2009L0156 — SK — 01.07.2013 — 001.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

Zmenené a doplnené:

No

▼B

SMERNICA RADY 2009/156/ES

z 30. novembra 2009

o zdravotnom stave zvierat v súvislosti s presunom a dovozom zvierat čeľade koňovité z tretích krajín

(kodifikované znenie)

(Text s významom pre EHP)

Táto smernica sa nedotýka povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v časti B prílohy V,

Kontrola pri dovoze by mala zahŕňať aj pôvod zvieraťa čeľade koňovité a jeho zdravotný stav.

Predloženie štandardného osvedčenia pri dovoze zvierat čeľade koňovité predstavuje účinný spôsob overenia toho, či sa dodržali pravidlá Spoločenstva. Takéto pravidlá môžu zahŕňať osobitné opatrenia, ktoré sa môžu meniť podľa danej tretej krajiny a mali by sa zahrnúť do štandardného formulára osvedčenia.

Všeobecné podmienky uplatniteľné na dovoz z tretích krajín by sa mali doplniť o osobitné podmienky, ktoré sa určia na základe zdravotnej situácie v každej z týchto krajín. Tieto osobitné podmienky závisia od technických a rôznorodých kritérií, ich stanovenie si vyžaduje pružný a rýchly postup, pri ktorom Komisia a členské štáty úzko spolupracujú.

Treba dodať, že dovoz zvierat čeľade koňovité by sa nemal povoliť z krajín, kde sa vyskytuje infekčná alebo nákazlivá choroba predstavujúca riziko pre dobytok v Spoločenstve, prípadne ak ide o zvieratá, ktoré neochoreli na takúto infekciu, ale ide o príliš krátky časový úsek. Takéto úvahy tiež platia pre dovoz z tretích krajín, kde sa uskutočnilo očkovanie proti takýmto chorobám.

Výber týchto krajín by mal byť založený na takých kritériách, ako je zdravotný stav zvierat, organizácia vývozu, úroveň veterinárnych služieb a platné predpisy.

Pre uspokojivé zabezpečenie tejto požiadavky by sa mali zaviesť opatrenia na vydanie úradného veterinárneho a zdravotného certifikátu, ktorý by sprevádzal dané zviera čeľade koňovité na miesto určenia.

Z rovnakého dôvodu by sa mali stanoviť aj podmienky pre dopravu zvierat zohľadňujúc ochranu zvierat stanovených v nariadení Rady (ES) č. 1/2005 z 22. decembra 2004 o ochrane zvierat počas prepravy a s ňou súvisiacich činností ( 4 ).

Aby sa s nimi dalo obchodovať, zvieratá čeľade koňovité by mali spĺňať určité požiadavky na zdravotný stav, ktoré umožnia vylúčiť rozšírenie infekčných alebo nákazlivých chorôb. Z toho dôvodu je aj potrebné zabezpečiť vhodnú regionalizáciu obmedzujúcich opatrení.

Mali by sa tiež upraviť podmienky pre presun registrovaných zvierat čeľade koňovité na území daného štátu, ktoré sú uvedené v identifikačnom doklade.

Na podporu vyváženého rozvoja obchodu v Spoločenstve by sa mal stanoviť systém, ktorý by upravoval dovozy z tretích krajín.

Mali by sa odstrániť rozdiely v predpisoch o zdravotnom stave zvierat čeľade koňovité v členských štátoch, aby sa podporil trh s nimi vnútri Spoločenstva.

Rozmnožovanie a chov takýchto zvierat čeľade koňovité, a to predovšetkým koní, sa vo všeobecnosti zahŕňa do odvetvia farmárstvo. Predstavuje zdroj príjmu pre časť farmárov.

Na zabezpečenie racionálneho rozvoja chovu týchto zvierat čeľade koňovité a predovšetkým produktivity v tomto odvetví by sa mali stanoviť pravidlá, ktorými by sa riadil presun zvierat čeľade koňovité medzi členskými štátmi na úrovni Spoločenstva.

Zvieratá čeľade koňovité sú ako živé zvieratá zahrnuté do zoznamu tovarov v prílohe I k zmluve.

Smernica Rady 90/426/EHS z 26. júna 1990 o zdravotnom stave zvierat v súvislosti s presunom a dovozom zvierat čeľade koňovitých equidae z tretích krajín ( 2 ) bola opakovane podstatným spôsobom zmenená a doplnená ( 3 ). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa mala táto smernica kodifikovať.

so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu ( 1 ),

so zreteľom na návrh Komisie,

so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 37,

KAPITOLA I

VŠEOBECNÉ USTANOVENIA

Článok 1

Táto smernica stanovuje predpisy o zdravotnom stave živých zvierat čeľade koňovité pri ich presune medzi členskými štátmi a dovoze z tretích krajín.

Článok 2

Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto definície:

c) „registrované zviera čeľade koňovité“ je každé zviera čeľade koňovité, zaregistrované ako stanovuje smernica Rady 90/427/EHS z 26. júna 1990 o zootechnických a genealogických podmienkach platiacich pre obchod s equidae v rámci Spoločenstva ( 7 ), označené pomocou identifikačného dokumentu vydaného:

d) „zvieratá čeľade koňovité na porážku“ sú zvieratá čeľade koňovité, ktoré sú určené buď priamo, alebo prostredníctvom schváleného zhromažďovacieho strediska uvedeného v článku 7 na prevoz do bitúnku na porážku;

e) „zvieratá čeľade koňovité chovné a úžitkové“ sú zvieratá iné než tie, ktoré sa spomenuli v písmenách c) a d);

KAPITOLA II

PRAVIDLÁ PRESUNU ZVIERAT ČEĽADE KOŇOVITÉ RÁMCI ČLENSKÝCH ŠTÁTOV A MEDZI NIMI

Článok 3

Členské štáty môžu oprávniť presun registrovaných zvierat čeľade koňovité na ich území alebo ich poslať do iného členského štátu, len ak sú splnené podmienky uvedené v článkoch 4 a 5.

Príslušné orgány v cieľových členských štátoch však môžu zaručiť všeobecné alebo limitované výnimky pre presun zvierat čeľade koňovité, ktoré:

— sa použijú pre rekreačnú a športovú jazdu pozdĺž ciest, ktoré sú v blízkosti hraníc so Spoločenstvom,

— sa použijú na kultúrnych a podobných udalostiach alebo aktivitách organizovaných miestnymi orgánmi situovanými v blízkosti vnútorných hraníc so Spoločenstvom,

Členské štáty, ktoré využívajú takéto povolenie majú informovať Komisiu o obsahu zaručovanej výnimky.

Článok 4

1. Pri kontrole nesmú zvieratá čeľade koňovité vykazovať klinické príznaky choroby. Kontrola sa musí uskutočniť do 48 hodín pred naložením zvierat do dopravného prostriedku. V prípade registrovaných zvierat čeľade koňovité sa však môže takáto kontrola vyžadovať podľa článku 6 len pri obchode vo vnútri Spoločenstva.

2. Bez toho, aby boli dotknuté požiadavky uvedené v odseku 5 týkajúce sa povinného oznamovania chorôb, musí úradný veterinár v čase inšpekcie zistiť na základe vyhlásení vlastníka alebo chovateľa, či zvieratá boli v kontakte 15 dní pred kontrolou so zvieratami, ktoré majú alebo môžu mať nákazlivú chorobu.

3. Nesmie ísť o zvieratá určené na porážku v rámci vyhubenia infekčnej alebo nákazlivej choroby podľa štátneho programu.

4. Zvieratá čeľade koňovité sa musia identifikovať týmto spôsobom:

5. K požiadavkám uvedeným v článku 5 treba dodať, že zviera čeľade koňovité nesmie pochádzať z hospodárstva, pre ktoré sa vydal jeden z týchto zákazov:

iii) v prípade infekčnej anémie až do dátumu, keď sa infikované zviera zabilo, ostatné zvieratá mali negatívnu reakciu na dva Cogginsove testy uskutočnené s odstupom troch mesiacov;

Príslušné orgány môžu čiastočne zrušiť tento zákaz v prípade jazdiarní a dostihových dráh a môžu upovedomiť Komisiu o dôvode pre takéto zrušenie.

Keď členský štát navrhne alebo navrhol voliteľný alebo povinný kontrolný program pre sledovanie choroby, na ktoré sú zvieratá čeľade koňovité podozrivé, môže predložiť Komisii program do šiestich mesiacov od 4. júla 1990 pre Belgicko, Dánsko, Nemecko, Írsko, Grécko, Španielsko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, Portugalsko a Spojené kráľovstvo, od 1. januára 1995 pre Rakúsko, Fínsko a Švédsko, od 1. mája 2004 pre Českú republiku, Estónsko, Cyprus, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Poľsko, Slovinsko a Slovensko, od 1. januára 2007 pre Bulharsko a Rumunsko a od 1. júla 2013 pre Chorvátsko, ktorý by sa týkal najmä:

◄

b) dôvodov, pre ktoré treba brať do úvahy v programe význam choroby, ako aj náklady s tým spojené;

c) zemepisnej oblasti, v ktorej sa program zavedie;

Komisia vyhodnotí programy predložené členskými štátmi. Ak sú vhodné, schváli ich podľa v súlade s postupom uvedeným v článku 21 ods. 2. Všetky ďalšie záruky, všeobecné alebo špecifické, ktoré si môže vyžadovať obchod vo vnútri Spoločenstva, sa môžu definovať podľa toho istého postupu. Takéto záruky nesmú presahovať tie, ktoré vyžadujú členské štáty na svojom vlastnom území.

Programy predložené členskými štátmi sa môžu doplniť alebo sa k nim môžu pridať dodatky v súlade s postupom uvedeným v článku 21 ods. 3. Dodatky alebo doplnky k programom, ktoré sa už schválili alebo k tým, ktoré sa definovali podľa druhého pododseku, sa môžu schváliť tým istým postupom.

Článok 5

1. Členský štát, v ktorom sa vyskytol africký mor koní, môže expedovať zvieratá čeľade koňovité z tej časti svojho územia, ktorá sa považuje za infikovanú v zmysle odseku 2 tohto článku, iba za podmienok stanovených v odseku 5.

2. Určitá časť územia členského štátu sa považuje za infikovanú africkým morom koní, ak:

Časť územia považovaná za infikovanú africkým morom koní prinajmenšom zahŕňa:

3. Pravidlá kontroly a opatrenia na boj s africkým morom koní týkajúce sa území a pásiem uvedených v odseku 2 a príslušné výnimky sú špecifikované v smernici Rady 92/35/EHS z 29. apríla 1992, ktorou sa stanovujú pravidlá kontroly a opatrenia na boj s africkým morom koní ( 8 ).

4. Všetky vakcinované zvieratá čeľade koňovité nachádzajúce sa v ochrannom pásme musia byť registrované a označené v súlade s článkom 6 ods. 1 písmene d) smernice 92/35/EHS.

Identifikačný doklad a/alebo zdravotný certifikát sú opatrené jasným odkazom na takúto vakcináciu.

5. Členský štát môže expedovať z územia uvedeného v odseku 2 druhom pododseku iba zvieratá čeľade koňovité, ktoré spĺňajú tieto požiadavky:

a) musia sa expedovať iba počas určitých období roka so zreteľom na aktivitu vektorového hmyzu, ktoré sa majú určiť v súlade s postupom uvedeným v článku 21 ods. 3;

c) museli byť podrobené na africký mor koní, tak ako je to opísané v prílohe IV, a to dvakrát, pričom medzi týmito dvoma testami uplynul interval 21 až 30 dní a druhý test musel byť vykonaný počas 10 dní pred expedovaním buď:

i) s negatívnymi výsledkami, ak neboli vakcinované proti africkému moru koní, alebo

ii) bez toho, aby bol zaznamenaný nárast počtu protilátok a bez toho, aby boli vakcinované počas predchadzajúcich dvoch mesiacov, ak boli vakcinované proti africkému moru koní.

V súlade s postupom uvedeným v článku 21 ods. 2 a na základe stanoviska Európskeho úradu pre bezpečnosť potravín sa môžu uznať aj iné metódy monitorovania;