Uznesenie o účinnosti pomoci a vymedzení verejnej rozvojovej pomoci



Úradný vestník 061 , 16/03/2009 S. 0026 - 0031



Uznesenie [1] o ochrane civilného obyvateľstva počas mierových operácií OSN a regionálnych organizácií Spoločné parlamentné zhromaždenie AKT-EÚ, - na svojom zasadnutí v Port Moresby (Papua-Nová Guinea) v dňoch 25. – 28. novembra 2008, - so zreteľom na článok 17 ods. 1 rokovacieho poriadku, - so zreteľom na Ženevské dohovory, najmä na štvrtý dohovor ( 12. august 1949) o ochrane civilných osôb počas vojny a na jeho dodatkové protokoly z rokov 1977 a 2005, - so zreteľom na dohovor o zákaze protipechotných mín (Ottawský dohovor), ktorý bol podpísaný v septembri 1997, a na dohovor OSN o určitých konvenčných zbraniach, ktorý bol uzavretý 10. októbra 1980 v Ženeve a nadobudol platnosť v decembri 1983, a na jeho dodatkové protokoly, - so zreteľom na Všeobecnú deklaráciu ľudských práv OSN z 10. decembra 1948 a na Viedenskú deklaráciu a akčný program, ktoré boli prijaté na záver Svetovej konferencie o ľudských právach, ktorá sa konala v dňoch 14. – 25. júna 1993, - so zreteľom na Rímsky štatút zriaďujúci Medzinárodný trestný súd, ktorý bol prijatý v roku 1998, a najmä na jeho články 6, 7 a 8, - so zreteľom na Dohodu o partnerstve medzi členmi skupiny afrických, karibských a tichomorských štátov na jednej strane a Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na strane druhej, ktorá bola podpísaná 23. júna 2000 v Cotonou (Dohoda z Cotonou) [2] a zmenená a doplnená 25. júna 2005 v Luxemburgu [3], a najmä na jej články 8 a 17 ods. 2 a články 20, 31, 33, 96 a 97, - so zreteľom na svoje uznesenie o obnove po ukončení konfliktov v krajinách AKT, ktoré prijalo 21. apríla 2005 na 9. zasadnutí v Bamaku [4], - so zreteľom na svoje uznesenie o úlohe regionálnej integrácie pri podpore mieru a bezpečnosti, ktoré prijalo 22. júna 2006 na 11. zasadnutí vo Viedni [5], - so zreteľom na správu S/1998/318 z 13. apríla 1998 s názvom Príčiny konfliktu a podporovanie trvalo udržateľného mieru a rozvoja v Afrike, ktorú Bezpečnostnej rade OSN predložil generálny tajomník OSN, - so zreteľom na správy generálneho tajomníka OSN Bezpečnostnej rade OSN o ochrane civilného obyvateľstva v ozbrojenom konflikte, ktoré sú obsiahnuté v dokumentoch S/1999/957 ( 8. septembra 1999), S/2001/331 ( 30. marca 2001), S/2002/1300 ( 30. novembra 2002), S/2004/431 ( 28. mája 2004), S/2005/740 ( 28. novembra 2005) a S/2007/643 ( 28. októbra 2007), - so zreteľom na rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 1265 zo 17. septembra 1999, č. 1296 z 19. apríla 2000, č. 1674 z 28. apríla 2006 a č. 1738 z 23. decembra 2006 na tému ochrana civilného obyvateľstva v ozbrojených konfliktoch, ktoré zdôrazňujú, že strany ozbrojeného konfliktu priamo zodpovedajú za zabezpečenie ochrany civilného obyvateľstva v ozbrojenom konflikte, a ktoré tiež uznávajú dôležitý prínos regionálnych organizácií k ochrane civilného obyvateľstva v ozbrojených konfliktoch, - so zreteľom na vyhlásenia predsedníctva Bezpečnostnej rady OSN z 15. marca 2002 a 15. decembra 2003 a na dokument s názvom Kontrolný záznam (Aide-mémoire) na preskúmanie otázok týkajúcich sa ochrany civilného obyvateľstva v ozbrojených konfliktoch počas rokovaní Bezpečnostnej rady OSN o mandátoch mierových misií, - so zreteľom na rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č. 1325 z 31. októbra 2000 a č. 1820 z 19. júna 2008, ktoré zdôrazňujú význam rovnocennej účasti a plného zapojenia žien do všetkých činností zameraných na udržiavanie a presadzovanie mieru a bezpečnosti, - so zreteľom na konečnú správu operačného štábu EÚ o opatreniach na podporu rodovej rovnosti v rámci misie EUFOR v Konžskej demokratickej republike, - so zreteľom na správu s názvom Bezpečnejší svet: naša spoločná zodpovednosť (2004), ktorú zverejnila skupina na vysokej úrovni pre hrozby, výzvy a zmenu a v ktorej naliehavo požaduje rozhodné reakcie medzinárodného spoločenstva, - so zreteľom na vyhlásenie svetového samitu prijaté v septembri 2005 v New Yorku, - so zreteľom na uznesenie Parlamentného zhromaždenia Rady Európy č. 1385 (2004) a jeho odporúčanie č. 1665 (2004) s názvom Prevencia a riešenie konfliktu: úloha žien, ktoré boli prijaté 23. júna 2004, - so zreteľom na rezolúciu Bezpečnostnej rady OSN S/2001/1366 z 30. augusta 2001 o úlohe Bezpečnostnej rady OSN pri predchádzaní ozbrojeným konfliktom, - so zreteľom na rezolúciu Bezpečnostnej rady OSN S/2003/1502 z 26. augusta 2003 o ochrane humanitárnych pracovníkov a pracovníkov OSN a ich sprievodného personálu v zónach konfliktu a na Dohovor o bezpečnosti pracovníkov OSN a sprievodného personálu z 9. decembra 1994 a jeho opčný protokol z 8. decembra 2005, - so zreteľom na polročné vyhlásenia zástupcu generálneho tajomníka OSN pre humanitárne veci určené Bezpečnostnej rade OSN o ochrane civilného obyvateľstva v ozbrojených konfliktoch, - so zreteľom na základnú definíciu oddelenia OSN pre mierové operácie vymedzujúcu udržiavanie mieru ako "spôsob ako pomôcť krajinám postihnutým konfliktom vytvoriť podmienky na trvalo udržateľný mier. Mierové jednotky OSN – vojaci a vojenskí dôstojníci, polícia a civilní zamestnanci z mnohých krajín – monitorujú a pozorujú mierové procesy, ku ktorým dochádza v situáciách po skončení konfliktu, a pomáhajú stranám konfliktu realizovať mierovú dohodu, ktorú podpísali. Táto pomoc má veľa foriem, a to podporovanie bezpečnosti ľudí, tvorba opatrení na budovanie dôvery, mechanizmy deľby moci, podpora pri voľbách, posilňovanie zásad právneho štátu a hospodársky a sociálny rozvoj", - so zreteľom na správu Výboru pre politické veci (ACP-EP/100.291/08/fin.), A. keďže tradičné poňatie udržiavania mieru, ktoré bolo v podstate zamerané na oddelenie strán konfliktu po podpísaní prímeria, sa postupom času mení a v súčasnosti zahŕňa aj dohľad nad hranicami, vytváranie demilitarizovaných zón a v prípade začlenenia týchto aspektov do zmlúv aj monitorovanie výmen zajatcov a demilitarizácie, ktoré sa tým považujú za súčasť systematizovaného procesu, ktorého cieľom je poskytovať a zachovávať politický priestor pre zúčastnené strany, aby mohli viesť rokovania a dospieť k urovnaniu sporu, B. keďže vo vyhlásení prijatom na svetovom samite v septembri 2005 v New Yorku 109 zvrchovaných vlád uznalo zodpovednosť štátov a OSN za ochranu obyvateľstva pred genocídou, vojnovými zločinmi, zločinmi proti ľudskosti a etnickými čistkami, C. keďže kvôli veľkému množstvu úloh vyplývajúcich z mandátov na ochranu civilného obyvateľstva sa pôsobenie mierových jednotiek musí orientovať rôznymi smermi a jednotky sa čoraz viac angažujú v otázkach nevojenskej bezpečnosti, ako je rozvoj, obnova a dlhodobé budovanie mieru, čo sú všetko činnosti, na ktoré vojenské sily zvyčajne nie sú vyškolené, D. keďže jedným z problémov, ktorý narúša schopnosť mierových misií chrániť civilné obyvateľstvo, je nedostatočné uznanie potenciálnej úlohy a schopnosti stálej civilnej kapacity zloženej z dobre vyškolených profesionálnych civilných zamestnancov rôznych národností, ktorých možno rýchlo rozmiestniť a ktorí sú schopní plniť úlohy priamo súvisiace s ochranou civilného obyvateľstva, ako je monitorovanie dodržiavania ľudských práv, sprostredkúvanie na miestnej úrovni, poradenstvo v otázke práv žien, mobilizácia spoločenstiev a informovanie, E. keďže Organizácia spojených národov (OSN) a Africká únia (AÚ), niekedy podporované Európskou úniou (EÚ), zvyšujú tento rok počet príslušníkov mierových jednotiek v Afrike, a to prostredníctvom nových misií okrem iného v sudánskom regióne Darfúr, v Čade, Stredoafrickej republike a Somálsku, F. keďže mierové sily AÚ získali pomoc v rámci nástroja na podporu udržania mieru ERF, G. keďže od prijatia Amsterdamskej zmluvy v roku 1997 mala Európska bezpečnostná a obranná politika (EBOP), ako sa to stanovilo v roku 1992 v Petersbergu, za úlohu udržiavanie mieru, ochranu civilného obyvateľstva a ochranu humanitárnej pomoci, H. keďže tieto úlohy sú vykonávané na základe mandátu OSN a keďže päť takýchto úloh pokračuje alebo sa uskutočnilo v Afrike, I. keďže EÚ, OSN a regionálne organizácie by pred začatím mierových operácií mali vypracovať analýzu konfliktu a hrozieb, aby lepšie pochopili podmienky, v ktorých budú pracovať, a vyhli sa tak negatívnemu dosahu svojho zásahu, napríklad podnecovaniu napätia a konfliktu, J. keďže vojenskí zamestnanci ešte nie sú zvyknutí na hľadanie a ochranu civilného obyvateľstva v nepriateľskom prostredí v rámci medzinárodného zásahu alebo zásahu tretej strany a nábory vojenských zamestnancov zapojených do mierových operácií často nevykonávajú priamo OSN ani regionálne organizácie, ale zabezpečujú ho krajiny poskytujúce vojakov, ktoré si zachovávajú právomoci nad odbornou prípravou a disciplinárnymi opatreniami týkajúcimi sa ich vojakov, K. keďže úloha a prístup humanitárnych aktérov, ako sú mimovládne organizácie a agentúry OSN, k ochrane civilného obyvateľstva sa líši od úlohy a prístupu mierových jednotiek, L. keďže zodpovednosť za stanovenie postupu agentúry, čo sa týka ochrany, často nesú jednotliví dôstojníci zodpovední za ochranu v teréne namiesto toho, aby vyplynula z jasných usmernení vypracovaných na inštitucionálnej úrovni, M. keďže násilie voči civilnému obyvateľstvu v konfliktom postihnutých krajinách, najmä voči ženám a deťom, sa často používa ako spôsob vedenia vojny s cieľom ponížiť a psychicky oslabiť obete, ktoré majú strach nahlásiť sexuálne vykorisťovanie a zneužívanie kýmkoľvek vrátane vojakov mierových jednotiek a humanitárnych pracovníkov, N. keďže rozsah mierovej misie, najmä čo sa týka počtu pomocných civilných neozbrojených príslušníkov mierových jednotiek a geografického dosahu, je dôležitým faktorom pri zvyšovaní úrovne ochrany civilného obyvateľstva, Definovanie ochrany civilného obyvateľstva 1. zdôrazňuje skutočnosť, že za ochranu civilného obyvateľstva a uspokojovanie ich základných potrieb sú v prvom rade zodpovedné štáty alebo ďalšie orgány či aktéri, ktorí nad nimi majú faktickú kontrolu, a že úloha externých mierových operácií alebo operácií tretích strán je druhotná; 2. zdôrazňuje, že zásada nezasahovania nesmie viesť k tolerovaniu vážnych zločinov, ako sú genocída a hromadné vraždenie, etnické čistky, vyhosťovanie a hromadné znásilňovanie, ale že v tomto prípade skôr znamená, že medzinárodné spoločenstvo má zodpovednosť za ochranu a prijímanie ráznych protiopatrení, predovšetkým na ochranu ohrozeného obyvateľstva a ak je to možné, malo by do procesu urovnávania konfliktov zapojiť regionálne organizácie; 3. zdôrazňuje, že je dôležité uznať, že mierové operácie by mali mať dostatočne silný mandát umožňujúci efektívnu podporu nastolenia a/alebo obnovenia mieru a právneho štátu vrátane prechodu k reforme bezpečnostného sektora; konštatuje, že z toho dôvodu musí byť vyvinutá komplexná stratégia ochrany, ktorá zabezpečí aj odbornú prípravu civilných bezpečnostných síl (polície), podporí opatrenia na odzbrojenie a stanoví jasné ciele v oblasti obnovy; 4. znovu vyjadruje svoje znepokojenie nad šírením ľahkých zbraní a zbraní malého kalibru a zastáva názor, že odzbrojenie, demobilizácia a reintegrácia musia byť neoddeliteľnou súčasťou mierových operácií; 5. zdôrazňuje, že je dôležité, aby sa pri úsilí o zvýšenie ochrany civilného obyvateľstva brala do úvahy komplexnosť problémov a hrozieb, ktorým čelí civilné obyvateľstvo, a víta zvýšenú súčinnosť rôznych neozbrojených civilných aktérov v tejto oblasti ako prínos pri realizácii stratégií na ochranu; 6. zdôrazňuje, že samotné vojenské stratégie nemôžu uspieť, ak nie sú sprevádzané komplexnými humanitárnymi opatreniami a politickými cieľmi v oblasti mieru; konštatuje, že na prekonanie rozporov medzi stranami konfliktu a zabezpečenie nastolenia mieru a rekonštrukcie bude možno potrebný silný mandát, ktorý bude musieť byť jasne zapracovaný do stratégie ochrany; 7. zdôrazňuje, že viaceré štáty zaviedli civilnú mierovú službu a v dôsledku toho zaznamenali veľké úspechy, najmä v situácii po skončení konfliktu v štátoch bývalej Juhoslávie; odporúča, aby stálu civilnú mierovú službu zaviedli aj ďalšie štáty a regionálne organizácie ako Africká únia a EÚ; 8. víta skutočnosť, že aktivity na ochranu civilného obyvateľstva sú do mierových mandátov začlenené vo zvýšenej miere, a poukazuje na potrebu poskytnúť usmernenia, pokiaľ ide o spôsob realizácie takýchto mandátov, s cieľom zabezpečiť celistvejší prístup k ľudskému rozvoju, k ľudským právam, humanitárnej pomoci a akciám zameraným na bezpečnosť ľudí; naliehavo preto žiada OSN a regionálne organizácie, aby objasnili, ako sa ochrana civilného obyvateľstva interpretuje v mandátoch ich misií a v spoločných misiách, a aby viac podporovali prípravu svojich vojakov a personálu na takéto operácie; 9. zdôrazňuje, že je potrebné zlepšiť schopnosť konať vrátane vytvorenia stálej civilnej mierovej kapacity pozostávajúcej z dobre vybaveného koordinačného úradu v operačnom štábe a prípadne na regionálnej úrovni, ako aj zoznamu civilných zamestnancov, ktorí sú schopní rýchleho nasadenia, a stanoviť primerané počty zamestnancov; 10. poukazuje na potrebu chrániť civilné obyvateľstvo nielen pred násilnými zásahmi, ale aj pred trestnými činmi, ako sú útoky gangov či rabovanie; 11. víta rozhodnutie Rady EÚ zaviesť mechanizmus civilnej ochrany a nový finančný nástroj EÚ civilnej ochrany na zlepšenie mobilizácie a koordinácie pomoci v oblasti civilnej ochrany v prípade núdzových zásahov v rámci EÚ, ako aj mimo nej; 12. odporúča, aby vojenské stratégie pre mierové operácie s osobitným mandátom na ochranu civilného obyvateľstva zahŕňali praktické nástroje na účinné plnenie takéhoto mandátu, ako sú civilná neozbrojená ochrana, nočné hliadky a rádiová komunikácia, organizovanie miestnych obranných výborov na upozorňovanie mierových jednotiek, vzdušná obrana, zahrnutie jednotky rýchlej reakcie pripravenej reagovať na nepokoje, využívanie satelitov na monitorovanie a odpočúvanie a zapojenie polície zabezpečujúcej stabilitu ako spôsobu podpory misií a poskytovania stratégií na skončenie mierových operácií; 13. zdôrazňuje, že v regiónoch postihnutých konfliktom musia mierové jednotky chrániť aj humanitárnych pracovníkov, aby mohli na mieste bezpečne vykonávať svoju činnosť; 14. zdôrazňuje, že participatívny prístup ku kontrolným miestam, do ktorého sa zapájajú miestni štátni predstavitelia a občianska spoločnosť, pomôže určiť faktory zraniteľnosti, aby sa dali vypracovať primerané reakcie, a upozorňuje na význam lepšej koordinácie medzi hospodárskymi, politickými, civilnými a vojenskými silami; 15. vyzýva členské štáty EÚ a medzinárodné spoločenstvo, aby podporovali realizáciu rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN č. 1325/2000 a č. 1820/2008 o ženách a deťoch v ozbrojených konfliktoch a aby vypracovali národné akčné plány a strategické dokumenty; 16. zdôrazňuje, že prítomnosť žien môže zohrávať v mierových misiách dôležitú úlohu pri zmierňovaní násilia voči ženám v konfliktných zónach a v zónach po ukončení konfliktu a že príslušníčky mierových jednotiek slúžia často ako vzor pre miestne ženy a nabádajú ich k účasti na obnove po skončení konfliktu, najmä na budovaní demokracie a hospodárskom rozvoji; 17. žiada, aby sa riadne zohľadňovalo uznesenie Bezpečnostnej rady OSN č. 1325/2000 o účasti žien na prevencii konfliktov, v mechanizmoch riadenia a v mechanizmoch riešenia konfliktov; 18. dôrazne odsudzuje prípady príslušníkov mierových jednotiek, ktorí zneužili svoje právomoci a sexuálne zneužívali civilného obyvateľstva alebo sa angažovali v korupčných praktikách, a zdôrazňuje, že v takomto prípade je veľmi dôležitá reakcia národných prispievateľov; trvá na tom, aby boli orgány krajiny pôvodu páchateľa alebo Medzinárodný trestný tribunál prísne stíhali takéto trestné činy; odmieta udeľovanie akejkoľvek formy imunity personálu OSN alebo vojakom s mandátom OSN v súvislosti s páchaním týchto trestných činov; 19. odporúča, aby každú mierovú misiu podporovali jednotky, ktorých osobitnou úlohou bude monitorovanie, vyšetrovanie a verejné informovanie o porušovaní medzinárodného humanitárneho práva a ľudských práv, a nezávislá vyšetrovacia jednotka, ktorá bude vyšetrovať prípady údajného sexuálneho zneužívania príslušníkmi mierových síl, a aby sa vytvoril primeraný systém pomoci obetiam tohto zneužívania a deťom, ktoré sa v dôsledku toho narodili; 20. naliehavo požaduje vytvorenie mechanizmu kontroly alebo "strážcu", ktorý bude poverený zabezpečením transparentného a efektívneho vyšetrovania sťažností, aby sa mohli spravodlivo posudzovať na národnej úrovni; 21. zdôrazňuje potrebu zahrnutia kontaktných miest do medzinárodných iniciatív OSN a mimovládnych organizácií s cieľom predchádzať sexuálnemu vykorisťovaniu a zneužívaniu a reagovať naň; 22. odporúča, aby kontaktné miesta prostredníctvom zavedenia spoločného mechanizmu zaznamenávania sťažností zaručovali komunitám možnosť podávať sťažnosti; konštatuje, že tento mechanizmus by mal byť dostupný pre všetky agentúry a kontaktné miesta, aby si komunity uvedomili, kde majú svoje sťažnosti podávať; Dôsledky pre mandáty, pravidlá nasadenia a odbornú prípravu 23. potvrdzuje, že pre nasadenie mnohonárodných jednotiek na národnej a nadnárodnej úrovni je dôležité zlepšiť odbornú prípravu pred misiou, ako aj počas služby (najmä v oblasti medzinárodného humanitárneho práva, ľudských práv, realizácie mandátov pre kontaktné miesta vrátane prevencie sexuálneho násilia a reakcie naň), a kritizuje skutočnosť, že v prípade vojenského personálu podieľajúceho sa na misiách pod vedením OSN sa táto príprava považuje za výlučne národnú zodpovednosť; 24. žiada, aby sa v súlade s usmerneniami spoločného parlamentného zhromaždenia o deťoch a ozbrojených konfliktoch zaviedla osobitná príprava týkajúca sa ochrany detí; 25. požaduje vydávanie tzv. "karty vojaka" podobnej karte, ktorú používajú jednotky EUFOR v Konžskej demokratickej republike, obsahujúcej usmernenia pre príslušníkov mierových síl týkajúce sa správania k civilnému obyvateľstvu; požaduje podobnú kartu venovanú konkrétne deťom; 26. uznáva úsilie oddelenia OSN pre mierové operácie o poskytovanie určitej odbornej prípravy vedúcim pracovníkom a štátom poskytujúcim vojenské jednotky pred nasadením, zameranej najmä na pravidlá nasadenia, ale vyjadruje poľutovanie nad tým, že štáty sa na nej nemusia zúčastňovať; 27. odporúča, aby členské štáty OSN založili spoločnú akadémiu odborného vzdelávania pre mierové misie, v ktorej sa bude aspoň veliteľom poskytovať štandardné základné nadnárodné odborné vzdelanie v oblasti humanitárnych úloh a úloh technickej pomoci v súvislosti so starostlivosťou o civilné obyvateľstvo a jeho ochranou; 28. odporúča regionálnym a subregionálnym organizáciám OSN, aby vypracovali štandardizovanejšie moduly odbornej prípravy a zvýšili počet dvojstranných a mnohostranných programov odbornej prípravy, ktorých súčasťou by mali byť najmä opatrenia na zvyšovanie informovanosti o dodržiavaní ľudských práv v súlade so zásadou, že všetci ľudia sú si rovní a malo by sa s nimi zaobchádzať rovnako bez ohľadu na vek, pohlavie, rasu alebo etnickú príslušnosť, náboženské vyznanie alebo vieru; 29. víta úsilie EÚ o lepšiu harmonizáciu prístupov k ochrane civilného obyvateľstva medzi členskými štátmi najmä prostredníctvom organizovania spoločných aktivít odbornej prípravy, a zdôrazňuje skutočnosť, že pojem ochrana civilného obyvateľstva a ochrana detí by sa mal stať neoddeliteľnou súčasťou takejto odbornej prípravy realizovanej profesionálnymi globálnymi iniciatívami občianskej spoločnosti; 30. požaduje, aby sa prevencia sexuálneho vykorisťovania a zneužívania stala štandardnou otázkou, ktorej sa bude venovať pozornosť pri odbornej príprave personálu prispievajúcich krajín, a aby sa popri samotných operáciách schvaľovali aj primerané mechanizmy financovania a odškodňovania obetí zneužívania príslušníkmi mierových síl; 31. naliehavo žiada, aby významnou súčasťou modulov odbornej prípravy určenej personálu mierových jednotiek pôsobiacich či už pod vedením OSN, alebo pod regionálnym vedením, boli otázky zneužívajúceho správania, pretože personál misií OSN má často nejasné informácie o tom, ako hlásiť zneužívanie a čo sa stane páchateľovi; 32. naliehavo žiada, aby súčasťou každej misie EBOP bol špecializovaný poradca pre ochranu detí; 33. víta skutočnosť, že oddelenie OSN pre mierové operácie v súčasnosti rozmiestňuje hodnotiace tímy, ktoré majú určiť nedostatky v odbornej príprave, a ponúka certifikovanie tých krajín, ktoré vycvičili svoje sily tak, aby spĺňali normy OSN; 34. poukazuje na to, že EÚ tiež prechádza podobným vývojom v prípade hlavného cieľa a hlavného civilného cieľa, ale zdôrazňuje skutočnosť, že stále zaostáva v systematickom prístupe, pretože odborná príprava v konečnom dôsledku spadá do oblasti zodpovednosti štátu; 35. pripomína členským štátom EÚ ich zodpovednosť vyplývajúcu z medzinárodného práva za zabezpečenie primeranej odbornej prípravy všetkých civilných a vojenských zamestnancov v súlade s medzinárodnými humanitárnymi normami, ako aj za zabezpečenie prípravy a prehodnocovania vhodných usmernení, aby sa zaručilo rešpektovanie miestneho obyvateľstva, kultúry a pohlaví; poukazuje na dôležitosť zohľadnenia ľudských práv a rodovej rovnosti; 36. vyzýva, aby odborná príprava, ktorú poskytuje európsky vojenský personál africkému vojenskému personálu v rámci programu Euro Recamp, systematickým spôsobom zahŕňala aj prípravu v oblasti ľudských práv a ochrany civilného obyvateľstva a aby sa na takúto prípravu zabezpečil dostatočný rozpočet; 37. zdôrazňuje, že treba riadne posúdiť hodnotu získaných skúseností a osvedčených postupov, najmä skúseností nadobudnutých počas operácií s jasným mandátom na ochranu, ako ARTEMIS a EUFOR v Konžskej demokratickej republike, s cieľom využiť tento materiál na zlepšenie odbornej prípravy v rámci EÚ; víta predovšetkým dôraz na poskytovanie zrozumiteľných informácií verejnosti a podporu pozitívneho vnímania operácie, ktoré uľahčuje skutočnosť, že väčšina jednotiek EÚ mohla komunikovať v jazyku, ktorému obyvateľstvo rozumie; Zlepšovanie komunikácie 38. opätovne potvrdzuje zásadnú úlohu, ktorú môže hrať Spoločné parlamentné zhromaždenie AKT-EÚ pri zvyšovaní povedomia a začatí diskusie o tom, ako dosiahnuť, aby sa program ochrany stal ústredným bodom tak mandátov pre operácie v rámci EBOP EÚ, ako aj mierových misií ďalších regionálnych organizácií; 39. zdôrazňuje, že je dôležité, aby získané skúsenosti nezostávali len výsadou "vedúceho národa", a zdôrazňuje skutočnosť, že treba vypracovať európsku doktrínu pre intervenciu v humanitárnych situáciách založenú predovšetkým na skúsenostiach tých členských štátov EÚ, ktoré sú v tomto smere najviac predvídavé, s cieľom zvýšiť primeranosť pravidiel nasadenia; 40. zdôrazňuje potrebu sformalizovania systému komunikácie medzi mimovládnymi organizáciami a OSN a regionálnymi organizáciami, predovšetkým v nebezpečných oblastiach pod ochranou mierových jednotiek; 41. pripomína požiadavku, aby štáty podporovali a dodržiavali ľudské práva a humanitárne zásady ľudskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti a aby zabezpečili, že humanitárni pracovníci budú mať bezpečný a neobmedzený prístup k obyvateľstvu v núdzovej situácii v súlade s príslušnými ustanoveniami medzinárodného práva a vnútroštátnych právnych predpisov; 42. naliehavo žiada, aby v tejto oblasti príslušníci mierových jednotiek systematicky spolupracovali s humanitárnym spoločenstvom na interpretácii svojho mandátu na ochranu civilného obyvateľstva a aby predstavitelia politického a vojenského vedenia operácie realizovali podobné komunikačné iniciatívy s miestnymi politickými a správnymi orgánmi; 43. naliehavo upozorňuje na potrebu vytvorenia kontaktného tímu v rámci každej štruktúry mierových operácií, ktorý by sa zameriaval na komunikáciu a informoval miestne obyvateľstvo vrátane obyvateľov prihraničných oblastí o skutočnom mandáte misie, čo by predstavovalo hlavný prínos k zachovaniu neutrality mierových operácií; stanovuje, že hlavnou úlohou tímu by bolo vytvorenie mechanizmu zaznamenávania sťažností v spolupráci s miestnymi komunitami; 44. poukazuje na to, že komunikácia s miestnym obyvateľstvom má zásadný význam a mal by sa prijať prístup, ktorý podporí zrozumiteľné informovanie a zabezpečí prístup tak k mužom, ako aj k ženám; konštatuje, že tento prístup sa musí rozšíriť na ďalších aktérov tretích strán a na humanitárne organizácie, organizácie pre ľudské práva a rozvojové organizácie v teréne; 45. zdôrazňuje, že treba vypracúvať účinné a nepretržité hodnotenie rozhodujúcich činiteľov bezpečnosti (ohrozenia) civilného obyvateľstva a aby sa výsledná analýza použila ako základ pri určovaní stratégií ochrany s cieľom predchádzať obnovovaniu násilných konfliktov; 46. vyzýva EÚ, aby po konzultácii s ďalšími príslušnými zainteresovanými stranami, ako je Úrad pre koordináciu humanitárnej činnosti, vypracovala ďalšiu osobitnú štúdiu o začlenení stratégií ochrany do rozvíjajúceho sa vojenského prístupu EÚ k riadeniu kríz a aby zahrnula úvahy o skúsenostiach získaných na úrovni EÚ do ochrany civilného obyvateľstva a predovšetkým detí, a domnieva sa, že toto by malo byť základom na prijatie rozsiahlejšej "ochrannej doktríny EÚ", ktorá by obsahovala prvky a usmernenia z oblasti právnej, civilnej, humanitárnej a vojenskej ochrany; 47. zdôrazňuje, že treba vytvoriť tzv. vedúce agentúry, ktoré môžu zabezpečovať jasné strategické smerovanie, určia kľúčové nedostatky a objasnia úlohy a povinnosti pri reakcii na konflikt; 48. poveruje svojich spolupredsedov, aby toto uznesenie postúpili Rade ministrov AKT-EÚ, Komisii Africkej únie, Panafrickému parlamentu a národným a regionálnym parlamentom, Európskej komisii, OSN a regionálnym organizáciám, predsedníctvu Rady EÚ a Africkej únii. [1] Prijaté Spoločným parlamentným zhromaždením AKT-EÚ 28. novembra 2008 v Port Moresby (Papua-Nová Guinea). [2] Ú. v. ES L 317, 15.12.2000, s. 3. [3] Ú. v. EÚ L 287, 28.10.2005, s. 4. [4] Ú. v. EÚ C 272, 3.11.2005, s. 26. [5] Ú. v. EÚ C 307, 15.12.2006, s. 17. --------------------------------------------------