Zmluva o ústave pre európu - Protokoly a Prílohy - 22.Protokol o práve štátnych príslušníkov členských štátov na azyl



Úradný vestník 310 , 16/12/2004 S. 0362 - 0363



22. PROTOKOL O PRÁVE ŠTÁTNYCH PRÍSLUŠNÍKOV ČLENSKÝCH ŠTÁTOV NA AZYL VYSOKÉ ZMLUVNÉ STRANY, KEĎŽE v súlade s článkom I-9 ods. 1 ústavy Únia uznáva práva, slobody a zásady uvedené v Charte základných práv, KEĎŽE v súlade s článkom I-9 ods. 3 ústavy základné práva tak, ako ich zaručuje Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, sú súčasťou práva Únie ako všeobecné zásady, KEĎŽE Súdny dvor Európskej únie má právomoc zabezpečiť, že Únia pri výklade a uplatňovaní článku I-9 ods. 1 a 3 ústavy rešpektuje právo Únie, KEĎŽE podľa článku I-58 ústavy musí každý európsky štát uchádzajúci sa o členstvo v Únii rešpektovať hodnoty uvedené v článku I-2 ústavy, MAJÚC NA PAMÄTI, že článok I-59 ústavy vytvára mechanizmus pozastavenia určitých práv v prípade vážneho a pretrvávajúceho porušenia týchto hodnôt zo strany členského štátu, ODVOLÁVAJÚC SA na to, že každý štátny príslušník členského štátu požíva ako občan Únie osobitné postavenie a ochranu, ktorá je zaručená členskými štátmi v súlade s ustanoveniami časti I hlavy II a časti III hlavy II ústavy, MAJÚC NA PAMÄTI, že ústava vytvára priestor bez vnútorných hraníc a priznáva každému občanovi Únie právo na slobodný pohyb a pobyt na území členských štátov, ŽELAJÚC SI zabrániť tomu, aby bol inštitút azylu využívaný na účely nezlučiteľné s tými, na ktoré je určený, KEĎŽE tento protokol rešpektuje nemennosť a ciele Ženevského dohovoru z 28. júla 1951 o postavení utečencov, SA DOHODLI na týchto ustanoveniach, ktoré sú pripojené k Zmluve o Ústave pre Európu: Jediný článok So zreteľom na úroveň ochrany základných práv a slobôd v členských štátoch Európskej únie sa členské štáty považujú za bezpečné krajiny pôvodu vo vzájomných vzťahoch pri všetkých právnych a praktických dôvodoch, ktoré sa týkajú záležitostí azylu. V dôsledku toho je možné brať do úvahy žiadosť o azyl podanú štátnym príslušníkom členského štátu alebo ju vyhlásiť za prípustnú na prešetrenie iným členským štátom len v týchto prípadoch: a) ak členský štát, ktorého je žiadateľ štátnym príslušníkom, pokračuje, využívajúc ustanovenia článku 15 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, v prijímaní opatrení zbavujúcich ho na svojom území záväzkov podľa tohto dohovoru, b) ak bol iniciovaný postup uvedený v článku I-59 ods. 1 alebo 2 ústavy a pokiaľ Rada alebo prípadne Európska rada vo vzťahu k nemu prijme európske rozhodnutie s ohľadom na členský štát, ktorého je žiadateľ štátnym príslušníkom, c) ak Rada prijala európske rozhodnutie v súlade s článkom I-59 ods. 1 ústavy s ohľadom na členský štát, ktorého je žiadateľ štátnym príslušníkom, alebo ak Európska rada prijala európske rozhodnutie v súlade s článkom I-59 ods. 2 ústavy s ohľadom na členský štát, ktorého je žiadateľ štátnym príslušníkom, d) ak by sa tak členský štát rozhodol jednostranne vo vzťahu k žiadosti štátneho príslušníka iného členského štátu; v takom prípade musí byť Rada okamžite informovaná; žiadosť sa vybavuje na základe domnienky, že je zjavne neodôvodnená bez toho, aby súčasne akýmkoľvek spôsobom, podľa okolností prípadu, ovplyvňovala rozhodovaciu právomoc členského štátu. --------------------------------------------------