02017R1939 — SK — 31.10.2017 — 000.001

Tento text slúži výlučne ako dokumentačný nástroj a nemá žiadny právny účinok. Inštitúcie Únie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah. Autentické verzie príslušných aktov vrátane ich preambúl sú tie, ktoré boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie a ktoré sú dostupné na portáli EUR-Lex. Tieto úradné znenia sú priamo dostupné prostredníctvom odkazov v tomto dokumente





Opravené a doplnené:









▼B

NARIADENIE RADY (EÚ) 2017/1939

z 12. októbra 2017,

ktorým sa vykonáva posilnená spolupráca na účely zriadenia Európskej prokuratúry







KAPITOLA I

PREDMET ÚPRAVY A VYMEDZENIE POJMOV

Článok 1

Predmet úpravy

Týmto nariadením sa zriaďuje Európska prokuratúra a stanovujú sa pravidlá jej fungovania.

Článok 2

Vymedzenie pojmov

Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

1. „členský štát“ je – pokiaľ nie je ustanovené inak, najmä v kapitole VIII – členský štát, ktorý sa zúčastňuje na posilnenej spolupráci na účely zriadenia Európskej prokuratúry, ktorá sa považuje za povolenú v súlade s článkom 86 ods. 1 tretím pododsekom ZFEÚ alebo na základe rozhodnutia prijatého podľa článku 331 ods. 1 tretieho pododseku ZFEÚ;

2. „osoba“ je akákoľvek fyzická alebo právnická osoba;

3. „finančné záujmy Únie“ sú všetky príjmy, výdavky a aktíva kryté alebo nadobudnuté Úniou, alebo dlžné jej rozpočtu a rozpočtom inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr zriadených na základe zmlúv, ako aj rozpočtom, s ktorými tieto subjekty hospodária a ktoré sledujú;

4. „zamestnanci Európskej prokuratúry“ sú zamestnanci na ústrednej úrovni, ktorí poskytujú podporu kolégiu, stálym komorám, hlavnému európskemu prokurátorovi, európskym prokurátorom, európskym delegovaným prokurátorom a administratívnemu riaditeľovi pri vykonávaní bežnej činnosti v rámci plnenia úloh Európskej prokuratúry podľa tohto nariadenia;

5. „konajúci európsky delegovaný prokurátor“ je európsky delegovaný prokurátor zodpovedný za vyšetrovanie a stíhanie, ktoré začal, ktoré mu bolo pridelené alebo ktoré prevzal na základe práva odňať vec podľa článku 27;

6. „asistujúci európsky delegovaný prokurátor“ je európsky delegovaný prokurátor nachádzajúci sa v inom členskom štáte, než je členský štát konajúceho európskeho delegovaného prokurátora, pričom v tomto inom členskom štáte sa má viesť vyšetrovanie alebo vykonať opatrenie, ktorého vykonanie bolo postúpené asistujúcemu európskemu delegovanému prokurátorovi;

7. „osobné údaje“ sú akékoľvek informácie týkajúce sa identifikovanej alebo identifikovateľnej fyzickej osoby (ďalej len „dotknutá osoba“); identifikovateľná fyzická osoba je osoba, ktorú možno identifikovať priamo alebo nepriamo, najmä odkazom na identifikátor, ako je meno, identifikačné číslo, lokalizačné údaje, online identifikátor, alebo odkazom na jeden či viaceré prvky, ktoré sú špecifické pre fyzickú, fyziologickú, genetickú, mentálnu, ekonomickú, kultúrnu alebo sociálnu identitu tejto fyzickej osoby;

8. „spracúvanie“ je operácia alebo súbor operácií s osobnými údajmi alebo súbormi osobných údajov, napríklad získavanie, zaznamenávanie, usporadúvanie, štruktúrovanie, uchovávanie, prepracúvanie alebo zmena, vyhľadávanie, prehliadanie, využívanie, poskytovanie prenosom, šírením alebo poskytovanie iným spôsobom, preskupovanie alebo kombinovanie, obmedzenie, vymazanie alebo likvidácia, bez ohľadu na to, či sa vykonávajú automatizovanými alebo neautomatizovanými prostriedkami;

9. „obmedzenie spracúvania“ je označenie uchovávaných osobných údajov s cieľom obmedziť ich spracúvanie v budúcnosti;

10. „profilovanie“ je akákoľvek forma automatizovaného spracúvania osobných údajov, ktoré pozostáva z použitia týchto osobných údajov na vyhodnotenie určitých osobných aspektov týkajúcich sa fyzickej osoby, predovšetkým analýzy alebo predvídania aspektov dotknutej fyzickej osoby súvisiacich s výkonnosťou v práci, majetkovými pomermi, zdravím, osobnými preferenciami, záujmami, spoľahlivosťou, správaním, polohou alebo pohybom;

11. „pseudonymizácia“ je spracúvanie osobných údajov takým spôsobom, aby osobné údaje už nebolo možné priradiť konkrétnej dotknutej osobe bez použitia dodatočných informácií, pokiaľ sa takéto dodatočné informácie uchovávajú oddelene a vzťahujú sa na ne technické a organizačné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby osobné údaje neboli priradené identifikovanej alebo identifikovateľnej fyzickej osobe;

12. „informačný systém“ je akýkoľvek usporiadaný súbor osobných údajov, ktoré sú prístupné podľa určených kritérií, bez ohľadu na to, či ide o systém centralizovaný, decentralizovaný alebo distribuovaný na funkčnom alebo geografickom základe;

13. „prevádzkovateľ“ je Európska prokuratúra alebo iný príslušný orgán, ktorý sám alebo spoločne s inými určí účely a prostriedky spracúvania osobných údajov; v prípade, že sa účely a prostriedky tohto spracúvania stanovujú v práve Únie alebo v práve členského štátu Európskej únie, možno prevádzkovateľa alebo konkrétne kritériá na jeho určenie určiť v práve Únie alebo v práve členského štátu Európskej únie;

14. „sprostredkovateľ“ je fyzická alebo právnická osoba, orgán verejnej moci, agentúra alebo iný subjekt, ktorý spracúva osobné údaje v mene prevádzkovateľa;

15. „príjemca“ je fyzická alebo právnická osoba, orgán verejnej moci, agentúra alebo akýkoľvek iný subjekt, ktorému sa osobné údaje sprístupňujú bez ohľadu na to, či je treťou stranou. Iné orgány verejnej moci členských štátov Európskej únie ako príslušné orgány vymedzené v článku 3 bode 7 písm. a) smernice (EÚ) 2016/680, ktoré prijímajú osobné údaje v rámci konkrétneho zisťovania Európskej prokuratúry, sa však nepovažujú za príjemcov; spracúvanie uvedených údajov uvedenými orgánmi verejnej moci sa uskutočňuje v súlade s uplatniteľnými pravidlami ochrany údajov v závislosti od účelov spracúvania;

16. „porušenie ochrany osobných údajov“ je porušenie bezpečnosti, ktoré vedie k náhodnému alebo nezákonnému zničeniu, strate, zmene, neoprávnenému poskytnutiu osobných údajov, ktoré sa prenášajú, uchovávajú alebo inak spracúvajú, alebo neoprávnený prístup k nim;

17. „administratívne osobné údaje“ sú všetky osobné údaje spracúvané Európskou prokuratúrou okrem operatívnych osobných údajov;

18. „operatívne osobné údaje“ sú všetky osobné údaje spracúvané Európskou prokuratúrou na účely stanovené v článku 49;

19. „genetické údaje“ sú osobné údaje týkajúce sa zdedených alebo nadobudnutých genetických charakteristických znakov fyzickej osoby, ktoré poskytujú jedinečné informácie o fyziológii alebo zdraví tejto fyzickej osoby a ktoré vyplývajú najmä z analýzy biologickej vzorky danej fyzickej osoby;

20. „biometrické údaje“ sú osobné údaje, ktoré sú výsledkom osobitného technického spracúvania, ktoré sa týka fyzických, fyziologických alebo behaviorálnych charakteristických znakov fyzickej osoby a ktoré umožňujú alebo potvrdzujú jedinečnú identifikáciu tejto fyzickej osoby, ako napríklad vyobrazenia tváre alebo daktyloskopické údaje;

21. „údaje týkajúce sa zdravia“ sú osobné údaje týkajúce sa fyzického alebo duševného zdravia fyzickej osoby, vrátane údajov o poskytovaní služieb zdravotnej starostlivosti, ktorými sa odhaľujú informácie o jej zdravotnom stave;

22. „dozorný orgán“ je nezávislý orgán verejnej moci zriadený členským štátom Európskej únie podľa článku 51 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/679 ( 1 ) alebo podľa článku 41 smernice (EÚ) 2016/680;

23. „medzinárodná organizácia“ je organizácia a jej podriadené subjekty, ktoré sa riadia medzinárodným právom verejným, alebo akýkoľvek iný subjekt, ktorý bol zriadený dohodou medzi dvoma alebo viacerými krajinami alebo na základe takejto dohody.







KAPITOLA II

ZRIADENIE, ÚLOHY A ZÁKLADNÉ ZÁSADY EURÓPSKEJ PROKURATÚRY

Článok 3

Zriadenie

1. Týmto sa zriaďuje Európska prokuratúra ako orgán Únie.

2. Európska prokuratúra má právnu subjektivitu.

3. Európska prokuratúra spolupracuje s Eurojustom a opiera sa o jeho podporu v súlade s článkom 100.

Článok 4

Úlohy

Európska prokuratúra je zodpovedná za vyšetrovanie, trestné stíhanie páchateľov a spolupáchateľov trestných činov poškodzujúcich finančné záujmy Únie, ktoré sú ustanovené v smernici (EÚ) 2017/1371 a určené v tomto nariadení, a za podanie obžaloby na nich. V tejto súvislosti Európska prokuratúra vedie vyšetrovania, vykonáva úkony trestného stíhania a vystupuje vo funkcii prokurátora na príslušných súdoch členských štátov až do konečného rozhodnutia vo veci.

Článok 5

Základné zásady činnosti

1. Európska prokuratúra zabezpečí, aby sa pri jej činnostiach rešpektovali práva zakotvené v charte.

2. Európska prokuratúra je pri každej svojej činnosti viazaná zásadami právneho štátu a proporcionality.

3. Vyšetrovania a trestné stíhania v mene Európskej prokuratúry sa riadia týmto nariadením. Vnútroštátne právo sa uplatňuje, len pokiaľ nie je daná záležitosť upravená v tomto nariadení. Pokiaľ sa v tomto nariadení neustanovuje inak, uplatniteľným vnútroštátnym právom je právo členského štátu, ktorého európsky delegovaný prokurátor koná vo veci podľa článku 13 ods. 1 Keď sa určitá záležitosť upravuje vo vnútroštátnom práve aj v tomto nariadení, prednosť má toto nariadenie.

4. Európska prokuratúra vedie svoje vyšetrovania nestranne a vyhľadáva všetky náležité dôkazy v prospech a neprospech obvineného.

5. Európska prokuratúra začína a vedie vyšetrovania bez zbytočného odkladu.

6. Príslušné vnútroštátne orgány aktívne pomáhajú a poskytujú podporu pri vyšetrovaniach a trestných stíhaniach Európskej prokuratúry. Každý úkon, postup alebo konanie podľa tohto nariadenia sa riadi zásadou lojálnej spolupráce.

Článok 6

Nezávislosť a zodpovednosť

1. Európska prokuratúra je nezávislá. Hlavný európsky prokurátor, zástupcovia hlavného európskeho prokurátora, európski prokurátori, európski delegovaní prokurátori, administratívny riaditeľ, ako aj zamestnanci Európskej prokuratúry pri plnení svojich povinností podľa tohto nariadenia konajú v záujme Únie ako celku, ako je vymedzený v práve, a nesmú žiadať ani prijímať pokyny od žiadnej osoby, ktorá nie je z Európskej prokuratúry, ani od členského štátu Európskej únie alebo inštitúcie, orgánu, úradu a agentúry Únie. Členské štáty Európskej únie, inštitúcie, orgány, úrady alebo agentúry Únie rešpektujú nezávislosť Európskej prokuratúry a neusilujú sa ovplyvňovať ju pri výkone jej úloh.

2. Európska prokuratúra zodpovedá za svoju všeobecnú činnosť Európskemu parlamentu, Rade a Komisii a vydáva výročné správy podľa článku 7.

Článok 7

Podávanie správ

1. Európska prokuratúra každý rok vypracúva a verejne vydáva v úradných jazykoch inštitúcií Únie výročnú správu o svojej všeobecnej činnosti. Túto správu predkladá Európskemu parlamentu a národným parlamentom, ako aj Rade a Komisii.

2. Hlavný európsky prokurátor vystúpi raz za rok pred Európskym parlamentom a Radou, a na požiadanie aj pred národnými parlamentmi členských štátov, a zhrnie všeobecnú činnosť Európskej prokuratúry, pričom tým nie je dotknutá povinnosť Európskej prokuratúry zachovávať mlčanlivosť a dôvernosť, pokiaľ ide o konkrétne veci a osobné údaje. Hlavného európskeho prokurátora môže pri vystúpeniach organizovaných národnými parlamentmi zastúpiť niektorý zo zástupcov hlavného európskeho prokurátora.







KAPITOLA III

POSTAVENIE, ŠTRUKTÚRA A ORGANIZÁCIA EURÓPSKEJ PROKURATÚRY







ODDIEL 1

Postavenie a štruktúra Európskej prokuratúry

Článok 8

Štruktúra Európskej prokuratúry

1. Európska prokuratúra je nedeliteľný orgán Únie, ktorý koná ako jediný úrad s decentralizovanou štruktúrou.

2. Európska prokuratúra je organizovaná na ústrednej a decentralizovanej úrovni.

3. Ústredná úroveň pozostáva z ústredia v mieste sídla Európskej prokuratúry. Ústredie pozostáva z kolégia, stálych komôr, hlavného európskeho prokurátora, zástupcov hlavného európskeho prokurátora, európskych prokurátorov a administratívneho riaditeľa.

4. Decentralizovanú úroveň tvoria európski delegovaní prokurátori, ktorí sa nachádzajú v členských štátoch.

5. Ústrediu a európskym delegovaným prokurátorom pomáhajú pri plnení ich povinností podľa tohto nariadenia zamestnanci Európskej prokuratúry.

Článok 9

Kolégium

1. Kolégium Európskej prokuratúry tvorí hlavný európsky prokurátor a jeden európsky prokurátor za každý členský štát. Hlavný európsky prokurátor predsedá zasadnutiam kolégia a je zodpovedný za ich prípravu.

2. Kolégium zasadá pravidelne a zodpovedá za všeobecný dohľad nad činnosťou Európskej prokuratúry. Prijíma rozhodnutia o strategických záležitostiach a všeobecných otázkach, ktoré vyplývajú z konkrétnych vecí, predovšetkým s cieľom zabezpečiť súdržnosť, efektívnosť a konzistentnosť postupov Európskej prokuratúry v oblasti trestného stíhania v rámci členských štátov, ako aj rozhodnutia o ďalších záležitostiach určených v tomto nariadení. Kolégium neprijíma operatívne rozhodnutia v konkrétnych veciach. Vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry sa stanovia podrobnosti o tom, ako kolégium vykonáva všeobecný dohľad nad činnosťou a prijíma rozhodnutia o strategických záležitostiach a všeobecných otázkach podľa tohto článku.

3. Kolégium na návrh hlavného európskeho prokurátora a v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry zriadi stále komory.

4. Kolégium prijme vnútorný rokovací poriadok Európskej prokuratúry Rade v súlade s článkom 21 a podrobne upraví povinnosti členov kolégia a zamestnancov Európskej prokuratúry pri výkone funkcií.

5. Pokiaľ nie je v tomto nariadení ustanovené inak, kolégium prijíma rozhodnutia jednoduchou väčšinou. Každý člen kolégia má právo navrhnúť hlasovanie o záležitostiach, o ktorých rozhoduje kolégium. Každý člen kolégia má jeden hlas. Vo všetkých veciach, o ktorých rozhoduje kolégium, má hlavný európsky prokurátor v prípade rovnosti hlasov rozhodujúci hlas.

Článok 10

Stále komory

1. Stálym komorám predsedá hlavný európsky prokurátor alebo jeden z jeho zástupcov, alebo európsky prokurátor vymenovaný za predsedu podľa vnútorného rokovacieho poriadku Európskej prokuratúry. Okrem predsedu má stála komora ešte dvoch stálych členov. Počet stálych komôr a ich zloženie, ako aj rozdelenie právomocí medzi nimi náležite vychádzajú z funkčných potrieb Európskej prokuratúry a určia sa v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry.

Vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry sa zabezpečí rovnomerné pracovné zaťaženie na základe náhodného prideľovania vecí a pre výnimočné prípady sa v ňom stanovia postupy, ktoré hlavnému európskemu prokurátorovi umožnia v záujme riadneho fungovania Európskej prokuratúry rozhodnúť odchýliť sa od náhodného prideľovania vecí.

2. Stále komory v súlade s odsekmi 3, 4 a 5 tohto článku sledujú a usmerňujú vyšetrovanie a stíhanie, ktoré vedú európski delegovaní prokurátori. Zabezpečujú tiež koordináciu vyšetrovaní a trestných stíhaní v cezhraničných veciach a vykonávanie rozhodnutí, ktoré prijalo kolégium v súlade s článkom 9 ods. 2.

3. Stále komory prijímajú za podmienok a v súlade s postupmi, ktoré sú stanovené v tomto nariadení, a v príslušných prípadoch po preskúmaní návrhu rozhodnutia, ktoré predložil konajúci európsky delegovaný prokurátor, tieto rozhodnutia:

a) o podaní obžaloby na súd podľa článku 36 ods. 1, 3 a 4;

b) o odmietnutí veci podľa článku 39 ods. 1 písm. a) až g);

c) o uplatnení zjednodušeného postupu trestného stíhania a vydaní pokynu európskemu delegovanému prokurátorovi, aby konal s cieľom s konečnou platnosťou rozhodnúť vo veci podľa článku 40;

d) o postúpení veci vnútroštátnym orgánom podľa článku 34 ods. 1, 2, 3 alebo 6;

e) o pokračovaní vo vyšetrovaní podľa článku 39 ods. 2.

4. Ak je to potrebné, stále komory prijímajú za podmienok a v súlade s postupmi, ktoré sú stanovené v tomto nariadení, tieto rozhodnutia:

a) o vydaní pokynu európskemu delegovanému prokurátorovi začať vyšetrovanie v súlade s ustanoveniami článku 26 ods. 1 až 4, ak sa nezačalo vyšetrovanie;

b) o vydaní pokynu európskemu delegovanému prokurátorovi, aby uplatnil právo odňať vec v súlade s článkom 27 ods. 6, ak nebola vec odňatá;

c) o predložení strategických záležitostí alebo všeobecných otázok, ktoré vyplývajú z konkrétnych vecí, kolégiu v súlade s článkom 9 ods. 2;

d) o pridelení veci v súlade s článkom 26 ods. 3;

e) o zmene pridelenia veci v súlade s článkom 26 ods. 5 alebo článkom 28 ods. 3;

f) o schválení rozhodnutia európskeho prokurátora, že bude sám viesť vyšetrovanie v súlade s článkom 28 ods. 4.

5. Príslušná stála komora môže prostredníctvom dozorujúceho európskeho prokurátora vykonávajúceho dozor nad vyšetrovaním alebo stíhaním v konkrétnej veci vydávať v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom pokyny konajúcemu európskemu delegovanému prokurátorovi, ak je to potrebné na efektívne vedenie vyšetrovania alebo trestného stíhania, v záujme spravodlivosti alebo na zabezpečenie jednotného fungovania Európskej prokuratúry.

6. Stála komora prijíma rozhodnutia jednoduchou väčšinou. Komora hlasuje na žiadosť ktoréhokoľvek svojho člena. Každý člen má jeden hlas. Predseda má v prípade rovnosti hlasov rozhodujúci hlas. Rozhodnutia sa prijímajú po porade komory, v príslušných prípadoch na základe návrhu rozhodnutia, ktorý predloží konajúci európsky delegovaný prokurátor.

Všetok spisový materiál sa na požiadanie sprístupní príslušnej stálej komore na účely prípravy rozhodnutí.

7. Stále komory sa môžu rozhodnúť delegovať svoju rozhodovaciu právomoc podľa tohto článku ods. 3 písm. a) alebo b), a v druhom prípade iba v súvislosti s pravidlami stanovenými v článku 39 ods. 1 písm. a) až f) na dozorujúceho európskeho prokurátora v súlade s článkom 12 ods. 1, keď možno toto delegovanie náležite odôvodniť stupňom závažnosti trestného činu alebo zložitosťou konania v konkrétnej veci v súvislosti s trestným činom, ktorým bolo spôsobené alebo hrozí poškodenie finančných záujmov Únie nižšie ako 100 000 EUR. Vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry sa stanovia usmernenia s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie v rámci Európskej prokuratúry.

Stála komora oznámi hlavnému európskemu prokurátorovi každé rozhodnutie delegovať svoju rozhodovaciu právomoc. Hlavný európsky prokurátor môže po doručení týchto informácií do troch dní požiadať stálu komoru, aby preskúmala svoje rozhodnutie, ak sa domnieva, že je to v záujme zabezpečenia prepojenia vyšetrovaní a trestných stíhaní, ktoré vedie Európska prokuratúra. Ak je hlavný európsky prokurátor členom príslušnej stálej komory, uplatňuje právo požiadať o uvedené preskúmanie niektorý zo zástupcov hlavného európskeho prokurátora. Dozorujúci európsky prokurátor oznámi stálej komore konečné rozhodnutie vo veci, ako aj všetky informácie alebo okolnosti, ktoré si podľa neho pravdepodobne vyžadujú nové posúdenie možnosti zachovať delegovanie, a to najmä za okolností uvedených v článku 36 ods. 3.

Rozhodnutie o delegovaní sa môže kedykoľvek odvolať, keď o to požiada niektorý z členov stálej komory, pričom rozhodnutie o ňom sa prijme v súlade s odsekom 6 tohto článku. Delegovanie sa odvolá, ak európsky delegovaný prokurátor zastupuje európskeho prokurátora v súlade s článkom 16 ods. 7.

S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie zásady delegovania podáva každá stála komora každý rok kolégiu správu o využívaní delegovania.

8. Vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry sa stálym komorám umožní, aby prijímali rozhodnutia písomnou procedúrou, ktorá sa podrobne upraví vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry.

Všetky prijaté rozhodnutia a pokyny vydané podľa odsekov 3, 4, 5 a 7 sa písomne zaznamenajú a tvoria súčasť daného spisu.

9. Popri stálych členoch sa na porade stálej komory zúčastňuje európsky prokurátor, ktorý vykonáva dozor nad vyšetrovaním alebo trestným stíhaním podľa článku 12 ods. 1 Európsky prokurátor má právo hlasovať s výnimkou prípadov, keď stála komora rozhoduje o delegovaní alebo odvolaní delegovania podľa odseku 7 tohto článku, o pridelení a zmene pridelenia podľa článku 26 ods. 3, 4 a 5 a článku 27 ods. 6 a o podaní obžaloby v súlade článkom 36 ods. 3, ak má v danej veci právomoc viac ako jeden členský štát, ako aj za iných okolností uvedených v článku 31 ods. 8.

Stála komora tiež môže buď na žiadosť európskeho prokurátora alebo európskeho delegovaného prokurátora, alebo z vlastného podnetu prizvať iných európskych prokurátorov alebo európskych delegovaných prokurátorov, ktorých sa vec týka, aby sa zúčastnili na jej zasadnutiach bez práva hlasovať.

10. Predsedovia stálych komôr v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry informujú kolégium o rozhodnutiach prijatých podľa tohto článku, aby tým kolégiu umožnili plniť si úlohu podľa článku 9 ods. 2.

Článok 11

Hlavný európsky prokurátor a zástupcovia hlavného európskeho prokurátora

1. Európsku prokuratúru vedie hlavný európsky prokurátor. Hlavný európsky prokurátor organizuje prácu Európskej prokuratúry, riadi jej činnosti a prijíma rozhodnutia v súlade s týmto nariadením a jej vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry.

2. Na pomoc hlavnému európskemu prokurátorovi pri výkone jeho povinností sa vymenujú dvaja zástupcovia hlavného európskeho prokurátora, ktorí ho zastupujú v jeho neprítomnosti alebo keď si svoje povinnosti nemôže plniť.

3. Hlavný európsky prokurátor zastupuje Európsku prokuratúru vo vzťahoch s inštitúciami Únie, členskými štátmi Európskej únie a tretími stranami. Hlavný európsky prokurátor môže delegovať svoje úlohy v oblasti zastupovania na ktoréhokoľvek zástupcu hlavného európskeho prokurátora alebo na európskeho prokurátora.

Článok 12

Európski prokurátori

1. Európski prokurátori v mene stálej komory a v súlade s pokynmi, ktoré vydala podľa článku 10 ods. 3, 4 a 5, vykonávajú dozor nad trestným stíhaním alebo vyšetrovaním, za ktoré sú zodpovední európski delegovaní prokurátori konajúci vo veci v ich členskom štáte pôvodu. Európski prokurátori predkladajú súhrnné správy o veciach, v ktorých vykonávajú dozor, a v relevantných prípadoch aj návrhy na rozhodnutia, ktoré má komora prijať, a to na základe návrhov rozhodnutí vypracovaných európskymi delegovanými prokurátormi.

Vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry sa bez toho, aby bol dotknutý článok 16 ods. 7, ustanoví mechanizmus zastupovania medzi európskymi prokurátormi, ak je dozorujúci európsky prokurátor dočasne neprítomný alebo z iných dôvodov nemôže vykonávať funkcie európskeho prokurátora. Zastupujúci európsky prokurátor môže plniť všetky úlohy európskeho prokurátora s výnimkou vedenia vyšetrovania podľa článku 28 ods. 4.

2. Európsky prokurátor môže výnimočne z dôvodu pracovného zaťaženia vyplývajúceho z vysokého počtu vyšetrovaní a stíhaní vo svojom členskom štáte alebo osobného konfliktu záujmov požiadať, aby sa dozor nad jednotlivými vyšetrovaniami a stíhaniami, ktoré vedú európski delegovaní prokurátori v jeho členskom štáte pôvodu, postúpil iným európskym prokurátorom s výhradou ich súhlasu. Hlavný európsky prokurátor rozhodne o žiadosti na základe pracovného zaťaženia európskeho prokurátora. V prípade konfliktu záujmov, ktorý sa týka európskeho prokurátora, hlavný európsky prokurátor uvedenej žiadosti vyhovie. Vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry sa stanovia zásady pre uvedené rozhodnutie a postup následného pridelenia dotknutej veci. Článok 28 ods. 4 sa nevzťahuje na vyšetrovanie a stíhanie, nad ktorým sa vykonáva dozor podľa tohto odseku.

3. Dozorujúci európski prokurátori môžu v konkrétnej veci vydávať v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom a pokynmi príslušnej stálej komory pokyny konajúcemu európskemu delegovanému prokurátorovi, a to vždy, keď je to potrebné na efektívne vedenie vyšetrovania alebo trestného stíhania alebo v záujme spravodlivosti alebo na zabezpečenie jednotného fungovania Európskej prokuratúry.

4. Keď sa v práve členského štátu ustanovuje vnútorné preskúmanie niektorých úkonov v rámci organizácie vnútroštátnej prokuratúry, preskúmanie takýchto úkonov európskeho delegovaného prokurátora patrí do dozornej právomoci dozorujúceho európskeho prokurátora v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry; tým nie sú dotknuté právomoci stálej komory v oblasti dozoru a sledovania.

5. Európski prokurátori plnia funkciu styčného bodu a informačného kanálu medzi stálymi komorami a európskymi delegovanými prokurátormi vo svojich členských štátoch pôvodu. V úzkej spolupráci s európskymi delegovanými prokurátormi sledujú vykonávanie úloh Európskej prokuratúry vo svojich členských štátoch. V súlade s týmto nariadením a vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry zabezpečujú, aby si ústredie a európsky delegovaný prokurátor navzájom poskytovali všetky relevantné informácie.

Článok 13

Európski delegovaní prokurátori

1. Európski delegovaní prokurátori konajú v mene Európskej prokuratúry vo svojich členských štátoch a majú rovnaké právomoci ako vnútroštátni prokurátori, pokiaľ ide o vyšetrovanie, trestné stíhanie a podanie obžaloby na súd, a to popri osobitných oprávneniach a postavení, ktoré sa im priznávajú týmto nariadením, s ich výhradou a za podmienok stanovených v tomto nariadení.

Európski delegovaní prokurátori sú zodpovední za vyšetrovanie a stíhanie, ktoré začali, ktoré im bolo pridelené alebo ktoré prevzali na základe práva odňať vec. Európski delegovaní prokurátori plnia usmernenia a pokyny stálej komory príslušnej vo veci, ako aj pokyny dozorujúceho európskeho prokurátora.

Európski delegovaní prokurátori sú tiež zodpovední za podanie obžaloby na súd, najmä majú právomoc predniesť procesné návrhy, zúčastňovať sa na dokazovaní a využívať dostupné opravné prostriedky v súlade s vnútroštátnym právom.

2. V každom členskom štáte sú dvaja alebo viacerí európski delegovaní prokurátori. Hlavný európsky prokurátor po porade a dosiahnutí dohody s príslušnými orgánmi členského štátu schváli počet európskych delegovaných prokurátorov, ako aj rozdelenie funkčnej a územnej pôsobnosti medzi jednotlivými európskymi delegovanými prokurátormi v každom členskom štáte.

3. Európski delegovaní prokurátori môžu vykonávať aj úlohy vnútroštátnych prokurátorov, a to do takej miery, ktorá im nebráni v plnení ich povinností vyplývajúcich z tohto nariadenia. O takýchto úlohách informujú dozorujúceho európskeho prokurátora. Ak v určitý moment nie je európsky delegovaný prokurátor schopný plniť si úlohy európskeho delegovaného prokurátora z dôvodu výkonu takých úloh vnútroštátneho prokurátora, oznámi to dozorujúcemu európskemu prokurátorovi, ktorý sa poradí s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi trestného stíhania s cieľom určiť, či sa majú uprednostniť jeho úlohy podľa tohto nariadenia. Európsky prokurátor môže stálej komore navrhnúť zmenu pridelenia veci inému európskemu delegovanému prokurátorovi v tom istom členskom štáte alebo to, že vyšetrovanie bude viesť osobne v súlade s článkom 28 ods. 3 a 4.







ODDIEL 2

Vymenúvanie a odvolávanie členov Európskej prokuratúry

Článok 14

Vymenúvanie a odvolávanie hlavného európskeho prokurátora

1. Európsky parlament a Rada na základe vzájomnej dohody vymenúvajú hlavného európskeho prokurátora na funkčné obdobie siedmich rokov, ktoré nie je obnoviteľné. Rada sa uznáša jednoduchou väčšinou hlasov.

2. Hlavný európsky prokurátor sa vyberá z uchádzačov:

a) ktorí sú aktívnymi členmi prokuratúr alebo súdnictva členských štátov;

b) ktorých nezávislosť je nespochybniteľná;

c) ktorí majú kvalifikáciu požadovanú na obsadenie najvyšších prokurátorských alebo sudcovských funkcií vo svojich členských štátoch a relevantné praktické skúsenosti z vnútroštátnych právnych systémov, finančného vyšetrovania a medzinárodnej justičnej spolupráce v trestných veciach alebo ktorí boli európskymi prokurátormi, a

d) ktorí majú dostatočné riadiace skúsenosti a dostatočnú kvalifikáciu pre túto funkciu.

3. Výber sa uskutočňuje na základe verejnej výzvy pre uchádzačov, ktorá sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie, a po jeho uskutočnení výberová komisia vypracuje užší zoznam vybraných uchádzačov, ktorý predloží Európskemu parlamentu a Rade. Výberovú komisiu tvorí dvanásť osôb vybraných spomedzi bývalých členov Súdneho dvora a Dvora audítorov, bývalých národných členov Eurojustu, členov najvyšších súdnych orgánov členských štátov alebo prokuratúr členských štátov a uznávaných odborníkov v oblasti práva. Jednu z vybraných osôb navrhne Európsky parlament. Rada stanoví pravidlá fungovania výberovej komisie a prijme rozhodnutie, ktorým vymenuje jej členov na návrh Komisie.

4. Ak je európsky prokurátor vymenovaný za hlavného európskeho prokurátora, jeho miesto európskeho prokurátora sa bezodkladne obsadí v súlade s postupom stanoveným v článku 16 ods. 1 a 2.

5. Súdny dvor môže na návrh Európskeho parlamentu, Rady alebo Komisie odvolať hlavného európskeho prokurátora, ak zistí, že už nie je spôsobilý vykonávať svoje povinnosti alebo že sa dopustil závažného pochybenia.

6. Ak sa hlavný európsky prokurátor vzdá funkcie, ak je odvolaný alebo sa jeho funkcia z akéhokoľvek dôvodu uvoľní, funkcia sa bezodkladne obsadí v súlade s postupom uvedeným v odsekoch 1, 2 a 3.

Článok 15

Vymenúvanie a odvolávanie zástupcov hlavného európskeho prokurátora

1. Kolégium vymenuje dvoch európskych prokurátorov, aby vykonávali funkciu zástupcu hlavného európskeho prokurátora na obnoviteľné trojročné funkčné obdobie, ktoré nesmie byť dlhšie ako ich funkčné obdobie európskeho prokurátora. Výberové konanie sa upraví vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry. Zástupcovia hlavného európskeho prokurátora si ponechávajú svoje postavenie európskych prokurátorov.

2. Pravidlá a podmienky výkonu funkcie zástupcu hlavného európskeho prokurátora sa stanovia vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry. Ak prestal byť európsky prokurátor spôsobilý vykonávať si povinnosti vyplývajúce z funkcie zástupcu hlavného európskeho prokurátora, môže kolégium v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry rozhodnúť o jeho odvolaní z funkcie zástupcu hlavného európskeho prokurátora.

3. Ak sa zástupca hlavného európskeho prokurátora vzdá funkcie, ak je odvolaný alebo sa jeho funkcia zástupcu hlavného európskeho prokurátora uvoľní z akéhokoľvek dôvodu, funkcia sa bezodkladne obsadí v súlade s postupom uvedeným v odseku 1 tohto článku. S výhradou ustanovení článku 16 zostáva európskym prokurátorom.

Článok 16

Vymenúvanie a odvolávanie európskych prokurátorov

1. Každý členský štát nominuje troch uchádzačov o funkciu európskeho prokurátora z uchádzačov:

a) ktorí sú aktívnymi členmi prokuratúr alebo súdnictva príslušného členského štátu;

b) ktorých nezávislosť je nespochybniteľná, a

c) ktorí majú kvalifikáciu požadovanú na obsadenie najvyšších prokurátorských alebo sudcovských funkcií vo svojich členských štátoch a relevantné praktické skúsenosti z vnútroštátnych právnych systémov, finančného vyšetrovania a medzinárodnej justičnej spolupráce v trestných veciach.

2. Rada po doručení odôvodneného stanoviska výberovej komisie podľa článku 14 ods. 3 vyberie a vymenuje jedného z uchádzačov do funkcie európskeho prokurátora za daný členský štát. Ak výberová komisia zistí, že uchádzač nespĺňa podmienky, ktoré sa požadujú na výkon povinností európskeho prokurátora, jej stanovisko je pre Radu záväzné.

3. Rada sa jednoduchou väčšinou uznáša o výbere a vymenovaní európskych prokurátorov na funkčné obdobie šiestich rokov, ktoré nie je obnoviteľné. Rada môže na konci šesťročného funkčného obdobia rozhodnúť o jeho predĺžení o najviac tri roky.

4. Každé tri roky dôjde k čiastočnej obmene jednej tretiny európskych prokurátorov. Na vymenovanie európskych prokurátorov na ich prvé funkčné obdobie a počas neho prijme Rada, uznášajúca sa jednoduchou väčšinou, prechodné pravidlá.

5. Súdny dvor môže na návrh Európskeho parlamentu, Rady alebo Komisie odvolať európskeho prokurátora, ak zistí, že už nie je spôsobilý vykonávať svoje povinnosti alebo že sa dopustil závažného pochybenia.

6. Ak sa európsky prokurátor vzdá funkcie, ak je odvolaný alebo sa jeho funkcia uvoľní z akéhokoľvek iného dôvodu, funkcia sa bezodkladne obsadí v súlade s postupom uvedeným v odsekoch 1 a 2. Ak tento európsky prokurátor zároveň vykonáva funkciu zástupcu hlavného európskeho prokurátora, je automaticky odvolaný aj z tejto funkcie.

7. Kolégium po vymenovaní každého európskeho prokurátora určí jedného z európskych delegovaných prokurátorov z toho istého členského štátu, ktorý bude zastupovať európskeho prokurátora v prípade, že je nespôsobilý vykonávať funkciu alebo ju uvoľnil podľa odsekov 5 a 6.

Ak kolégium uzná potrebu zastupovania, určená osoba koná ako dočasný európsky prokurátor do nahradenia alebo návratu európskeho prokurátora, a to počas obdobia, ktoré nepresiahne tri mesiace. Ak je to potrebné, kolégium môže na žiadosť uvedené obdobie predĺžiť. Mechanizmy a podrobnosti dočasného zastupovania sa stanovia a spravujú vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry.

Článok 17

Vymenúvanie a odvolávanie európskych delegovaných prokurátorov

1. Európskych delegovaných prokurátorov nominovaných členskými štátmi vymenúva kolégium na základe návrhu hlavného európskeho prokurátora. Kolégium môže zamietnuť osobu, ktorá bola nominovaná, ak nespĺňa kritéria uvedené v odseku 2. Európski delegovaní prokurátori sa vymenúvajú na funkčné obdobie piatich rokov, ktoré je obnoviteľné.

2. Európski delegovaní prokurátori sa od vymenovania do funkcie európskeho delegovaného prokurátora až do odvolania považujú za aktívnych členov prokuratúr alebo súdnictva členských štátov, ktoré ich nominovali. Ich nezávislosť musí byť nespochybniteľná a musia mať potrebnú kvalifikáciu a relevantné praktické skúsenosti v rámci svojich vnútroštátnych právnych systémov.

3. Kolégium odvolá európskeho delegovaného prokurátora, ak zistí, že prestal spĺňať požiadavky stanovené v odseku 2 alebo nie je spôsobilý vykonávať svoje povinnosti, alebo že sa dopustil závažného pochybenia.

4. Ak sa členský štát rozhodne odvolať vnútroštátneho prokurátora, ktorý bol vymenovaný za európskeho delegovaného prokurátora, alebo voči nemu prijať disciplinárne opatrenie, a to z dôvodov, ktoré nesúvisia s jeho povinnosťami podľa tohto nariadenia, informuje najskôr hlavného európskeho prokurátora. Členský štát nemôže odvolať európskeho delegovaného prokurátora alebo voči nemu prijať disciplinárne opatrenie z dôvodov súvisiacich s jeho povinnosťami podľa tohto nariadenia bez súhlasu hlavného európskeho prokurátora. Ak hlavný európsky prokurátor súhlas nedá, dotknutý členský štát môže požiadať kolégium o preskúmanie tejto záležitosti.

5. Ak sa európsky delegovaný prokurátor vzdá funkcie, ak jeho služby prestanú byť potrebné pre výkon povinností Európskej prokuratúry alebo ak je odvolaný alebo sa jeho funkcia uvoľní z akéhokoľvek iného dôvodu, príslušný členský štát bezodkladne informuje hlavného európskeho prokurátora a v prípade potreby nominuje iného prokurátora na vymenovanie za nového európskeho delegovaného prokurátora podľa odseku 1.

Článok 18

Postavenie administratívneho riaditeľa

1. Administratívny riaditeľ je dočasným zamestnancom Európskej prokuratúry podľa článku 2 písm. a) podmienok zamestnávania.

2. Administratívneho riaditeľa vymenúva kolégium zo zoznamu kandidátov navrhnutých hlavným európskym prokurátorom po otvorenom a transparentnom výberovom konaní v súlade s vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry. Na účely uzatvorenia zmluvy s administratívnym riaditeľom zastupuje Európsku prokuratúru hlavný európsky prokurátor.

3. Funkčné obdobie administratívneho riaditeľa trvá štyri roky. Na konci uvedeného obdobia vykoná kolégium hodnotenie zohľadňujúce hodnotenie výkonu funkcie administratívneho riaditeľa.

4. Kolégium môže na návrh hlavného európskeho prokurátora, ktorý zohľadňuje hodnotenie uvedené v odseku 3, jedenkrát predĺžiť funkčné obdobie administratívneho riaditeľa najviac o štyri roky.

5. Administratívny riaditeľ, ktorého funkčné obdobie sa predĺžilo, sa nemôže na konci celkového obdobia zúčastniť ďalšieho výberového konania na tú istú funkciu.

6. Administratívny riaditeľ sa zodpovedá hlavnému európskemu prokurátorovi a kolégiu.

7. Administratívny riaditeľ môže byť z funkcie odvolaný len na základe rozhodnutia dvojtretinovej väčšiny členov kolégia a bez toho, aby boli dotknuté uplatniteľné pravidlá týkajúce sa ukončenia zmluvy podľa služobného poriadku a podmienok zamestnávania.

Článok 19

Povinnosti administratívneho riaditeľa

1. Na administratívne a rozpočtové účely riadi Európsku prokuratúru jej administratívny riaditeľ.

2. Bez toho, aby boli dotknuté právomoci kolégia alebo hlavného európskeho prokurátora, koná administratívny riaditeľ pri plnení svojich povinností nezávisle a nežiada ani neprijíma pokyny od žiadnej vlády ani od žiadneho iného subjektu.

3. Administratívny riaditeľ je právnym zástupcom Európskej prokuratúry na administratívne a rozpočtové účely. Administratívny riaditeľ plní rozpočet Európskej prokuratúry.

4. Administratívny riaditeľ zodpovedá za plnenie administratívnych úloh Európskej prokuratúry, a to najmä:

a) každodennú prevádzku Európskej prokuratúry a riadenie zamestnancov;

b) vykonávanie rozhodnutí hlavného európskeho prokurátora alebo kolégia;

c) vypracovanie návrhu ročného a viacročného programového dokumentu a jeho predloženie hlavnému európskemu prokurátorovi;

d) vykonávanie ročných a viacročných programových dokumentov a podávanie správ o ich vykonávaní kolégiu;

e) vypracovanie administratívnej a rozpočtovej časti výročnej správy o činnosti Európskej prokuratúry;

f) vypracovanie akčného plánu v nadväznosti na závery vnútorných alebo vonkajších audítorských správ, hodnotení a vyšetrovaní vrátane záverov európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov a úradu OLAF a podávanie správ im a kolégiu dvakrát ročne;

g) vypracovanie vnútornej stratégie Európskej prokuratúry pre boj proti podvodom a jej predloženie kolégiu na schválenie;

h) vypracovanie návrhu rozpočtových pravidiel Európskej prokuratúry a ich predloženie hlavnému európskemu prokurátorovi;

i) vypracovanie predbežného návrhu výkazu odhadovaných príjmov a výdavkov a jeho predloženie hlavnému európskemu prokurátorovi;

j) poskytovanie potrebnej administratívnej podpory na uľahčenie operatívnej činnosti Európskej prokuratúry;

k) poskytovanie podpory hlavnému európskemu prokurátorovi a zástupcom hlavného európskeho prokurátora pri vykonávaní ich úloh.

Článok 20

Predbežná úprava týkajúca sa administratívy Európskej prokuratúry

1. Komisia na základe predbežných rozpočtových prostriedkov vyčlenených v jej rozpočte zodpovedá za zriadenie a počiatočné administratívne fungovanie Európskej prokuratúry dovtedy, kým Európska prokuratúra nebude schopná plniť vlastný rozpočet. Na tento účel môže Komisia:

a) po porade s Radou určiť úradníka Komisie, aby vykonával funkciu dočasného administratívneho riaditeľa a plnil úlohy administratívneho riaditeľa vrátane právomocí priznaných služobným poriadkom a podmienkami zamestnávania menovaciemu orgánu vo vzťahu k administratívnym zamestnancom Európskej prokuratúry, pokiaľ ide o zamestnanecké miesta, ktoré je potrebné zaplniť pred tým, ako začne vykonávať funkciu administratívny riaditeľ v súlade s článkom 18;

b) poskytnúť Európskej prokuratúre pomoc, a to najmä vyslaním obmedzeného počtu úradníkov Komisie potrebných na vykonávanie administratívnych činností pod vedením dočasného administratívneho riaditeľa.

2. Dočasný administratívny riaditeľ môže povoľovať všetky platby kryté rozpočtovými prostriedkami zahrnutými do rozpočtu Európskej prokuratúry a uzatvárať zmluvy vrátane pracovných zmlúv.

3. Po tom, ako kolégium začne vykonávať svoje úlohy podľa článku 9 ods. 1, dočasný administratívny riaditeľ vykonáva svoje úlohy podľa článku 18. Dočasný administratívny riaditeľ prestane vykonávať svoju funkciu, keď začne vykonávať svoju funkciu administratívny riaditeľ po vymenovaní kolégiom podľa článku 18.

4. Kým kolégium nezačne vykonávať svoje úlohy podľa článku 9 ods. 1, vykonáva Komisia svoje úlohy stanovené v tomto článku po porade so skupinou expertov zloženou zo zástupcov členských štátov.







ODDIEL 3

Vnútorný rokovací poriadok Európskej prokuratúry

Článok 21

Vnútorný rokovací poriadok Európskej prokuratúry

1. Organizáciu práce Európskej prokuratúry upravuje jej vnútorný rokovací poriadok.

2. Hlavný európsky prokurátor bezodkladne po zriadení Európskej prokuratúry vypracuje návrh vnútorného rokovacieho poriadku Európskej prokuratúry, ktorý dvojtretinovou väčšinou schváli kolégium.

3. Zmeny vnútorného rokovacieho poriadku Európskej prokuratúry môže navrhnúť ktorýkoľvek európsky prokurátor a sú prijaté, ak o tom dvojtretinovou väčšinou rozhodne kolégium.







KAPITOLA IV

PRÁVOMOC A VÝKON PRÁVOMOCI EURÓPSKEJ PROKURATÚRY







ODDIEL 1

Právomoc Európskej prokuratúry

Článok 22

Vecná príslušnosť Európskej prokuratúry

1. Do právomoci Európskej prokuratúry patria trestné činy poškodzujúce finančné záujmy Únie ustanovené v smernici (EÚ) 2017/1371, ako je vykonaná vo vnútroštátnom práve, bez ohľadu na to, či by sa tá istá trestná činnosť mohla podľa vnútroštátneho práva klasifikovať ako iný druh trestného činu. Pokiaľ ide o trestné činy uvedené v článku 3 ods. 2 písm. d) smernice (EÚ) 2017/1371, ako je vykonaná vo vnútroštátnom práve, Európska prokuratúra má právomoc, len ak sa úmyselné konanie alebo opomenutie vymedzené v uvedenom ustanovení týkajú územia dvoch alebo viacerých členských štátov a spôsobujú celkovú škodu najmenej 10 000 000 EUR.

2. Do právomoci Európskej prokuratúry patria tiež trestné činy týkajúce sa účasti na zločineckej organizácii v zmysle rámcového rozhodnutia 2008/841/SVV, ako je vykonané vo vnútroštátnom práve, ak trestnú činnosť páchanú zločineckou organizáciou predstavujú ktorékoľvek z trestných činov uvedené v odseku 1.

3. Do právomoci Európskej prokuratúry patrí tiež každý trestný čin neoddeliteľne spojený s trestnou činnosťou, ktorá patrí do pôsobnosti odseku 1 tohto článku. Právomoc vo veciach takýchto trestných činov sa môže vykonávať len v súlade s článkom 25 ods. 3.

4. V každom prípade do právomoci Európskej prokuratúry nepatria trestné činy týkajúce sa vnútroštátnych priamych daní vrátane trestných činov, ktoré sú s nimi neoddeliteľne spojené. Toto nariadenie nemá vplyv na štruktúru a fungovanie daňovej správy členských štátov.

Článok 23

Územná a osobná príslušnosť Európskej prokuratúry

Európska prokuratúra má právomoc vo veciach trestných činov uvedených v článku 22, ak takéto trestné činy:

a) boli celkom alebo sčasti spáchané na území jedného alebo viacerých členských štátov;

b) boli spáchané štátnym príslušníkom členského štátu za predpokladu, že členský štát má právomoc v súvislosti s takýmito trestnými činmi, ak boli spáchané mimo jeho územia, alebo

c) boli spáchané mimo území uvedených v písmene a) osobou, na ktorú sa v čase spáchania trestného činu vzťahoval služobný poriadok alebo podmienky zamestnávania, za predpokladu, že členský štát má právomoc v súvislosti s takýmito trestnými činmi, ak boli spáchané mimo jeho územia.







ODDIEL 2

Výkon právomoci Európskej prokuratúry

Článok 24

Oznamovanie, registrácia a overovanie informácií

▼C1

1. Inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie a orgány členských štátov príslušné podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva bez zbytočného odkladu oznámia Európskej prokuratúre akúkoľvek trestnú činnosť, v súvislosti s ktorou môže uplatniť svoje právomoci v súlade s článkom 22, článkom 25 ods. 2 a 3.

▼B

2. Ak justičný orgán alebo orgán presadzovania práva členského štátu začne vyšetrovanie trestného činu, v súvislosti s ktorým by mohla vykonávať svoju právomoc Európska prokuratúra podľa článku 22, článku 25 ods. 2 a 3, alebo ak sa príslušný justičný orgán alebo orgán presadzovania práva členského štátu kedykoľvek po začatí vyšetrovania domnieva, že vyšetrovanie sa týka takého trestného činu, uvedený orgán bez zbytočného odkladu informuje Európsku prokuratúru, aby táto mohla rozhodnúť, či uplatní svoje právo odňať vec v súlade s článkom 27.

3. Ak justičný orgán alebo orgán presadzovania práva členského štátu začne vyšetrovanie trestného činu podľa článku 22 a domnieva sa, že Európska prokuratúra by podľa článku 25 ods. 3 nemala vykonávať právomoc, informuje ju o tom.

4. Oznámenie obsahuje minimálne opis skutočností vrátane posúdenia spôsobenej škody alebo škody, ktorá pravdepodobne bude spôsobená, možnú právnu kvalifikáciu a akékoľvek dostupné informácie o potenciálnych obetiach, podozrivých a akýchkoľvek iných dotknutých osobách.

5. Európska prokuratúra musí byť tiež informovaná v súlade s odsekmi 1 a 2 tohto článku o prípadoch, keď posúdenie, či sú splnené kritériá stanovené v článku 25 ods. 2, nie je možné.

6. Informácie poskytnuté Európskej prokuratúre sa zaregistrujú a overia v súlade s jej vnútorným rokovacím poriadkom. Overovaním sa posúdi, či na základe informácií poskytnutých v súlade s odsekmi 1 a 2 existujú dôvody začať vyšetrovanie alebo uplatniť právo odňať vec.

7. Ak po overení Európska prokuratúra rozhodne, že neexistujú dôvody na začatie vyšetrovania v súlade s článkom 26, alebo na uplatnenie jej práva odňať vec v súlade s článkom 27, dôvody sa zaznamenajú do systému správy prípadov.

Európska prokuratúra informuje orgán, ktorý oznámil trestnú činnosť v súlade s odsekom 1 alebo 2, ako aj obete trestného činu, a ak to ustanovuje vnútroštátne právo, iné osoby, ktoré oznámili trestnú činnosť.

8. Ak sa Európska prokuratúra dozvie, že mohlo dôjsť k spáchaniu trestného činu, ktorý nepatrí do právomoci Európskej prokuratúry, Európska prokuratúra bez zbytočného odkladu informuje príslušné vnútroštátne orgány a postúpi im všetky relevantné dôkazy.

9. Európska prokuratúra môže v konkrétnych veciach požadovať ďalšie relevantné informácie, ktoré majú k dispozícii inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie a orgány členských štátov. Požadované informácie sa môžu týkať porušení, ktoré poškodzujú finančné záujmy Únie, ako sú porušenia, ktoré patria do právomoci Európskej prokuratúry v súlade s článkom 25 ods. 2.

10. Európska prokuratúra môže požiadať o ďalšie informácie s cieľom umožniť kolégiu podľa článku 9 ods. 2 vydať všeobecné usmernenia k výkladu povinnosti informovať Európsku prokuratúru o veciach, ktoré patria do pôsobnosti článku 25 ods. 2.

Článok 25

Výkon právomoci Európskej prokuratúry

1. Európska prokuratúra vykonáva svoju právomoc buď začatím vyšetrovania podľa článku 26 alebo rozhodnutím o uplatnení svojho práva odňať vec podľa článku 27. Ak sa Európska prokuratúra rozhodne vykonávať svoju právomoc, príslušné vnútroštátne orgány svoju právomoc v súvislosti s tou istou trestnou činnosťou nevykonávajú.

2. Ak trestný čin, ktorý patrí do pôsobnosti článku 22, poškodil alebo pravdepodobne poškodí finančné záujmy Únie v sume nižšej ako 10 000 EUR, Európska prokuratúra môže vykonať svoju právomoc, len ak:

a) mal prípad dôsledky na úrovni Únie, ktoré by si vyžadovali, aby Európska prokuratúra viedla vyšetrovanie, alebo

b) úradníci alebo iní zamestnanci Únie alebo členovia inštitúcií Únie by mohli byť podozriví zo spáchania trestného činu.

Európska prokuratúra prípadne konzultuje s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi alebo orgánmi Únie s cieľom určiť, či sú kritériá stanovené v prvom pododseku písm. a) a b) splnené.

3. Európska prokuratúra sa zdrží výkonu svojej právomoci v súvislosti s akýmkoľvek trestným činom, ktorý patrí do rozsahu pôsobnosti článku 22, a po porade s príslušnými vnútroštátnymi orgánmi im v súlade s článkom 34 bez zbytočného odkladu postúpi vec, ak:

a) horná hranica trestnej sadzby stanovená vo vnútroštátnom práve za trestný čin patriaci do pôsobnosti článku 22 ods. 1 je rovnaká alebo nižšia ako horná hranica trestnej sadzby za neoddeliteľne spojený trestný čin podľa článku 22 ods. 3, s výnimkou prípadov, keď mal neoddeliteľne spojený trestný čin zásadný význam pre spáchanie trestného činu patriaceho do pôsobnosti článku 22 ods. 1, alebo

b) možno odôvodnene predpokladať, že škoda spôsobená alebo pravdepodobne spôsobená finančným záujmom Únie prostredníctvom trestného činu uvedeného v článku 22 nepresahuje škodu spôsobenú alebo pravdepodobne spôsobenú inej obeti.

Prvý pododsek písm. b) tohto odseku sa nevzťahuje na trestné činy uvedené v článku 3 ods. 2 písm. a), b) a d) smernice (EÚ) 2017/1371, ako je vykonaná vo vnútroštátnom práve.

4. Európska prokuratúra môže so súhlasom príslušných vnútroštátnych orgánov vykonávať svoju právomoc vo veciach trestných činov uvedených v článku 22 aj v prípadoch, ktoré by inak boli vylúčené v dôsledku uplatnenia odseku 3 písm. b) tohto článku, ak je zrejmé, že Európska prokuratúra je v lepšej pozícii vyšetrovať alebo stíhať trestný čin.

5. Európska prokuratúra informuje príslušné vnútroštátne orgány bez zbytočného odkladu o akomkoľvek rozhodnutí vykonať alebo nevykonať svoju právomoc.

6. V prípade sporu medzi Európskou prokuratúrou a vnútroštátnymi orgánmi trestného stíhania v otázke, či trestná činnosť patrí do pôsobnosti článku 22 ods. 2 alebo 3 alebo článku 25 ods. 2 alebo 3, vnútroštátne orgány príslušné rozhodovať o právomoci vo veciach trestného stíhania na vnútroštátnej úrovni rozhodnú, kto má mať právomoc vec vyšetrovať. Členské štáty určia vnútroštátny orgán, ktorý bude o právomoci rozhodovať.







KAPITOLA V

POSTUPY PRI VYŠETROVANIACH, VYŠETROVACÍCH OPATRENIACH, TRESTNOM STÍHANÍ A ALTERNATÍVACH TRESTNÉHO STÍHANIA







ODDIEL 1

Pravidlá týkajúce sa vyšetrovaní

Článok 26

Začatie vyšetrovania a rozdelenie právomocí v rámci Európskej prokuratúry

1. Ak v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom existujú opodstatnené dôvody domnievať sa, že sa pácha alebo bol spáchaný trestný čin, ktorý patrí do právomoci Európskej prokuratúry, európsky delegovaný prokurátor v členskom štáte, ktorý má podľa svojho vnútroštátneho práva právomoc vo veci daného trestného činu, začne bez toho, aby boli dotknuté pravidlá stanovené v článku 25 ods. 2 a 3, vyšetrovanie a túto skutočnosť zaznamená v systéme správy prípadov.

2. Ak sa Európska prokuratúra po overení v súlade s článkom 24 ods. 6 rozhodne začať vyšetrovanie, bez zbytočného odkladu informuje orgán, ktorý oznámil trestnú činnosť v súlade s článkom 24 ods. 1 alebo 2.

3. Ak európsky delegovaný prokurátor nezačal vyšetrovanie, stála komora, ktorej bola vec pridelená, dá za podmienok uvedených v odseku 1 európskemu delegovanému prokurátorovi pokyn začať vyšetrovanie.

4. Konať vo veci začne a vecou sa zaoberá spravidla európsky delegovaný prokurátor z členského štátu, v ktorom bola trestná činnosť sústredená, alebo ak bolo spáchaných niekoľko súvisiacich trestných činov, ktoré patria do právomoci Európskej prokuratúry, európsky delegovaný prokurátor z členského štátu, v ktorom bola spáchaná väčšina trestných činov. Európsky delegovaný prokurátor z iného členského štátu, ktorý má právomoc v danej veci, môže začať vyšetrovanie alebo mu môže nariadiť začať vyšetrovanie príslušná stála komora, len ak je odchýlka od pravidla uvedeného v predchádzajúcej vete riadne odôvodnená, so zohľadnením týchto kritérií v poradí prednosti:

a) miesto, kde má podozrivá alebo obvinená osoba obvyklý pobyt;

b) štátna príslušnosť podozrivej alebo obvinenej osoby;

c) miesto, kde vznikla hlavná finančná škoda.

5. Dovtedy, kým sa neprijme rozhodnutie o trestnom stíhaní podľa článku 36, môže príslušná stála komora vo veci týkajúcej sa právomoci viac ako jedného členského štátu a po porade s európskymi prokurátormi a/alebo dotknutými európskymi delegovanými prokurátormi, rozhodnúť, že:

a) zmení pridelenie veci tak, že sa vec pridelí európskemu delegovanému prokurátorovi v inom členskom štáte;

b) spojiť alebo vylúčiť veci a v každom prípade určí konajúceho európskeho delegovaného prokurátora,

ak sú takéto rozhodnutia vo všeobecnom záujme spravodlivosti a v súlade s kritériami pre výber konajúceho európskeho delegovaného prokurátora v súlade s odsekom 4 tohto článku.

6. Ak stála komora prijíma rozhodnutie o zmene pridelenia, spojení alebo vylúčení veci, vždy náležite zohľadní súčasný stav vyšetrovania.

7. Európska prokuratúra informuje príslušné vnútroštátne orgány bez zbytočného odkladu o akomkoľvek rozhodnutí začať vyšetrovanie.

Článok 27

Právo odňať vec

1. Európska prokuratúra čo najskôr po prijatí všetkých relevantných informácií v súlade s článkom 24 ods. 2 prijme rozhodnutie, či uplatní svoje právo odňať vec, najneskôr však do piatich dní po doručení informácií od vnútroštátnych orgánov, a informuje o tomto rozhodnutí vnútroštátne orgány. Hlavný európsky prokurátor môže v konkrétnom prípade prijať odôvodnené rozhodnutie o predĺžení lehoty najviac o päť dní, a náležite o tom informuje vnútroštátne orgány.

2. Počas lehôt uvedených v odseku 1 sa vnútroštátne orgány zdržia prijatia akéhokoľvek rozhodnutia podľa vnútroštátneho práva, ktoré môže mať taký účinok, že Európskej prokuratúre zabráni v uplatnení jej práva odňať vec.

Vnútroštátne orgány prijmú podľa vnútroštátneho práva všetky neodkladné opatrenia potrebné na zabezpečenie efektívneho vyšetrovania a trestného stíhania.

3. Ak sa Európska prokuratúra inými prostriedkami než na základe informácií uvedených v článku 24 ods. 2 dozvie o skutočnosti, že vyšetrovanie týkajúce sa trestného činu, v súvislosti s ktorým by mohla byť príslušná, už vykonávajú príslušné orgány členského štátu, bezodkladne tieto orgány informuje. Po tom, ako bola Európska prokuratúra náležite informovaná v súlade s článkom 24 ods. 2, prijme rozhodnutie o tom, či uplatní svoje právo odňať vec. Rozhodnutie sa prijme v lehotách stanovených v odseku 1 tohto článku.

4. Európska prokuratúra konzultuje vo vhodných prípadoch s príslušnými orgánmi dotknutého členského štátu pred prijatím rozhodnutia, či uplatní svoje právo odňať vec.

5. Ak Európska prokuratúra uplatní svoje právo odňať vec, príslušné orgány členských štátov jej odovzdajú spis a zdržia sa akýchkoľvek ďalších vyšetrovacích úkonov vo vzťahu k danému trestnému činu.

6. Právo odňať vec ustanovené v tomto článku môže uplatniť európsky delegovaný prokurátor z ktoréhokoľvek členského štátu, ktorého príslušné orgány začali vyšetrovanie v prípade trestného činu, ktorý patrí do pôsobnosti článkov 22 a 23.

Ak európsky delegovaný prokurátor, ktorému boli doručené informácie v súlade s článkom 24 ods. 2, rozhodne, že neuplatní právo odňať vec, informuje príslušnú stálu komoru prostredníctvom európskeho prokurátora svojho členského štátu s cieľom umožniť stálej komore prijať rozhodnutie v súlade s článkom 10 ods. 4.

7. Ak Európska prokuratúra nevykonala svoju právomoc, bez zbytočného odkladu informuje príslušné vnútroštátne orgány. Príslušné vnútroštátne orgány musia kedykoľvek v priebehu konania informovať Európsku prokuratúru o všetkých nových skutočnostiach, ktoré by mohli byť pre Európsku prokuratúru dôvodom na prehodnotenie jej rozhodnutia nevykonávať právomoc.

Európska prokuratúra môže svoje právo odňať vec uplatniť po prijatí týchto informácií za predpokladu, že vnútroštátne vyšetrovanie ešte nebolo skončené a že na súd nebola podaná obžaloba. Rozhodnutie sa prijme v lehote stanovenej v odseku 1.

8. Ak sa kolégium v súvislosti s trestnými činmi, ktoré poškodili alebo pravdepodobne poškodia finančné záujmy Únie v sume nižšej ako 100 000 EUR, domnieva, že vzhľadom na stupeň závažnosti trestného činu alebo zložitosť konania v konkrétnej veci nie je potrebné vyšetrovanie alebo trestné stíhanie na úrovni Únie, v súlade s článkom 9 ods. 2 vydá všeobecné usmernenia, ktoré európskym delegovaným prokurátorom umožnia nezávisle a bez zbytočného odkladu rozhodnúť neodňať vec.

V usmerneniach sa v potrebnej miere podrobne určia okolnosti, na ktoré sa vzťahujú, prostredníctvom stanovenia jasných kritérií, pričom sa osobitne zohľadní povaha trestného činu, naliehavosť situácie a odhodlanie príslušných vnútroštátnych orgánov prijať všetky potrebné opatrenia na dosiahnutie úplnej náhrady škody spôsobenej na finančných záujmoch Únie.

9. S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie usmernení informuje európsky delegovaný prokurátor príslušnú stálu komoru o každom rozhodnutí prijatom podľa odseku 8 a každá stála komora podáva každoročne kolégiu správu o uplatňovaní usmernení.

Článok 28

Vedenie vyšetrovania

1. Konajúci európsky delegovaný prokurátor môže v súlade s týmto nariadením a vnútroštátnym právom sám vykonať vyšetrovacie a iné opatrenia alebo nariadiť ich vykonanie príslušným orgánom vo svojom členskom štáte. Uvedené orgány v súlade s vnútroštátnym právom zabezpečia, aby sa všetky pokyny splnili, a vykonajú opatrenia, ktoré im boli postúpené. Konajúci európsky delegovaný prokurátor oznamuje prostredníctvom systému správy prípadov príslušnému európskemu prokurátorovi a stálej komore akýkoľvek významný vývoj vo veci, a to v súlade s pravidlami stanovenými vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry.

2. Kedykoľvek v priebehu vyšetrovania, ktoré vedie Európska prokuratúra, príslušné vnútroštátne orgány prijmú neodkladné opatrenia v súlade s vnútroštátnym právom potrebné na zabezpečenie efektívneho vyšetrovania, aj keď nekonajú výslovne na základe pokynov konajúceho európskeho delegovaného prokurátora. Vnútroštátne orgány informujú bez zbytočného odkladu konajúceho európskeho delegovaného prokurátora o naliehavých opatreniach, ktoré prijali.

3. Príslušná stála komora môže na návrh dozorujúceho európskeho prokurátora rozhodnúť, že zmení pridelenie veci tak, že vec sa pridelí inému európskemu delegovanému prokurátorovi v tom istom členskom štáte, ak konajúci európsky delegovaný prokurátor:

a) nemôže vykonávať vyšetrovanie alebo trestné stíhanie, alebo

b) neplní pokyny príslušnej stálej komory alebo európskeho prokurátora.

4. Vo výnimočných prípadoch môže dozorujúci európsky prokurátor po získaní súhlasu príslušnej stálej komory prijať odôvodnené rozhodnutie viesť vyšetrovanie osobne buď tým, že osobne vykoná vyšetrovacie a iné opatrenia, alebo vydá pokyny príslušným orgánom vo svojom členskom štáte, ak sa to javí ako nevyhnutné v záujme efektívnosti vyšetrovania alebo trestného stíhania na základe jedného alebo viacerých týchto kritérií:

a) závažnosti trestného činu, najmä vzhľadom na jeho možné dôsledky na úrovni Únie;

b) ak sa vyšetrovanie týka úradníkov alebo iných zamestnancov Únie alebo členov inštitúcií Únie;

c) v prípade zlyhania mechanizmu zmeny pridelenia ustanoveného v odseku 3.

Za takýchto výnimočných okolností členské štáty zabezpečia, aby bol európsky prokurátor oprávnený nariadiť vyšetrovacie a iné opatrenia alebo o ne požiadať a aby mal všetky právomoci, oprávnenia a povinnosti európskeho delegovaného prokurátora v súlade s týmto nariadením a vnútroštátnym právom.

Príslušné vnútroštátne orgány a európski delegovaní prokurátori, ktorých sa prípad dotýka, musia byť bez zbytočného odkladu informovaní o rozhodnutí prijatom podľa tohto odseku.

Článok 29

Pozbavenie výsad alebo imunít

1. V prípade, že sa vyšetrovanie Európskej prokuratúry týka osôb chránených výsadou alebo imunitou vyplývajúcou z vnútroštátneho práva a takáto výsada alebo imunita prekáža vedeniu určitého vyšetrovania, hlavný európsky prokurátor vyhotoví odôvodnenú písomnú žiadosť o jej pozbavenie v súlade s postupmi stanovenými vo vnútroštátnom práve.

2. V prípade, že sa vyšetrovanie Európskej prokuratúry týka osôb chránených výsadami alebo imunitami vyplývajúcimi z práva Únie, najmä z Protokolu o výsadách a imunitách Európskej únie, a takáto výsada alebo imunita bráni vedeniu určitého vyšetrovania, hlavný európsky prokurátor vyhotoví odôvodnenú písomnú žiadosť o jej pozbavenie v súlade s postupmi stanovenými v práve Únie.







ODDIEL 2

Pravidlá týkajúce sa vyšetrovacích a iných opatrení

Článok 30

Vyšetrovacie a iné opatrenia

1. Aspoň v prípadoch, keď možno trestný čin, ktorý je predmetom vyšetrovania, potrestať trestom odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby najmenej štyri roky, členské štáty zabezpečia, aby boli delegovaní európski prokurátori oprávnení nariadiť tieto vyšetrovacie opatrenia alebo o ne požiadať:

a) vykonať prehliadku všetkých priestorov, pozemkov, dopravných prostriedkov, súkromných obydlí, oblečenia a všetkého ostatného osobného majetku alebo počítačového systému a prijať akékoľvek zabezpečovacie opatrenia na zachovanie ich neporušenosti alebo zamedzenie straty alebo znehodnotenia dôkazov;

b) zabezpečiť všetky relevantné predmety alebo dokumenty v ich pôvodnej alebo inej určenej forme;

c) zabezpečiť uchovávané počítačové údaje, šifrované alebo dešifrované, v ich pôvodnej alebo inej určenej forme, vrátane údajov o bankovom účte a operatívnych údajov s výnimkou údajov osobitne uchovávaných v súlade s vnútroštátnym právom podľa článku 15 ods. 1 druhej vety smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES ( 2 );

d) zaistiť nástroje trestnej činnosti alebo príjmy z nej vrátane majetku, o ktorých sa predpokladá, že budú predmetom konfiškácie súdom prvého stupňa, ak sa možno odôvodnene domnievať, že vlastník, držiteľ alebo správca uvedených nástrojov alebo príjmov sa bude snažiť mariť výkon rozsudku nariaďujúceho konfiškáciu;

e) odpočúvať elektronickú komunikačnú prevádzku určenú podozrivej alebo obvinenej osobe a od nej uskutočňovanú akýmikoľvek prostriedkami elektronickej komunikácie, ktoré podozrivá alebo obvinená osoba používa;

f) nájsť a sledovať vec technickými prostriedkami vrátane kontrolovaných dodávok tovaru.

2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 29, vyšetrovacie opatrenia stanovené v odseku 1 tohto článku môžu podliehať podmienkam v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom, ak vnútroštátne právo obsahuje osobitné obmedzenia, ktoré sa uplatňujú na určité kategórie osôb alebo pracovníkov, ktoré sú právne viazané povinnosťou mlčanlivosti.

3. Vyšetrovacie opatrenia stanovené v odseku 1 písm. c), e) a f) tohto článku môžu podliehať ďalším podmienkam, vrátane obmedzení, ustanoveným v uplatniteľnom vnútroštátnom práve. Členské štáty môžu predovšetkým obmedziť uplatňovanie odseku 1 písm. e) a f) tohto článku na konkrétne závažné trestné činy. Členský štát, ktorý má v úmysle uplatniť takéto obmedzenie, oznámi Európskej prokuratúre v súlade s článkom 117 príslušný zoznam konkrétnych závažných trestných činov.

4. Okrem opatrení uvedených v odseku 1 sú európski delegovaní prokurátori vo svojom členskom štáte oprávnení vyžadovať alebo nariadiť akékoľvek iné opatrenia, ktoré sú v podobných vnútroštátnych prípadoch dostupné prokurátorom podľa vnútroštátneho práva.

5. Európski delegovaní prokurátori môžu nariadiť opatrenia uvedené v odsekoch 1 a 4 len vtedy, keď sa možno odôvodnene domnievať, že daným opatrením by sa mohli získať informácie alebo dôkazy užitočné pre vyšetrovanie, a ak nie je dostupné menej rušivé opatrenie, ktorým by sa mohol dosiahnuť rovnaký cieľ. Postupy a spôsoby vykonávania opatrení upravuje uplatniteľné vnútroštátne právo.

Článok 31

Cezhraničné vyšetrovania

1. Európski delegovaní prokurátori konajú v úzkej spolupráci na základe vzájomného poskytovania pomoci a pravidelných vzájomných konzultácií v cezhraničných prípadoch. Ak je potrebné prijať opatrenie v inom členskom štáte, než je členský štát konajúceho európskeho delegovaného prokurátora, tento európsky delegovaný prokurátor rozhodne o prijatí potrebného opatrenia a postúpi ho európskemu delegovanému prokurátorovi nachádzajúcemu sa v členskom štáte, v ktorom je toto opatrenie potrebné vykonať.

2. Konajúci európsky delegovaný prokurátor môže postúpiť akékoľvek opatrenia, ktoré sú mu dostupné v súlade s článkom 30. Odôvodnenie a prijatie takýchto opatrení sa spravujú právom členského štátu konajúceho európskeho delegovaného prokurátora. Ak konajúci európsky delegovaný prokurátor postúpi vyšetrovacie opatrenie jednému alebo viacerým európskym delegovaným prokurátorom z iného členského štátu, zároveň informuje svojho dozorujúceho európskeho prokurátora.

3. Ak sa podľa práva členského štátu asistujúceho európskeho delegovaného prokurátora vyžaduje pre dané opatrenie súhlas súdu, takýto súhlas tento asistujúci európsky delegovaný prokurátor získa v súlade s právom tohto členského štátu.

Ak sa súhlas súdu pre postúpené opatrenie zamietne, konajúci európsky delegovaný prokurátor postúpenie vezme späť.

Ak sa však podľa práva členského štátu asistujúceho európskeho delegovaného prokurátora takýto súhlas súdu nevyžaduje, ale vyžaduje sa podľa práva členského štátu konajúceho európskeho delegovaného prokurátora, súhlas musí získať konajúci európsky delegovaný prokurátor a predložiť ho spolu s postúpením.

4. Asistujúci európsky delegovaný prokurátor vykoná postúpené opatrenie alebo vydá pokyn príslušnému vnútroštátnemu orgánu, aby opatrenie vykonal.

5. Ak asistujúci európsky delegovaný prokurátor dospeje k názoru, že:

a) postúpenie je neúplné alebo obsahuje zrejmú relevantnú chybu;

b) opatrenie nemožno z opodstatnených a objektívnych dôvodov vykonať v lehote stanovenej v postúpení;

c) alternatívnym alebo menej rušivým opatrením by sa dosiahli rovnaké výsledky ako postúpeným opatrením, alebo

d) postúpené opatrenie podľa vnútroštátneho práva členského štátu asistujúceho európskeho delegovaného prokurátora neexistuje alebo by nebolo dostupné v podobnom vnútroštátnom prípade,

informuje svojho dozorujúceho európskeho prokurátora a poradí sa s konajúcim európskym delegovaným prokurátorom s cieľom vyriešiť túto záležitosť dvojstranne.

6. Ak postúpené opatrenie neexistuje vo výlučne vnútroštátnej situácii, ale bolo by dostupné v cezhraničnej situácii, na ktorú sa vzťahujú právne nástroje o vzájomnom uznávaní alebo cezhraničnej spolupráci, dotknutý európsky delegovaný prokurátor môže po dohode s dotknutými dozorujúcimi európskymi prokurátormi uplatniť takéto nástroje.

7. Ak európski delegovaní prokurátori nemôžu vyriešiť danú záležitosť do siedmich pracovných dní a postúpenie trvá, záležitosť sa postúpi príslušnej stálej komore. Ten istý postup sa uplatní aj vtedy, keď sa postúpené opatrenie nevykoná v lehote stanovenej v postúpení alebo v primeranej lehote.

8. Príslušná stála komora v potrebnom rozsahu vypočuje európskych delegovaných prokurátorov, ktorých sa vec týka, a následne v súlade s uplatniteľným vnútroštátnym právom, ako aj týmto nariadením, bez zbytočného odkladu rozhodne, či a dokedy má európsky delegovaný prokurátor potrebné postúpené opatrenie alebo náhradné opatrenie vykonať, a oznámi toto rozhodnutie prostredníctvom príslušného európskeho prokurátora uvedeným európskym delegovaným prokurátorom.

Článok 32

Výkon postúpených opatrení

Postúpené opatrenia sa vykonávajú v súlade s týmto nariadením a právom členského štátu asistujúceho európskeho delegovaného prokurátora. Formálne náležitosti a postupy, ktoré výslovne uviedol konajúci európsky delegovaný prokurátor, sa musia dodržať, pokiaľ nie sú v rozpore so základnými zásadami práva členského štátu asistujúceho európskeho delegovaného prokurátora.

Článok 33

Zatknutie a cezhraničné vydanie v predsúdnom konaní

1. Konajúci európsky delegovaný prokurátor môže v súlade s vnútroštátnym právom uplatniteľným v podobných vnútroštátnych prípadoch nariadiť alebo požiadať o zatknutie alebo väzbu podozrivej alebo obvinenej osoby v predsúdnom konaní.

2. Ak je potrebné zatknutie alebo vydanie osoby, ktorá sa nenachádza na území členského štátu, v ktorom sa nachádza konajúci európsky delegovaný prokurátor, tento prokurátor vydá európsky zatykač alebo požiada príslušný orgán daného členského štátu o vydanie európskeho zatykača podľa rámcového rozhodnutia Rady 2002/584/SVV ( 3 ).







ODDIEL 3

Pravidlá trestného stíhania

Článok 34

Postúpenie alebo odovzdanie veci vnútroštátnym orgánom

1. Ak sa v rámci vyšetrovania vedeného Európskou prokuratúrou zistí, že skutok, ktorý je predmetom vyšetrovania, nepredstavuje trestný čin, ktorý patrí do jej právomoci podľa článkov 22 a 23, príslušná stála komora bez zbytočného odkladu rozhodne o postúpení veci príslušným vnútroštátnym orgánom.

2. Ak sa v rámci vyšetrovania vedeného Európskou prokuratúrou zistí, že už nie sú splnené osobitné podmienky na výkon jej právomoci stanovené v článku 25 ods. 2 a 3, príslušná stála komora bezodkladne rozhodne o postúpení veci príslušným vnútroštátnym orgánom, a to bez zbytočného odkladu pred začatím trestného stíhania pred vnútroštátnymi súdmi.

3. Ak sa kolégium v súvislosti s trestnými činmi, ktoré poškodili alebo pravdepodobne poškodia finančné záujmy Únie v sume nižšej ako 100 000 EUR, domnieva, že vzhľadom na stupeň závažnosti trestného činu alebo zložitosť konania v konkrétnej veci nie je potrebné vyšetrovanie alebo trestné stíhanie na úrovni Únie, a že by to bolo v záujme efektívnosti vyšetrovania alebo trestného stíhania, v súlade s článkom 9 ods. 2 vydá všeobecné usmernenia, ktoré stálym komorám umožnia postúpiť vec príslušným vnútroštátnym orgánom.

Takéto usmernenia zároveň stálym komorám umožnia, aby postúpili vec príslušným vnútroštátnym orgánom, ak Európska prokuratúra uplatňuje svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článku 3 ods. 2 písm. a) a b) smernice (EÚ) 2017/1371 a ak spôsobená škoda alebo škoda, ktorá pravdepodobne bude spôsobená na finančných záujmoch Únie, nepresahuje škodu spôsobenú inej obeti alebo škodu, ktorá inej obeti pravdepodobne bude spôsobená.

S cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie usmernení podáva každá stála komora každoročne kolégiu správu o uplatňovaní usmernení.

Takéto postúpenie zahŕňa aj akékoľvek neoddeliteľne spojené trestné činy, ktoré patria do právomoci Európskej prokuratúry, ako sa uvádza v článku 22 ods. 3.

4. Stála komora oznámi hlavnému európskemu prokurátorovi každé rozhodnutie o postúpení veci vnútroštátnym orgánom na základe odseku 3. Hlavný európsky prokurátor môže do troch dní od doručenia týchto informácií požiadať stálu komoru, aby prehodnotila svoje rozhodnutie, ak sa domnieva, že je to v záujme zabezpečenia súdržnosti procedúr Európskej prokuratúry v oblasti postupovania vecí. Ak je hlavný európsky prokurátor členom príslušnej stálej komory, uplatňuje právo požiadať o uvedené preskúmanie niektorý zo zástupcov hlavného európskeho prokurátora.

5. Ak príslušné vnútroštátne orgány neakceptujú prevzatie prípadu podľa odsekov 2 a 3 v lehote neprekračujúcej 30 dní, Európska prokuratúra zostane príslušná na trestné stíhanie alebo odmietnutie veci podľa pravidiel stanovených v tomto nariadení.

6. Ak Európska prokuratúra zvažuje odmietnutie veci podľa článku 39 ods. 3 a vnútroštátny orgán žiada o postúpenie, stála komora mu vec bezodkladne postúpi danému orgánu.

7. Ak vnútroštátny orgán po postúpení podľa odseku 1, 2 alebo 3 tohto článku a článku 25 ods. 3 rozhodne o začatí vyšetrovania, Európska prokuratúra mu odovzdá spis, zdrží sa prijímania ďalších opatrení spojených s vyšetrovaním alebo trestným stíhaním a vec uzavrie.

8. Ak sa spis odovzdá podľa odseku 1, 2 alebo 3 tohto článku a článku 25 ods. 3, Európska prokuratúra o odovzdaní informuje príslušné inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie a – ak je to vhodné podľa vnútroštátneho práva – podozrivé alebo obvinené osoby a obete.

Článok 35

Skončenie vyšetrovania

1. Ak konajúci európsky delegovaný prokurátor považuje vyšetrovanie za skončené, predloží dozorujúcemu európskemu prokurátorovi správu obsahujúcu zhrnutie veci a návrh rozhodnutia, či sa má podať obžaloba na vnútroštátny súd alebo zvážiť postúpenie alebo odmietnutie veci, alebo zjednodušený postup trestného stíhania podľa článku 34, 39 alebo 40. Dozorujúci európsky prokurátor postúpi tieto dokumenty príslušnej stálej komore a ak to považuje za potrebné, pripojí vlastné stanovisko. Ak stála komora podľa článku 10 ods. 3 prijme rozhodnutie, ktoré navrhol európsky delegovaný prokurátor, tento postupuje zodpovedajúcim spôsobom.

2. Ak stála komora na základe predložených správ zvažuje, že neprijme rozhodnutie, ktoré navrhol európsky delegovaný prokurátor, v prípade potreby uskutoční pred prijatím konečného rozhodnutia alebo vydania ďalších pokynov európskemu delegovanému prokurátorovi vlastné preskúmanie spisu.

3. Ak je to vhodné, v správe európskeho delegovaného prokurátora sa dostatočne odôvodní podanie obžaloby na súd členského štátu, v ktorom sa tento prokurátor nachádza, alebo v súlade s článkom 26 ods. 4 na súd iného členského štátu, do ktorého právomoci vec patrí.

Článok 36

Trestné stíhanie pred vnútroštátnymi súdmi

1. Keď európsky delegovaný prokurátor predloží návrh rozhodnutia o podaní obžaloby, stála komora rozhodne o tomto návrhu do 21 dní v súlade s postupmi stanovenými v článku 35. Stála komora nesmie vec odmietnuť, ak sa v návrhu navrhuje podanie obžaloby.

2. Ak stála komora nerozhodne v lehote 21 dní, považuje sa návrh rozhodnutia predložený európskym delegovaným prokurátorom za prijatý.

3. Ak vec patrí do právomoci viacerých členských štátov, stála komora spravidla vydá pokyn na podanie obžaloby vo veci v členskom štáte konajúceho európskeho delegovaného prokurátora. Stála komora sa však môže po zohľadnení správy podanej podľa článku 35 ods. 1 rozhodnúť vydať pokyn na trestné stíhanie veci v inom členskom štáte, ak je to dostatočne opodstatnené, pričom zohľadní kritériá stanovené v článku 26 ods. 4 a 5, a vydá európskemu delegovanému prokurátorovi daného členského štátu pokyn konať zodpovedajúcim spôsobom.

4. Predtým, ako príslušná stála komora rozhodne o podaní obžaloby vo veci, môže na návrh konajúceho európskeho delegovaného prokurátora rozhodnúť o spojení viacerých vecí, v ktorých rôzni európski delegovaní prokurátori viedli vyšetrovania proti tej istej osobe alebo tým istým osobám, s cieľom podať v týchto veciach obžalobu na súdoch jedného členského štátu, do ktorého právomoci tieto veci patria podľa jeho práva.

5. Po tom, ako sa rozhodne o členskom štáte, v ktorom sa má podať obžaloba, určí sa na základe vnútroštátneho práva uvedeného členského štátu príslušný súd.

6. Ak je to potrebné na účely vymáhania, následných administratívnych krokov alebo sledovania, ústredie informuje o rozhodnutí podať obžalobu príslušné vnútroštátne orgány, zainteresované osoby a príslušné inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie.

7. Ak sa po vydaní rozsudku súdom musí prokuratúra rozhodnúť, či podá opravný prostriedok, európsky delegovaný prokurátor predloží príslušnej stálej komore správu zahŕňajúcu návrh rozhodnutia a počká na jej pokyn. Ak vzhľadom na lehotu stanovenú vo vnútroštátnom práve nie je možné počkať na uvedený pokyn, európsky delegovaný prokurátor je oprávnený podať opravný prostriedok bez predchádzajúceho pokynu stálej komory a následne bezodkladne podá stálej komore správu. Stála komora potom vydá pokyn európskemu delegovanému prokurátorovi trvať na opravnom prostriedku alebo ho vziať späť. Rovnako sa postupuje, keď konajúci európsky delegovaný prokurátor zaujme počas súdneho konania podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva stanovisko, ktoré by viedlo k odmietnutiu veci.

Článok 37

Dôkazy

1. Dôkazy, ktoré prokurátori Európskej prokuratúry alebo obvinený predložia súdu, sa nesmú odmietnuť pripustiť výlučne z dôvodu, že boli získané v inom členskom štáte alebo v súlade s právom iného členského štátu.

2. Týmto nariadením nie je dotknutá právomoc súdu prvého stupňa slobodne posúdiť dôkazy, ktoré predložil obvinený alebo prokurátori Európskej prokuratúry.

Článok 38

Nakladanie so skonfiškovaným majetkom

Ak v súlade s požiadavkami a postupmi podľa vnútroštátneho práva vrátane vnútroštátnych právnych predpisov, ktorými sa transponuje smernica Európskeho parlamentu a Rady 2014/42/EÚ ( 4 ), príslušný vnútroštátny súd vydá konečné rozhodnutie skonfiškovať akýkoľvek majetok súvisiaci s trestným činom patriacim do právomoci Európskej prokuratúry alebo príjmy z takéhoto trestného činu, s majetkom alebo príjmami sa naloží podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva. Týmto nakladaním nesmú byť nepriaznivo dotknuté práva Únie alebo iných obetí, ktorým má byť nahradená škoda, ktorá im vznikla.







ODDIEL 4

Pravidlá týkajúce sa alternatív k trestnému stíhaniu

Článok 39

Odmietnutie veci

1. Stála komora sa môže na základe správy, ktorú podľa článku 35 ods. 1 podal konajúci európsky delegovaný prokurátor, rozhodnúť odmietnuť vec vo vzťahu k určitej osobe, ak podľa práva členského štátu európskeho delegovaného prokurátora konajúceho vo veci nemožno pokračovať v konaní z niektorého z týchto dôvodov:

a) úmrtie podozrivej alebo obvinenej osoby alebo likvidácia podozrivej alebo obvinenej právnickej osoby;

b) nepríčetnosť podozrivej alebo obvinenej osoby;

c) udelenie amnestie podozrivej alebo obvinenej osobe;

d) imunita priznaná podozrivej alebo obvinenej osobe, pokiaľ jej nebola pozbavená;

e) uplynutie vnútroštátnej premlčacej lehoty na trestné stíhanie;

f) v súvislosti s rovnakými skutkami bolo prijaté konečné rozhodnutie vo veci týkajúcej sa podozrivej alebo obvinenej osoby;

g) nedostatok relevantných dôkazov.

2. Rozhodnutie podľa odseku 1 nebráni ďalšiemu vyšetrovaniu na základe nových skutočností, ktoré neboli Európskej prokuratúre známe v čase vydania rozhodnutia a ktoré vyšli najavo po rozhodnutí. Rozhodnutie pokračovať vo vyšetrovaní na základe takýchto nových skutočností prijme príslušná stála komora.

3. Ak je Európska prokuratúra príslušná podľa článku 22 ods. 3, vec odmietne až po porade s vnútroštátnymi orgánmi členských štátov uvedenými v článku 25 ods. 6. Ak je to vhodné, stála komora postúpi prípad príslušným vnútroštátnym orgánom v súlade s článkom 34 ods. 6, 7 a 8.

Rovnaký postup sa uplatňuje aj vtedy, keď Európska prokuratúra uplatňuje svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článku 3 ods. 2 písm. a) a b) smernice (EÚ) 2017/1371 a keď spôsobená škoda alebo škoda, ktorá pravdepodobne bude spôsobená na finančných záujmoch Únie, nepresahuje škodu spôsobenú inej obeti alebo škodu, ktorá inej obeti pravdepodobne bude spôsobená.

4. Ak sa vec odmietla, Európska prokuratúra takéto odmietnutie úradne oznámi príslušným vnútroštátnym orgánom a informuje príslušné inštitúcie, orgány, úrady a agentúry Únie, ako aj – ak je to vhodné podľa vnútroštátneho práva – podozrivé alebo obvinené osoby a obete trestných činov. Odmietnuté veci sa tiež môžu postúpiť úradu OLAF alebo príslušným vnútroštátnym správnym alebo justičným orgánom na účely vymáhania alebo iných následných administratívnych krokov.







ODDIEL 5

Pravidlá týkajúce sa zjednodušených postupov

Článok 40

Zjednodušené postupy trestného stíhania

1. Ak sa v uplatniteľnom vnútroštátnom práve ustanovuje zjednodušený postup trestného stíhania, ktorého cieľom je konečné rozhodnutie vo veci na základe podmienok dohodnutých s podozrivou osobou, konajúci európsky delegovaný prokurátor môže podľa článku 10 ods. 3 a článku 35 ods. 1 príslušnej stálej komore navrhnúť, aby sa uvedený postup uplatnil v súlade s podmienkami stanovenými vo vnútroštátnom práve.

Ak Európska prokuratúra uplatňuje svoju právomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článku 3 ods. 2 písm. a) a b) smernice (EÚ) 2017/1371 a ak spôsobená škoda alebo škoda, ktorá pravdepodobne bude spôsobená na finančných záujmoch Únie, nepresahuje škodu spôsobenú inej obeti alebo škodu, ktorá inej obeti pravdepodobne bude spôsobená, konajúci európsky delegovaný prokurátor konzultuje s vnútroštátnymi orgánmi trestného stíhania predtým, než navrhne uplatniť zjednodušený postup trestného stíhania.

2. Stála komora rozhodne o návrhu konajúceho európskeho delegovaného prokurátora, pričom zohľadní tieto dôvody:

a) závažnosť trestného činu, a to najmä na základe spôsobenej škody;

b) ochota podozrivej osoby napraviť škodu spôsobenú protiprávnym konaním;

c) uplatnenie postupu by bolo v súlade so všeobecnými cieľmi a základnými zásadami Európskej prokuratúry stanovenými v tomto nariadení.

Kolégium prijme v súlade s článkom 9 ods. 2 usmernenia o uplatňovaní týchto dôvodov.

3. Ak stála komora s návrhom súhlasí, konajúci európsky delegovaný prokurátor uplatní zjednodušený postup trestného stíhania v súlade s podmienkami stanovenými vo vnútroštátnom práve a zaznamená to do systému správy prípadov. Keď sa zjednodušený postup trestného stíhania skončil po splnení podmienok dohodnutých s podozrivou osobou, stála komora poverí európskeho delegovaného prokurátora, aby konal s cieľom prijať konečné rozhodnutie vo veci.







KAPITOLA VI

PROCESNÉ ZÁRUKY

Článok 41

Rozsah práv podozrivých a obvinených osôb

1. Európska prokuratúra pri vykonávaní svojich činností v plnej miere dodržiava práva podozrivých a obvinených osôb zakotvené v charte vrátane práva na spravodlivé súdne konanie a práva na obhajobu.

2. Každá podozrivá alebo obvinená osoba má v trestnom konaní Európskej prokuratúry aspoň procesné práva ustanovené v práve Únie vrátane smerníc týkajúcich sa práv podozrivých a obvinených osôb v trestnom konaní, ako sú vykonané vo vnútroštátnom práve, ako napríklad:

a) právo na tlmočenie a preklad podľa smernice 2010/64/EÚ;

b) právo na informácie a prístup k spisovým materiálom podľa smernice 2012/13/EÚ;

c) právo na prístup k obhajcovi a právo na komunikáciu s tretími osobami a na informovanie tretích osôb v prípade pozbavenia osobnej slobody podľa smernice 2013/48/EÚ;

d) právo odoprieť výpoveď a právo na prezumpciu neviny podľa smernice (EÚ) 2016/343;

e) právo na právnu pomoc podľa smernice (EÚ) 2016/1919.

3. Bez toho, aby boli dotknuté práva uvedené v tejto kapitole, podozrivé a obvinené osoby, ako aj iné osoby dotknuté konaniami Európskej prokuratúry majú všetky procesné práva, ktoré sú im k dispozícii podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva, vrátane možnosti predložiť dôkazy, požiadať o ustanovenie znalca alebo skúmanie znalcom a výsluch svedkov a požiadať, aby Európska prokuratúra inak dosiahla prijatie takýchto opatrení v prospech obvineného.

Článok 42

Súdne preskúmanie

1. Procesné úkony Európskej prokuratúry, ktorých cieľom je zakladať právne účinky voči tretím stranám, podliehajú preskúmaniu príslušnými vnútroštátnymi súdmi v súlade s požiadavkami a postupmi stanovenými vo vnútroštátnom práve. To isté platí aj pre opomenutia Európskej prokuratúry vykonať procesné úkony, ktorých cieľom je zakladať právne účinky voči tretím stranám a ktoré bola z právneho hľadiska podľa tohto nariadenia povinná prijať.

2. Súdny dvor má v súlade s článkom 267 ZFEÚ právomoc vydať prejudiciálne rozhodnutie o otázkach, ktoré sa týkajú:

a) platnosti procesných úkonov Európskej prokuratúry, pokiaľ sa takáto otázka platnosti nastolila pred akýmkoľvek súdom alebo tribunálom členského štátu priamo na základe práva Únie;

b) výkladu alebo platnosti ustanovení práva Únie vrátane tohto nariadenia;

c) výkladu článkov 22 a 25 tohto nariadenia vo vzťahu k akémukoľvek sporu o právomoc medzi Európskou prokuratúrou a príslušnými vnútroštátnymi orgánmi.

3. Odchylne od odseku 1 tohto článku rozhodnutia Európskej prokuratúry odmietnuť vec, pokiaľ sú napadnuté priamo na základe práva Únie, podliehajú preskúmaniu pred Súdnym dvorom v súlade s článkom 263 štvrtým odsekom ZFEÚ.

4. Súdny dvor má právomoc v súlade s článkom 268 ZFEÚ vo všetkých sporoch o náhradu škody, ktorú spôsobila Európska prokuratúra.

5. Súdny dvor má právomoc v súlade s článkom 272 ZFEÚ vo všetkých sporoch na základe rozhodcovských doložiek v zmluvách, ktoré uzatvorí Európska prokuratúra.

6. Súdny dvor má právomoc v súlade s článkom 270 ZFEÚ vo všetkých sporoch týkajúcich sa zamestnancov.

7. Súdny dvor má právomoc rozhodovať o odvolaní hlavného európskeho prokurátora v súlade s článkom 14 ods. 5, ako aj právomoc rozhodovať o odvolaní európskych prokurátorov v súlade s článkom 16 ods. 5.

8. Týmto článkom nie je dotknuté súdne preskúmanie Súdnym dvorom v súlade s článkom 263 štvrtým odsekom ZFEÚ, pokiaľ ide o rozhodnutia Európskej prokuratúry, ktoré majú vplyv na práva dotknutých osôb podľa kapitoly VIII, a rozhodnutia Európskej prokuratúry, ktoré nie sú procesnými úkonmi, ako napríklad rozhodnutia Európskej prokuratúry týkajúce sa práva verejnosti na prístup k dokumentom alebo rozhodnutia o odvolaní európskych delegovaných európskych prokurátorov prijaté podľa článku 17 ods. 3 tohto nariadenia alebo akékoľvek iné administratívne rozhodnutia.







KAPITOLA VII

SPRACÚVANIE INFORMÁCIÍ

Článok 43

Prístup Európskej prokuratúry k informáciám

1. Európsky delegovaní prokurátori majú za rovnakých podmienok, ako sa uplatňujú podľa vnútroštátneho práva v podobných prípadoch, možnosť získať akékoľvek relevantné informácie uchovávané vo vnútroštátnych databázach vedených na účely vyšetrovania trestných činov a presadzovania práva, ako aj v iných relevantných registroch orgánov verejnej moci.

2. Európska prokuratúra má taktiež možnosť získať akékoľvek relevantné informácie patriace do jej právomoci, ktoré sa uchovávajú v databázach a registroch inštitúcií, orgánov, úradov a agentúr Únie.

Článok 44

Systém správy prípadov

1. Európska prokuratúra zriadi systém správy prípadov, ktorý sa vedie a spravuje v súlade s pravidlami stanovenými v tomto nariadení a vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry.

2. Účelom systému riadenia prípadov je:

a) podporovať riadenie vyšetrovaní a trestných stíhaní vedených Európskou prokuratúrou, najmä riadením vnútorných tokov informácií a podporou vyšetrovania v cezhraničných prípadoch;

b) zaistiť zabezpečený prístup k informáciám o vyšetrovaniach a trestných stíhaniach na úrovni ústredia a európskych delegovaných prokurátorov;

c) umožniť krížové odkazy na informácie a extrahovanie údajov na účely operatívnej analýzy a na štatistické účely;

d) umožniť sledovanie s cieľom zabezpečiť, aby spracúvanie operatívnych osobných údajov bolo zákonné a v súlade s príslušnými ustanoveniami tohto nariadenia.

3. Systém správy prípadov môže byť napojený na zabezpečené telekomunikačné spojenie uvedené v článku 9 rozhodnutia Rady 2008/976/SVV ( 5 ).

4. Systém správy prípadov obsahuje:

a) register informácií získaných Európskou prokuratúrou podľa článku 24 vrátane akýchkoľvek rozhodnutí prijatých v súvislosti s takými informáciami;

b) zoznam všetkých spisov;

c) všetky informácie zo spisov uchovávaných v elektronickej podobe v systéme správy prípadov podľa článku 45 ods. 3.

Zoznam nesmie obsahovať iné operatívne osobné údaje ako údaje potrebné na identifikovanie prípadov alebo na vytvorenie krížových odkazov medzi jednotlivými spismi.

5. Na spracúvanie operatívnych osobných údajov súvisiacich s prípadmi môže Európska prokuratúra vytvárať iné automatizované súbory údajov ako spisy len v súlade s týmto nariadením a vnútorným rokovacím poriadkom Európskej prokuratúry. Podrobnosti o takýchto iných automatizovaných súboroch údajov sa oznámia európskemu dozornému úradníkovi pre ochranu údajov.

Článok 45

Spisy Európskej prokuratúry

1. Ak sa Európska prokuratúra rozhodne začať vyšetrovanie alebo uplatniť svoje právo odňať prípad podľa tohto nariadenia, konajúci európsky delegovaný prokurátor založí spis.

Spis obsahuje všetky informácie a dôkazy, ktoré sú dostupné európskemu delegovanému prokurátorovi a súvisia s vyšetrovaním alebo trestným stíhaním, ktoré vedie Európska prokuratúra.

Po začatí vyšetrovania sa informácie z registra uvedené v článku 44 ods. 4 písm. a) stávajú súčasťou spisu.

2. Spis spravuje konajúci európsky delegovaný prokurátor v súlade s právom svojho členského štátu.

Vnútorný rokovací poriadok Európskej prokuratúry môže obsahovať pravidlá o organizácii a správe spisov v rozsahu, ktorý je potrebný na zabezpečenie fungovania Európskej prokuratúry ako jediného úradu. Prístup podozrivých a obvinených osôb, ako aj iných osôb dotknutých konaním k spisom udeľuje konajúci európsky delegovaný prokurátor v súlade s právom svojho členského štátu.

3. Systém správy prípadov Európskej prokuratúry obsahuje všetky informácie a dôkazy zo spisu, ktoré sa môžu uchovávať v elektronickej podobe, s cieľom umožniť ústrediu vykonávať svoje funkcie podľa tohto nariadenia. Konajúci európsky delegovaný prokurátor zabezpečuje, aby obsah informácií v systéme správy prípadov vždy zodpovedal spisu, najmä aby sa operatívne osobné údaje obsiahnuté v systéme správy prípadov vymazali alebo opravili vždy, keď sa vymažú alebo opravia v zodpovedajúcom spise.

Článok 46

Prístup k systému správy prípadov

Hlavný európsky prokurátor, zástupcovia hlavného európskeho prokurátora, iní európski prokurátori a európski delegovaní prokurátori majú priamy prístup k registru a zoznamu.

Dozorujúci európsky prokurátor, ako aj príslušná stála komora majú pri vykonávaní svojich právomocí podľa článkov 10 a 12 priamy prístup k informáciám, ktoré sa v elektronickej podobe uchovávajú v systéme správy prípadov. Dozorujúci európsky prokurátor má tiež priamy prístup k spisu. Príslušná stála komora má k spisu prístup na základe žiadosti.

Iní európski delegovaní prokurátori môžu požiadať o prístup k informáciám, ktoré sa v elektronickej podobe uchovávajú v systéme správy prípadov, ako aj ku každému spisu. Konajúci európsky delegovaný prokurátor rozhoduje o udelení takéhoto prístupu európskym delegovaným prokurátorom podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva. Ak sa prístup zamietne, vec sa môže postúpiť príslušnej stálej komore. Príslušná stála komora v potrebnom rozsahu vypočuje dotknutých európskych delegovaných prokurátorov a následne rozhodne podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva, ako aj tohto nariadenia.

Vo vnútornom rokovacom poriadku Európskej prokuratúry sa stanovia podrobnejšie pravidlá týkajúce sa práva na prístup, postup určovania úrovne prístupu hlavného európskeho prokurátora, zástupcov hlavného európskeho prokurátora, iných európskych prokurátorov, európskych delegovaných prokurátorov a iných zamestnancov Európskej prokuratúry k systému správy prípadov v rozsahu potrebnom na plnenie ich povinností.







KAPITOLA VIII

OCHRANA ÚDAJOV

Článok 47

Zásady spracúvania osobných údajov

1. Osobné údaje musia byť:

a) spracúvané zákonným a spravodlivým spôsobom („zákonnosť a spravodlivosť“);

b) získavané na konkrétne určené, výslovne uvedené a legitímne účely a nesmú sa ďalej spracúvať spôsobom, ktorý nie je zlučiteľný s týmito účelmi; ďalšie spracúvanie na účely archivácie vo verejnom záujme, na účely vedeckého alebo historického výskumu či štatistické účely sa nepovažuje za nezlučiteľné s pôvodnými účelmi za predpokladu, že Európska prokuratúra poskytne primerané záruky týkajúce sa práv a slobôd dotknutých osôb („obmedzenie účelu“);

c) primerané, relevantné a nie neúmerné vo vzťahu k účelom, na ktoré sa spracúvajú („minimalizácia údajov“);

d) správne a podľa potreby aktualizované; musia sa prijať všetky primerané opatrenia, aby sa zabezpečilo, že sa osobné údaje, ktoré sú nesprávne z hľadiska účelov, na ktoré sa spracúvajú, bezodkladne vymažú alebo opravia („správnosť“);

e) uchovávané vo forme, ktorá umožňuje identifikáciu dotknutých osôb najviac dovtedy, kým je to potrebné na účely, na ktoré sa osobné údaje spracúvajú; osobné údaje sa môžu uchovávať dlhšie, pokiaľ sa budú spracúvať výlučne na účely archivácie vo verejnom záujme, na účely vedeckého alebo historického výskumu či na štatistické účely za predpokladu, že Európska prokuratúra poskytne primerané záruky ochrany práv a slobôd dotknutých osôb, najmä prostredníctvom prijatia primeraných technických a organizačných opatrení vyžadovaných týmto nariadením („minimalizácia uchovávania“);

f) spracúvané spôsobom, ktorý zaručuje primeranú bezpečnosť osobných údajov, vrátane ochrany pred neoprávneným alebo nezákonným spracúvaním a náhodnou stratou, zničením alebo poškodením, a to prostredníctvom primeraných technických alebo organizačných opatrení („integrita a dôvernosť“).

2. Európska prokuratúra zodpovedá za spracúvanie osobných údajov vykonávané úplne alebo čiastočne automatizovanými prostriedkami a za spracúvanie inými než automatizovanými prostriedkami v prípade osobných údajov, ktoré tvoria súčasť informačného systému alebo sú určené na to, aby tvorili súčasť informačného systému, a mala by byť schopná preukázať súlad s odsekom 1 („zodpovednosť“).

3. Spracúvanie zo strany Európskej prokuratúry na ktorýkoľvek z účelov stanovených v článku 49, ktorý je iný než účel, na ktorý sa operatívne osobné údaje získavajú, je povolené, pokiaľ:

a) je Európska prokuratúra oprávnená spracúvať takéto operatívne osobné údaje na takýto účel v súlade s týmto nariadením a

b) spracúvanie je nevyhnutné a primerané takémuto inému účelu v súlade s právom Únie a

c) v prípade relevantnosti nie je používanie operatívnych osobných údajov zakázané podľa uplatniteľného vnútroštátneho procesného práva týkajúceho sa vyšetrovacích opatrení prijatých v súlade s článkom 30. Uplatniteľným vnútroštátnym procesným právom je právo členského štátu, v ktorom sa údaje získali.

Článok 48

Administratívne osobné údaje

1. Na všetky administratívne osobné údaje, ktoré spracúva Európska prokuratúra, sa vzťahuje nariadenie (ES) č. 45/2001.

2. Európska prokuratúra stanoví lehoty na uchovávanie administratívnych osobných údajov v ustanoveniach svojho vnútorného rokovacieho poriadku, ktoré sa týkajú ochrane údajov.

Článok 49

Spracúvanie operatívnych osobných údajov

1. Európska prokuratúra spracúva operatívne osobné údaje automatizovanými prostriedkami alebo v štruktúrovaných manuálnych súboroch v súlade s týmto nariadením, a to iba na tieto účely:

a) vyšetrovanie trestných činov a trestné stíhanie vykonávané v súlade s týmto nariadením alebo

b) výmena informácií s príslušnými orgánmi členských štátov Európskej únie a ostatnými inštitúciami Únie v súlade s týmto nariadením alebo

c) spolupráca s tretími krajinami a medzinárodnými organizáciami v súlade s týmto nariadením.

2. V prílohe sa v súlade s odsekom 3 uvedú kategórie operatívnych osobných údajov a kategórie dotknutých osôb, ktorých operatívne osobné údaje môže Európska prokuratúra spracúvať v zozname, ako sa uvádza v článku 44 ods. 4 písm. b), na každý z účelov uvedených v odseku 1 tohto článku.

3. Komisia je splnomocnená prijímať v súlade s článkom 115 delegované akty na účely vypracovania a aktualizácie zoznamu kategórií operatívnych osobných údajov a kategórií dotknutých osôb uvedených v odseku 2 tohto článku s cieľom zohľadniť vývoj v oblasti informačných technológií a aktuálny stav pokroku v informačnej spoločnosti.

Ak sa to vyžaduje z vážnych a naliehavých dôvodov, na delegované akty prijaté podľa tohto odseku sa uplatňuje postup ustanovený v článku 116.

4. Európska prokuratúra môže vo výnimočných prípadoch dočasne spracúvať operatívne osobné údaje s cieľom určiť, či sú takéto údaje relevantné pre jej úlohy a pre niektorý z účelov uvedených v odseku 1. Kolégium na návrh hlavného európskeho prokurátora a po konzultácii s európskym dozorným úradníkom pre ochranu údajov ďalej spresní podmienky týkajúce sa spracovania takýchto operatívnych osobných údajov, najmä pokiaľ ide o prístup k údajom a ich využívanie, ako aj lehoty ich uchovávania a vymazávanie.

5. Európska prokuratúra spracúva operatívne osobné údaje tak, aby sa dalo zistiť, ktorý orgán ich poskytol, alebo odkiaľ sa údaje získali.

6. Pri uplatňovaní článkov 57 až 62 koná Európska prokuratúra v prípade relevantnosti v súlade s vnútroštátnym procesným právom týkajúcim sa povinnosti informovať dotknutú osobu a možnosti upustiť od takéhoto informovania, obmedziť alebo odložiť ho. Konajúci európsky delegovaný prokurátor sa v prípade potreby pred prijatím rozhodnutia v súvislosti s článkami 57 až 62 radí s inými európskymi delegovanými prokurátormi, ktorých sa vec týka.

Článok 50

Doby uchovávania operatívnych osobných údajov

1. Európska prokuratúra pravidelne preskúmava potrebu uchovávania spracúvaných operatívnych osobných údajov. Takéto preskúmanie sa vykoná najneskôr tri roky po prvom spracúvaní operatívnych osobných údajov a následne každé tri roky. Ak sa operatívne osobné údaje uchovávajú dlhšie ako päť rokov, je o tom potrebné informovať európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov.

2. Operatívne osobné údaje, ktoré spracúva Európska prokuratúra, sa nesmú uchovávať dlhšie ako päť rokov po tom, ako nadobudlo právoplatnosť oslobodzujúce rozhodnutie vo veci; v prípade, že bol obvinený uznaný vinným, doby sa predĺžia dovtedy, kým sa uložená sankcia nevykoná alebo sa už nemôže vykonať podľa práva členského štátu odsúdenia.

3. Pred tým, ako uplynie jedna z dôb uvedených v odseku 2, Európska prokuratúra preskúma potrebu ďalšieho uchovávania operatívnych osobných údajov, pokiaľ je to potrebné na plnenie jej úloh. Dôvody na ďalšie uchovávanie musia byť opodstatnené a zaznamenané. Ak sa rozhodnutie o ďalšom uchovávaní operatívnych osobných údajov neprijme, údaje sa automaticky vymažú.

Článok 51

Rozlišovanie medzi rôznymi kategóriami dotknutých osôb

Európska prokuratúra v príslušných prípadoch a v čo najväčšej možnej miere jasne rozlišuje medzi operatívnymi osobnými údajmi jednotlivých kategórií dotknutých osôb, ako sú napríklad:

a) osoby, v prípade ktorých sa možno odôvodnene domnievať, že spáchali alebo sa chystajú spáchať trestný čin;

b) osoby odsúdené za spáchanie trestného činu;

c) obete trestného činu, alebo osoby, v prípade ktorých sú na základe určitých skutočností dôvody domnievať sa, že sú alebo by mohli byť obeťami trestného činu a

d) iné tretie osoby v súvislosti s trestným činom, ako sú napríklad osoby, ktoré môžu byť vyzvané, aby svedčili v rámci vyšetrovania v súvislosti s trestnými činmi alebo v rámci následného trestného konania, osoby, ktoré môžu poskytnúť informácie o trestných činoch, alebo kontaktné osoby či spoločníci niektorej z osôb uvedených v písmenách a) a b).

Článok 52

Rozlišovanie medzi operatívnymi osobnými údajmi a overenie kvality osobných údajov

1. Európska prokuratúra v čo najväčšej možnej miere rozlišuje medzi operatívnymi osobnými údajmi založenými na faktoch a operatívnymi osobnými údajmi založenými na osobných hodnoteniach.

2. Európska prokuratúra prijme všetky primerané opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa operatívne osobné údaje, ktoré sú nesprávne, neúplné alebo už neaktuálne, neprenášali ani neposkytovali. Na tento účel Európska prokuratúra, pokiaľ je to uskutočniteľné, overuje pred prenosom alebo poskytnutím operatívnych osobných údajov ich kvalitu. Pokiaľ je to možné, pri každom prenose operatívnych osobných údajov Európska prokuratúra doplní potrebné informácie, ktoré príjemcovi umožnia posúdiť stupeň správnosti, úplnosti a spoľahlivosti operatívnych osobných údajov, ako aj mieru ich aktuálnosti.

3. Ak sa zistí, že došlo k prenosu nesprávnych operatívnych osobných údajov alebo že operatívne osobné údaje boli prenesené nezákonne, musí sa to bezodkladne oznámiť príjemcovi. V takomto prípade sa operatívne osobné údaje musia opraviť alebo vymazať, alebo sa ich spracúvanie obmedzí v súlade s článkom 61.

Článok 53

Osobitné podmienky spracúvania

1. Ak sa to vyžaduje v tomto nariadení, Európska prokuratúra stanoví osobitné podmienky spracúvania a príjemcu operatívnych osobných údajov informuje o týchto podmienkach a požiadavke dodržiavať ich.

2. Európska prokuratúra musí dodržiavať osobitné podmienky spracúvania stanovené vnútroštátnym orgánom v súlade s článkom 9 ods. 3 a 4 smernice (EÚ) 2016/680.

Článok 54

Prenos operatívnych osobných údajov inštitúciám, orgánom, úradom a agentúram Únie

1. S výhradou akýchkoľvek ďalších obmedzení podľa tohto nariadenia, najmä článku 53, môže Európska prokuratúra preniesť operatívne osobné údaje inej inštitúcii, orgánu, úradu alebo agentúre Únie, len ak sú takéto údaje potrebné na legitímne plnenie úloh patriacich do právomoci danej inštitúcie, orgánu, úradu alebo agentúry Únie.

2. Ak sa operatívne osobné údaje prenášajú na žiadosť inej inštitúcie, orgánu, úradu alebo agentúry Únie, zodpovednosť za legitímnosť tohto prenosu znáša tak prevádzkovateľ, ako aj príjemca.

Európska prokuratúra je povinná overiť právomoc inej inštitúcie, orgánu, úradu alebo agentúry Únie a vypracovať predbežné zhodnotenie potreby prenosu operatívnych osobných údajov. Ak v súvislosti s touto potrebou vzniknú pochybnosti, Európska prokuratúra požiada príjemcu o ďalšie informácie.

Iná inštitúcia, orgán, úrad alebo agentúra Únie zabezpečí, aby bolo možné potrebu prenosu operatívnych osobných údajov následne overiť.

3. Iná inštitúcia, orgán, úrad alebo agentúra Únie spra