B.

Pridáva sa táto príloha XIV: „PRÍLOHA XIV Usmernenia špecifické pre jednotlivé činnosti na určenie emisií z činností leteckej dopravy uvedených v prílohe I k smernici 2003/87/ES 1. HRANICE A ÚPLNOSŤ Usmernenia špecifické pre jednotlivé činnosti sa v tejto prílohe používajú na monitorovanie a podávanie správ o emisiách, ktoré vznikajú z činností leteckej dopravy uvedených v prílohe I k smernici 2003/87/ES. Príloha II pre spaľovanie palív sa neuplatňuje na mobilné zdroje, ako sú lietadlá. Začlenia sa všetky lety začlenené do prílohy I k smernici 2003/87/ES a vykonávané leteckým prevádzkovateľom počas obdobia, za ktoré sa podáva správa. Na účel identifikácie jednoznačného leteckého prevádzkovateľa podľa článku 3 písm. o) smernice 2003/87/ES zodpovedného za let sa používa volací znak používaný na účely riadenia letovej prevádzky (ATC). Volacím znakom je identifikátor ICAO v rámčeku 7 letového plánu, alebo ak nie je k dispozícii, registračné označenie lietadla. Ak totožnosť leteckého prevádzkovateľa nie je známa, za leteckého prevádzkovateľa sa považuje vlastník lietadla, pokiaľ sa ku spokojnosti príslušného orgánu nepreukáže, kto bol leteckým prevádzkovateľom. 2. STANOVENIE EMISIÍ CO2 Emisie CO2 z činností leteckej dopravy sa vypočítajú pomocou vzorca: Emisie CO2 = Spotreba paliva * emisný faktor 2.1. VOĽBA METODIKY Letecký prevádzkovateľ určí v pláne monitorovania, ktorá metodika monitorovania sa používa pre každý typ lietadla. V prípade, že letecký prevádzkovateľ zamýšľa používať prenajaté lietadlá alebo iné typy lietadiel, ktoré ešte nie sú začlenené do plánu monitorovania v čase jeho predloženia príslušnému orgánu, letecký prevádzkovateľ začlení do plánu monitorovania opis postupu, ktorý sa má použiť na určenie metodiky monitorovania v prípade týchto ďalších typov lietadiel. Letecký prevádzkovateľ zabezpečí dôsledné uplatňovanie metodiky monitorovania, hneď ako bude zvolená. Letecký prevádzkovateľ určí v pláne monitorovania pre každý typ lietadla: a) ktorý vzorec na výpočet sa bude používať (metóda A alebo metóda B); b) zdroj údajov, ktorý sa používa na stanovenie údajov o natankovanom palive a palive obsiahnutom v nádrži, a metódu na prenos, uloženie a vyhľadávanie týchto údajov; c) ktorá metóda sa používa na stanovenie hustoty, ak je použiteľná. Ak sa používa tabuľka zhody hustota – teplota, prevádzkovateľ presne určí zdroj týchto údajov. V prípade písmen b) a c), ak je to potrebné kvôli osobitným okolnostiam, ako sú dodávatelia paliva, ktorí nemôžu poskytnúť všetky požadované údaje pre určitú metodiku, tento zoznam použitých metodík môže pre určité letiská obsahovať zoznam odchýlok od všeobecnej metodiky. 2.2. SPOTREBA PALIVA Spotreba paliva je vyjadrená ako spotrebované palivo v hmotnostných jednotkách (tonách) počas obdobia, za ktoré sa podáva správa. Spotreba paliva sa monitoruje pre každý let a každé palivo a zahŕňa palivo spotrebované pomocným hnacím zariadením podľa vzorcov na výpočet uvedených v ďalšom texte. Natankované palivo sa môže určiť na základe merania vykonaného dodávateľom paliva, ako je dokumentované v dodacích dokladoch paliva alebo vo faktúrach za každý let. Alternatívne sa natankované palivo môže určiť aj s použitím palubných meracích systémov lietadla. Údaje sa prevezmú od dodávateľa paliva, alebo sa zaznamenajú v dokumentácii o hmotnosti a vyvážení, v technickom denníku lietadla, alebo sa prenášajú elektronicky z lietadla leteckému prevádzkovateľovi. Palivo obsiahnuté v nádrži sa môže určiť s použitím palubných meracích systémov lietadla a zaznamenať v dokumentácii o hmotnosti a vyvážení, v technickom denníku lietadla, alebo sa môže prenášať elektronicky z lietadla leteckému prevádzkovateľovi. Prevádzkovateľ si zvolí metódu, ktorou sa zabezpečia najúplnejšie a najaktuálnejšie údaje spojené s najnižšou mierou nepresnosti bez toho, aby vznikli neprimerané náklady. 2.2.1. VZORCE NA VÝPOČET Skutočne spotrebované palivo sa vypočíta s použitím jednej z týchto dvoch metód: METÓDA A: Používa sa tento vzorec: Skutočná spotreba paliva pre každý let (v tonách) = množstvo paliva, ktoré obsahujú palivové nádrže lietadla pri ukončení tankovania paliva na let (v tonách) – množstvo paliva, ktoré obsahujú palivové nádrže lietadla pri ukončení tankovania paliva na nasledujúci let (v tonách) + palivo natankované na tento nasledujúci let (v tonách). V prípade, že nie je žiadne palivo natankované na let alebo nasledujúci let, množstvo paliva, ktoré obsahujú palivové nádrže lietadla, sa určí pri uzavretí pre let alebo nasledujúci let. Vo výnimočnom prípade, keď lietadlo vykonáva činnosti iné ako let, napríklad je podrobované väčšej údržbe zahŕňajúcej vyprázdnenie nádrží po lete, pre ktorý sa monitoruje spotreba paliva, letecký prevádzkovateľ môže nahradiť údaje ‚,množstvo paliva, ktoré obsahujú palivové nádrže lietadla pri ukončení tankovania paliva na nasledujúci let + palivo natankované na tento nasledujúci let‘ údajom ‚,množstvo paliva, ktoré zostalo v nádržiach pri začatí nasledujúcej činnosti lietadla‘, ako je zaznamenané v technických denníkoch. METÓDA B: Používa sa tento vzorec: Skutočná spotreba paliva pre každý let (v tonách) = množstvo paliva, ktoré zostalo v palivových nádržiach pri otvorení na konci predchádzajúceho letu (v tonách) + palivo natankované na tento nasledujúci let (v tonách) – množstvo paliva, ktoré obsahujú palivové nádrže pri otvorení na konci letu (v tonách). Moment otvorenia sa môže považovať za ekvivalentný momentu vypnutia motora. Ak lietadlo nevykonáva let pred letom, pre ktorý sa meria spotreba paliva, leteckí prevádzkovatelia môžu poskytnúť množstvo paliva, ktoré zostalo v palivových nádržiach na konci predchádzajúcej činnosti lietadla, ako je zaznamenané v technických denníkoch, namiesto ‚,množstva paliva, ktoré zostalo v palivových nádržiach lietadla pri otvorení na konci predchádzajúceho letu‘. 2.2.2. POŽIADAVKY NA KVANTIFIKÁCIU Úroveň 1 Spotreba paliva v priebehu obdobia, za ktoré sa podáva správa, sa určuje s maximálnou nepresnosťou menšou ako ± 5,0 %. Úroveň 2 Spotreba paliva v priebehu obdobia, za ktoré sa podáva správa, sa určuje s maximálnou nepresnosťou menšou ako ± 2,5 %. Leteckí prevádzkovatelia s priemernými ročnými emisiami uvádzanými v správach za predchádzajúce obdobia obchodovania (alebo konzervatívny odhad, alebo prognóza, ak emisie, o ktorých sa podáva správa, nie sú dostupné alebo už nie sú platné), ktoré sa rovnajú alebo sú menšie ako 50 kiloton fosílneho CO2, uplatňujú najmenej úroveň 1 pre väčšie zdrojové prúdy. Všetci ostatní leteckí prevádzkovatelia uplatňujú úroveň 2 pre väčšie zdrojové prúdy. 2.2.3. HUSTOTA PALIVA Ak sa množstvo natankovaného paliva alebo množstvo paliva, ktoré zostalo v nádržiach, určuje v objemových jednotkách (litroch alebo m3), letecký prevádzkovateľ prepočíta toto množstvo z objemu na hmotnosť s použitím aktuálnych hodnôt hustoty. Aktuálna hustota znamená hustotu vyjadrenú ako kg/liter a stanovenú pre uplatniteľnú teplotu a konkrétne meranie. Ak nie je možné použiť palubné meracie systémy, aktuálnou hustotou je hustota zmeraná dodávateľom paliva pri tankovaní paliva a zaznamenaná vo faktúre za palivo alebo v dodacom doklade. Ak takéto údaje nie sú dostupné, aktuálna hustota sa stanoví z teploty paliva počas tankovania, ktorú poskytol dodávateľ paliva alebo ktorá je stanovená pre letisko, na ktorom sa tankovanie paliva uskutočňuje, s použitím tabuliek zhody hustota – teplota. Jedine v prípadoch, pre ktoré sa preukáže ku spokojnosti príslušného orgánu, že aktuálne hodnoty nie sú dostupné, sa uplatňuje štandardný faktor hustoty 0,8 kg/liter. 2.3. EMISNÝ FAKTOR Pre každé letecké palivo sa použijú tieto referenčné faktory vyjadrené ako tCO2/t palivo na základe čistých referenčných hodnôt výhrevnosti a emisných faktorov uvedených v oddiele 11 prílohy I: Tabuľka 1 Emisné faktory pre letecké palivá Palivo Emisný faktor (tCO2/tpalivo) Letecký benzín (AvGas) 3,10 Benzín pre prúdové motory (Jet B) 3,10 Petrolej pre prúdové motory (Jet A1 alebo Jet A) 3,15 Na účely podávania správ sa tento prístup považuje za úroveň 1. V prípade alternatívnych palív, pre ktoré neboli definované žiadne referenčné hodnoty, sa emisné faktory špecifické pre jednotlivé činnosti určujú tak, ako sa uvádza v oddieloch 5.5 a 13 prílohy I. V týchto prípadoch sa určuje čistá výhrevnosť a v správach sa uvádza ako informačná položka. Ak alternatívne palivo obsahuje biomasu, uplatňujú sa požiadavky na monitorovanie a podávanie správ o obsahu biomasy stanovené v prílohe I. V prípade komerčne obchodovaných palív sa emisný faktor alebo obsah uhlíka, na ktorom sa zakladá, obsah biomasy a čistá výhrevnosť môžu odvodiť zo záznamov o kúpe pre príslušné palivo, ktoré poskytol dodávateľ paliva, za predpokladu, že boli odvodené na základe akceptovaných medzinárodných noriem. 3. HODNOTENIE NEPRESNOSTÍ Pri výpočte emisií musí mať letecký prevádzkovateľ vedomosť o hlavných zdrojoch nepresností. Od leteckého prevádzkovateľa sa nevyžaduje, aby vykonával podrobné hodnotenie nepresností, ako je stanovené v oddiele 7.1 prílohy I, za predpokladu, že letecký prevádzkovateľ označí zdroje nepresností a s nimi súvisiace úrovne nepresnosti. Tieto informácie sa použijú pri výbere metodiky monitorovania podľa oddielu 2.2. Keď sa množstvo natankovaného paliva určuje výlučne podľa fakturovaného množstva paliva alebo iných príslušných informácií, ktoré poskytol dodávateľ paliva, ako sú dodacie listy pre množstvo paliva natankovaného na let, nevyžaduje sa žiadny ďalší dôkaz o súvisiacej úrovni nepresností. Ak sa na meranie množstva natankovaného paliva používajú palubné systémy, úroveň nepresnosti spojená s meraniami paliva sa podporí osvedčeniami o kalibrácii. Ak takéto osvedčenia nie sú dostupné, letecký prevádzkovateľ — poskytne špecifikácie výrobcu lietadla určujúce úrovne nepresnosti palubných systémov na meranie paliva a — poskytne dôkaz o vykonaní pravidelných kontrol uspokojivej prevádzky systémov na meranie paliva. Nepresnosti v prípade všetkých ďalších komponentov metodiky monitorovania sa môžu zakladať na konzervatívnom odbornom posudku zohľadňujúcom odhadované počty letov v priebehu obdobia, za ktoré sa podáva správa. Nevyžaduje sa zohľadňovanie kumulačného účinku všetkých komponentov meracieho systému na nepresnosť ročných údajov o činnosti. Letecký prevádzkovateľ pravidelne vykonáva krížové kontroly medzi natankovaným množstvo uvedeným vo faktúrach a natankovaným množstvo zisteným palubným meraním a urobí nápravné kroky v súlade s oddielom 10.3.5, ak sa zistia odchýlky. 4. ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY PRE MALÝCH PRODUCENTOV EMISIÍ Leteckí prevádzkovatelia, ktorí prevádzkujú menej ako 243 letov počas troch po sebe nasledujúcich štvormesačných období, a leteckí prevádzkovatelia, ktorí prevádzkujú lety s celkovými ročnými emisiami menšími ako 10 000 ton CO2 za rok, sú považovaní za malých producentov emisií. Leteckí prevádzkovatelia, ktorí sú malými producentmi emisií, môžu odhadnúť spotrebu paliva s použitím nástrojov, ktoré uplatňuje Eurocontrol alebo iné relevantné organizácie a ktoré môžu spracovávať všetky relevantné informácie o letovej prevádzke, napríklad tie, ktoré má k dispozícii Eurocontrol. Upotrebiteľné nástroje sa používajú len vtedy, ak sú schválené Komisiou, vrátane uplatňovania korekčných faktorov s cieľom kompenzovať nepresnosti v modelovacích metódach. Letecký prevádzkovateľ, ktorý počas roka, za ktorý sa podáva správa, používa zjednodušený postup a prekračuje prah pre malých producentov emisií, oznámi túto skutočnosť príslušnému orgánu. Pokiaľ letecký prevádzkovateľ nepreukáže ku spokojnosti príslušného orgánu, že počnúc nasledujúcim obdobím, za ktoré sa podáva správa, prah nebude opätovne prekročený, musí aktualizovať plán monitorovania tak, aby spĺňal požiadavky na monitorovanie stanovené v oddieloch 2 a 3. Revidovaný plán monitorovania sa bezodkladne predloží príslušnému orgánu na schválenie. 5. PRÍSTUPY V PRÍPADE CHÝBAJÚCICH ÚDAJOV Letecký prevádzkovateľ urobí všetky kroky potrebné na to, aby zabránil výskytu chýbajúcich údajov, vykonávaním primeraných kontrolných činností uvedených v oddieloch 10.2 a 10.3 prílohy I k týmto usmerneniam. Ak príslušný orgán, letecký prevádzkovateľ alebo overovateľ zistí, že pre let, na ktorý sa vzťahuje príloha I k smernici 2003/87/ES, časť údajov potrebných na stanovenie emisií chýba v dôsledku okolností, na ktoré letecký prevádzkovateľ nemá vplyv a ktoré nemožno určiť alternatívnou metódou uvedenou v pláne monitorovania, emisie pre taký let môže prevádzkovateľ odhadnúť s použitím nástrojov uvedených v oddiele 4. Množstvo emisií, pre ktoré sa používa takýto prístup, musí byť presne určené vo výročnej správe o emisiách. 6. PLÁN MONITOROVANIA Letecký prevádzkovateľ predloží svoj plán monitorovania na schválenie príslušnému orgánu najmenej štyri mesiace pred začatím prvého obdobia, za ktoré sa podáva správa. Príslušný orgán zabezpečí, aby letecký prevádzkovateľ preskúmal plán monitorovania pred začatím každého obdobia obchodovania a prípadne predložil revidovaný plán monitorovania. Následne po predložení plánu monitorovania pre podávanie správ o emisiách od 1. januára 2010 uskutoční sa preskúmanie plánu monitorovania pred začatím obdobia obchodovania začínajúceho sa v roku 2013. Pri vykonávaní takého preskúmania letecký prevádzkovateľ posúdi k spokojnosti príslušného orgánu, či možno zmeniť metodiku monitorovania tak, aby sa zlepšila kvalita nahlasovaných údajov bez toho, aby to viedlo k neprimerane vysokým nákladom. Prípadné navrhované zmeny v metodike monitorovania sa oznámia príslušnému orgánu. Podstatné zmeny v metodike monitorovania, ktoré vyžadujú aktualizáciu plánu monitorovania, podliehajú schváleniu zo strany príslušného orgánu. Podstatné zmeny zahŕňajú: — zmenu priemerných ročných nahlasovaných emisií, ktoré vyžadujú od leteckého prevádzkovateľa, aby uplatňoval inú úroveň uvedenú v oddiele 2.2.2, — zmenu v počte letov alebo v celkových ročných emisiách, ktoré nútia leteckého prevádzkovateľa prekročiť prah pre malých producentov emisií uvedený v oddiele 4, — podstatné zmeny druhu používaných palív. Odchylne od oddielu 4.3 prílohy I obsahuje plán monitorovania tieto informácie: Pre všetkých leteckých prevádzkovateľov: 1. identifikáciu leteckého prevádzkovateľa, volací znak alebo iný jednoznačný identifikátor používaný na účely riadenia letovej prevádzky, kontaktné údaje leteckého prevádzkovateľa a zodpovednej osoby u leteckého prevádzkovateľa, kontaktnú adresu; 2. identifikáciu verzie plánu monitorovania; 3. počiatočný zoznam typov lietadiel vo svojom lietadlovom parku prevádzkovaných v čase predloženia plánu monitorovania a počet lietadiel každého typu, a taktiež indikatívny zoznam ďalších typov lietadiel, ktorých používanie sa predpokladá, prípadne vrátane odhadovaného počtu lietadiel každého typu, ako aj palivové prúdy (druhy palív) spojené s každým typom lietadla; 4. opis postupov, systémov a zodpovedností používaných na sledovanie úplnosti zoznamu zdrojov emisií v priebehu monitorovacieho roku, t. j. na zabezpečenie úplnosti monitorovania a podávania správ o emisiách vlastnených lietadiel, ako aj prenajatých lietadiel; 5. opis postupov používaných na monitorovanie úplnosti zoznamu letov prevádzkovaných dvojicou letísk v rámci jednoznačného identifikátora, a postupov používaných na zistenie, či sa na lety vzťahuje príloha I k smernici 2003/87/ES, pri zabezpečení úplnosti a predchádzaní dvojitému započítavaniu; 6. opis získavania údajov a manipulačných činností a kontrolných činností, kontroly kvality a činností zameraných na zabezpečenie kvality, vrátane údržby a kalibrácie meracích prístrojov (pozri oddiel 10.3 prílohy I); 7. ak je to možné, informácie o dôležitých súvislostiach s činnosťami vykonávanými v rámci systému Spoločenstva pre ekologické riadenie a audit (EMAS) a iných systémoch riadenia v oblasti životného prostredia (napr. ISO14001:2004), najmä o postupoch a kontrolách s významom pre monitorovanie a podávanie správ o emisiách skleníkových plynov. Okrem bodov 1 až 7 v prípade všetkých leteckých prevádzkovateľov, okrem malých producentov emisií, ktorí chcú využívať zjednodušený postup uvedený v oddiele 4, plán monitorovania obsahuje: 8. opis metód na monitorovanie spotreby paliva tak vlastnených, ako aj prenajatých lietadiel, vrátane: a) zvolenej metodiky (metóda A alebo metóda B) na výpočet spotreby paliva; ak sa tá istá metóda nepoužíva pre všetky typy lietadiel, má sa poskytnúť odôvodnenie tohto prístupu, ako aj zoznam presne určujúci, ktorá metóda sa používa za akých podmienok; b) postupov na meranie natankovania paliva a paliva v nádržiach, vrátane vybraných úrovní, opis použitých meracích nástrojov a postupov na zaznamenávanie, vyhľadávanie, prenos a ukladanie informácií týkajúcich sa meraní, podľa vhodnosti; c) postup na zabezpečenie, že celková nepresnosť meraní paliva bude spĺňať požiadavky vybranej úrovne s odkazom na osvedčenia o kalibrácii meracích systémov, vnútroštátne právne predpisy, doložky v zmluvách so spotrebiteľmi alebo normy presnosti dodávateľov paliva; 9. postupy na meranie hustoty používané pre natankované palivo a palivo v nádržiach, vrátane opisu použitých meracích prístrojov, alebo ak sa meranie nedá uskutočniť, štandardnú použitú hodnotu a odôvodnenie tohto prístupu; 10. emisné faktory použité pre každý typ paliva, alebo v prípade alternatívnych palív, metodiky na stanovenie emisných faktorov, vrátane prístupu pre odber vzoriek, metód analýzy, opisu použitých laboratórií a ich akreditácie a/alebo ich postupov na zabezpečenie kvality. Okrem bodov 1 až 7 v prípade malých producentov emisií, ktorí chcú využívať zjednodušený postup uvedený v oddiele 4, plán monitorovania obsahuje: 11. dôkaz, že prahy stanovené pre malých producentov emisií v oddiele 4 sú dodržané; 12. potvrdenie, ktorý nástroj opísaný v oddiele 4 sa bude používať, vrátane opisu nástroja. Príslušný orgán môže požiadať leteckého prevádzkovateľa, aby na predloženie plánu monitorovania použil elektronický vzorový formulár. Komisia môže uverejniť normalizovaný elektronický vzorový formulár alebo špecifikáciu formátu súboru. V takom prípade príslušný orgán akceptuje použitie tohto vzorového formuláru alebo špecifikácie leteckým prevádzkovateľom, pokiaľ vzorový formulár príslušného orgánu nevyžaduje aspoň rovnaké vstupné údaje. 7. FORMÁT PODÁVANIA SPRÁV Leteckí prevádzkovatelia používajú na podávanie správ o svojich ročných emisiách formát stanovený v oddiele 8. Príslušný orgán môže požiadať leteckého prevádzkovateľa, aby na predloženie správy o ročných emisiách použil elektronický vzorový formulár. Komisia môže uverejniť normalizovaný elektronický vzorový formulár alebo špecifikáciu formátu súboru. V takom prípade príslušný orgán akceptuje použitie tohto vzorového formuláru alebo špecifikácie leteckým prevádzkovateľom, pokiaľ vzorový formulár príslušného orgánu nevyžaduje aspoň rovnaké vstupné údaje. Správa musí obsahovať emisie zaokrúhlené na celé tony CO2. Emisné faktory sa zaokrúhľujú tak, aby zahŕňali len platné číslice pre výpočty emisií a na účely podávania správ. Spotreba paliva na let sa použije na výpočet so všetkými číslicami významnými pre výpočet. 8. OBSAH SPRÁVY O ROČNÝCH EMISIÁCH Každý letecký prevádzkovateľ zahrnie do svojej správy o ročných emisiách tieto informácie: 1. údaje identifikujúce leteckého prevádzkovateľa uvedené v prílohe IV k smernici 2003/87/ES a volací signál alebo iné jednoznačné identifikátory používané na účely riadenia letovej prevádzky, ako aj relevantné kontaktné údaje; 2. názov a adresu overovateľa správy; 3. rok, za ktorý sa správa podáva; 4. číslo verzie príslušného schváleného plánu monitorovania a odkaz na toto číslo; 5. relevantné zmeny v operáciách a odchýlky od schváleného plánu monitorovania počas obdobia, za ktoré sa podáva správa; 6. registračné čísla lietadiel a typy lietadiel použitých v období, na ktoré sa správa vzťahuje, na vykonávanie činností leteckej dopravy podľa prílohy I k smernici 2003/87/ES vykonávaných leteckým prevádzkovateľom; 7. celkový počet letov zahrnutých do správy; 8. údaje podľa tabuľky 2 uvedenej v ďalšom texte; 9. informačné položky: množstvo biomasy použitej ako palivo počas roka, za ktorý sa podáva správa (v tonách alebo m3) uvedené na typ paliva. Tabuľka 2 Formát podávania správ pre ročné emisie z činností leteckej dopravy Parameter Jednotky Zdrojový prúd Spolu Typ paliva 1 Typ paliva 2 Typ paliva n Názov paliva Zdroje emisií využívajúce každý typ zdrojových prúdov (generické typy lietadiel): Celková spotreba paliva t Čistá výhrevnosť paliva (2) TJ/t Emisný faktor tohto paliva T CO2/t alebo t CO2/TJ Celkové úhrnné emisie CO2 zo všetkých oprávnených letov používajúcich toto palivo t CO2 pre ktoré je členský štát odletu rovnaký ako členský štát príletu (vnútroštátne lety) t CO2 pre všetky ostatné lety (medzinárodné lety tak v rámci EÚ ako aj mimo nej) t CO2 Úhrnné emisie CO2 zo všetkých letov, pre ktoré je členský štát odletu rovnaký ako členský štát príletu (vnútroštátne lety): Členský štát 1 t CO2 Členský štát 2 t CO2 Členský štát n t CO2 Úhrnné emisie CO2 zo všetkých letov odlietajúcich z jedného členského štátu do iného členského štátu alebo do tretej krajiny (3) : Členský štát 1 t CO2 Členský štát 2 t CO2 Členský štát n t CO2 Úhrnné emisie CO2 zo všetkých letov prilietajúcich do každého členského štátu z tretej krajiny (3) : Členský štát 1 t CO2 Členský štát 2 t CO2 Členský štát n t CO2 Každý letecký prevádzkovateľ zahrnie v prílohe k svojej výročnej správe o emisiách tieto informácie: — Ročné emisie a ročný počet letov na dvojicu letísk. Prevádzkovateľ môže požiadať, aby sa s touto prílohou zaobchádzalo ako s dôvernými informáciami. 9. OVEROVANIE Okrem požiadaviek na overovanie uvedených v oddiele 10.4 prílohy I overovateľ zohľadňuje: — úplnosť údajov o lete a emisiách v porovnaní s údajmi o letovej prevádzke, aké zhromažďuje Eurocontrol, — zhodu medzi údajmi uvedenými v správe a dokumentáciou o hmotnosti a vyvážení, — zhodu medzi údajmi o úhrnnej spotrebe paliva a údajmi o palive zakúpenom alebo inak dodanom lietadlu vykonávajúcemu činnosť leteckej dopravy.“