zaradenie ministerstva hospodárstva a financií k prednostným (prededucibili) veriteľom spoločnosti Tirrenia. Podľa talianskych orgánov sa mimoriadny komisár poverený riadením spoločnosti v insolvenčnom konaní v tom čase domnieval, že spoločnosť Tirrenia by mohla financovanie splatiť do 28. augusta 2011 čerpaním z príjmov z plánovanej privatizácie (pozri oddiel 2.3.3).

(58) 25. júla 2011 bola podpísaná zmluva o predaji obchodnej pobočky Tirrenia spoločnosti CIN. Prevod aktív a tým aj platby sa však oneskoril, a to najmä pre ťažkosti so získaním potrebných povolení pre fúziu (31). Taliansky orgán na ochranu hospodárskej súťaže, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (ďalej len „AGCM“), napokon transakciu medzi spoločnosťami Tirrenia a CIN schválil 21. júna 2012 a predaj bol dokončený 19. júla 2012.

(59) Spoločnosť Tirrenia uhradila štátu sumu 25 852 548,93 EUR 18. septembra 2012. Taliansko 24. októbra 2012 Komisiu informovalo, že spoločnosť Tirrenia splatila v plnej výške sumy splatné od 11. júla 2011 vrátane úroku vo výške 649 485,04 EUR dlžného štátu, a poskytlo o tom dôkazy.

2.3.3. Privatizácia spoločnosti Tirrenia a odklad zaplatenia kúpnej ceny spoločnosťou CIN

(60) Spoločnosť Fintecna uverejnila prvú výzvu na predkladanie ponúk na predaj celého základného imania spoločnosti Tirrenia vrátane jej dcérskej spoločnosti Siremar 23. decembra 2009. Dňa 19. februára 2010 bolo prijatých 16 vyjadrení záujmu od 19 subjektov. Po neúspechu rokovaní s jediným uchádzačom, ktorý predložil záväznú ponuku, vyhlásila spoločnosť Fintecna 4. augusta 2010 konanie za uzavreté. Podľa Talianska boli príčinou neúspechu rokovaní obavy súvisiace s finančnými aspektmi ponuky.

(61) Po neúspechu prvého pokusu o privatizáciu boli obe spoločnosti, Tirrenia aj Siremar, ktoré čelili vážnym finančným ťažkostiam, pripustené k spoločnému insolvenčnému konaniu, ktoré je podľa talianskeho práva možné v prípade veľkých spoločností, t. j. mimoriadnemu správnemu konaniu (amministrazione straordinaria), a boli krátko na to vyhlásené za insolventné. Spoločnosť Tirrenia bola k mimoriadnemu správnemu konaniu pripustená konkrétne 5. augusta 2010. Rímsky súd vyniesol 12. augusta 2010 rozsudok č. 332/2010, ktorým vyhlásil spoločnosť Tirrenia za insolventnú.

2.3.3.1. Mimoriadne správne konanie

(62) Na rozdiel od bežného konkurzného konania, ktorého hlavným cieľom je likvidácia insolventného podniku s cieľom uspokojiť pohľadávky veriteľov, je mimoriadne správne konanie, stanovené zákonným dekrétom č. 270 z 8. júla 1999, osobitným insolvenčným konaním pre veľké podniky, ktorého cieľom je ochrana aktív a zabezpečenie pokračovania obchodnej činnosti.

(63) V rámci tohto konania sa riadenie insolventného podniku presunie na mimoriadneho komisára, ktorého menuje príslušné ministerstvo. Mimoriadny komisár navrhne plán ozdravenia dotknutého podniku, buď reštrukturalizáciou, alebo predajom aktív insolventného podniku. Tento plán musí predtým schváliť príslušné ministerstvo, pričom prihliada na stanovisko dozornej rady (zloženej expertmi menovanými ministerstvom).

(64) Mimoriadne správne konanie uplatňované na insolventné podniky, ktoré majú v úmysle absolvovať tento postup reštrukturalizácie, sa upravuje zákonným dekrétom č. 347 z 23. decembra 2003, ktorým sa stanovujú naliehavé opatrenia na reštrukturalizáciu veľkých insolventných podnikov, ktorý bol zmenami zmenený na zákon č. 39 z 18. februára 2004 (ďalej len „Marzanov zákon“). Tieto podniky musia zároveň kumulatívne splniť určité kritériá týkajúce sa počtu zamestnancov v predchádzajúcom roku a miery zadlženosti.

(65) V tomto konaní sa vyžaduje, aby insolventný podnik podal žiadosť talianskemu ministrovi hospodárskeho rozvoja aj žiadosť na príslušnom konkurznom súde. Ministerstvo potom rozhodne o pripustení insolventného podniku ku konaniu a menuje mimoriadneho komisára pod dohľadom dozornej rady, zatiaľ čo súd zisťuje stav insolventnosti podniku.

(66) Mimoriadny komisár musí do 180 dní od svojho menovania predložiť ministerstvu reštrukturalizačný plán. Riadne konkurzné konanie sa začne len v prípade, ak ministerstvo takýto reštrukturalizačný plán neschváli a alternatívny postup predaja aktív nie je realizovateľný.

(67) Zákonným dekrétom č. 134/2008 (ďalej len „dekrét č. 134/2008“) (32) za zaviedlo viacero zmien Marzanovho zákona. Tieto zmeny sa uplatňujú na podniky poskytujúce základné služby vo verejnom záujme a týkajú sa okrem iného možnosti, že mimoriadny komisár určí kupca aktív insolventného podniku rokovacím konaním so stranami, ktoré zaručia kontinuitu služby vo verejnom záujme zo strednodobého hľadiska a rýchly zásah. V dekréte č. 134/2008 sa špecifikuje, že predajná cena nemôže byť nižšia ako trhová hodnota aktív, ktorú stanoví nezávislý expert menovaný ministerským dekrétom.

(68) Dekrétom č. 134/2008 sa zaviedla aj možnosť realizovať – bezprostredne – plán prevodu aktív, na rozdiel od predchádzajúceho režimu, v ktorom sa vyžadovalo, aby bol najprv ministerstvu predložený reštrukturalizačný plán. V dekréte č. 134/2008 sa napokon stanovuje, že v prípade, ak nie je možné vykonať ani plán prevodu aktív, ani reštrukturalizačný plán, alebo ak ministerstvo nemôže schváliť ani jeden z týchto plánov, začne sa riadne konkurzné konanie.

2.3.3.2. Postup predaja

(69) Výzva na predkladanie ponúk na predaj obchodnej pobočky Tirrenia (33) zviazaný s novým dohovorom na osem rokov bola uverejnená 15. septembra 2010. Cieľom tejto výzvy bolo zistiť, či existovali nejaké potenciálne vnútroštátne alebo medzinárodné subjekty so záujmom o nadobudnutie obchodnej pobočky Tirrenia, ktoré dokázali zaručiť kontinuitu dopravných služieb.

(70) Táto výzva bola uverejnená na webovom sídle spoločnosti Tirrenia, vo viacerých novinách (34) a takisto na vybraných špecializovaných webových sídlach (35). Lehota pre túto výzvu na vyjadrenie záujmu bola pôvodne stanovená do 29. septembra 2010, potom však bola verejným oznámením uverejneným v tých istých vnútroštátnych a medzinárodných novinách a webových sídlach predĺžená do 20. októbra 2010, aby sa umožnil primeraný čas na predloženie vyjadrení záujmu.

(71) Vnútroštátne, európske a mimoeurópske subjekty predložili spolu 21 vyjadrení záujmu o účasť v tomto výberovom konaní. Mimoriadny komisár potom vyzval šestnásť subjektov, vo vyjadreniach záujmu ktorých sa preukázalo, že by mohli zaručiť pokračovanie služby námornej dopravy (36), aby vykonali hĺbkovú analýzu obchodnej pobočky Tirrenia. Prístup k príslušnej dokumentácii sa poskytol pod podmienkou, že zainteresované strany podpísali dohody o mlčanlivosti.

(72) Jedenástim stranám (37), ktoré sa napokon rozhodli vykonať túto hĺbkovú analýzu, bol poskytnutý prístup k virtuálnym dátovým priestorom, ktoré obsahovali tieto informácie: a) všetky technické, právne a finančné informácie vrátane podrobných údajov o obchodnej pobočke určenej na predaj; b) podnikateľský plán obchodnej pobočky Tirrenia, ktorý vypracoval mimoriadny komisár; c) správu predávajúceho o náležitej starostlivosti a súvahu podniku k dátumu pripustenia k mimoriadnemu správnemu konaniu; d) nový návrh dohovoru na osem rokov, ktorý má úspešný uchádzač podpísať so štátom; e) všetky ďalšie požadované informácie, aby mohli potenciálni kupujúci správne oceniť predmet predaja.

(73) Minister hospodárskeho rozvoja ministerským dekrétom zo 4. februára 2011 menoval spoločnosť Banca Profilo za nezávislého experta s poverením posúdiť hodnotu obchodnej pobočky Tirrenia podľa článku 4 ods. 4c zákonného dekrétu č. 347/2003. Banca Profilo 8. marca 2011 odhadla hodnotu obchodnej pobočky Tirrenia (vrátane nového dohovoru na osem rokov) na 380 000 000 EUR. Táto informácia sa nahrala do dátového priestoru pre všetkých potenciálnych uchádzačov pred uplynutím lehoty na predloženie záväzných ponúk.

(74) 15. marca 2011, po uplynutí poslednej lehoty na predloženie záväzných ponúk, mimoriadny komisár konštatoval, že záväznú ponuku podľa podmienok oznámenia o postupe z 2. februára 2011 predložila len spoločnosť CIN – zahŕňajúca spoločnosti Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. A Marinvest S.r.l. (38)

(75) Spoločnosť CIN predložila konečnú záväznú ponuku na nadobudnutie obchodnej pobočky Tirrenia 14. apríla 2011, po žiadosti mimoriadneho komisára o poskytnutie objasnení. V tejto ponuke, doplnenej o i) podnikateľský plán v súlade so záväzkami vyplývajúcimi zo služieb vo verejnom záujme stanovenými v dohovore a ii) bankovú záruku na celkovú sumu 20 000 000 EUR, sa konkrétne uvádzali tieto informácie: i) cena ponúkaná za kúpu obchodnej pobočky Tirrenia vrátane nového dohovoru na osem rokov v celkovej výške 380 100 000 EUR; ii) splatenie ponuky zaplatením 200 100 000 EUR po prevode obchodnej pobočky a postupným splatením zostávajúcej sumy takto: a) 55 000 000 EUR do 15. decembra tretieho roku po prevode obchodnej pobočky; b) 60 000 000 EUR do 15. decembra šiesteho roku po prevode obchodnej pobočky; c) 65 000 000 EUR do 15. decembra ôsmeho roku po prevode obchodnej pobočky.

(76) Vzhľadom na uvedené skutočnosti mimoriadny komisár vložil záväznú ponuku predloženú spoločnosťou CIN do dátového priestoru a 2. mája 2011 zaslal všetkým uchádzačom, o ktorých sa uvažovalo vo fáze hĺbkovej analýzy, list, v ktorom ich vyzval, aby do 12. mája 2011 predložili lepšiu ponuku než predložila spoločnosť CIN 14. apríla 2011. Na žiadosť jedného z potenciálnych kupujúcich potom mimoriadny komisár predĺžil lehotu na predloženie lepších ponúk do 19. mája 2011. Mimoriadnemu komisárovi však k tomuto dátumu neboli doručené nijaké ďalšie ponuky.

(77) Na základe posúdenia, ktoré vykonal mimoriadny komisár so svojimi poradcami, sa dospelo k záveru, že ponuka na kúpu, ktorú predložila spoločnosť CIN 14. apríla 2011, je v súlade s hodnotou obchodnej pobočky Tirrenia, ako ju určila Banca Profilo. Dospelo sa k záveru, že podnikateľský plán priložený k ponuke je v súlade s požiadavkami uvedenými v oznámení o postupe z 2. februára 2011 (pozri odôvodnenie 74) a považoval sa za primeraný dôkaz schopnosti uchádzača zaručiť plynulé pokračovanie služby vo verejnom záujme týkajúcej sa námorného spojenia.

(78) Ministerstvo hospodárskeho rozvoja potom 23. mája 2011 povolilo mimoriadnemu komisárovi predať obchodnú pobočku Tirrenia spoločnosti CIN v súlade s podmienkami ponuky predloženej 14. apríla 2011. Mimoriadny komisár po určitých ďalších konzultáciách podpísal zmluvu so spoločnosťou CIN 25. júla 2011.

(79) Výsledná transakcia bola 21. novembra 2011 oznámená Komisii na schválenie. Komisia začala 18. januára 2012 hĺbkové vyšetrovanie podľa nariadenia EÚ o fúziách (39).

(80) Z úvodného prešetrovania trhu, ktoré vykonala Komisia, vyplynuli závažné obavy týkajúce sa hospodárskej súťaže, najmä preto, lebo strany fúzie mali veľmi vysoké, ak nie monopolné, kombinované trhové podiely na viacerých námorných linkách v Taliansku, a najmä na niektorých linkách na Sardíniu a zo Sardínie. Spoločnosť CIN bola pôvodne spoločným podnikom hlavných konkurentov spoločnosti Tirrenia: spoločností Grimaldi, Marinvest (ktorá kontroluje napríklad spoločnosti Grandi Navi Veloci a SNAV) a Onorato Partecipazioni (ktorá kontroluje spoločnosť Moby). Vzhľadom na obavy Komisie sa spoločnosti Grimaldi a Marinvest stiahli zo spoločnosti CIN a svoje podiely predali spoločnosti Onorato Partecipazioni. Táto spoločnosť potom prilákala nových akcionárov, takže v spoločnosti CIN napokon vlastnili 40 % spoločnosť Moby (ktorú samotnú kontroluje spoločnosť Onorato Partecipazioni), 30 % spoločnosť Clessidra Società del Risparmio, 20 % skupina Gruppo Investimenti Portuali a 10 % spoločnosť Shipping Investment S.r.l.

(81) Komisia svoje hĺbkové vyšetrovanie uzavrela 27. apríla 2012 po tom, keď strany odstúpili z notifikovanej transakcie. Revidovaná transakcia fúzie, ktorá si už nevyžadovala schválenie na európskej úrovni, bola 7. mája 2012 oznámená úradu AGCM. Úrad AGCM uznesením č. 23670 z 21. júna 2012 transakciu povolil s ohľadom na určité podmienky (40). vlastníctvo obchodnej pobočky Tirrenia bolo napokon prevedené na spoločnosť CIN 19. júla 2012.

(82) Spoločnosť Onorato Partecipazioni oznámila 6. júla 2015 zámer získať úplnú kontrolu nad spoločnosťami Moby a CIN nadobudnutím akcií od ostatných akcionárov oboch spoločností. Úrad AGCM túto operáciu – ktorá sa v skutočnosti rovnala koncentrácii medzi spoločnosťami Moby a CIN – schválil uznesením č. 25773 z 10. decembra 2015, takisto s ohľadom na podmienky pre linky Civitavecchia – Olbia a Janov – Olbia (41). V dôsledku tejto reorganizácie je v súčasnosti spoločnosť Moby úplným vlastníkom spoločnosti CIN a úplným vlastníkom oboch spoločností je tak spoločnosť Onorato Partecipazioni.

(83) Správna rada spoločnosti Moby schválila plán fúzie so spoločnosťou CIN 26. apríla 2018. Dokončenie tejto fúzie sa plánovalo do konca roka 2018 za predpokladu, že sa získajú potrebné povolenia, oneskorilo sa však po intervencii spoločnosti Tirrenia v mimoriadnej správe.

2.3.3.3. Kúpna zmluva

(84) V kúpnej zmluve z 25. júla 2011 sa prevedená obchodná pobočka Tirrenia vymedzuje ako pobočka spoločnosti Tirrenia určená na poskytovanie dopravných služieb na základe trvajúcich záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme. V článku 4 zmluvy sa konkrétne uvádza, že aktíva obchodnej pobočky sú uvedené v prílohe ku kúpnej zmluve a pokrývajú všetky nehmotné (42) a hmotné aktíva (43), ktoré spoločnosť využíva pri plnení svojich záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme.

(85) V článku 11 ods. 3 kúpnej zmluvy sa stanovuje, že predaj je podmienený podpísaním nového dohovoru medzi spoločnosťou CIN a ministerstvom dopravy v určitej vopred určenej lehote. Inými slovami, podpísanie nového dohovoru je nevyhnutnou podmienkou definitívneho uzavretia predaja.

(86) V článku 7 ods. 9 kúpnej zmluvy sa ďalej uvádza, že spoločnosť CIN predloží nové pracovné ponuky (na základe nových pracovných zmlúv) všetkým administratívnym zamestnancom a členom posádok, ktorých spoločnosť Tirrenia zamestnávala na plnenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme, s prihliadnutím na nadobudnuté kvalifikácie a/alebo ekvivalentnosti opisov pracovných miest, ako aj možné dohody s odborovými zväzmi. Podľa požiadaviek článku 63 ods. 2 zákonného dekrétu č. 270/1999 spoločnosť CIN nesmie počas dvojročného obdobia nikoho prepustiť z iných ako disciplinárnych dôvodov. Podľa článku 7 ods. 11 a 12 kúpnej zmluvy je spoločnosť CIN povinná pravidelne informovať predávajúceho o dodržiavaní týchto záväzkov, pričom v prípade ich porušenia sa má zaplatiť sankcia v značnej výške.

(87) V článku 7 ods. 6 písm. d) kúpnej zmluvy sa stanovuje, že kupujúci je schopný v súlade s článkom 4 ods. 4c Marzanovho zákona zaručiť strednodobú kontinuitu služby a dodržiavanie vnútroštátnych a medzinárodných platných právnych predpisov.

(88) Podľa článku 5 kúpnej zmluvy je predajná cena 380 100 000 EUR splatná takto: a) 200 100 000 EUR (takzvaná pevná cena) do troch pracovných dní od prijatia dekrétu ministerstva hospodárskeho rozvoja, ktorým sa odstraňuje akýkoľvek zápis týkajúci sa predkupných práv a registrácie zaistení a exekúcií na obchodnú pobočku Tirrenia; b) zostávajúcich 180 000 000 EUR (takzvaná odložená cena) sa odkladá takto: 55 000 000 EUR 30. apríla štvrtého roku od pôvodného dátumu nadobudnutia platnosti nového dohovoru; 60 000 000 EUR 30. apríla siedmeho roku od pôvodného dátumu nadobudnutia platnosti nového dohovoru; 65 000 000 EUR 30. apríla deviateho roku od pôvodného dátumu nadobudnutia platnosti nového dohovoru (44).

(89) V článku 8 ods. 23 kúpnej zmluvy sa uvádza, že v súlade s článkom 63 ods. 5 zákonného dekrétu č. 270/1999 nový vlastník nebude viazaný splatiť nijaké dlhy, ktoré spoločnosti Tirrenia vznikli pred prevodom obchodnej pobočky.

(90) Zmluvné strany podpísali 16. júla 2012 dodatok ku kúpnej zmluve, ktorým sa okrem iného menia platobné prostriedky pevnej ceny 200 100 000 EUR [pozri odôvodnenie 88 písmeno a)]. Konkrétne, 138 200 000 EUR zostáva splatných do troch dní od prijatia dekrétu uvedeného v odôvodnení 88 písmene a), a zostávajúcich 61 900 000 EUR sa splatí s úrokom (45) 1. marca ôsmeho roku od nadobudnutia platnosti nového dohovoru (t. j. v roku 2020). Strany sa dohodli, že dva roky po nadobudnutí platnosti budú navzájom konzultovať s cieľom určiť, či je možné opätovne prerokovať podmienky splatenia zostávajúcich 61 900 000 EUR. V dôsledku tejto skutočnosti bola táto suma splatená skôr ako sa pôvodne predpokladalo (t. j. vo februári 2016 namiesto marca 2020). V splatení odloženej ceny vo výške 180 000 000 EUR nenastala nijaká zmena.

2.3.3.4. Štúdia spoločnosti Banca Profilo

(91) Ako už bolo uvedené (pozri odôvodnenie 73), minister hospodárskeho rozvoja menoval spoločnosť Banca Profilo za nezávislého experta povereného posúdením hodnoty obchodnej pobočky Tirrenia podľa článku 4 ods. 4c zákonného dekrétu č. 347/2003. Spoločnosť Banca Profilo vydala 8. marca 2011 správu, v ktorej opísala metodiky oceňovania a údaje, ktoré použila a ktoré zahŕňali vlastný podnikateľský plán spoločnosti Tirrenia na obdobie rokov 2011 – 2018. Táto správa zahŕňala odhadovanú škálu hodnôt pre obchodnú pobočku Tirrenia.

(92) Posúdenia hodnoty, ktoré vykonala spoločnosti Banca Profilo, sú založené na viacerých predpokladoch, najmä vrátane toho, že nová zmluva o službách vo verejnom záujme by sa uplatňovala až do jej uplynutia a že obchodná pobočka Tirrenia by v dôsledku toho získala náhradu za služby vo verejnom záujme za prevádzku spojení námornej dopravy stanovených v tejto zmluve. Spoločnosť Banca Profilo vo svojej hodnotiacej správe uvádza ako hlavné metodiky diskontovaný peňažný tok (ďalej len „DCF“) a ekonomickú pridanú hodnotu (ďalej len „EAV“) a ako sekundárne metodiky na účely kontroly uvádza trhové multiplikátory a metódu vlastného imania.

(93) V rámci metodiky DCF spoločnosť Banca Profilo prihliada na: i) peňažné toky vytvorené do dátumu uplynutia platnosti nového dohovoru; ii) likvidačnú hodnotu obchodnej pobočky Tirrenia v okamihu uplynutia platnosti nového dohovoru na základe predpokladu, že po tomto dátume nebude možné pokračovať v prevádzke; a iii) hodnotu vlastného imania niektorých obmedzených akcionárskych podielov obchodnej pobočky Tirrenia. V rámci metodiky EAV spoločnosť Banca Profilo posudzuje: i) upravená účtovná hodnota; ii) goodwill; iii) likvidačná hodnota obchodnej pobočky Tirrenia v okamihu uplynutia platnosti nového dohovoru (z rovnakého dôvodu ako v prístupe DCF). Toto posúdenie sa zakladá na údajoch z priemyselného plánu podniku a výpočtoch spoločnosti Banca Profilo s využitím týchto údajov.

(94) Sekundárne metodiky zahŕňali tieto aspekty. Analýza trhových multiplikátorov je založená na výpočtoch spoločnosti Banca Profilo s využitím údajov spoločnosti Bloomberg pre deväť porovnateľných podnikov námornej dopravy. Metóda vlastného imania spočíva v posúdení čistej hodnoty aktív zaznamenanej v súvahe, ale v príslušných prípadoch s určitými úpravami (napr. hodnota flotily, zmluva o službách vo verejnom záujme atď.).

(95) Na základe uvedených metodík dospela Banca Profilo k záveru, že hodnota obchodnej pobočky Tirrenia sa bude pohybovať v rozsahu od 380 miliónov EUR do 426 miliónov EUR. Minimálna cena za tento podnik by preto musela byť stanovená na 380 000 000 EUR.

2.3.3.5. Správa spoločnosti Ecorys

(96) Komisia počas formálneho vyšetrovacieho konania poverila nezávislého konzultanta (Ecorys) úlohou stanoviť trhovú hodnotu obchodnej pobočky Tirrenia ponúknutej na predaj (pozri odôvodnenie 8). Konzultant bol požiadaný, aby i) potvrdil platnosť posúdenia hodnoty, ktoré vykonala spoločnosť Banca Profilo; a ii) stanovil trhovú hodnotu obchodného útvaru bez akýchkoľvek pripojených podmienok.

(97) Na určenie hodnoty obchodnej pobočky Tirrenia zviazanej s novým dohovorom spoločnosť Ecorys uplatnila hlavné metodiky, ktoré použila aj Banca Profilo. Spoločnosť Ecorys použila najmä metodiky diskontovaného peňažného toku a ekonomickej pridanej hodnoty, upravila však príslušné predpoklady, keď to považovala za vhodné (46). Spoločnosť Ecorys predpokladá, že nový dohovor nebude k dátumu uplynutia jeho platnosti predĺžený (47) a že po tomto dátume preto už nebudú prevádzkované linky služieb vo verejnom záujme. Spoločnosť Ecorys na základe toho určila, že minimálna trhová hodnota obchodnej pobočky Tirrenia tak, ako bola predaná, predstavovala 409,5 milióna EUR (t. j. takmer o 8 % viac ako v posúdení hodnoty, ktoré vypracovala Banca Profilo).

(98) Spoločnosť Ecorys takisto dospela k záveru, že ak by sa obchodná pobočka Tirrenia predala bez akejkoľvek pripojenej podmienky, a najmä bez novej zmluvy o službách vo verejnom záujme na prevádzku služby vo verejnom záujme (a teda zároveň bez povinnosti zabezpečiť kontinuitu uvedenej služby vo verejnom záujme), spoločnosť by sa predala za jej likvidačnú hodnotu (48), t. j. 303,5 milióna EUR. Tento záver spoločnosti Ecorys sa zakladal na predpoklade, že obchodná pobočka Tirrenia by nemohla pokračovať v prevádzke so ziskom bez náhrady za služby vo verejnom záujme. Spoločnosť Ecorys charakterizovala linky služieb vo verejnom záujme, ktoré prevádzkovali spoločnosti Tirrenia aj Siremar, ako „vysoko stratové prevádzky charakterizované nízkym objemom cestujúcich a plne závislé od financovania na základe dohovorov“. Spoločnosť Ecorys sa ďalej domnievala, že „možnosť zmeniť kvalitu služieb a väčší priestor na stanovenie cien lístkov nie sú dostatočnými podmienkami na to, aby sa tieto linky stali ekonomicky životaschopné z obchodného pohľadu“. Spoločnosť Ecorys konštatovala, že táto likvidačná hodnota je nižšia ako hodnota, ktorá vyplynula z výberového konania, a naznačila, že okamžitá likvidácia (v zásade predaj lodí) preto nebola pre súkromný subjekt v trhovom hospodárstve životaschopnou alternatívou.

(99) Spoločnosť Ecorys navyše porovnala počet zamestnancov obchodnej pobočky Tirrenia s počtom zamestnancov viacerých porovnateľných trajektových spoločností a dospela k záveru, že počet zamestnancov a štruktúra osobných nákladov spoločnosti Tirrenia nie sú „nepodobné týmto porovnateľným podnikom, pokiaľ ide o podiel nákladov práce na celkových príjmoch (49) a pomer nákladov práce k počtu zamestnancov“ (50). Z analýzy nevyplynul nijaký podstatný rozdiel medzi obchodnou pobočkou Tirrenia a porovnateľnými podnikmi, z ktorého by mohla vyplývať prezamestnanosť alebo nadmerné náklady práce. Potenciálny kupujúci by tak mal len malý manévrovací priestor, pokiaľ ide o prepustenie alebo nahradenie časti pracovnej sily. Spoločnosť Ecorys na základe toho dospela k záveru, že neexistujú nijaké prvky, z ktorých by vyplývalo, že podmienka týkajúca sa pracovnej sily mala akýkoľvek významný vplyv na hodnotu obchodnej pobočky Tirrenia.

2.3.4. Nový dohovor medzi talianskym štátom a spoločnosťou CIN

2.3.4.1. Príjemca

(100) Úspešným uchádzačom o obchodnú pobočku Tirrenia je spoločnosť CIN, ktorú pôvodne na tento účel vytvorili spoločnosti Onorato Partecipazioni S.r.l., Grimaldi Compagnia di Navigazione S.p.A. a Marinvest S.r.l., aj keď na získanie súhlasu s fúziou museli byť posledné dve strany nahradené troma inými investormi (pozri odôvodnenie 80). Ako už bolo vysvetlené (pozri odôvodnenie 82), spoločnosť CIN od júla 2015 kontroluje samotná spoločnosť Onorato Partecipazioni S.r.l.

2.3.4.2. Linky

(101) Podľa nového dohovoru medzi Talianskom a spoločnosťou CIN z 18. júla 2012 by spoločnosť v režime služieb vo verejnom záujme prevádzkovala tieto linky: Tabuľka 3 Linky, ktoré prevádzkuje spoločnosť CIN podľa nového dohovoru Linky so zmiešanou službou Linky s nákladnou službou Neapol – Palermo (len mimo sezóny): denne (v noci) z oboch prístavov. Livorno – Cagliari (celoročne): päť odchodov týždenne z každého prístavu. Janov – Porto Torres (len mimo sezóny): denne (v noci) z oboch prístavov. Janov – Olbia – Arbatax (celoročne): na Sardíniu: tri odchody týždenne z Janova do Olbie mimo sezóny (päť odchodov v sezóne) s dvoma predĺženiami týždenne z Olbie do Arbataxu. Na pevninu: dva odchody týždenne z Arbataxu do Janova so zastávkou v Olbii. Jeden ďalší odchod z Olbie do Janova mimo sezóny (tri v sezóne). Neapol – Cagliari (celoročne): jeden až tri odchody týždenne z každého prístavu. V závislosti od požiadaviek dopravy sa môže uskutočniť jeden z troch odchodov na linke Cagliari – Palermo. Civitavecchia – Olbia (len mimo sezóny): denne (v noci) z oboch prístavov. Ravenna – Catania (celoročne): tri odchody týždenne z každého prístavu. Neapol – Cagliari (celoročne): jeden odchod týždenne z každého prístavu mimo sezóny (dva odchody v sezóne). Palermo – Cagliari (celoročne): jeden odchod týždenne z každého prístavu mimo sezóny a v sezóne. Trapani – Cagliari (celoročne): jeden odchod týždenne z každého prístavu mimo sezóny a v sezóne. Civitavecchia – Cagliari – Arbatax (celoročne): na Sardíniu: denná linka (v noci) z Civitavecchie do Cagliari s dvoma predĺženiami týždenne do Arbataxu. Na pevninu: denná linka (v noci) z Cagliari do Civitavecchie s dvoma predĺženiami týždenne do Arbataxu. Termoli – Tremitské ostrovy (celoročne): Denná linka z oboch prístavov plus dve ďalšie spojenia týždenne z oboch prístavov. Jedno spojenie týždenne na prepravu nebezpečného tovaru. V sezóne jedno ďalšie spojenie týždenne.

(102) Spoločnosť CIN bude linky Neapol – Palermo, Janov – Porto Torres a Civitavecchia – Olbia v sezóne prevádzkovať za komerčných podmienok. V prílohe A k novému dohovoru sa podrobne uvádza, ako sa má prevádzkovať každá z liniek uvedených v tabuľke 3 (napr. druh lodí, pri niektorých linkách hodina odchodu atď.). Cestovné pre používateľov (jednotlivo pre obyvateľov ostrovov a ostatných cestujúcich) navyše nemôže prekročiť limity stanovené v článku 6 nového dohovoru a podrobne opísané takisto v prílohe A.

(103) Spoločnosť CIN listom zo 7. novembra 2013 požiadala o preskúmanie podmienok hospodársko-finančnej bilancie, ako sa predpokladá v článku 9 nového dohovoru (pozri odôvodnenie 107). Talianske ministerstvo infraštruktúry a dopravy a spoločnosť CIN sa na základe toho 7. augusta 2014 dohodli na viacerých zmenách dohovoru z 18. júla 2012. S cieľom obnoviť hospodársko-finančnú bilanciu prevádzok sa v dohode o zmenách stanovovalo, že: — zmiešaná linka Trapani – Cagliari sa zruší, — nákladná linka Neapol – Cagliari sa zruší, — nákladná linka Ravenna – Catania sa zmení tak, aby sa umožnili odchody buď z Ravenny, Benátok alebo Monfalcone do Catanie a aby sa umožnila možná zastávka v Brindisi a naopak, — nákladné linky (tak ako boli zmenené) už nebudú musieť byť prevádzkované počas konkrétnych období roka (51) (najmä štátne sviatky a dovolenkové obdobie), — zmení sa frekvencia služby a minimálne frekvencie na niektorých linkách. Najvýznamnejšie zmeny sú: a) na zmiešanej linke Janov – Olbia – Arbatax sa zruší spojenie do Arbataxu mimo sezóny (ale zachová v sezóne); b) na zmiešanej linke Civitavecchia – Cagliari – Arbatax sa frekvencia mimo sezóny znížila z dennej na tri odchody týždenne s dvoma spojeniami týždenne do Arbataxu a v sezóne zostala bez zmeny; c) na zmiešanej linke Neapol – Cagliari sa frekvencia mimo sezóny zvýšila z jedného na dva odchody týždenne a v sezóne zostala bez zmeny; d) na zmiešanej linke Palermo – Cagliari sa frekvencia v sezóne zvýšila z jedného na dva odchody týždenne a mimo sezóny zostala bez zmeny; e) na nákladnej linke Livorno – Cagliari sa frekvencia zmenila z piatich odchodov týždenne na štyri až šesť odchodov týždenne; — maximálna výška ročnej náhrady za služby vo verejnom záujme by sa zachovala na úrovni 72 685 642 EUR a za nijakých okolností by sa nemohla zvýšiť.

2.3.4.3. Trvanie

(104) Nový dohovor, ktorý bol podpísaný medzi talianskym štátom a spoločnosťou CIN 18. júla 2012, bude platný osem rokov, jeho platnosť teda uplynie 18. júla 2020.

2.3.4.4. Záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme

(105) Záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme, ktoré boli uložené spoločnosti CIN, sa týkajú liniek námornej dopravy, ktoré sa majú prevádzkovať (pozri odôvodnenie 101), druhu a kapacity plavidiel pridelených na jednotlivé prevádzkované námorné linky, dostupnosti záložnej lode na zabezpečenie kontinuity služby, frekvencie služby a maximálnych poplatkov pre používateľov služby na každej z príslušných liniek.

2.3.4.5. Náhrada

(106) Horná hranica ročnej náhrady, ktorú má dostať spoločnosť CIN podľa nového dohovoru, bola stanovená na 72 685 642 EUR. Výška náhrady sa určí na základe metodiky stanovenej smernicou CIPE (pozri odôvodnenia 41 – 51).

(107) V článku 8 nového dohovoru sa stanovuje pravidelné trojročné preskúmanie rozsahu dotovaných činností s cieľom overiť, že neexistuje nijaká finančná nerovnováha. V článku 9 nového dohovoru sa ďalej stanovuje, že za veľmi špecifických okolností neočakávaných a štrukturálnych zmien v príjmoch alebo nákladoch, a v každom prípade až po prvom roku každého trojročného obdobia, môžu strany aktivovať takéto preskúmanie skôr (ďalej len „ochranná doložka“).

2.3.5. Priorita kotvenia

(108) V článku 19b ods. 21 zákona z roku 2009 sa stanovilo, že s cieľom zaručiť územnú kontinuitu s ostrovmi a vzhľadom na ich záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme si spoločnosti bývalej skupiny Tirrenia Group vrátane spoločnosti Tirrenia zachovajú kotvenie, ktoré im už bolo pridelené, a prioritu v prideľovaní nových intervalov v súlade s postupmi, ktoré stanovia orgány námornej dopravy podľa zákona č. 84 z 28. januára 1994 a talianskeho námorného kódexu.

2.3.6. Opatrenia stanovené zákonom z roku 2010

(109) Zákonom z roku 2010 sa pre podniky bývalej skupiny Tirrenia Group stanovila možnosť dočasne použiť finančné prostriedky, ktoré už boli pridelené (52) na modernizáciu flotily, na pokrytie naliehavých potrieb likvidity. Podniky bývalej skupiny Tirrenia Group, ktoré túto možnosť využili, však museli tieto vyhradené finančné prostriedky doplniť, aby mohli stále vykonať potrebnú modernizáciu svojich lodí. Táto modernizácia bola potrebná na splnenie nových medzinárodných bezpečnostných noriem po štokholmskej dohode z roku 1996 (53).

(110) Na zaplatenie modernizácie celej skupiny Tirrenia Group bolo vyčlenených najmä 23 750 000 EUR, ktoré sa čerpali z dvoch nástrojov (54). Z tejto sumy bolo na vyhradený bankový účet v banke Banca Carige vložených 12 051 900 EUR osobitne pre spoločnosť Tirrenia, stále s cieľom použiť tieto finančné prostriedky podľa pôvodného zámeru, t. j. na realizáciu požadovanej modernizácie v súvislosti s medzinárodnými bezpečnostnými normami. Banca Carige však 12. augusta 2010 vykonala vyrovnanie medzi týmto vkladom a dvoma dlhmi vo výške 4 657 005,35 EUR, ktoré jej dlžila spoločnosť Tirrenia. Spoločnosť Tirrenia preto skutočne využila možnosť stanovenú v zákone z roku 2010 použiť finančné prostriedky vyhradené na modernizáciu flotily na splnenie požiadaviek likvidity, aj keď zostala viazaná povinnosťou splatiť túto pomoc talianskemu štátu doplnením účtu vyhradeného na modernizačné práce.

(111) V článku 1 zákona z roku 2010 sa okrem toho stanovuje aj toto: a) pôvodné dohovory sa predlžujú od 1. októbra 2010 až do ukončenia procesov privatizácie spoločností Tirrenia a Siremar (pozri aj odôvodnenie 26); b) článok 19b zákonného dekrétu č. 135/2009, s úpravami zmeneného na zákon z roku 2009, sa mení zavedením odseku 24a. Podľa tohto odseku sú všetky úradné akty a operácie vo vykonávaní ustanovení odsekov 1 – 15 zákona z roku 2009 oslobodené od dane. Tieto odseky sa týkajú liberalizácie sektora námornej kabotáže privatizáciou skupiny Tirrenia vrátane jej prípravného kroku, t. j. prevodu regionálnych spoločností na príslušné regióny; c) na zabezpečenie kontinuity služby vo verejnom záujme a na podporu procesu privatizácie spoločností bývalej skupiny Tirrenia môžu dotknuté regióny využiť prostriedky fondu Fondo Aree Sottoutilizzate (ďalej len „FAS“) (55) podľa smernice CIPE č. 1/2009 zo 6. marca 2009 (56).

2.4. Postup v prípade nesplnenia povinnosti 2007/4609

(112) Po predchádzajúcich výmenách medzi útvarmi Komisie a talianskymi orgánmi generálny riaditeľ Komisie zodpovedný za energetiku a dopravu zaslal 19. decembra 2008 Taliansku žiadosť o informácie. Táto žiadosť sa okrem iného týkala prehľadu liniek v rámci služieb vo verejnom záujme v tom čase a verejnoprávneho poslania, ktoré Taliansko predpokladalo podľa návrhu nového dohovoru. Taliansko bolo ďalej požiadané, aby poskytlo podrobnejšie informácie o plánoch privatizácie skupiny Tirrenia Group.

(113) Talianske orgány poskytli podrobnú odpoveď na žiadosť Komisie z 19. decembra 2008 v liste z 28. apríla 2009. Taliansko v tomto liste okrem iného: — konštatovalo, že predĺženie pôvodných dohovorov do 31. decembra 2009 bolo potrebné na dosiahnutie liberalizácie sektora námornej kabotáže v Taliansku privatizáciou skupiny Tirrenia Group, — tvrdilo, že náhrada za služby vo verejnom záujme poskytnutá skupine Tirrenia Group bola nevyhnutná na zabezpečenie územnej kontinuity s ostrovmi prostredníctvom námorných spojení, ktoré súkromné subjekty na trhu nezabezpečovali uspokojivým spôsobom, — upozornilo, že 10. marca 2009 sa uzavrel dôkladný proces racionalizácie liniek. V tomto procese sa prihliadalo na príslušné sociálne a hospodárske aspekty a aspekty zamestnanosti, ako aj na potrebu zabezpečiť základné spojenia na účely územnej kontinuity, a proces zahŕňal konzultácie so šiestimi dotknutými regiónmi. Výsledkom tejto racionalizácie by bolo zníženie čistých nákladov služby vo verejnom záujme o približne 66 miliónov EUR a nadbytočnosť približne 600 členov posádok v celej skupine Tirrenia Group. Taliansko zároveň pripomenulo, že racionalizáciou z roku 2009 sa dokončilo skoršie úsilie (v rokoch 2004, 2006 a 2008) o obmedzenie služieb prevádzkovaných skupinou Tirrenia Group, — vysvetlilo, že cieľmi racionalizácie bolo i) zachovať spojenia potrebné na zabezpečenie územnej kontinuity s ostrovmi a pevninou a medzi nimi a právo na zdravie, štúdium a mobilitu; ii) racionalizovať linky, kde existovali súkromní prevádzkovatelia, ktorí poskytovali rovnaké spojenia v rovnakom časovom období s podobnými zárukami kvality a kontinuity; a iii) racionalizovať letné a vysokorýchlostné spojenia, ktorými sa prepravujú len osoby, — poskytlo prehľad liniek, ktoré spoločnosti skupiny Tirrenia Group prevádzkovali v roku 2008, a obmedzeného počtu liniek, ktoré by spoločnosti skupiny Tirrenia Group prevádzkovali v roku 2009. Podľa talianskych orgánov by tieto obmedzené linky tvorili základ nových dohovorov, ktoré sa mali uzavrieť s novými vlastníkmi spoločností skupiny Tirrenia Group.

(114) Generálny riaditeľ Komisie zodpovedný za energetiku a dopravu zaslal 21. decembra 2009 talianskym orgánom list, v ktorom okrem iného konštatoval, že: — vzhľadom na radikálnu revíziu sektora námornej kabotáže v Taliansku a vzhľadom na značný sociálny dosah, ktorý by podľa talianskych orgánov zahŕňala privatizácia, ak by sa výberové konania realizovali na základe jednoduchej zmluvy o službách vo verejnom záujme, bolo ponúknutie prepravných spoločností na predaj spolu s takýmito zmluvami prijateľné – v zásade a ako výnimka – na účely zabezpečenia súladu s kritériom nediskriminácie majiteľov lodí spoločenstva stanoveným v nariadení Rady (EHS) č. 3577/92 (57) (ďalej len „nariadenie o námornej kabotáži“), — náhrada za služby vo verejnom záujme musela byť obmedzená na tie linky, kde bola celoročná sústavná prítomnosť ostatných prevádzkovateľov obmedzená, a preto nebola uspokojivou reakciou na potreby trhu. V tejto súvislosti sa požadovali vysvetlenia týkajúce sa zlyhania trhu na linkách Janov – Porto Torres, Janov – Olbia – Arbatax a Civitavecchia – Olbia. Taliansko bolo okrem toho požiadané o vysvetlenie, či spoločnosť Tirrenia dostala náhradu za prevádzku týchto troch liniek v sezóne. Otázky sa týkali aj liniek, ktoré prevádzkovala spoločnosť Caremar. V liste sa zároveň upozorňovalo, že na základe nariadenia o námornej kabotáži sa môžu do zmluvy o službách vo verejnom záujme oprávnene zaradiť len domáce linky (a nie medzinárodné linky), — platnosť zmlúv skupiny Tirrenia o službách vo verejnom záujme uplynula 31. decembra 2008 a privatizácia, ktorú Taliansko plánovalo, mohla trvať dlhšie ako sa predpokladalo. V liste sa preto upozorňovalo na možnosť zaslania formálnej výzvy za nesprávne vykonávanie nariadenia o námornej kabotáži.

(115) Na list útvarov Komisie z 21. decembra 2009 talianske orgány odpovedali 22. januára 2010. Talianske orgány vo svojom liste: — vzali na vedomie, že Komisia v zásade súhlasila s navrhovaným prístupom privatizácie skupiny Tirrenia Group spolu s novými zmluvami o službách vo verejnom záujme, — poskytli podrobné vysvetlenia k linkám Janov – Porto Torres, Janov – Olbia – Arbatax a Civitavecchia – Olbia, v prípade ktorých Komisia nastolila viacero otázok. Taliansko zároveň potvrdilo, že linky Janov – Porto Torres a Civitavecchia – Olbia sa prevádzkujú v režime služieb vo verejnom záujme len mimo sezóny, — uviedli, že výzva na vyjadrenie záujmu v prípade predaja spoločnosti Tirrenia (vrátane spoločnosti Siremar) bola uverejnená 23. decembra 2009. Taliansko uviedlo, že malo v úmysle dokončiť privatizáciu celej skupiny Tirrenia Group do 30. septembra 2010, — požiadali Komisiu, aby výslovne potvrdila, či argumenty predložené v súvislosti so zlyhaním trhu boli dostatočné.

(116) Komisia 29. januára 2010 (58) zaslala formálnu výzvu v súvislosti s nesprávnym vykonávaním nariadenia o námornej kabotáži. Komisia v tomto liste pripomenula, že podľa tohto nariadenia sa vyžaduje, aby členský štát vždy uzatváral zmluvy o službách vo verejnom záujme alebo ukladal záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme na nediskriminačnom základe vo vzťahu k všetkým majiteľom lodí spoločenstva. Podľa článku 4 ods. 3 tohto nariadenia môžu existujúce zmluvy o službách vo verejnom záujme zostať v platnosti do dátumu uplynutia platnosti príslušnej zmluvy. Komisia však konštatovala, že spoločnosti skupiny Tirrenia Group pokračovali v prevádzkovaní služieb námornej dopravy po uplynutí platnosti príslušných zmlúv o službách vo verejnom záujme (pôvodných dohovorov). Platnosť týchto dohovorov mala konkrétne uplynúť na konci roka 2008, Taliansko ich však opakovane predĺžilo. Komisia preto vyzvala talianske orgány, aby predložili svoje pripomienky.

(117) Generálny riaditeľ Komisie zodpovedný za energetiku a dopravu zároveň 29. januára 2010 odpovedal na list talianskych orgánov z 22. januára 2010. Generálny riaditeľ zdôraznil, že jeho odpoveď sa týka len súladu s nariadením o námornej kabotáži a nie otázok štátnej pomoci. Na tomto základe generálny riaditeľ uviedol, že odôvodnenia poskytnuté v súvislosti so spojeniami Janov – Porto Torres, Janov – Olbia – Arbatax a Civitavecchia – Olbia boli dostatočné na odstránenie pochybností, ktoré boli vyjadrené predtým. Generálny riaditeľ ďalej uvítal, že v nadväznosti na jeho minulú žiadosť Taliansko odstránilo z nového návrhu dohovoru pre spoločnosť Tirrenia medzinárodné spojenie. V súvislosti s otázkami nastolenými v spojení s linkami, ktoré prevádzkovala spoločnosť Caremar, sa odôvodnenia považovali za dostatočné len v prípade niektorých týchto liniek. Taliansko bolo preto požiadané, aby poskytlo ďalšie objasnenia týkajúce sa niektorých liniek spoločnosti Caremar. Generálny riaditeľ pripomenul, že zmluvy o službách vo verejnom záujme sa môžu vzťahovať len na linky, v prípade ktorých existuje zlyhanie trhu.

(118) Na formálnu výzvu Komisie z 29. januára 2010 talianske orgány odpovedali 29. marca 2010. Talianske orgány vo svojej odpovedi: — pripomenuli, že útvary Komisie listom z 21. decembra 2009 (pozri odôvodnenie 114) v zásade súhlasili s privatizáciou skupiny Tirrenia Group tak, že s podnikmi sa zviažu nové zmluvy o službách vo verejnom záujme, — pripomenuli, že predĺženie pôvodných dohovorov bolo motivované len potrebou zabezpečiť kontinuitu v prevádzke námorných služieb vo verejnom záujme do dokončenia príslušných procesov privatizácie, — potvrdili svoj zámer realizovať proces privatizácie do 30. septembra 2010 s cieľom liberalizovať k tomuto dátumu sektor námornej kabotáže, — poskytli prehľad procesu privatizácie spoločnosti Tirrenia (vrátane spoločnosti Siremar). Taliansko najmä uviedlo, že po uverejnení výzvy na vyjadrenie záujmu bolo k 19. februáru 2010 predložených 16 vyjadrení záujmu od 19 subjektov. V rámci fázy hĺbkovej analýzy bol 22. marca 2010 otvorený dátový priestor, ktorý mal zostať otvorený do konca mája 2010. Taliansko v tom čase očakávalo, že kúpna zmluva by sa mohla podpísať do polovice júla 2010 a že vlastníctvo by sa previedlo do septembra 2010, — objasnili, že vo verejnom výberovom konaní na spoločnosť Toremar by sa na nasledujúcej fáze tohto konania zúčastnilo 11 zainteresovaných strán, — upozornili, že pokračujúca neistota, ktorá vzniká v dôsledku pokračovania postupu v prípade nesplnenia povinnosti, by mohla ohroziť procesy privatizácie a zároveň nepriaznivo ovplyvniť hodnotu podnikov ponúknutých vo výberovom konaní, — ponúkli Komisii plnú spoluprácu pri objasnení akýchkoľvek zostávajúcich pochybností v súvislosti s postupom v prípade nesplnenia povinnosti aj s možnými otázkami štátnej pomoci.

(119) Talianske orgány na stretnutí ad hoc, ktoré sa uskutočnilo 10. septembra 2010, Komisiu informovali, že postup privatizácie spoločností Tirrenia a Siremar bol zrušený v poslednej fáze a že termín 30. septembra preto nebude splnený. Talianske orgány okrem toho uviedli, že súťažné konania v prípade zmlúv spoločností Caremar, Saremar, Siremar a Toremar sa takisto oneskorili. Následne sa zákonom č. 163 z 1. októbra 2010 pôvodné dohovory ďalej predĺžili až do ukončenia procesov privatizácie spoločností Tirrenia a Siremar (pozri aj odôvodnenie 26).

(120) Komisia vzhľadom na tento vývoj prijala 24. novembra 2010 doplňujúcu formálnu výzvu. Komisia v tejto výzve: — konštatovala, že pôvodné dohovory spoločností Tirrenia, Siremar, Caremar, Saremar a Toremar boli predĺžené automaticky a bez akéhokoľvek súťažného konania, — upozornila, že zatiaľ čo dotknuté zmluvy o službách vo verejnom záujme sa naďalej uplatňovali, dokončené nebolo nijaké súťažné konanie, a to ani v prípade spoločnosti Tirrenia, ani pri spoločnostiach Siremar, Caremar, Saremar či Toremar, — uviedla, že si vyhradzuje právo vydať v prípade potreby odôvodnené stanovisko (s prihliadnutím na akékoľvek pripomienky, ktoré Taliansko môže predložiť).

(121) Komisia prijala 21. júna 2012 odôvodnené stanovisko k oneskoreniu privatizácie troch spoločností (Caremar, Laziomar a Saremar) bývalej skupiny Tirrenia Group. Keďže výberové konania na ostatné tri spoločnosti (Tirrenia, Toremar a Siremar) boli dokončené v roku 2011 (59), odôvodnené stanovisko sa na tieto spoločnosti nevzťahovalo. Komisia konštatovala, že Taliansko nevyhlásilo súťažné konania na uzavretie zmlúv o službách námornej kabotáže vo verejnom záujme, ktoré prevádzkovali spoločnosti Caremar, Laziomar a Saremar, viac ako tri roky po riadnom uplynutí platnosti príslušných pôvodných dohovorov. Tieto dohovory boli predlžované automaticky a na dobu neurčitú, čím sa iným majiteľom lodí spoločenstva zabránilo v súťaži o uzavretie týchto zmlúv.

(122) Talianske orgány odpovedali na odôvodnené stanovisko 8. augusta 2012, pričom uviedli, že oznámenia o vyhlásení výberových konaní na spoločnosti spolu s novými zmluvami o službách vo verejnom záujme boli alebo budú uverejnené v Úradnom vestníku EÚ. V prípade spoločnosti Caremar bolo oznámenie uverejnené 20. júla 2012 a v prípade spoločnosti Laziomar bolo oznámenie zaslané na uverejnenie 1. augusta 2012. A napokon v prípade spoločnosti Saremar bol 2. augusta 2012 prijatý zákon, ktorým sa požadovalo uverejnenie takéhoto oznámenia do 2. októbra 2012.

(123) Novým vlastníkom spoločnosti Laziomar sa 13. januára 2014 stala spoločnosť Compagnia Laziale di Navigazione, ktorá podpísala desaťročnú zmluvu o službách vo verejnom záujme na spojenia s Pontinskými ostrovmi. Vlastníctvo spoločnosti Caremar prevzala 16. júla 2015 spoločnosť ATI SNAV-Rifim, ktorej bola zverená zmluva o službách vo verejnom záujme na deväť rokov. Spoločnosť Saremar bola napokon rozhodnutím z roku 2014 daná do likvidácie a zmluva o službách vo verejnom záujme na linky medzi Sardíniou a malými ostrovmi bola v marci 2016 uzavretá so spoločnosťou Delcomar.

(124) Listom z 15. júla 2016 talianske orgány Komisiu informovali, že privatizácia všetkých spoločností bývalej skupiny Tirrenia Group bola dokončená. Komisia 8. decembra 2016 rozhodla o uzavretí postupu v prípade nesplnenia povinnosti.

3. DÔVODY NA ZAČATIE A ROZŠÍRENIE POSTUPU

3.1. Predĺženie pôvodného dohovoru medzi štátom a spoločnosťou Tirrenia

3.1.1. Dodržiavanie kritérií rozsudku vo veci Altmark a existencia pomoci

(125) Komisia vo svojom rozhodnutí z roku 2011 prijala predbežné stanovisko, že vymedzenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme nebolo dostatočne jasné a Komisia preto nemohla dospieť ku konečnému záveru, či obsahovalo zjavnú chybu. Komisia nemala najmä úplný prehľad o skutočných záväzkoch uložených spoločnosti Tirrenia v súvislosti s prevádzkou dotknutých liniek v porovnaní so službami, ktoré ponúkala na niektorých týchto linkách konkurencia. Komisia mala zároveň pochybnosti, či nákladné linky, ktoré prevádzkovala spoločnosť Tirrenia, možno považovať za linky, ktorých cieľom je uspokojenie všeobecných hospodárskych záujmov v zmysle práva Únie.

(126) Komisia prijala predbežné stanovisko, že druhé kritérium rozsudku vo veci Altmark (60) bolo splnené, keďže parametre, ktoré boli základom výpočtu náhrady, boli stanovené vopred a spĺňali požiadavky transparentnosti. Komisia najmä konštatovala, že tieto parametre sú opísané v pôvodnom dohovore (v prípade náhrady za rok 2009) a v smernici CIPE (v prípade náhrad od roku 2010).

(127) Komisia sa však domnievala, že tretie kritérium rozsudku vo veci Altmark zrejme nebolo splnené a že prevádzkovatelia mohli za plnenie úloh vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme získať nadmernú náhradu. Komisia vyjadrila najmä pochybnosti, či sa v rizikovej prirážke 6,5 %, ktorá sa uplatňuje od roku 2010, zohľadňuje primeraná úroveň rizika, keďže prima facie sa zdá, že spoločnosť Tirrenia neprevzala riziká, ktoré sa bežne znášajú pri prevádzke takýchto služieb.

(128) Komisia zároveň prijala predbežné stanovisko, že štvrté kritérium rozsudku vo veci Altmark nebolo splnené, pokiaľ predĺženie pôvodného dohovoru nebolo predmetom verejnej súťaže. Komisia okrem toho konštatovala, že jej neboli doručené nijaké dôkazy na podporu argumentu, že spoločnosť Tirrenia v skutočnosti poskytovala dotknuté služby verejnosti za najnižšiu cenu.

(129) Komisia preto v rozhodnutí z roku 2011 dospela k predbežnému záveru, že náhrady za služby vo verejnom záujme vyplatené spoločnosti Tirrenia v rokoch 2009 – 2011 predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ. Komisia navyše zastávala názor, že táto pomoc by sa mala považovať za novú pomoc.

(130) Komisia sa v rozhodnutí z roku 2012 domnievala, že pokiaľ všetky podmienky zostali v roku 2012 a do nadobudnutia platnosti nového dohovoru nezmenené, náhrada poskytnutá spoločnosti Tirrenia od 1. januára 2012 v rámci ďalšieho predĺženia pôvodného dohovoru takisto predstavuje štátnu pomoc.

3.1.2. Zlučiteľnosť

(131) Komisia prijala v rozhodnutí z roku 2011 predbežné stanovisko, že náhrada za služby vo verejnom záujme za roky 2009 – 2011 nepatrí do rozsahu pôsobnosti rozhodnutia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2005 (61) a rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2005 (62). Komisia preto posudzovala toto opatrenie priamo podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ a dospela k záveru, že má pochybnosti o tom, či boli splnené platné podmienky zlučiteľnosti.

(132) Komisia v rozhodnutí z roku 2012 konštatovala, že 31. januára 2012 nadobudol účinnosť nový balík opatrení v oblasti služieb všeobecného hospodárskeho záujmu pozostávajúci z rozhodnutia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011 (63) a rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011 (64). Komisia však prijala predbežné stanovisko, že náhradu za služby vo verejnom záujme na základe predĺženia pôvodného dohovoru nemožno považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom a vyňatú z požiadavky notifikácie podľa rozhodnutia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011.

(133) Zákonom z roku 2010 sa stanovilo predĺženie pôvodného dohovoru od 30. septembra 2010 až do ukončenia procesu privatizácie. V okamihu prijatia zákona z roku 2010 sa spoločnosť Tirrenia nachádzala v ťažkostiach (pozri odôvodnenie 61). Náhrada, ktorú spoločnosť dostala od 1. októbra 2010 do svojej privatizácie sa preto nemohla posudzovať na základe rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011. Komisia namiesto toho prijala v nadväznosti na bod 9 (65) rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011 predbežné stanovisko, že táto pomoc sa má posudzovať na základe usmernení o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004.

(134) Komisia konštatovala, že kritériá zlučiteľnosti stanovené usmerneniami o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004 neboli v tomto prípade splnené, a preto v rozhodnutí z roku 2012 prijala predbežné stanovisko, že náhrada vyplatená spoločnosti Tirrenia v ťažkostiach by predstavovala nezlučiteľnú pomoc na reštrukturalizáciu.

3.2. Neoprávnené predĺženie záchrannej pomoci pre spoločnosť Tirrenia

(135) V rozhodnutí z roku 2012 Komisia prijala predbežné stanovisko, že záchranná pomoc bola neoprávnene predĺžená od 28. augusta 2011 do 18. septembra 2012 a že predĺženie záchrannej pomoci v tomto období predstavovalo nezlučiteľnú pomoc pre spoločnosti Tirrenia a Siremar a možno aj pre ich príslušných kupujúcich. Komisia najmä konštatovala, že Taliansko nepredložilo do šiestich mesiacov od vyplatenia prvej splátky záchrannej pomoci týmto spoločnostiam reštrukturalizačný plán alebo plán likvidácie ako sa vyžaduje podľa usmernení o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004. Komisia sa domnievala, že podmienky na predĺženie záchrannej pomoci stanovené v usmerneniach o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004 takisto neboli splnené.

3.3. Privatizácia spoločnosti Tirrenia a odklad zaplatenia kúpnej ceny spoločnosťou CIN

(136) Komisia v rozhodnutí z roku 2011 vyjadrila pochybnosti, že verejné výberové konanie na predaj obchodnej pobočky Tirrenia nebolo dostatočne transparentné a bezpodmienečné, aby sa zabezpečilo uskutočnenie predaja za trhovú cenu.

(137) Po prvé, Komisia konštatovala, že aj keď výzva na vyjadrenie záujmu bola uverejnená vo viacerých novinách a na viacerých webových sídlach, nezdá sa, že by sa v nej podrobne uvádzal rozsah predaja a uchádzačom sa v nej neposkytovali jasné pokyny, pokiaľ ide o následné fázy konania. Výzva zrejme neobsahovala ani nijaké podmienky predkvalifikácie alebo účasti, ani nijaké iné podmienky, ktoré museli uchádzači splniť, okrem povinnej podmienky pokračovať v poskytovaní služby vo verejnom záujme. Všetky príslušné informácie o aktívach, ktoré boli predmetom postupu predaja, boli navyše uchádzačom poskytnuté až vo fáze hĺbkovej analýzy.

(138) Po druhé, Komisia sa zároveň domnievala, že niektoré požiadavky uložené v privatizácii mohli viesť k obmedzeniu počtu uchádzačov a/alebo ovplyvniť predajnú cenu. Komisia zopakovala svoju ustálenú prax týkajúcu sa predaja aktív podnikov vo verejnom vlastníctve štátom alebo pripísateľného štátu: neekonomické hľadiská, na ktoré by súkromný predávajúci neprihliadal, akými sú verejná politika, zamestnanosť alebo záujmy regionálneho rozvoja, poukazujú na existenciu štátnej pomoci, ak sa nimi potenciálnemu kupujúcemu ukladajú zaťažujúce povinnosti, a preto zodpovedajú za zníženie predajnej ceny.

(139) Postupy predaja obchodných pobočiek Tirrenia a Siremar boli založené na postupe stanovenom Marzanovým zákonom (pozri odôvodnenie 64). Komisia preto posudzovala tieto dva postupy spolu. Domnievala sa, že výsledkom predaja obchodných pobočiek poverených novými dohovormi bola povinnosť kupujúcich poskytovať službu vo verejnom záujme podľa vopred stanovených povinností týkajúcich sa kvality, frekvencie a cestovného, ako sa stanovujú v nových dohovoroch. Komisia sa domnievala, že štát sa uložením takýchto povinností neusiloval získať najvyššiu cenu, ale skôr sledovať ciele verejného záujmu. Komisia sa domnievala, že je vysoko nepravdepodobné, aby súkromný predávajúci prikladal rovnaký význam neprerušenému prevádzkovaniu služby vo verejnom záujme.

(140) Komisia sa podobne domnievala, že súkromný predávajúci, ktorý pôsobí v bežných trhových podmienkach, by neuložil povinnosť zachovania úrovne zamestnanosti na dva roky.

(141) Z uvedených dôvodov Komisia dospela k predbežnému záveru, že postup privatizácie obchodnej pobočky Tirrenia nebol dostatočne transparentný a bezpodmienečný, aby sám osebe zabezpečil uskutočnenie predaja za trhovú cenu. Komisia preto nemohla vylúčiť, že buď predanej hospodárskej činnosti, alebo kupujúcemu bola poskytnutá hospodárska výhoda.

(142) Komisia sa na základe dostupných informácií zároveň domnievala, že akákoľvek pomoc, ktorá by mohla vzniknúť počas procesu privatizácie, by bola nezlučiteľná.

(143) Komisia v rozhodnutí z roku 2012 prijala predbežné stanovisko, že odklad zaplatenia kúpnej ceny za obchodnú pobočku Tirrenia spoločnosťou CIN by mohol predstavovať štátnu pomoc v prospech spoločnosti CIN. Komisia najmä konštatovala, že skutočná hodnota kúpnej ceny získaná diskontovaním odložených platieb v ich hodnote v okamihu predaja je nižšia ako trhová hodnota stanovená nezávislým expertom, ktorého menovalo Taliansko. Komisia sa preto domnievala, že spoločnosť CIN mohla získať výhodu, ktorú predstavoval aspoň rozdiel medzi cenou stanovenou nezávislým expertom a budúcimi platbami diskontovanými v ich súčasnej hodnote. Komisia sa na základe dostupných informácií domnievala, že toto opatrenie mohlo predstavovať prevádzkovú pomoc, ktorá je v zásade nezlučiteľná s vnútorným trhom.

3.4. Nový dohovor medzi talianskym štátom a spoločnosťou CIN

(144) Komisia v rozhodnutí z roku 2012 prijala predbežné stanovisko, že náhrada poskytnutá kupujúcemu obchodnej pobočky Tirrenia (t. j. spoločnosti CIN) nespĺňala kritériá stanovené v rozsudku vo veci Altmark, a preto predstavovala pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.

(145) Komisia dospela k tomuto záveru vzhľadom na tieto skutočnosti: — konkurenti, ktorí zrejme ponúkali podobné služby, boli zjavne prítomní aspoň na niektorých linkách prevádzkovaných spoločnosťou CIN, — výpočet náhrady podľa smernice CIPE zrejme viedol k tomu, že prevádzkovateľ získal za poskytovanie služby vo verejnom záujme nadmernú náhradu z rovnakých dôvodov, aké boli vyjadrené v rozhodnutí z roku 2011, a — štvrté kritérium podľa rozsudku vo veci Altmark (66) zrejme nebolo dodržané, pretože predmetom verejnej súťaže bola obchodná pobočka Tirrenia spolu s novým dohovorom a nie samotná zmluva o službách vo verejnom záujme a nebolo preukázané, že to umožňuje vybrať uchádzača, ktorý je schopný poskytovať služby verejnosti za najnižšiu cenu.

(146) V súvislosti so zlučiteľnosťou náhrady pre spoločnosť CIN Komisia konštatovala, že na základe informácií, ktoré poskytli talianske orgány, zrejme v prípade spojení, ktoré prevádzkovala spoločnosť CIN v režime služieb vo verejnom záujme, počet cestujúcich prepravených v dvoch rokoch predchádzajúcich roku poverenia neprekročil hranicu stanovenú v rozhodnutí o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011, čiže 300 000 cestujúcich. Vzhľadom na pochybnosti o skutočnej povahe služieb všeobecného hospodárskeho záujmu a o možnej nadmernej náhrade pre spoločnosť CIN však Komisia prijala predbežné stanovisko, že náhradu nemožno považovať za zlučiteľnú na základe rozhodnutia o službách všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011. Komisia potom pomoc posudzovala na základe rámca služieb všeobecného hospodárskeho záujmu z roku 2011, dospela však k záveru, že má pochybnosti o tom, či boli splnené podmienky rámca týkajúce sa zlučiteľnosti, a vyzvala Taliansko, aby preukázalo, že to tak bolo.

3.5. Priorita kotvenia

(147) Komisia v rozhodnutí z roku 2011 prijala predbežné stanovisko, že pokiaľ priorita kotvenia nie je spoplatňovaná, opatrenie predstavuje zákonné zvýhodnenie, ktoré nezahŕňa žiadny prevod štátnych zdrojov, a preto sa nemôže označiť za štátnu pomoc. V prípade, že je priorita kotvenia spoplatňovaná, sa Komisia domnievala, že pokiaľ spoločnosť Tirrenia poskytuje skutočné služby všeobecného hospodárskeho záujmu a táto priorita sa poskytuje len v súvislosti s linkami, ktoré sú predmetom služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, neviedlo by to k dodatočnej hospodárskej výhode, keďže by to priamo súviselo s poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu. Komisia napriek tomu vyzvala talianske orgány a tretie strany, aby poskytli ďalšie informácie o tomto opatrení.

(148) Keďže vznikli pochybnosti o zákonnosti poslania služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, Komisia nemohla dospieť k záveru o zlučiteľnosti opatrenia, ak by malo ísť o pomoc.

3.6. Opatrenia stanovené zákonom z roku 2010

(149) Komisia v rozhodnutí z roku 2011 prijala predbežné stanovisko, že všetky opatrenia stanovené zákonom z roku 2010 predstavovali štátnu pomoc v prospech spoločností bývalej skupiny Tirrenia Group vrátane spoločnosti Tirrenia. Tieto opatrenia zahŕňali 1) možnosť využiť finančné prostriedky, ktoré boli vyhradené na modernizáciu lodí, na účely likvidity; 2) oslobodenie od dane v súvislosti s procesom privatizácie; 3) možné využitie zdrojov z fondu FAS. Komisia vyzvala talianske orgány, aby objasnili či a akým spôsobom bolo každé z týchto opatrení nevyhnutné na poskytovanie služby vo verejnom záujme.

(150) Komisia zároveň prijala predbežné stanovisko, že tieto opatrenia pravdepodobne predstavovali prevádzkovú pomoc, ktorou sa znižovali náklady, ktoré by spoločnosť Tirrenia a ostatné spoločnosti bývalej skupiny Tirrenia Group museli inak znášať samy, a preto by sa tieto opatrenia mali považovať za nezlučiteľné s vnútorným trhom.

4. PRIPOMIENKY TALIANSKA

4.1. K záväzkom vyplývajúcim zo služieb vo verejnom záujme a ku konkurenčnému prostrediu

(151) Taliansko poskytlo zoznam liniek prevádzkovaných spoločnosťou Tirrenia, na ktoré sa vzťahovali záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme, vrátane sezónnej frekvencie a cestovných poriadkov, konkurenčného prostredia a dôvodov, ktoré viedli k uloženiu záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme.

(152) V súvislosti s existenciou skutočnej služby všeobecného hospodárskeho záujmu Taliansko konštatovalo, že záväzkami vyplývajúcimi zo služieb vo verejnom záujme, ktoré uložilo spoločnosti Tirrenia a neskôr spoločnosti CIN, sa zabezpečuje uspokojivá služba z hľadiska pravidelnosti, kontinuity a kvality spájajúca pevninu s prístavmi na ostrovoch. Táto služba prispieva k hospodárskemu rozvoju ostrovov, pričom sa ňou zároveň zaručujú základné potreby mobility ostrovných spoločenstiev a zabezpečuje rešpektovanie ústavou zaručeného práva na územnú kontinuitu. Taliansko v tejto súvislosti konštatovalo, že záväzky vyplývajúce zo služieb vo verejnom záujme sú plne v súlade s cieľmi článku 174 a nasledujúcich článkov ZFEÚ a vyhlásenia č. 30 o ostrovných regiónoch (pripojeného k záverečnému aktu Amsterdamskej zmluvy). Taliansko zároveň odkázalo na judikatúru Súdneho dvora Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“), ktorá potvrdzuje, že cieľ zabezpečenia dostatočných pravidelných prepravných služieb na ostrovy, z ostrovov a medzi ostrovmi je legitímnym cieľom verejného záujmu (67).

(153) Taliansko tvrdilo, že služby, ktoré prevádzkujú spoločnosti so záväzkami vyplývajúcimi zo služieb vo verejnom záujme, a služby, ktoré riadia podniky voľne vykonávajúce podnikateľskú činnosť, nie sú úplne porovnateľné. Pravidelnosť, kontinuita a kvalita služieb poskytovaných prvou skupinou podnikov by bola plne zaručená najmä vďaka jasným záväzkom stanoveným v dohovoroch, zatiaľ čo pri druhej skupine podnikov by závisela výhradne od výpočtov prevádzkovateľa týkajúcich sa návratnosti jeho investícií. Taliansko v tejto súvislosti uviedlo príklad linky La Maddalena – Palau, v prípade ktorej sa spoločnosť Enermar, prevádzkujúca túto linku za komerčných podmienok, rozhodla zrušiť službu bez predchádzajúceho oznámenia. Spoločnosť Saremar, ktorá prevádzkovala túto linku na základe zmluvy o službách vo verejnom záujme, naopak musela so službou pokračovať, a preto účinne zabezpečovala územnú kontinuitu. Taliansko zároveň odkázalo na súkromného prevádzkovateľa Go In Sardinia, ktorý z dôvodu finančných ťažkostí neočakávane prerušil svoje služby v auguste 2014. Spôsobilo to ťažkosti tisíckam cestujúcich, ktorí už zaplatili za lístky a ktorí by sa nedostali do svojho cieľa bez zásahu spoločnosti Tirrenia.

4.2. K potenciálnemu neoprávnenému predĺženiu záchrannej pomoci pre spoločnosť Tirrenia

(154) Talianske orgány pripomenuli, že listom zo 16. mája 2011 Komisiu informovali, že spoločnosť Tirrenia v mimoriadnej správe splatí úvery so štátnou zárukou po dokončení predaja obchodných pobočiek Tirrenia a Siremar finančnými prostriedkami z týchto predajov (68). Keďže spoločnosť CIN podpísala zmluvu o predaji obchodnej pobočky Tirrenia 25. júla 2011, talianske orgány aj spoločnosť Tirrenia v mimoriadnej správe sa oprávnene domnievali, že pomoc by mohla byť splatená v lehote do 28. augusta 2011.

(155) Taliansko zdôraznilo, že následné udalosti viedli k neočakávanému oneskoreniu dokončenia predaja obchodných pobočiek Tirrenia a Siremar. Spoločnosť Tirrenia v mimoriadnej správe preto musela pokračovať v prevádzke svojich služieb omnoho dlhšie ako sa plánovalo a znášať súvisiace náklady. Podľa Talianska bol plán likvidácie spoločnosti Tirrenia k dispozícii na webovom sídle spoločnosti Tirrenia v mimoriadnej správe dlho pred uplynutím šesťmesačnej lehoty stanovenej usmerneniami o záchrane a reštrukturalizácii z roku 2004. Taliansko dodalo, že Komisia bola vždy informovaná o aktuálnom pokroku v procese privatizácie. Celá suma vrátane úroku, ktorú mali splatiť spoločnosti Tirrenia a Siremar, bola štátu splatená iba 48 dní po zaplatení prvej splátky z ceny za obchodnú pobočku Tirrenia spoločnosťou CIN.

4.3. K privatizácii obchodnej pobočky Tirrenia

4.3.1. K transparentnému a nediskriminačnému charakteru postupu

(156) Taliansko zdôraznilo, že konania boli vedené v plnom súlade s Marzanovým zákonom. Aj keď sa v dotknutom zákone uvádza možnosť určiť kupujúceho prostredníctvom súkromnej dohody, nebránilo by to dodržaniu zásad otvorenosti, transparentnosti a nediskriminácie. V tomto prípade by navyše iné právne ustanovenia, podľa ktorých sa výslovne vyžaduje usporiadanie transparentných a nediskriminačných súťažných konaní, vylučovali možnosť využitia akejkoľvek formy súkromnej dohody. Najmä podľa článku 1 ods. 5a písm. b) zákona z roku 2010 by sa od mimoriadneho komisára vyžadovalo, aby konanie obmedzil na „minimálny čas, ktorý je možný v rámci mimoriadneho správneho konania, a zároveň dodržal súťažný, transparentný a nediskriminačný postup, ktorý sa vyžaduje v prípade predaja“.

(157) Postup stanovený v článku 4 ods. 4c zákonného dekrétu č. 347/2003 podľa Talianska predstavoval ďalšie záruky z hľadiska transparentnosti a nediskriminácie, najmä vzhľadom na posúdenie trhovej ceny obchodného útvaru ponúknutého na predaj nezávislým expertom a výber najvýhodnejšej ponuky z hľadiska ceny.

(158) Taliansko tvrdilo, že všetky strany mali rovnaký prístup k všetkým informáciám potrebným na jasné určenie aktív ponúknutých na predaj a prípravu ponuky. Predaj bol skutočne obmedzený na aktíva a zmluvné vzťahy zahrnuté v poskytovaní služby vo verejnom záujme takto: a) plavidlá a pomocné vybavenie potrebné na plnenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme; b) zmluvy so strategickými dodávateľmi na služby potrebné na bežnú prevádzku podniku; c) právna požiadavka na predloženie návrhu na opätovné zamestnanie zamestnancov potrebných na plnenie záväzkov vyplývajúcich zo služieb vo verejnom záujme na základe tabuliek obsadzovania flotily (podrobnejšie informácie pozri v odôvodnení 160).

(159) Taliansko zároveň objasnilo, že šesť plavidiel spoločnosti Tirrenia, ktoré neboli potrebné na poskytovanie služby vo verejnom záujme, bolo predaných v samostatných postupoch predaja. Samostatné postupy predaja sa začali aj na predaj nehnuteľností a umeleckých diel, ktoré patrili spoločnosti Tirrenia. Tieto aktíva preto neboli zahrnuté do výberového konania na predaj obchodnej pobočky Tirrenia (pozri aj oddiel 4.3.2).

(160) V súvislosti s osobitnou povinnosťou zachovať úroveň zamestnanosti Taliansko zdôraznilo, že predaj obchodných pobočiek Tirrenia a Siremar nepatrí do rozsahu pôsobnosti článku 2112 občianskeho zákonníka, a preto sa neuplatňuje automatický presun zamestnancov (s ich existujúcimi zmluvami) k úspešnému uchádzačovi. Jedinou zákonnou povinnosťou úspešných uchádzačov bolo opätovne zamestnať zamestnancov predávajúceho (na základe nových zmlúv) a zachovať úroveň zamestnanosti na dva roky, ako sa požaduje podľa článku 63 ods. 2 zákonného dekrétu č. 270/1999, ktorý sa uplatňuje na všetky veľké podniky v mimoriadnej správe. To však neznamenalo, že zamestnanci spoločnosti Tirrenia by boli automaticky presunutí ku kupujúcemu. Táto povinnosť bola navyše obmedzená na zamestnancov, ktorí sa podľa podnikateľského plánu a tabuliek obsadzovania plavidiel obchodnej pobočky považovali za nevyhnutných na ďalšie prevádzkovanie služby vo verejnom záujme.

(161) Taliansko tvrdilo, že takúto povinnosť, uloženú všeobecným domácim právom, ktorá navyše slúži na zabezpečenie kontinuity podnikania a plnenia služby vo verejnom záujme, by za rovnakých podmienok uložil súkromný predávajúci.

(162) Po uverejnení výzvy na vyjadrenie záujmu v talianskom a anglickom jazyku na webovom sídle spoločnosti Tirrenia a vo viacerých vnútroštátnych a medzinárodných novinách a špecializovaných webových sídlach talianske, európske a mimoeurópske subjekty predložili 21 vyjadrení záujmu. Taliansko sa domnievalo, že to dokazuje, že obsah tejto výzvy umožňoval jasne určiť, čo sa predávalo, a povahu postupu, ktorý sa má dodržať, pričom sa zároveň chránili citlivé obchodné informácie (predovšetkým na ochranu záujmov potenciálnych kupcov). Vo fáze hĺbkovej analýzy sa potom subjektom poskytli podrobné informácie, okrem iného o konkrétnych aktívach určených na predaj, podnikateľskom pláne, návrhu nového dohovoru (pozri odôvodnenie 72).

(163) Taliansko preto tvrdilo, že všetkým subjektom, ktoré mali záujem o nadobudnutie obchodnej pobočky Tirrenia, boli transparentným a nediskriminačným spôsobom poskytnuté informácie potrebné na predloženie ponuky na kúpu pri plnej znalosti faktov.

4.3.2. K predaju aktív mimo rozsahu pôsobnosti obchodnej pobočky Tirrenia

(164) Taliansko vysvetlilo, že mimoriadny komisár začal nezávislé, transparentné a nediskriminačné procesy výberových konaní na predaj šiestich lodí (69), ktoré spoločnosť Tirrenia nepotrebovala na prevádzkovanie služby vo verejnom záujme. Výzvy na vyjadrenie záujmu boli 10. decembra 2010 uverejnené vo vnútroštátnych a medzinárodných novinách a aj v niektorých špecializovaných publikáciách. K dátumu uplynutia lehoty, ktorá bola dvakrát predĺžená, boli v prípade piatich takzvaných rýchlych trajektov doručené len ponuky na účely demolácie. K dátumu uplynutia lehoty v postupe týkajúcom sa motorovej lode Domiziana však boli doručené dve ponuky na kúpu tohto plavidla na komerčné (t. j. prepravné) účely. Vykonali sa pokusy o získanie vyšších ponúk (od dvoch pôvodných uchádzačov aj od ďalších potenciálnych kupcov), neboli však doručené nijaké takéto ponuky. Zmluva bola preto uzavretá s uchádzačom, ktorý predložil najvyššiu ponuku.

(165) Taliansko zároveň uviedlo, že sa plánoval predaj viacerých nehnuteľností spoločnosti Tirrenia v nezávislých samostatných výberových konaniach, keďže tieto nehnuteľnosti neboli potrebné na prevádzkovanie služby vo verejnom záujme, a preto neboli zahrnuté do obchodnej pobočky Tirrenia. Taliansko odkázalo na predaj budovy Palazzo Molin