2000L0012 — SK — 13.04.2005 — 005.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

►B SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2000/12/ES z 20. marca 2000 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (Ú. v. ES L 126, 26.5.2000, p.1)

Zmenené a doplnené:





Zmenené a doplnené:









▼B

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2000/12/ES

z 20. marca 2000

o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií







EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na prvú a tretiu vetu článku 47 ods. 2, so zreteľom na návrh Komisie, so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru ( 1 ), konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 251 zmluvy ( 2 ), keďže: (1) Smernica Rady 73/183/EHS z 28. júna 1973 o zrušení obmedzení práva usadiť sa a poskytovať služby v rámci samostatnej činnosti bánk a iných finančných inštitúcií ( 3 ), prvá smernica Rady (77/780/EHS) z 12. decembra 1977 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a výkonu činnosti úverových inštitúcií ( 4 ), smernica Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií ( 5 ), druhá smernica Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a výkonu podnikania úverových inštitúcií ( 6 ), smernica Rady 89/647/EHS z 18. decembra 1989 o kapitálovej primeranosti úverových inštitúcií ( 7 ), smernica Rady 92/30/EHS zo 6. apríla 1992 o dohľade nad úverovými inštitúciami na konsolidovanom základe ( 8 ) a smernica Rady 92/121/EHS z 21. decembra 1992 o sledovaní a kontrolovaní veľkých rizík úverových inštitúcií ( 9 ) sa často a podstatným spôsobom menili a dopĺňali. Kvôli ich jasnosti a racionálnosti by sa tieto smernice mali kodifikovať a spojiť do jedného uceleného znenia. (2) Podľa zmluvy je zakázaná akákoľvek diskriminácia v súvislosti so zakladaním a poskytovaním služieb z titulu národnosti alebo skutočnosti, že podnik nebol založený v členskom štáte, v ktorom služby poskytuje. (3) Aby sa uľahčilo zakladanie a podnikanie úverových inštitúcií, je potrebné odstrániť najviac prekážajúce rozdiely v zákonoch členských štátov, ktoré stanovujú pravidlá platné pre tieto inštitúcie. (4) Táto smernica predstavuje základný nástroj na vytvorenie vnútorného trhu v zmysle Jednotného európskeho aktu a podľa časového harmonogramu stanoveného v Bielej knihe Komisie, a to z hľadiska práva usadiť sa a práva poskytovať finančné služby v oblasti úverových inštitúcií. (5) Opatrenia na koordináciu úverových inštitúcií, ktorých účelom je ochraňovať vklady a vytvoriť rovnaké podmienky pre hospodársku súťaž medzi týmito inštitúciami, musia platiť pre všetky tieto inštitúcie. V prípade potreby je potrebné náležite zohľadniť objektívne rozdiely v ich stanovách a v ich poslaní v zmysle vnútroštátneho práva. (6) Tieto opatrenia by preto mali mať čo najväčší rozsah a mali by sa vzťahovať na všetky inštitúcie, ktorých predmetom podnikania je prijímanie vratných prostriedkov od verejnosti, či už v podobe vkladov, alebo iných nástrojov, ako sú priebežné emisie obligácií a iných cenných papierov a poskytovanie úverov na vlastný účet. Je potrebné stanoviť výnimky v prípade určitých úverových inštitúcií, na ktoré sa táto smernica nemôže uplatňovať. Ustanovenia tejto smernice neovplyvnia uplatňovanie vnútroštátnych právnych predpisov, ktorých predmetom sú osobitné dodatočné povolenia, ktoré úverovým inštitúciám umožňujú vykonávať určité konkrétne činnosti alebo operácie. (7) Účelom prijatého prístupu je dosiahnuť len nevyhnutnú mieru harmonizácie, ktorá je potrebná a dostatočná na zabezpečenie vzájomného uznávania povolení a systémov bankového dohľadu, a tým umožniť udeľovanie jednej licencie, ktorá bude uznávaná v celom spoločenstve pri uplatnení zásady obozretného dohľadu v domovskom členskom štáte. Požiadavku predkladania programu činnosti preto treba považovať len za jeden z faktorov, ktorý má príslušným orgánom umožniť rozhodovať sa na základe presnejších informácií a objektívnych kritérií. Pokiaľ ide požiadavky týkajúce sa právnej formy úverových inštitúcií a ochranu mien bánk, je možné ponechať určitý priestor na flexibilné rozhodovanie. (8) Rovnocenné finančné kritériá pre úverové inštitúcie sú nevyhnutným predpokladom na zabezpečenie ochranných mechanizmov pre vkladateľov a na vytvorenie spravodlivých podmienok na hospodársku súťaž medzi porovnateľnými skupinami úverových inštitúcií. Po ďalšej koordinácii budú zadefinované vhodné štrukturálne ukazovatele, ktoré v rámci spolupráce medzi vnútroštátnymi orgánmi umožnia sledovať postavenie porovnateľných druhov úverových inštitúcií pomocou štandardných metód. Tento postup by mal pomôcť v postupnom zbližovaní systémov ukazovateľov, ktoré si členské štáty vytvorili a ktoré používajú. Je však potrebné rozlišovať medzi koeficientmi, ktorých cieľom je zabezpečiť zdravý manažment úverových inštitúcií, a koeficientmi vytvorenými na účely realizácie hospodárskej a menovej politiky. (9) Zásady vzájomného uznávania a dohľadu v domovskom členskom štáte si vyžadujú, aby príslušné orgány členských štátov neudeľovali, resp. aby odňali povolenie v prípade, že z predmetu činnosti, geografického rozloženia alebo z bežnej činnosti je zrejmé, že úverová inštitúcia si právny systém konkrétneho členského štátu vybrala len preto, aby sa vyhla prísnejším pravidlám, ktoré platia v inom členskom štáte, na území ktorého vykonáva alebo mieni vykonávať väčšiu časť svojich činností. Úverová inštitúcia, ktorá je právnickou osobou, musí mať povolenie na činnosť od členského štátu, v ktorom má svoje registrované sídlo. Úverová inštitúcia, ktorá nie je právnickou osobou, musí mať sídlo v členskom štáte, v ktorom dostala povolenie na podnikanie. Okrem toho členské štáty musia vyžadovať, aby úverová inštitúcia mala vždy sídlo v členskom štáte jej pôvodu a aby tam skutočne pôsobila. (10) Príslušné orgány by nemali udeliť ani predĺžiť povolenie na činnosť úverovej inštitúcii v prípade, že im blízke vzťahy medzi touto inštitúciou a inými fyzickými alebo právnickými osobami znemožnia účinným spôsobom vykonávať dohľad. To platí aj pre úverové inštitúcie, ktoré už povolenie majú a ktoré o tejto otázke musia presvedčiť príslušné orgány uspokojivým spôsobom. Definícia „blízkych vzťahov“, uvedená v tejto smernici, predstavuje minimálne kritériá. Neznamená to, že členské štáty ju nemôžu použiť aj za okolností, za ktorých sa jej použitie nepredpokladá. Samotné nadobudnutie podstatného podielu na kapitále spoločnosti ešte nepredstavuje účasť v zmysle „blízkych vzťahov“, ak takýto podiel bol nadobudnutý výlučne ako dočasná investícia, ktorá neumožňuje ovplyvňovať štruktúru ani finančnú politiku inštitúcie. (11) Odkaz o účinnom výkone dohľadu zo strany dohľadných orgánov zahŕňa aj dohľad na konsolidovanom základe, ktorý sa musí nad úverovou inštitúciou vykonávať v prípade, že to stanovujú ustanovenia práva spoločenstva. V takých prípadoch je potrebné, aby úrady, ktoré boli požiadané o udelenie povolenia na podnikanie, mali možnosť zistiť, ktoré úrady sú príslušné vykonávať dohľad na konsolidovanom základe nad takouto úverovou inštitúciou. (12) Členský štát pôvodu môže zaviesť aj pravidlá, ktoré sú prísnejšie ako pravidlá stanovené pre inštitúcie, ktoré fungujú na základe povolenia jeho príslušných orgánov, v článku 5 ods. 1, prvý pododsek, ods. 2 a v článkoch 7, 16, 30, 51 a 65. (13) Zrušenie povinnosti žiadať o udelenie povolenia na činnosť pobočiek úverových inštitúcií so sídlom v spoločenstve si vyžaduje zrušenie zvereného kapitálu. (14) Vzhľadom na zásadu vzájomného uznávania zvolené riešenie umožňuje úverovým inštitúciám povoleným v ich domovskom členskom štáte kdekoľvek na území spoločenstva vykonávať všetky činnosti uvedené v prílohe 1 prostredníctvom zakladania pobočiek alebo poskytovania služieb. Pri vykonávaní činností neuvedených v tejto prílohe môžu využívať právo usadiť sa a poskytovať služby v zmysle všeobecných ustanovení zmluvy. (15) Platnosť zásady vzájomného uznávania je však vhodné rozšíriť aj na činnosti uvedené v prílohe I v prípade, že ich vykonávajú finančné inštitúcie, ktoré sú dcérskymi podnikmi úverových inštitúcií, a to pod podmienkou, že tieto dcérske podniky podliehajú konsolidovanému dohľadu, ktorý sa vzťahuje na ich materské podniky, a že spĺňajú určité prísne podmienky. (16) Hostiteľský členský štát v rámci uplatňovania práva usadiť sa a poskytovania služieb môže však od inštitúcií, ktoré v ich domovskom členskom štáte nemajú licenciu ako úverové inštitúcie, a pri činnostiach, ktoré nie sú uvedené v prílohe I, vyžadovať splnenie konkrétnych ustanovení jeho vlastných vnútroštátnych právnych predpisov alebo nariadení za predpokladu, že tieto ustanovenia sú na jednej strane v súlade s právom spoločenstva a ich účelom je ochrana všeobecného prospechu a že na strane druhej tieto inštitúcie, resp. tieto činnosti nepodliehajú rovnocenným pravidlám podľa takýchto zákonov alebo nariadení ich domovského členského štátu. (17) Členské štáty musia zabezpečiť, aby nedošlo k žiadnym prekážkam pri vykonávaní činností, na ktoré sa vzťahuje vzájomné uznávanie, a aby sa mohli vykonávať rovnako ako v domovskom členskom štáte za predpokladu, že činnosti povolené v domovskom členskom štáte nie sú v rozpore s ochranou všeobecného prospechu v hostiteľskom členskom štáte. (18) Účel tejto smernice nutne nadväzuje na liberalizáciu pohybu kapitálu, ktorá je predmetom osobitných právnych predpisov spoločenstva. Opatrenia týkajúce sa liberalizácie bankových služieb musia byť v súlade s opatreniami na liberalizáciu kapitálových pohybov. (19) Pravidlá vzťahujúce sa na pobočky úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva by mali byť vo všetkých členských štátoch podobné. V súčasnosti je dôležité postarať sa o to, aby tieto pravidlá neboli výhodnejšie, ako sú pravidlá platné pre pobočky inštitúcií z iných členských štátov. Stanoví sa, že spoločenstvo môže uzatvárať dohody s tretími krajinami o uplatňovaní pravidiel, ktoré pre takéto pobočky zabezpečia rovnaké podmienky na ich území, pričom sa zohľadní zásada reciprocity. Pobočky úverových inštitúcií s povolením na činnosť v tretích krajinách nemajú právo poskytovať služby v zmysle druhého odseku článku 49 zmluvy ani právo na zakladanie podnikov v členských štátoch s výnimkou členských štátov, v ktorých boli založené. iadosti o povolenie činnosti dcérskych podnikov alebo o nadobudnutie podielu, ktoré podajú podniky patriace do pôsobnosti práva tretích krajín, sa riešia postupom, ktorý má zabezpečiť, aby úverové inštitúcie so sídlom v spoločenstve v dotknutých tretích krajinách dostali recipročné podmienky. (20) Povolenia, ktoré úverovým inštitúciám udelia príslušné vnútroštátne orgány v zmysle tejto smernice, majú platnosť na celom území spoločenstva, a nielen vnútroštátnu platnosť. Existujúce doložky reciprocity preto nemajú žiadny účinok. Z toho dôvodu je potrebný flexibilný postup, ktorý umožní hodnotenie reciprocity na báze spoločenstva. Cieľom takéhoto postupu nie je uzavrieť finančné trhy spoločenstva, ale vzhľadom na to, že spoločenstvo zamýšľa svoje trhy ponechať otvorené pre zvyšok sveta, zlepšiť úroveň liberalizácie finančných trhov v tretích krajinách. S týmto cieľom táto smernica rieši postupy rokovaní s tretími krajinami a ako posledné východisko rieši aj možnosť prijatia potrebných opatrení vrátane pozastavenia nových žiadostí o povolenie alebo obmedzenie nových povolení. (21) Je žiaduce, aby sa medzi spoločenstvom a tretími krajinami na recipročnej báze dosiahla dohoda, ktorá v praxi umožní vykonávanie dohľadu na konsolidovanom základe, pokrývajúceho čo najväčšie geografické územie. (22) Zodpovednosť za dohľad nad finančným zdravím úverovej inštitúcie, a predovšetkým jej platobnou schopnosťou, nesú príslušné orgány (domovského) členského štátu jej pôvodu. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu nesú zodpovednosť za sledovanie likvidity a menovej politiky. Sledovanie trhových rizík si vyžaduje úzku spoluprácu príslušných orgánov domovského a hostiteľského členského štátu. (23) Hladké fungovanie vnútorného bankového trhu si vyžaduje nielen zákonom stanovené pravidlá, ale aj úzku a pravidelnú spoluprácu príslušných orgánov členských štátov. Najvhodnejším fórom na posudzovanie problémov týkajúcich sa jednotlivých úverových inštitúcií naďalej zostáva kontaktná skupina vytvorená medzi rôznymi orgánmi bankového dohľadu. Táto skupina je vyhovujúcim úradom pre vzájomnú výmenu informácií v zmysle článku 28. (24) Postup vzájomného informovania v žiadnom prípade nie je náhradou bilaterálnej spolupráce v zmysle článku 28. Bez toho, aby boli dotknuté ich právomoci vykonávať riadnu kontrolu, príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu v prípade núdze z vlastného podnetu alebo na podnet príslušných orgánov domovského štátu skontrolovať, či činnosť úverovej inštitúcie so sídlom na ich území spĺňa príslušné zákony a zásady zdravých administratívnych a účtovných postupov a dostatočnej vnútornej kontroly. (25) Je vhodné umožniť výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi a úradmi, resp. orgánmi, ktoré z titulu svojej funkcie pomáhajú upevňovať stabilitu finančného systému. V snahe zachovať dôvernosť poskytovaných informácií je potrebné dodržať prísne obmedzený zoznam adresátov. (26) Určitý druh správania, ako napríklad podvody a zneužívanie interných informácií a postavenia, môže narušiť stabilitu a dôveryhodnosť finančného systému aj v prípade, že sa vyskytne v inštitúciách, ktoré nie sú úverovými inštitúciami. (27) Je nevyhnutné určiť podmienky, za ktorých je takáto výmena informácií povolená. (28) V prípade, že je stanovené, že informácie sa môžu poskytovať len s výslovným súhlasom príslušných orgánov, tieto orgány môžu v prípade potreby svoj súhlas podmieniť splnením určitých presných podmienok. (29) Výmena informácií medzi príslušnými orgánmi na jednej strane a centrálnymi bankami a inými menovými úradmi s podobným poslaním, respektíve inými štátnymi orgánmi zodpovednými za dohľad nad platobnými systémami na strane druhej by mala tiež podliehať procesu schvaľovania. (30) Na účely upevnenia bankového dohľadu nad úverovými inštitúciami a ochrany klientov úverových inštitúcií sa stanoví, že auditor je povinný príslušné orgány bezodkladne upovedomiť vždy, keď pri plnení jeho povinností v zmysle tejto smernice zistí určité skutočnosti, ktoré môžu vážne ohroziť finančnú situáciu alebo organizáciu riadenia a účtovníctva úverovej inštitúcie. So zreteľom na tento cieľ je žiaduce, aby členský štát stanovil, že táto povinnosť platí aj za okolností, ak audítor takéto skutočnosti zistí pri plnení svojich úloh v podniku, ktorý je úzko prepojený s úverovou inštitúciou. Povinnosť audítorov nahlasovať príslušným orgánom určité skutočnosti a rozhodnutia týkajúce sa úverovej inštitúcie, ktoré zistia pri výkone svojich úloh v nefinančnom podniku, žiadnym spôsobom nemení povahu ich úloh v takomto podniku ani spôsob, akým svoje úlohy v tomto podniku majú vykonávať. (31) Jednotné základné štandardné kritériá týkajúce sa vlastných zdrojov úverových inštitúcií sú kľúčovým faktorom pri budovaní vnútorného bankového trhu, pretože vlastné zdroje sú zárukou ďalšej existencie úverových inštitúcií a ochrany vkladov. Harmonizácia v tejto oblasti posilní dohľad nad úverovými inštitúciami a prispeje k ďalšej koordinácii v bankovom sektore. (32) Takéto štandardné kritériá sa musia uplatňovať na všetky úverové inštitúcie s povolením na výkon činnosti na území spoločenstva. (33) Vlastné zdroje úverových inštitúcií môžu slúžiť na pokrytie strát, ktoré sa nepodarí vyrovnať dostatočným objemom zisku. Vlastné zdroje sú okrem toho pre príslušné orgány významným meradlom hlavne pri hodnotení platobnej schopnosti úverových inštitúcií a ďalších otázkach bankového dohľadu. (34) V prostredí vnútorného bankového trhu úverové inštitúcie navzájom súťažia, a preto je nevyhnutné, aby pre ne platili rovnocenné definície a štandardné kritériá vlastných zdrojov. Preto o kritériách týkajúcich sa skladby vlastných zdrojov nesmú rozhodovať len členské štáty. Zavedenie jednotných základných štandardných kritérií je v najlepšom záujme spoločenstva, pretože zabráni deformácii hospodárskej súťaže a posilní bankový systém spoločenstva. (35) Definícia vlastných zdrojov stanovená v tejto smernici vytvára priestor pre maximálny počet položiek a kvalifikačných súm, pričom každému členskému štátu dáva možnosť rozhodnúť sa, či použije všetky, alebo len niektoré z týchto položiek, resp. určiť si nižšie horné hranice kvalifikačných súm. (36) Táto smernica uvádza kvalifikačné kritériá pre určité položky vlastných zdrojov, čo však členským štátom nebráni pri uplatnení prísnejších kritérií. (37) V počiatočnej fáze sa jednotné základné štandardné kritériá definujú len voľne, aby bolo možné do nich zahrnúť všetky položky, ktoré sa v rôznych členských štátoch do vlastných zdrojov zahŕňajú. (38) Podľa povahy položiek, z ktorých vlastné zdroje pozostávajú, táto smernica rozlišuje medzi položkami tvoriacimi pôvodné vlastné zdroje a položkami, ktoré predstavujú dodatočné vlastné zdroje. (39) Aby sa zohľadnila skutočnosť, že položky predstavujúce dodatočné vlastné zdroje nie sú tej istej povahy ako položky tvoriace pôvodné vlastné zdroje, súčet dodatočných položiek zahrnutých do vlastných zdrojov nesmie presiahnuť výšku pôvodných vlastných zdrojov. Okrem toho platí, že výška určitých položiek dodatočných vlastných zdrojov nesmie presiahnuť polovicu pôvodných vlastných zdrojov. (40) Aby sa zabránilo deformácii hospodárskej súťaže, verejné úverové inštitúcie do svojich vlastných zdrojov nesmú započítavať záruky členských štátov alebo miestnych úradov. (41) Ak kedykoľvek v priebehu výkonu dohľadu vznikne potreba určiť výšku konsolidovaných vlastných zdrojov skupiny úverových inštitúcií, ich výška sa určí spôsobom určeným v tejto smernici. (42) Presný postup účtovania použitý pri kalkulácii vlastných zdrojov, ukazovateľa platobnej schopnosti a hodnotení koncentrácie úverovej angažovanosti musí zohľadňovať ustanovenia smernice Rady 86/635/EHS z 8. decembra 1986 o ročnej účtovnej závierke a o konsolidovanej účtovnej závierke bánk a iných úverových inštitúcií ( 10 ), ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach, vychádzajúcej z článku 44 ods. 2 písm. g) zmluvy ( 11 ). (43) Ustanovenia o vlastných zdrojoch sú súčasťou širšej medzinárodnej snahy o aproximáciu platných pravidiel o primeranosti vlastných zdrojov, ktoré používajú najvýznamnejšie krajiny. (44) Komisia vypracuje správu o ustanoveniach o vlastných zdrojoch a pravidelne ich bude prehodnocovať v snahe upevňovať ich a dosiahnuť väčšie zjednotenie definície vlastných zdrojov. Vďaka takémuto zjednocovaniu sa vlastné zdroje úverových inštitúcií spoločenstva dostanú na rovnakú úroveň. (45) Ustanovenia o ukazovateľoch platobnej schopnosti sú výsledkom práce Poradného výboru pre bankovníctvo, ktorého úlohou je Komisii predkladať návrhy na účely koordinácie koeficientov platných v členských štátoch. (46) Stanovenie vhodného ukazovateľa platobnej schopnosti je jedným z pilierov dohľadu úverových inštitúcií. (47) Ukazovateľ, ktorý hodnotí pohľadávky a podsúvahové položky podľa miery v nich obsiahnutých rizík, je obzvlášť dobrým meradlom platobnej schopnosti. (48) Vytvorenie jednotných štandardných kritérií pre vlastné zdroje vo vzťahu k pohľadávkam a podsúvahovým položkám spojeným s istou dávkou rizika je preto nevyhnutným aspektom harmonizácie potrebnej na dosiahnutie vzájomného uznávania techník dohľadu, a teda aj na vytvorenie vnútorného bankového trhu. (49) V tejto súvislosti treba ustanovenia o ukazovateli platobnej schopnosti posudzovať v nadväznosti na ďalšie špecifické nástroje, ktoré tiež prispievajú k harmonizácii základných techník dohľadu úverových inštitúcií. (50) Vzhľadom na to, že v prostredí vnútorného bankového trhu sú inštitúcie nútené navzájom bezprostredne súťažiť, jednotné štandardné kritériá platobnej schopnosti v podobe minimálnej hodnoty tohto ukazovateľa zabránia deformácii hospodárskej súťaže a upevnia bankový systém spoločenstva. (51) Táto smernica určuje rôzne váhy priraďované k zárukám vystaveným rôznymi finančnými inštitúciami. Komisia sa preto zaväzuje posúdiť, či táto smernica ako celok podstatným spôsobom nedeformuje hospodársku súťaž medzi úverovými inštitúciami a poisťovňami a či, vzhľadom na prípadné zistenia, nie sú opodstatnené nápravné opatrenia. (52) V prílohe III sa stanovuje spôsob uplatnenia podsúvahových položiek v rámci výpočtu kapitálových potrieb úverových inštitúcií. Na účely hladkého fungovania vnútorného trhu, a najmä na účely zabezpečenia rovnakých pravidiel sú členské štáty povinné usilovať sa o jednotné hodnotenie zmluvných dohôd o nettingu zo strany ich príslušných orgánov. Príloha III zohľadňuje prácu medzinárodného fóra orgánov bankového dohľadu v otázke uznávania bilaterálneho čistého vyrovnania, predovšetkým pokiaľ ide o možnosť počítať potreby vlastných zdrojov pre určité transakcie na základe čistej a nie hrubej sumy za predpokladu, že existujú právne záväzné zmluvy, ktoré zabezpečujú, že úverové riziko sa vzťahuje len na čistú sumu. V prípade medzinárodne pôsobiacich úverových inštitúcií a skupín úverových inštitúcií pôsobiacich vo viacerých rôznych tretích krajinách, ktoré sú konkurenciou úverových inštitúcií zo spoločenstva, pravidlá prijaté na širšej medzinárodnej úrovni zaručia dokonalejší a cielenejší dohľad nad mimoburzovými (OTC) odvodenými nástrojmi. To povedie k lepšiemu povinnému kapitálovému krytiu, pričom sa zohľadnia účinky zmluvných dohôd o čistom vyrovnaní, uznaných úradmi dohľadu na znižovanie potenciálnych budúcich úverových rizík. Zúčtovanie mimoburzových derivátnych nástrojov, ktoré zabezpečujú z pozície centrálnej protistrany zúčtovacie ústavy, v niektorých členských štátoch zohráva významnú úlohu. Je preto správne uznať zásluhy takéto zúčtovania v znižovaní úverového rizika a s ním spojeného systémového rizika pri finančnom postupe v oblasti úverového rizika. Je potrebné, aby súčasné a potenciálne budúce angažovanosti, vyplývajúce zo zúčtovaných mimoburzových derivátnych obchodov, boli plne zabezpečené a aby sa odstránilo riziko, že angažovanosť zúčtovacích ústavov prekročí trhovú hodnotu poskytnutých záruk, vďaka čomu sa v prechodnom období na zúčtované mimoburzové deriváty bude vzťahovať rovnaký finančný postup ako pri derivátoch obchodovaných na burze. Príslušné orgány sa musia ubezpečiť, či počiatočná a variabilná záloha (marža) dosahuje požadované hodnoty a či poskytnuté záruky sú dostatočne kvalitné a poskytujú dostatočnú ochranu. Pri úverových inštitúciách so sídlom v členských štátoch príloha III poskytuje podobnú možnosť uznávania bilaterálneho čistého vyrovnávania zo strany príslušných orgánov, vďaka čomu týmto inštitúciám poskytuje rovnaké podmienky hospodárskej súťaže. Tieto pravidlá sú správne vyvážené a umožňujú ďalšie posilnenie opatrení finančného podnikania uplatňovaných na úverové inštitúcie. Príslušné orgány členských štátov by mali zabezpečiť, aby kalkulácie pridaných položiek vychádzali z efektívnych a nie zo zjavných národných súm. (53) Minimálna výška ukazovateľa určená v tejto smernici bola stanovená na úrovni, ktorá má zabezpečiť posilňovanie kapitálu úverových inštitúcií v spoločenstve. Po štatistickom prieskume kapitálových požiadaviek platných na začiatku roku 1988 sa tento pomer stanovil vo výške 8 %. (54) Mali by sa zosúladiť základné pravidlá monitorovania vysokej miery angažovanosti úverových inštitúcií. Členské štáty by však mali mať možnosť prijať ustanovenia, ktoré sú prísnejšie ako ustanovenia uvedené v tejto smernici. (55) Monitorovanie a kontrola angažovanosti úverových inštitúcií je neoddeliteľnou súčasťou ich dohľadu. Nadmerná koncentrácia angažovanosti vo vzťahu k jednému klientovi alebo skupine prepojených klientov môže mať za následok neprijateľné riziko straty. Takáto situácia sa môže považovať za ohrozenie platobnej schopnosti úverovej inštitúcie. (56) V prostredí vnútorného bankového trhu úverové inštitúcie navzájom priamo súťažia, a preto je potrebné, aby na celom území spoločenstva platili rovnocenné monitorovacie požiadavky. Kritériá použité pri meraní koncentrácie angažovanosti by preto mali vychádzať z právne záväzných pravidiel prijatých na úrovni spoločenstva a nemali by o nich svojvoľne rozhodovať len členské štáty. Prijatie jednotných pravidiel by bolo v najlepšom záujme spoločenstva, pretože by predišlo vznik nerovnakých podmienok konkurenčnej súťaže a pomohlo by upevniť bankový systém spoločenstva. (57) Ustanovenia o ukazovateli platobnej schopnosti úverových inštitúcií obsahujú aj zoznam úverových rizík, ktorým sa úverové inštitúcie môžu vystaviť. Tento zoznam by sa preto mal použiť aj pri definovaní angažovanosti, pri ktorom ide o stanovenie limitov vysokej úverovej angažovanosti. V tejto súvislosti však spravidla nie je dobré vychádzať z váh, resp. mier rizika určených v uvedených ustanoveniach. Tieto váhy a miery rizika sú určené na stanovenie požiadavky všeobecnej platobnej schopnosti, ktorá má zabezpečiť úverové riziko úverových inštitúcií. V rámci regulácie vysokej úverovej angažovanosti však ide o obmedzenie maximálnej straty, ktorú úverová inštitúcia môže utrpieť kvôli jednému z klientov alebo skupine prepojených klientov. V tejto otázke je preto potrebné zaujať obozretný postoj, pri ktorom sa spravidla berie do úvahy nominálna hodnota úverovej angažovanosti, ale nepoužívajú sa žiadne váhy a miery rizika. (58) V prípade, že úverová inštitúcia úveruje vlastný materský podnik alebo iné dcérske podniky jej materského podniku, je namieste osobitná opatrnosť. Riadenie úverovej angažovanosti úverových inštitúcií musí prebiehať absolútne nezávisle a výlučne podľa zásad zdravého riadenia bánk, pričom sa nesmie brať ohľad na žiadne iné faktory. Ustanovenia tejto smernice vyžadujú, aby v prípade, ak je pravdepodobné, že vplyv osôb priamo alebo nepriamo vlastniacich stanovený podiel úverovej inštitúcie bude pravdepodobne na ujmu zdravého a obozretného riadenia tejto inštitúcie, príslušné orgány prijali potrebné opatrenia na nápravu tejto situácie. Pokiaľ ide o úverovú angažovanosť, mali by sa stanoviť konkrétne štandardné hranice úverovej angažovanosti úverovej inštitúcie voči jej vlastnej skupine, pričom v tomto prípade sú opodstatnené prísnejšie obmedzenia ako v prípade angažovanosti voči iným subjektom. Prísnejšie obmedzenia však nemusia platiť v prípade, že materský podnik je finančná holdingová spoločnosť alebo úverová inštitúcia, resp. že dcérske podniky sú buď úverové, alebo finančné inštitúcie, alebo podniky poskytujúce doplnkové bankové služby, a to za predpokladu, že na všetky tieto podniky sa vzťahuje dohľad úverovej inštitúcie na konsolidovanom základe. V takých prípadoch konsolidované monitorovanie tejto skupiny podnikov umožňuje dostatočnú mieru dohľadu a nevyžaduje si uvalenie prísnejších obmedzení angažovanosti. Pri tomto prístupe sa bankové skupiny podporujú v tom, aby si svoju štruktúru zorganizovali spôsobom, ktorý umožní konsolidované monitorovanie, a tým aj komplexnejší dohľad. (59) Aby dohľad na konsolidovanom základe mohol byť účinný, musí sa uplatňovať na všetky bankové skupiny vrátane tých, ktorých materské podniky nie sú úverové inštitúcie. Príslušné orgány musia mať potrebné právne nástroje na zabezpečenie takéhoto dohľadu. (60) V prípade skupín s diverzifikovanými činnosťami, ktorých materské podniky ovládajú najmenejjeden dcérsky podnik, ktorý je úverovou inštitúciou, príslušné orgány musia mať možnosť zhodnotiť finančnú situáciu úverovej inštitúcie v tejto skupine. Až do ďalšej koordinácie si členské štáty môžu stanoviť vhodné postupy na dosiahnutie zámeru tejto smernice. Príslušné orgány musia mať prinajmenšom prostriedky na získanie informácií potrebných na výkon ich funkcie. V prípade skupín podnikov, ktoré vykonávajú celú škálu finančných činností, bude potrebná spolupráca medzi úradmi zodpovednými za dohľad nad rôznymi finančnými sektormi. (61) Členské štáty okrem toho môžu zamietnuť alebo odňať bankovú licenciu v prípade určitých skupinových štruktúr, ktoré považujú za nevhodné na výkon bankových činností, najmä ak tieto štruktúry znemožňujú výkon účinného dohľadu. V tejto súvislosti majú príslušné orgány právomoci uvedené v prvom pododseku článku 7 ods. 1, článku 7 ods. 2, v písm. c) článku 14 ods. 1 a v článku 16 tejto smernice, aby zabezpečili zdravé a obozretné riadenie úverových inštitúcií. (62) Členské štáty môžu rovnako uplatňovať rôzne techniky dohľadu aj na skupiny so štruktúrami, na ktoré sa táto smernica nevzťahuje. Ak sa takéto štruktúry stanú bežnými, účinnosť tejto smernice sa rozšíri aj na ne. (63) Dohľad na konsolidovanom základe musí zahŕňať všetky činnosti uvedené v prílohe I. Dohľad na konsolidovanom základe sa preto musí vzťahovať na všetky podniky, ktoré takéto činnosti spravidla vykonávajú. To znamená, že definícia finančných inštitúcií sa môže rozšíriť tak, aby zahŕňala aj takéto činnosti. (64) Smernica 86/635/EHS spolu so smernicou 83/349/EHS stanovila pravidlá konsolidácie, ktoré sa vzťahujú na zostavovanie konsolidovaných účtovných výkazov zverejňovaných úverovými inštitúciami. Vďaka tomu možno presnejšie určiť metódy, ktoré sa majú použiť pri výkone bankového dohľadu na konsolidovanom základe. (65) Dohľad na konsolidovanom základe nad úverovými inštitúciami musí byť zameraný predovšetkým na ochranu záujmov vkladateľov týchto inštitúcií a na zabezpečenie stability finančného systému. (66) Rozbor problémov spojených s otázkami, ktorými sa zaoberá táto smernica a iné smernice o podnikaní úverových inštitúcií, sa nezaobíde bez spolupráce príslušných orgánov a Komisie v rámci Poradného výboru pre bankovníctvo, najmä pokiaľ sa takýto rozbor vykonáva na účely užšej koordinácie. Poradný výbor pre bankovníctvo príslušných orgánov členských štátov nevylučuje ani iné formy spolupráce medzi úradmi, ktoré dozerajú na začatie a výkon podnikania úverových inštitúcií, a predovšetkým nevylučuje spoluprácu v rámci kontaktnej skupiny vytvorenej medzi rôznymi bankovými dohľadmi. (67) Kvôli zohľadneniu aktuálneho vývoja v bankovom sektore bude možno potrebné podrobné pravidlá stanovené v tejto smernici priebežne technicky upravovať. Komisia vykoná potrebné úpravy po porade s Poradným výborom pre bankovníctvo v rámci vykonávacích právomocí, ktoré Komisii prislúchajú podľa zmluvy. Opatrenia potrebné na realizáciu tejto smernice budú prijaté v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa stanovujú postupy výkonu vykonávacích právomocí Komisie ( 12 ). (68) Článok 36 ods. 1 tejto smernice povoľuje, aby sa spoločné a nerozdielne záväzky dlžníkov v prípade úverových inštitúcií zriadených v podobe družstiev alebo fondov považovali za súčasť vlastných zdrojov v zmysle článku 34 ods. 2 a 7. Dánska vláda vyjadrila veľký záujem o transformáciu jej niekoľkých hypotekárnych úverových inštitúcií zriadených v podobe družstiev a fondov na spoločnosti s ručením obmedzeným. Aby táto transformácia bola možná, je potrebná dočasná výnimka, ktorá im umožní zahrnúť časť ich spoločných a nerozdielnych záväzkov do vlastných zdrojov. Táto dočasná výnimka by nemala poškodiť podmienky hospodárskej súťaže medzi úverovými inštitúciami. (69) Uplatnenie 20 % váhy na hypotekárne záložné listy v držbe úverových inštitúcií môže spôsobiť rozruch na vnútroštátnom finančnom trhu, na ktorom tieto nástroje hrajú dominantnú úlohu. V tomto prípade sa použijú provizórne opatrenia, podľa ktorých sa miera rizika bude uplatňovať len vo výške 10 %. Trh so zabezpečovacími nástrojmi sa v súčasnosti rýchlym tempom rozvíja. Je preto žiaduce, aby Komisia spolu s členskými štátmi posúdila finančné nakladanie s cennými papiermi krytými aktívami a aby do 22. júna 1999 predložila návrhy na úpravy súčasných právnych predpisov, ktoré majú zabezpečiť finančné nakladanie s cennými papiermi krytými aktívami. Príslušné orgány môžu povoliť uplatnenie 50 % rizikovej váhy na aktíva kryté hypotékou na kancelárske alebo viacúčelové obchodné priestory až do 31. decembra 2006. Majetok, na ktorý sa taká tohypotéka vzťahuje, musí podliehať prísnym oceňovacím kritériám a musí sa pravidelne oceňovať, aby jeho hodnota správne odrážala situáciu na trhu s obchodovateľnými nehnuteľnosťami. Majiteľ musí majetok buď sám obývať, alebo ho prenajímať. Úvery na rozvoj nehnuteľností sa do tejto 50 % rizikovej váhy nezahŕňajú. (70) Aby bolo možné zabezpečiť jednotné uplatňovanie ustanovení o vysokej miere úverovej angažovanosti, členské štáty by mali mať možnosť stanoviť dvojfázovú aplikáciu nových limitov. Pre malé úverové inštitúcie by mohla platiť dlhšia prechodná lehota, pretože príliš náhle uplatnenie 25 % pravidla by mohlo priveľmi prudko znížiť ich úverové činnosti. (71) Okrem toho prebieha aj harmonizácia podmienok reorganizácie a likvidácie úverových inštitúcií. (72) Harmonizácia je potrebná aj pri riešeniach potrebných na zabezpečenie dohľadu rizík likvidity. (73) Touto smernicou nie sú dotknuté záväzky členských štátov týkajúce sa termínov transpozíciu stanovených v prílohe V, časti B, keďže: PRIJALI TÚTO SMERNICU:







OBSAH HLAVA I DEFINÍCIE POJMOV A ROZSAH PÔSOBNOSTI Článok 1 Definície pojmov Článok 2 Rozsah platnosti Článok 3 Zákaz podnikania v oblasti prijímania vkladov a iných vratných prostriedkov od verejnosti pre podniky, ktoré nie sú úverovými inštitúciami HLAVA II POŽIADAVKY NA ZAČATIE A VÝKON PODNIKANIA ÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ Článok 4 Povolenie Článok 5 Počiatočné imanie Článok 6 Osoby zodpovedné za riadenie a umiestnenie ústredia úverových inštitúcií Článok 7 Akcionári a členovia Článok 8 Obchodný plán a organizačná štruktúra Článok 9 Ekonomické potreby Článok 10 Zamietnutie povolenia Článok 11 Oznámenie o udelení povolenia Komisii Článok 12 Predchádzajúce porady s príslušnými orgánmi iných členských štátov Článok 13 Pobočky úverových inštitúcií povolených v inom členskom štáte Článok 14 Odňatie povolenia Článok 15 Názov Článok 16 Kvalifikovaná účasť v úverovej inštitúcii Článok 17 Postupy a vnútorné kontrolné mechanizmy HLAVA III USTANOVENIA O PRÁVE USADIŤ SA A PRÁVE POSKYTOVAŤ SLUŽBY Článok 18 Úverové inštitúcie Článok 19 Finančné inštitúcie Článok 20 Uplatňovanie práva usadiť sa Článok 21 Uplatňovanie práva poskytovať služby Článok 22 Právomoci príslušných orgánov hostiteľského členského štátu HLAVA IV VZŤAHY S TRETÍMI KRAJINAMI Článok 23 Ohlasovanie dcérskych podnikov podnikov z tretích krajín a podmienky vstupu na trhy týchto krajín Článok 24 Pobočky úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva Článok 25 Spolupráca s príslušnými orgánmi tretích krajín v dohľade na konsolidovanom základe HLAVA V ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE BANKOVÉHO DOHĽADU Kapitola 1 Zásady bankového dohľadu Článok 26 Kontrolné kompetencie domovského členského štátu Článok 27 Kompetencie hostiteľského členského štátu Článok 28 Spolupráca v oblasti dohľadu Článok 29 Kontrola na mieste v pobočkách zriadených v inom členskom štáte Článok 30 Výmena informácií a povinnosť mlčanlivosti Článok 31 Úloha osôb zodpovedných za zákonnú kontrolu výročných a konsolidovaných účtovných výkazov Článok 32 Právomoc príslušných orgánov ukladať sankcie Článok 33 Právo obrátiť sa na súd Kapitola 2 Technické nástroje bankového dohľadu Oddiel 1 Vlastné zdroje Článok 34 Všeobecné zásady Článok 35 Iné položky Článok 36 Ďalšie ustanovenia o vlastných zdrojoch Článok 37 Výpočet vlastných zdrojov na konsolidovanom základe Článok 38 Odpočty a limity Článok 39 Poskytnutie dôkazu príslušným orgánom Oddiel 2 Ukazovateľ platobnej schopnosti Článok 40 Všeobecné zásady Článok 41 Čitateľ: Vlastné zdroje Článok 42 Menovateľ: rizikovo upravené aktíva a podsúvahové položky Článok 43 Rizikové váhy Článok 44 Váženie pohľadávok voči orgánom regionálnej a miestnej správy členských štátov Článok 45 Ďalšie váhy Článok 46 Správne orgány a neziskové podniky Článok 47 Úroveň ukazovateľa platobnej schopnosti Oddiel 3 Vysoká angažovanosť Článok 48 Nahlasovanie vysokej angažovanosti Článok 49 Limity vysokej angažovanosti Článok 50 Kontrola vysokej angažovanosti na konsolidovanom a nekonsolidovanom základe Oddiel 4 Kvalifikované účasti mimo finančného sektora Článok 51 Obmedzenie nefinančných kvalifikačných podielov Kapitola 3 Dohľad na konsolidovanom základe Článok 52 Dohľad úverových inštitúcií na konsolidovanom základe Článok 53 Príslušné orgány zodpovedné za výkon dohľadu na konsolidovanom základe Článok 54 Forma a rozsah konsolidácie Článok 55 Informácie predkladané holdingovými spoločnosťami so zmiešanou činnosťou a ich dcérskymi podnikmi. Článok 56 Opatrenia umožňujúce dohľad na konsolidovanom základe HLAVA VI Poradný výbor pre bankovníctvo Článok 57 Zloženie a úlohy Poradného výboru pre bankovníctvo Článok 58 Hodnotenie požiadaviek na udelenie povolenia Článok 59 Pozorované ukazovatele HLAVA VII VYKONÁVACIE PRÁVOMOCI Článok 60 Technické úpravy HLAVA VIII PRECHODNÉ A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA Kapitola I Prechodné ustanovenia Článok 61 Prechodné ustanovenia týkajúce sa článku 36 Článok 62 Prechodné ustanovenia týkajúce sa článku 43 Článok 63 Prechodné ustanovenia týkajúce sa článku 47 Článok 64 Prechodné ustanovenia týkajúce sa článku 49 Článok 65 Prechodné ustanovenia týkajúce sa článku 51 Kapitola 2 Záverečné ustanovenia Článok 66 Informovanie Komisie Článok 67 Zrušené smernice Článok 68 Vykonávanie Článok 69 Adresáti PRÍLOHA I Zoznam činností, na ktoré sa vzťahuje vzájomné uznávanie PRÍLOHA II Klasifikácia podsúvahových položiek PRÍLOHA III Použitie podsúvahových položiek PRÍLOHA IV Druhy podsúvahových položiek PRÍLOHA V Časť A Zrušené smernice spolu s ich neskoršími zmenami a dodatkami (spomenuté v článku 67) PRÍLOHA V Časť B Termíny vykonávania (uvedené v článku 67) PRÍLOHA VI Tabuľka súvzťažností







HLAVA I

DEFINÍCIE POJMOV A ROZSAH PÔSOBNOSTI

Článok 1

Definície pojmov

Na účely tejto smernice:

1. „úverová inštitúcia“ znamená: a) podnik, ktorého činnosťou je prijímanie vkladov alebo iných splatných peňažných prostriedkov od verejnosti a poskytovanie úverov na vlastný účet alebo b) inštitúciu elektronického peňažníctva podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/46/ES z 18. septembra 2000 o začatí a vykonávaní činností a dohľade nad obozretným podnikaním inštitúcií elektronického peňažníctva ( 13 ). Na účely výkonu dohľadu na konsolidovanom základe sa za úverovú inštitúciu považuje úverová inštitúcia v zmysle prvého odseku a každý iný podnik súkromného alebo verejného práva, ktorý zodpovedá definícii v prvom odseku a ktorému bolo udelené povolenie na činnosť v tretej krajine. Na účely výkonu dohľadu a kontroly veľkej angažovanosti sa za úverovú inštitúciu považuje úverová inštitúcia v zmysle prvého odseku, vrátane pobočiek úverovej inštitúcie v tretích krajinách, a každý iný podnik súkromného alebo verejného práva, ktorý zodpovedá definícii v prvom odseku a ktorému bolo udelené povolenie na činnosť v tretej krajine;

2. „povolenie“znamená nástroj vydaný v akejkoľvek podobe príslušnými orgánmi, ktorý inštitúciu oprávňuje podnikať ako úverová inštitúcia;

3. „pobočka“znamená miesto podnikania, ktoré tvorí právne závislú časť úverovej inštitúcie a ktoré priamo vykonáva všetky alebo niektoré transakcie, ktoré sú charakteristické pre podnikanie úverových inštitúcií; akýkoľvek počet miest podnikania, ktoré v tom istom členskom štáte vytvorí úverová inštitúcia so sídlom v inom členskom štáte, sa spolu považuje za jednu pobočku;

4. „príslušné orgány“znamenajú vnútroštátne orgány, ktoré sú zákonom alebo iným právnym predpisom poverené vykonávať dohľad nad úverovými inštitúciami;

5. „finančná inštitúcia“znamená podnik, ktorý nie je úverovou inštitúciou a ktorého hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely alebo vykonávať jednu alebo viac z činností uvedených v bodoch 2 až 12 prílohy I;

6. „domovský členský štát“znamená členský štát, v ktorom úverová inštitúcia dostala povolenie na podnikanie v súlade s článkami 4 až 11;

7. „hostiteľský členský štát“znamená členský štát, na území ktorého má úverová inštitúcia svoju pobočku alebo tam poskytuje služby;

8. „kontrola“znamená vzťah medzi materským podnikom a dcérskym podnikom v zmysle článku 1 smernice 83/349/EHS alebo iný podobný vzťah medzi akoukoľvek fyzickou alebo právnickou osobou a podnikom;

▼M2

9. „účasť“ na účely dohľadu na konsolidovanom základe a na účely bodov 15 a 16 článku 34 ods. 2 znamená účasť v zmysle prvej vety článku 17 smernice 78/660/EHS alebo priame alebo nepriame vlastníctvo 20 % alebo viac hlasovacích práv alebo základného imania podniku;

▼B

10. „kvalifikovaná účasť“znamená priamy alebo nepriamy podiel v podniku, ktorý predstavuje aspoň 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, resp. ktorý umožňuje podstatným spôsobom ovplyvňovať riadenie podniku, na ktorý sa podiel vzťahuje;

11. „počiatočné imanie“znamená základné imanie v zmysle článku 34 ods. 2 bodu 1 a 2;

12. „materský podnik“znamená materský podnik v zmysle definície v článkoch 1 a 2 smernice 83/349/EHS. Na účel dohľadu na konsolidovanom základe a riadenia veľkej angažovanosti to znamená materský podnik v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každý podnik, ktorý má podľa názoru príslušných orgánov účinný dominantný vplyv na iný podnik;

13. „dcérsky podnik“znamená podnik v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS. Na účely dohľadu na konsolidovanom základe a kontroly veľkej angažovanosti znamená dcérsky podnik v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každý podnik, na ktorý má podľa názoru príslušných orgánov účinný dominantný vplyv materský podnik. Všetky dcérske podniky dcérskych podnikov sa tiež považujú za dcérske podniky podniku, ktorý je ich pôvodným materským podnikom;

14. „zóna A“pozostáva zo všetkých členských štátov a všetkých ostatných krajín, ktoré sú plnoprávnymi členmi Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD), a krajín, ktoré uzavreli osobitné úverové dohody s Medzinárodným menovým fondom (MMF) v spojitosti so všeobecnými úverovými dohodami fondu (GAB). Každá krajina, ktorá svoj zahraničný dlh reštrukturalizuje, sa však vylučuje zo zóny A na obdobie piatich rokov;

15. „zóna B“pozostáva zo všetkých krajín nepatriacich do zóny A;

16. „úverové inštitúcie zóny A“znamenajú všetky úverové inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie na podnikanie v členských štátoch v súlade s článkom 4, vrátane ich pobočiek v tretích krajinách, a všetky podniky súkromného a verejného práva, na ktoré sa vzťahuje definícia v bode 1, prvom pododseku, a ktorým bolo udelené povolenie na podnikanie v iných krajinách zóny A, vrátane ich pobočiek;

17. „úverové inštitúcie zóny B“znamenajú všetky podniky súkromného a verejného práva, na ktoré sa vzťahuje definícia v bode 1, prvom pododseku, a ktoré získali povolenie na podnikanie mimo zóny A, vrátane ich pobočiek v spoločenstve;

18. „nebankový sektor“znamená všetkých dlžníkov, ktorí nie sú úverovými inštitúciami v zmysle bodov 16 a 17, ústredné vlády a centrálne banky, orgány regionálnej a miestnej správy, Európske spoločenstvá, Európsku investičnú banku (EIB) a mnohostranné banky pre rozvoj v zmysle definície v bode 19;

▼M3

19. „mnohostranné banky pre rozvoj‘ sú: Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj, Medzinárodná finančná korporácia, Medziamerická banka pre rozvoj, Ázijská banka pre rozvoj, Africká banka pre rozvoj, Fond Rady Európy pre znovuosídlenie, Nordická investičná banka, Karibská banka pre rozvoj, Európska banka pre obnovu a rozvoj, Európsky investičný fond, Medziamerická investičná korporácia a Agentúra pre mnohostranné investičné záruky;

▼B

20. „„vysokorizikové‛, „stredne rizikové‛, „stredne/nízkorizikové‛ a „nízkorizikové‛ podsúvahové položky“znamenajú položky opísané v článku 43 ods. 2 a uvedené v prílohe II;

▼M2

21. „finančná holdingová spoločnosť“ znamená finančnú inštitúciu, ktorej dcérskymi podnikmi sú buď výhradne alebo prevažne úverové inštitúcie, alebo finančné inštitúcie, pričom aspoň jeden takýto dcérsky podnik je úverovou inštitúciou, a ktorá nie je zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte ( 14 );

22. „holdingová spoločnosť so zmiešaným predmetom činnosti“ znamená iný materský podnik ako finančnú holdingovú spoločnosť, úverovú inštitúciu alebo zmiešanú finančnú holdingovú spoločnosť v zmysle smernice 2002/87/ES, ktorého aspoň jeden dcérsky podnik je úverovou inštitúciou;

▼B

23. „podnik poskytujúci doplnkové bankové služby“znamená podnik, ktorého hlavným predmetom činnosti je vlastnenie alebo správa majetku, správa služieb spracovania dát, resp. iná podobná činnosť, ktorá je doplnkom hlavnej činnosti jednej alebo viacerých úverových inštitúcií;

24. „angažovanosť“na účely uplatňovania článkov 48, 49 a 50 znamená aktíva a podsúvahové položky uvedené v článku 43 a v prílohách II a IV bez použitia rizikových váh a mier v nich stanovených; riziká uvedené v prílohe IV sa musia počítať jedným zo spôsobov určených v prílohe III bez použitia váh rizika protistrany; všetky časti, ktoré sú v plnej miere kryté vlastnými zdrojmi, sa so súhlasom príslušných orgánov môžu z definície angažovanosti vyňať pod podmienkou, že tieto vlastné zdroje sa nebudú započítavať pri výpočte ukazovateľa platobnej schopnosti ani iných monitorovaných ukazovateľov stanovených v tejto smernici a v iných aktoch spoločenstva; do angažovanosti nepatrí: — v prípade devízových transakcií angažovanosť, ktorá je výsledkom bežného postupu zúčtovania počas 48 hodín po platbe, ani — v prípade kúpy alebo predaja cenných papierov angažovanosť, ktorá je výsledkom bežného postupu zúčtovania počas piatich pracovných dní po platbe, resp. doručení cenných papierov, podľa toho, čo nastane skôr;

25. „skupina prepojených klientov“ znamená: — dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, ktoré, pokiaľ to nie je vyjadrené inak, tvoria jedno riziko vzhľadom na to, že jedna z nich priamo alebo nepriamo ovláda druhú, resp. ostatné; — dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, medzi ktorými nie je žiadny vzťah kontroly v zmysle prvej zarážky, ale ktoré sa majú považovať za jedno riziko, pretože sú natoľko prepojené, že ak sa jedna z nich dostane do finančných ťažkostí, je pravdepodobné, že sa do ťažkostí so splácaním záväzkov dostane aj druhá, resp. ostatné;

26. „úzke prepojenie“znamená situáciu, v ktorej sú dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb prepojené prostredníctvom: a) účasti, t. j. priameho vlastníctva alebo kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku, alebo b) kontroly, t. j. vzťahu medzi materským podnikom a dcérskym podnikom, vo všetkých prípadoch uvedených v článku 1 ods. 1 a 2 smernice 83/349/EHS, alebo podobného vzťahu medzi fyzickou alebo právnickou osobou a podnikom; každý dcérsky podnik dcérskeho podniku sa tiež považuje za dcérsky podnik materského podniku, ktorý je týmto podnikom nadradený. Za úzke prepojenie sa považuje aj situácia, v ktorej sú dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb trvalo prepojené s jednou a tou istou osobou, ktorá ich ovláda.

27. „uznané burzy“znamenajú burzy uznané príslušnými orgánmi, ktoré: i) pravidelne fungujú; ii) majú burzový poriadok vydaný, resp. schválený príslušnými orgánmi domovskej krajiny burzy, ktoré určujú podmienky prevádzky burzy, podmienky prístupu na burzu, ako aj podmienky, ktoré musí zmluva splniť skôr, ako sa môže na burze účinne obchodovať; iii) majú zúčtovací mechanizmus, pri ktorom sa na obchody uvedené v prílohe IV vzťahuje požiadavka dennej zálohy, ktorá podľa stanoviska príslušných orgánov zabezpečuje dostatočnú ochranu.

Článok 2

Rozsah pôsobnosti

1. Táto smernica sa týka začatia a výkonu podnikania úverových inštitúcií. Táto smernica sa uplatňuje na všetky úverové inštitúcie.

2. Články 25 a 52 až 56 platia aj pre finančné holdingové spoločnosti a holdingové spoločnosti so zmiešaným predmetom činnosti, ktoré majú sídlo v spoločenstve.

Inštitúcie, ktoré sú podľa odseku 3 trvalo vyňaté, avšak s výnimkou centrálnych bánk členských štátov, sa na účely článku 25 a 52 až 56 považujú za finančné inštitúcie.

3. Táto smernica sa nevzťahuje na:

— centrálne banky členských štátov,

— inštitúcie poštových poukážok,

— v Belgicku na „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“,

— v Dánsku na „Dansk Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskreditfond“ a „Dansk Landbrugs Realkreditfond“,

— v Nemecku na „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniky uznané podľa „Wohnungsgemein-nützigkeitsgesetz“ za orgány štátnej bytovej politiky, ktorých hlavným predmetom činnosti nie sú bankové transakcie, a podniky, ktoré sa v zmysle uvedeného zákona považujú za neziskové bytové podniky,

— v Grécku na „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεως“ (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων“ (Tamio Parakatathikon kai Danion) a „Ταχυδρομικό Ταμιευτήριο“ (Tachidromiko Tamieftirio),

— v Španielsku na „Instituto de Crédito Oficial“,

— vo Francúzsku na „Caisse des dépots et consignations“,

— v Írsku na „credfit unions“ a “friendly societies“,

— v Taliansku na „Cassa depositi e prestiti“,

— v Holandsku na „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“,

— v Rakúsku na podniky uznané za verejnoprospešné stavebné združenia a na „Österreichische Kontrollbank AG“,

— v Portugalsku na „Caixas Económicas“ existujúce k 1. januáru 1986 s výnimkou tých, ktoré boli založené ako akciové spoločnosti, a „Caixa Económica Montepio Geral“,

— vo Fínsku na „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB“ a „Kera Oy/Kera Ab“,

— vo Švédsku na „Svenska Skeppshypotekskassan“,

— v Spojenom kráľovstve na „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Crown Agents for overseas governments and administrations“, „credit unions“ a „municipal banks“,

▼A1

— in Latvia, the ‘krajaizdevu sabiedribas“, undertakings that are recognised under the ‘Krajaizdevu sabiedribu likums“ as cooperative undertakings rendering financial services solely to their members,

— in Lithuania, the ‘kredito unijos“ other than the ‘Centrine kredito unija“,

— in Hungary, the ‘Magyar Fejlesztési Bank Rt.“ and the ‘Magyar Export-Import Bank Rt.“,

— in Poland, the ‘Spóldzielcze Kasy Oszczednosciowo — Kredytowe“ and the ‘Bank Gospodarstwa Krajowego“.

▼M5

4. Podľa postupu uvedeného v článku 60 ods. 2 Komisia rozhodne o zmenách a doplneniach zoznamu uvedeného v odseku 3.

▼B

5. Úverové inštitúcie, ktoré sa k 15. decembru 1977 nachádzajú v tom istom členskom štáte a trvalo pridružené k ústrednej inštitúcii, ktorá nad nimi vykonáva dohľad a ktorá je usadená v tom istom členskom štáte, môžu byť oslobodené od požiadaviek stanovených v článku 6 ods. 1 a v článkoch 8 a 59, ak ich vnútroštátne právne predpisy najneskôr 15. decembra 1979 stanovovali, že:

— záväzky centrálneho orgánu a pridružených inštitúcií predstavujú spoločné a nerozdielne záväzky, resp. záväzky svojich pridružených inštitúcii centrálny orgán garantuje v plnej výške,

— platobná schopnosť a likvidita centrálneho orgánu a všetkých pridružených inštitúcií sa monitoruje ako celok na základe konsolidovaných účtovných závierok,

— vedenie centrálneho orgánu je oprávnené dávať pokyny vedeniu pridružených inštitúcií.

Úverové inštitúcie s miestnou pôsobnosťou, ktoré sú po 15. decembri 1977 pridružené k centrálnemu orgánu v zmysle prvého pododseku, môžu využiť podmienky v ňom stanovené za predpokladu, že sú normálnymi rozšíreniami siete tohto centrálneho orgánu.

▼M5

V prípade úverových inštitúcií, pri ktorých nejde o inštitúcie založené na území novozískanom z mora, ani o inštitúcie, ktoré vznikli rozdelením, zlúčením alebo splynutím existujúcich inštitúcií závislých alebo podliehajúcich ústrednému orgánu, Komisia podľa postupu uvedeného v článku 60 ods. 2 môže stanoviť dodatočné pravidlá na uplatňovanie druhého pododseku vrátane zrušenia výnimiek uvedených v prvom pododseku, ak je toho názoru, že pridruženie nových inštitúcií, ktoré požívajú výhody z opatrení stanovených v druhom pododseku by mohlo mať nepriaznivý dosah na hospodársku súťaž.

▼B

6. Úverová inštitúcia, ktorá je v zmysle definície prvého pododseku odseku 5 pridružená k centrálnemu orgánu v tom istom členskom štáte, môže byť tiež vyňatá z pôsobnosti ustanovení článku 5, ako aj článkov 40 až 51 a 65, a to za predpokladu, že bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie týchto ustanovení na centrálny orgán, tento celok pozostávajúci z centrálneho orgánu a jeho pridružených inštitúcií podlieha horeuvedeným ustanoveniam na konsolidovanom základe.

V prípade takejto výnimky články 13, 18, 19, 20 ods. 1 až 6, 21 a 22 platia pre celok pozostávajúci z centrálneho orgánu a jeho pridružených inštitúcií.

Článok 3

Zákaz podnikania v oblasti prijímania vkladov a iných vratných prostriedkov od verejnosti pre podniky, ktoré nie sú úverovými inštitúciami

Členské štáty osobám a podnikom, ktoré nie sú úverovými inštitúciami, zakážu podnikať v oblasti prijímania vkladov a iných vratných prostriedkov od verejnosti. Tento zákaz sa nevzťahuje na prijímanie vkladov a iných vratných prostriedkov, ak ich prijíma členský štát, jeho orgány regionálnej alebo miestnej správy alebo orgány medzinárodného práva verejného, ktorých členmi je jeden alebo viac členských štátov, ani na prípady, ktoré sú výslovne stanovené vo vnútroštátnych právnych predpisoch alebo v práve spoločenstva, a to za predpokladu, že tieto činnosti podliehajú úprave a kontrolným mechanizmom, ktorých účelom je ochrana vkladateľov a investorov a ktoré sa na tieto prípady vzťahujú.







HLAVA II

POŽIADAVKY NA ZAČATIE A VÝKON PODNIKANIA ÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ

▼M5

Článok 4

Povolenie

Členské štáty požadujú od úverových inštitúcií, aby pred začatím svojej činnosti získali potrebné povolenie. Stanovia požiadavky pre takéto povolenie s výhradou článkov 5 až 9 a oznámia ich Komisii.

▼B

Článok 5

Počiatočné imanie

1. Bez toho, aby boli dotknuté ostatné všeobecné podmienky vyplývajúce z vnútroštátneho práva, príslušné orgány povolenie neudelia v prípade, že úverová inštitúcia nemá samostatné vlastné zdroje, resp. ak jej počiatočné imanie je nižšie ako 5 miliónov EUR.

Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že úverové inštitúcie, ktoré nespĺňajú požiadavku samostatných vlastných zdrojov a ktoré existovali k 15. decembru 1979, môžu vo svojej činnosti pokračovať. Tieto úverové inštitúcie môžu oslobodiť od povinnosti plniť požiadavku stanovenú v prvom pododseku článku 6 ods. 1.

2. Členské štáty však majú možnosť udeliť povolenie určitým kategóriám úverových inštitúcií, ktorých počiatočné imanie nedosahuje úroveň predpísanú v odseku 1. V takom prípade:

a) počiatočné imanie nesmie byť nižšie ako 1 milión EUR;

b) dotknuté členské štáty musia Komisii oznámiť svoje dôvody, pre ktoré sa rozhodli využiť možnosť poskytnutú v tomto odseku;

c) pri uverejnení zoznamu uvedeného v článku 11 sa pri mene každej úverovej inštitúcie, ktorej počiatočné imanie nedosahuje výšku predpísanú v odseku 1, táto skutočnosť uvedie.

3. Vlastné zdroje úverovej inštitúcie nesmú klesnúť pod úroveň počiatočného imania požadovaného v zmysle odsekov 1 a 2 v čase, keď jej bolo udelené povolenie na výkon činnosti.

4. Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že úverové inštitúcie už existujúce k 1. januáru 1993, ktorých vlastné zdroje nedosahujú úroveň počiatočného imania predpísanú v odsekoch 1 a 2, môžu svoju činnosť naďalej vykonávať. V takom prípade ich vlastné zdroje nesmú klesnúť pod úroveň najvyššieho dosiahnutého stavu od 22. decembra 1989.

5. Ak nad úverovou inštitúciou patriacou do kategórie uvedenej v odseku 4 získa kontrolu fyzická alebo právnická osoba, a pritom to nie je osoba, ktorá inštitúciu ovládala už predtým, vlastné zdroje tejto inštitúcie musia dosiahnuť minimálne úroveň počiatočného imania predpísanú v odsekoch 1 a 2.

6. Za určitých špecifických okolností a so súhlasom príslušných orgánov, ak dôjde k zlúčeniu alebo splynutiu dvoch alebo viacerých úverových inštitúcií patriacich do kategórie uvedenej v odseku 4, vlastné zdroje inštitúcie, ktorá je výsledkom fúzie, nesmú klesnúť pod úroveň celkových vlastných zdrojov zlúčených/splynutých inštitúcií v čase fúzie, až pokiaľ sa nedosiahnu príslušné úrovne v zmysle odsekov 1 a 2.

7. Ak v prípadoch uvedených v odsekoch 3, 4 a 6 má dôjsť k zníženiu vlastných zdrojov, príslušné orgány môžu za opodstatnených okolností poskytnúť inštitúcii obmedzenú lehotu, v ktorej má tento stav napraviť alebo svoju činnosť ukončiť.

Článok 6

Osoby zodpovedné za riadenie a umiestnenie ústredia úverových inštitúcií

1. Príslušné orgány úverovej inštitúcii udelia povolenie len vtedy, ak podnikanie úverovej inštitúcie účinne riadia aspoň dve osoby.

Okrem toho dotknuté orgány povolenie neudelia vtedy, ak tieto osoby nemajú dostatočne dobrú povesť alebo primerané skúsenosti potrebné na výkon týchto úloh.

2. Každý členský štát požaduje, aby:

— každá úverová inštitúcia, ktorá je právnickou osobou a ktorá podľa jej vnútroštátneho práva má registrované sídlo, mala svoje ústredie v tom istom členskom štáte, v ktorom má registrované sídlo,

— každá iná úverová inštitúcia mala svoje sídlo v členskom štáte, ktorý jej udelil povolenie na činnosť a v ktorom naozaj podniká.

Článok 7

Akcionári a členovia

1. Príslušné orgány úverovým inštitúciám neudelia povolenie na podnikanie skôr, než dostanú informácie o totožnosti akcionárov, členov, priamych alebo nepriamych, a fyzických alebo právnických osobách, ktoré vlastnia kvalifikované účasti, ako aj informácie o výške týchto podielov.

Na účely definície kvalifikovaných účastí v kontexte tohto článku sa berú do úvahy aj hlasovacie práva uvedené v článku 7 smernice Rady 88/627/EHS ( 15 ).

2. Príslušné orgány povolenie zamietnu, ak po zohľadnení potreby zabezpečiť zdravé a obozretné riadenie úverovej inštitúcie nie sú presvedčené o vhodnosti horeuvedených akcionárov alebo členov.

3. Ak je úverová inštitúcia úzko prepojená s inými fyzickými alebo právnickými osobami, príslušné orgány povolenie udelia len vtedy, ak tieto prepojenia nebudú prekážkou v účinnom výkone ich dohľadu.

Príslušné orgány povolenie zamietnu aj vtedy, ak účinný výkon ich dohľadu znemožňujú zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia nečlenskej krajiny, ktorými sa spravuje jedna alebo viac fyzických alebo právnických osôb, s ktorými je úverová inštitúcia úzko prepojená, resp. ak je uplatňovanie týchto zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení spojené s ťažkosťami.

Príslušné orgány požadujú od úverových inštitúcií, aby im priebežne predkladali informácie potrebné na kontrolu dodržiavania podmienok uvedených v tomto odseku.

Článok 8

Obchodný plán a organizačná štruktúra

Členské štáty vyžadujú, aby k žiadosti o povolenie bol priložený aj obchodný plán, v ktorom sú okrem iného uvedené druhy plánovaných podnikateľských činností a organizačná štruktúra inštitúcie.

Článok 9

Ekonomické potreby

Členské štáty nemusia vyžadovať, aby sa žiadosť o udelenie povolenia hodnotila vo vzťahu k ekonomickým potrebám trhu.

Článok 10

Zamietnutie povolenia

Každé zamietnutie povolenia sa musí odôvodniť a žiadateľ o tejto skutočnosti musí byť upovedomený do šiestich mesiacov od doručenia žiadosti, resp. ak je žiadosť neúplná, do šiestich mesiacov odo dňa, keď žiadateľ zaslal dodatočne vyžiadané informácie potrebné na prijatie rozhodnutia. Rozhodnutie sa v každom prípade vynesie do 12 mesiacov od doručenia žiadosti.

Článok 11

Oznámenie o udelení povolenia Komisii

Komisia je informovaná o každom udelenom povolení. Každá úverová inštitúcia sa zaradí do zoznamu, ktorý Komisia zverejňuje v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a ktorý sa priebežne aktualizuje.

Článok 12

Predchádzajúce porady s príslušnými orgánmi iných členských štátov

Predchádzajúce porady s príslušnými orgánmi druhého dotknutého členského štátu sú nevyhnutné v prípade, že povolenie sa má udeliť úverovej inštitúcii, ktorá je:

— dcérskym podnikom úverovej inštitúcie, ktorá získala povolenie v inom členskom štáte,

— dcérskym podnikom materského podniku úverovej inštitúcie, ktorá získala povolenie v inom členskom štáte alebo ktorú

— ovládajú tie isté fyzické alebo právnické osoby, ktoré kontrolujú úverovú inštitúciu, ktorá získala povolenie v inom členskom štáte.

▼M2

S príslušným orgánom dotknutého členského štátu, ktorý je zodpovedný za dohľad nad poisťovňami alebo investičnými spoločnosťami, sa treba poradiť pred udelením povolenia úverovej inštitúcii, ktorá je:

a) dcérskym podnikom poisťovne alebo investičnej spoločnosti, ktorej bolo udelené povolenie v spoločenstve;

b) dcérskym podnikom materského podniku poisťovne alebo investičnej spoločnosti, ktorej bolo udelené povolenie v spoločenstve, alebo

c) riadená tou istou fyzickou alebo právnickou osobou, ktorá riadi poisťovňu alebo investičnú spoločnosť, ktorej bolo udelené povolenie v spoločenstve.

Príslušné orgány uvedené v prvom a druhom odseku sa navzájom poradia najmä pri hodnotení vhodnosti akcionárov a dobrej povesti a skúseností riaditeľov angažovaných v manažmente iného subjektu tej istej skupiny. Navzájom sa informujú o všetkých informáciách týkajúcich sa vhodnosti akcionárov a dobrej povesti a skúseností riaditeľov, ktoré sú dôležité pre ostatné dotknuté príslušné orgány pri udeľovaní povolenia, ako aj pri stálom hodnotení dodržiavania podmienok činnosti.

▼B

Článok 13

Pobočky úverových inštitúcií povolených v inom členskom štáte

Hostiteľské členské štáty nesmú požadovať povolenie ani zloženie prostriedkov v prípade pobočiek úverových inštitúcií, ktoré získali povolenie v iných členských štátoch. Zakladanie a dohľad nad takýmito pobočkami prebieha spôsobom stanoveným v článku 17, článku 20 ods. 1 až 6 a článkoch 22 a 26.

Článok 14

Odňatie povolenia

1. Príslušné orgány môžu odňať povolenie udelené úverovej inštitúcii len v prípade, že táto inštitúcia:

a) povolenie nevyužije do 12 mesiacov, povolenia sa výslovne vzdá alebo prestane podnikať počas obdobia presahujúceho šesť mesiacov, ak dotknutý členský štát nestanovil, že v takom prípade platnosť povolenia zaniká automaticky;

b) povolenie získala na základe nepravdivých vyhlásení alebo inými neprípustnými prostriedkami;

c) prestala spĺňať podmienky, za ktorých jej povolenie bolo udelené;

d) nemá dostatočné vlastné zdroje alebo sa už nedá spoliehať na to, že bude plniť svoje záväzky voči veriteľom, a najmä ak už neposkytuje záruku na aktíva, ktoré sú jej zverené;

e) nastal jeden z iných prípadov, v ktorých vnútroštátne právne predpisy požadujú odňatie povolenia.

2. Každé odňatie povolenia sa musí zdôvodniť a musí sa oznámiť osobám, ktorých sa to týka; okrem toho o takom odňatí povolenia musí byť informovaná aj Komisia.

Článok 15

Názov

Na účely výkonu ich činností úverové inštitúcie, bez ohľadu na akékoľvek prípadné ustanovenia o použití slov „banka“, „sporiteľňa“ alebo iných bankových názvov v hostiteľskom členskom štáte, môžu na celom území spoločenstva používať ten istý názov, aký používajú v členskom štáte, v ktorom majú svoje sídlo. V prípade, že hrozí zámena, hostiteľský členský štát kvôli jednoznačnosti môže požadovať, aby k menu boli pripojené určité objasňujúce náležitosti.

Článok 16

Kvalifikovaná účasť v úverovej inštitúcii

1. Členské štáty požadujú od každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá má záujem priamo alebo nepriamo vlastniť kvalifikovaná účasť v úverovej inštitúcii, aby o svojom zámere najskôr informovala príslušné orgány a uviedla im výšku plánovaného podielu. Táto osoba musí príslušné orgány informovať aj vtedy, ak chce svoju kvalifikovanú účasť zvýšiť tak, že by jej podiel na hlasovacích právach alebo kapitále dosiahol alebo prekročil 20 %, 33 % alebo 50 %, resp. tak, že by sa úverová inštitúcia stala jej dcérskym podnikom.

Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 2, príslušné orgány majú maximálne tri mesiace odo dňa oznámenia podaného v zmysle prvého pododseku na to, aby voči tomuto plánu vzniesli svoje námietky, ak vzhľadom na potrebu zabezpečiť zdravé a obozretné riadenie úverovej inštitúcie nie sú presvedčené o vhodnosti osoby uvedenej v prvom pododseku. Ak voči zámeru uvedenému v prvom pododseku nevznesú žiadne námietky, môžu stanoviť maximálnu lehotu na jeho realizáciu.

▼M2

2. Ak je nadobúdateľ účasti uvedenej v odseku 1 úverovou inštitúciou, poisťovňou alebo investičnou spoločnosťou, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte, resp. materským podnikom úverovej inštitúcie, poisťovne alebo investičnej spoločnosti, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte, alebo fyzickou alebo právnickou osobou kontrolujúcou úverovú inštitúciu, poisťovňu alebo investičnú spoločnosť, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte, a ak sa v dôsledku tohto nadobudnutia podnik, v ktorom nadobúdateľ plánuje vlastniť daný podiel, stane dcérskym podnikom alebo prejde pod kontrolu nadobúdateľa, vyhodnotenie tohto nadobudnutia musí byť predmetom predchádzajúcej porady podľa článku 12.

▼B

3. Členské štáty požadujú od každej fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá sa chce priamo alebo nepriamo vzdať svojej kvalifikovanej účasti v úverovej inštitúcii, požadovať, aby najskôr informovala príslušné orgány a oznámila im výšku podielu, ktorý zamýšľa previesť. Táto osoba musí príslušné orgány informovať ajv prípade, že chce svoju kvalifikovanú účasť znížiť natoľko, že jej podiel na hlasovacích právach alebo základnom imaní by klesol pod úroveň 20 %, 33 % alebo 50 %, resp. že by následkom tohto zníženia úverová inštitúcia prestala byť jej dcérskym podnikom.

4. Ihneď, ako sa o nich dozvedia, úverové inštitúcie informujú príslušné orgány o akomkoľvek nadobudnutí a prevodoch podielov na ich základnom imaní, následkom ktorých tieto podiely presiahnu, resp. klesnú pod niektorý z prahov uvedených v odsekoch 1 a 3.

Okrem toho aspoň raz do roka oznamujú mená akcionárov a členov vlastniacich kvalifikované účasti a výšku takýchto účastí, ktorá je uvedená napr. v údajoch získaných na výročných valných zhromaždeniach akcionárov a členov alebo ktorá je výsledkom dodržiavania povinností týkajúcich sa obchodných spoločností kótovaných na burzách cenných papierov.

5. Členské štáty požadujú, aby v prípade, že vplyv osôb uvedených v odseku 1 môže narušiť obozretné a zdravé riadenie inštitúcie, príslušné orgány prijali vhodné opatrenia na nápravu takejto situácie. Medzi takéto opatrenia patria napr. zákazy, sankcie voči vedeniu inštitúcie alebo pozastavenie výkonu hlasovacích práv spojených s akciami, ktoré vlastnia dotknutí akcionári alebo členovia.

Podobné opatrenia sa vzťahujú aj na fyzické a právnické osoby, ktoré nesplnia povinnosť vopred poskytnúť informácie v zmysle odseku 1. V prípade, že osoba účasť nadobudne napriek zamietavému stanovisku príslušných orgánov, členský štát bez ohľadu na akékoľvek ďalšie uplatnené sankcie zabezpečí pozastavenie výkonu zodpovedajúcich hlasovacích práv, neplatnosť odovzdaných hlasov alebo možnosť určenia ich neplatnosti.

6. Na účely definície kvalifikovanej účasti a ďalších úrovní účasti stanovených v tomto článku sa berú do úvahy aj hlasovacie práva uvedené v článku 7 smernice 88/627/EHS.

Článok 17

Postupy a mechanizmy vnútornej kontroly

Príslušné orgány domovského členského štátu požadujú, aby každá úverová inštitúcia mala zavedené správne administratívne a účtovné postupy a dostatočné vnútorné kontrolné mechanizmy.







HLAVA III

USTANOVENIA O PRÁVE USADIŤ SA A PRÁVE POSKYTOVAŤ SLUBY

Článok 18

Úverové inštitúcie

Členské štáty stanovia, že činnosti uvedené v prílohe I sa na ich území môžu vykonávať v súlade s článkom 20 ods. 1 až 6, článkom 21 ods. 1 a 2 a článkom 22, a to buď prostredníctvom založenia pobočky alebo poskytovaním služieb akejkoľvek úverovej inštitúcie, ktorá získala povolenie a podlieha dohľadu príslušných orgánov iného členského štátu, za predpokladu, že sa jej povolenie na tieto činnosti vzťahuje.

Článok 19

Finančné inštitúcie

Členské štáty okrem toho stanovia, že činnosti uvedené v prílohe I sa na ich území môžu vykonávať v súlade s článkom 20 ods. 1 až 6, článkom 21 ods. 1 a 2 a článkom 22 buď prostredníctvom založenia pobočky, alebo poskytovaním služieb finančnej inštitúcie z iného členského štátu, či už ide o dcérsky podnik úverovej inštitúcie, alebo spoločný dcérsky podnik dvoch alebo viacerých úverových inštitúcií, ktorého stanovy povoľujú vykonávanie týchto činností a ktorý spĺňa všetky nasledujúce podmienky:

— materský podnik, resp. podniky musia mať povolenie podnikať ako úverová inštitúcia v členskom štáte, ktorého právom sa tento dcérsky podnik spravuje,

— dotknuté činnosti sa musia vykonávať na území toho istého členského štátu,

— materský podnik, resp. podniky musia vlastniť najmenej 90 % hlasovacích práv spojených s podielmi na základnom imaní dcérskeho podniku,

— materský podnik, resp. podniky musia príslušné orgány presvedčiť o obozretnom riadení dcérskeho podniku a so súhlasom príslušných orgá novdomovského členského štátu musia vyhlásiť, že spoločne a nerozdielne ručia za záväzky, ktoré na seba dcérsky podnik prevezme,

— dcérsky podnik musí byť účinne zahrnutý — najmä v dotknutých činnostiach — do dohľadu materského podniku na konsolidovanom základe, resp. každého z materských podnikov, v súlade s článkami 52 až 56, najmä pokiaľ ide o určenie ukazovateľa platobnej schopnosti, kontrolu vysokej angažovanosti a na účely obmedzenia podielov v zmysle článku 51.

Príslušné orgány domovského členského štátu musia plnenie týchto podmienok kontrolovať a musia dcérskemu podniku vystaviť potvrdenie o ich splnení, ktoré je súčasťou oznámenia uvedeného v článku 20 ods. 1 až 6 a článku 21 ods. 1 a 2.

Príslušné orgány domovského členského štátu zabezpečia dohľad nad dcérskym podnikom v súlade s článkom 5 ods. 3 a článkami 16, 17, 26, 28, 29, 30 a 32.

Ustanovenia uvedené v tomto článku sa primerane s potrebnými úpravami uplatnia na dcérske podniky. Na tieto účely sa najmä pod pojmom „úverová inštitúcia“ rozumie „finančná inštitúcia spĺňajúca podmienky stanovené v článku 19“ a pod pojmom „povolenie“ sa rozumejú „stanovy“.

Druhý pododsek článku 20 ods. 3 znie:

„Príslušné orgány domovského členského štátu oznamujú aj výšku vlastných zdrojov dcérskeho podniku finančnej inštitúcie a konsolidovaného ukazovateľa platobnej schopnosti úverovej inštitúcie, ktorá je materským podnikom.“

Ak finančná inštitúcia, ktorá vyhovuje ustanoveniam tohto článku, prestane plniť niektorú zo stanovených podmienok, domovský členský štát to oznámi príslušným orgánom hostiteľského členského štátu a činnosti, ktoré táto inštitúcia vykonáva v hostiteľskom členskom štáte, sa spravujú zákonmi hostiteľského členského štátu.

Článok 20

Uplatňovanie práva usadiť sa

1. Úverová inštitúcia, ktorá chce založiť pobočku na území iného členského štátu, svoj zámer oznámi príslušným orgánom svojho domovského členského štátu.

2. Členský štát požaduje od každej úverovej inštitúcie, ktorá chce založiť pobočku na území iného členského štátu, pri podaní oznámenia v zmysle odseku 1 nasledujúce informácie:

a) označenie členského štátu, na území ktorého chce založiť pobočku;

b) obchodný plán, v ktorom okrem iného uvedie plánované podnikateľské činnosti a organizačnú štruktúru pobočky;

c) adresu v hostiteľskom členskom štáte, na ktorej je možné získať dokumenty;

d) mená osôb zodpovedných za riadenie pobočky.

3. Ak príslušné orgány domovského členského štátu so zreteľom na plánované činnosti nemajú dôvod pochybovať o primeranosti administratívnej štruktúry a finančnej situácie úverovej inštitúcie, do troch mesiacov od doručenia informácií uvedených v odseku 2 tieto informácie oznámia príslušným orgánom hostiteľského členského štátu a upovedomia o tom dotknutú inštitúciu.

Príslušné orgány domovského členského štátu oznamujú aj výšku vlastných zdrojov a ukazovateľa platobnej schopnosti úverovej inštitúcie.

Ak príslušné orgány domovského členského štátu odmietnu príslušným orgánom hostiteľského členského štátu oznámiť informácie uvedené v odseku 2, svoje odmietnutie zdôvodnia dotknutej inštitúcii do troch mesiacov po doručení všetkých informácií. Proti tomuto odmietnutiu, resp. neodpovedaniu možno podať opravný prostriedok na súdy v domovskom členskom štáte.

4. Skôr než pobočka úverovej inštitúcie začne so svojou činnosťou, príslušné orgány hostiteľského členského štátu sa do dvoch mesiacov od prijatia informácií uvedených v odseku 3 pripravia na výkon dohľadu nad úverovou inštitúciou v súlade s článkom 22 a v prípade potreby uvedú podmienky, za ktorých sa jej činnosti vo všeobecnom záujme na území hostiteľského členského štátu musia vykonávať.

5. Po prijatí oznámenia od príslušných orgánov hostiteľského členského štátu, resp. ak do uplynutia lehoty stanovenej v odseku 4 takéto oznámenie nedostane, môže byť pobočka založená a môže začať vykonávať svoju činnosť.

6. V prípade zmeny akýchkoľvek údajov nahlásených podľa odseku 2 písm. b), c) alebo d) úverová inštitúcia túto zmenu písomne oznámi príslušným orgánom domovského a hostiteľského členského štátu najneskôr jeden mesiac pred uskutočnením takejto zmeny, aby príslušným orgánom domovského členského štátu umožnila prijať rozhodnutie v zmysle odseku 3 a príslušným orgánom hostiteľského členského štátu umožnila prijať rozhodnutie o zmene v zmysle odseku 4.

7. Pobočky, ktoré svoju činnosť začali v súlade s ustanoveniami platnými v ich hostiteľských členských štátoch pred 1. januárom 1993, sa považujú za pobočky, ktoré postupovali podľa odsekov 1 až 5. Od uvedeného dátumu sa spravujú ustanoveniami odseku 6 a článkov 18, 19, 22 a 29.

Článok 21

Uplatňovanie práva poskytovať služby

1. Každá úverová inštitúcia, ktorá chce po prvý raz uplatniť svoje právo poskytovať služby vykonávaním svojej činnosti na území iného členského štátu, oznámi príslušným orgánom domovského členského štátu činnosti zo zoznamu v prílohe I, ktoré mieni vykonávať.

2. Príslušné orgány domovského členského štátu do jedného mesiaca od prijatia oznámenia uvedeného v odseku 1 pošlú toto oznámenie príslušným orgánom hostiteľského členského štátu.

3. Týmto článkom nie sú dotknuté existujúce práva úverových inštitúcií, ktoré svoje služby poskytovali pred 1. januárom 1993.

Článok 22

Právomoci príslušných orgánov hostiteľského členského štátu

1. Hostiteľské členské štáty môžu na štatistické účely vyžadovať, aby všetky úverové inštitúcie, ktoré majú pobočky na ich území, podávali pravidelné správy o ich činnosti v týchto hostiteľských členských štátoch príslušným orgánom týchto hostiteľských členských štátov.

Pri plnení povinností, ktoré im ukladá článok 27, môžu hostiteľské členské štáty požadovať, aby pobočky úverových inštitúcií z iných členských štátov predkladali rovnaké informácie, aké na tento účel požadujú od domácich úverových inštitúcií.

2. Ak príslušné orgány hostiteľského členského štátu zistia, že inštitúcia, ktorá má pobočku alebo poskytuje služby na jeho území, nedodržiava právne predpisy, ktoré tento štát prijal v súlade s ustanoveniami tejto smernice o právomociach príslušných orgánov hostiteľského členského štátu, tieto orgány dotknutej inštitúcii nariadia túto situáciu napraviť.

3. Ak dotknutá inštitúcia neprijme potrebné opatrenia, príslušné orgány hostiteľského členského štátu upozornia na túto skutočnosť príslušné orgány domovského členského štátu. Príslušné orgány domovského členského štátu pri najbližšej príležitosti prijmú potrebné opatrenia, ktoré zabezpečia, že dotknutá inštitúcia tento stav napraví. O prijatých opatreniach informujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu.

4. Ak inštitúcia naďalej porušuje právne predpisy uvedené v odseku 2, platné v hostiteľskom členskom štáte, a to napriek opatreniam domovského členského štátu, resp. pretože tieto opatrenia sú nepostačujúce alebo v danom členskom štáte nie sú k dispozícii, hostiteľský členský štát môže po podaní oznámenia príslušným orgánom domovského členského štátu prijať vhodné opatrenia, ktoré majú zabrániť porušovaniu právnych predpisov alebo uložiť sankcie za ďalšie porušovanie právnych predpisov, resp. pokiaľ je to potrebné, zabrániť inštitúcii v uskutočňovaní ďalších transakcií na jeho území. Členské štáty zabezpečia, aby na ich území bolo možné doručovať právne dokumenty potrebné pri uplatňovaní týchto opatrení na úverové inštitúcie.

5. Ustanoveniami odsekov 1 až 4 nie je dotknutá právomoc hostiteľských členských štátov prijať potrebné opatrenia na prevenciu, resp. uložiť sankcie za nedostatky na ich území, ktoré sú v rozpore s právnymi predpismi prijatými vo všeobecnom záujme. Medzi takéto opatrenia patrí aj možnosť zabrániť inštitúciám porušujúcim zákon v uskutočňovaní akýchkoľvek ďalších transakcií na ich území.

6. Akékoľvek opatrenie prijaté v súlade s odsekmi 3, 4 a 5, pri ktorom ide o sankcie alebo obmedzenia uplatňovania práva poskytovať služby, musí byť riadne odôvodnené a musí sa oznámiť dotknutej inštitúcii. Voči každému opatreniu tohto druhu možno podať opravný prostriedok na súdy v členskom štáte, ktorého príslušné orgány opatrenie prijali.

7. Skôr ako začnú postupovať podľa odsekov 2, 3 a 4, môžu príslušné orgány hostiteľského členského štátu v prípade núdze zaviesť akékoľvek preventívne opatrenia potrebné na ochranu záujmov vkladateľov, investorov a iných osôb, ktorým sa služby poskytujú. Komisia a príslušné orgány druhých členských štátov musia byť na takéto opatrenia čo najskôr upozornené.

Komisia po porade s príslušnými orgánmi dotknutých členských štátov môže rozhodnúť o tom, že dotknutý členský štát má takéto opatrenia zmeniť alebo zrušiť.

8. Hostiteľské členské štáty môžu právomoci, ktoré na ne táto smernica preniesla, vykonávať tak, že prijmú vhodné opatrenia na prevenciu, resp. uložia sankcie za nedostatky, ku ktorým došlo na ich území. Znamená to aj možnosť zabrániť inštitúciám v uskutočňovaní ďalších transakcií na ich území.

9. V prípade odňatia povolenia sú príslušné orgány hostiteľského členského štátu o tejto skutočnosti informované a prijmú potrebné opatrenia, aby dotknutej inštitúcii zabránili v uskutočňovaní ďalších transakcií na jeho území a aby ochránili záujmy vkladateľov. ►M5 ————— ◄

10. Členské štáty informujú Komisiu o počte a druhu prípadov, v ktorých došlo k zamietnutiu v zmysle článku 20 ods. 1 až 6, resp. v ktorých boli prijaté opatrenia v súlade s odsekom 4 tohto článku. ►M5 ————— ◄

11. Podľa tohto článku úverovým inštitúciám so sídlom v iných členských štátoch nič nebráni propagovať ich služby pomocou všetkých dostupných oznamovacích prostriedkov na území hostiteľského členského štátu, pričom však platia pravidlá o forme a obsahu takejto reklamy prijaté vo všeobecnom záujme.







HLAVA IV

VZŤAHY S TRETÍMI KRAJINAMI

Článok 23

Ohlasovanie dcérskych podnikov z tretích krajín a podmienky vstupu na trhy týchto krajín

▼M5

1. Príslušné orgány členských štátov informujú Komisiu a príslušné orgány ostatných členských štátov:

a) o každom povolení udelenom priamemu alebo nepriamemu dcérskemu podniku, ktorého jeden alebo viacero materských podnikov sa spravuje právnymi predpismi tretej krajiny;

b) vždy, keď takýto materský podnik nadobudne podiel v úverovej inštitúcii Spoločenstva v takej miere, že táto sa stane jeho dcérskym podnikom. Ak sa udelí povolenie priamemu alebo nepriamemu dcérskemu podniku jedného alebo viacerých materských podnikov, ktoré sa spravujú právnymi predpismi tretej krajiny, v oznámeni, ktoré adresujú príslušné orgány Komisii v súlade s článkom 11, sa uvedie štruktúra takejto skupiny.

▼B

2. Členské štáty informujú Komisiu o akýchkoľvek všeobecných ťažkostiach, s ktorými sa ich úverové inštitúcie stretávajú pri zakladaní podnikov alebo výkone bankovej činnosti v tretej krajine.

3. Komisia pravidelne vypracúva správu o spôsobe, akým s úverovými inštitúciami so sídlom v spoločenstve zaobchádzajú v tretích krajinách v zmysle odsekov 4 a 5 v súvislosti so začatím a vykonávaním bankových činností a nadobúdaním účastí v úverových inštitúciách tretích krajín. Komisia tieto správy predkladá Rade spolu s vhodnými návrhmi.

4. Ak Komisia nadobudne dojem, buď na základe správ uvedených v odseku 3, alebo na základe iných informácií, že nejaká tretia krajina neumožňuje úverovým inštitúciám zo spoločenstva účinný prístup na trh, porovnateľný s prístupom, ktorý majú inštitúcie z tejto tretej krajiny, Komisia môže Rade navrhnúť, aby udelila potrebný mandát na rokovania, ktorých účelom bude získať porovnateľné podmienky hospodárskej súťaže pre úverové inštitúcie zo spoločenstva. Rada rozhoduje kvalifikovanou väčšinou.

5. Ak Komisia získa dojem, buď na základe správ uvedených v odseku 3, alebo na základe iných informácií, že úverové inštitúcie zo spoločenstva v tretej krajine nemajú podmienky, ktoré by im zabezpečovali rovnaké možnosti hospodárskej súťaže, aké majú domáce úverové inštitúcie, a že nie sú splnené predpoklady účinného prístupu na trh, Komisia môže iniciovať rokovania, ktorých účelom je tento stav napraviť.

Za okolností opísaných v prvom pododseku môže byť okrem podnetu na rokovania rozhodnuté v súlade s postupom stanoveným v článku 60 ods. 2, že príslušné orgány členských štátov musia obmedziť alebo pozastaviť svoje rozhodnutia týkajúce sa žiadostí, ktoré v momente rozhodnutia ešte nie sú vybavené, ako aj budúcich žiadostí o povolenia a nadobudnutie podielov priamych alebo nepriamych materských podnikov, ktoré sa spravujú právnymi predpismi dotknutej tretej osoby. Trvanie takýchto opatrení nesmie presiahnuť tri mesiace.

Pred ukončením uvedenej trojmesačnej lehoty môže Rada so zreteľom na výsledky rokovaní na návrh Komisie rozhodnúť kvalifikovanou väčšinou hlasov o tom, či opatrenia zostanú v platnosti.

Obmedzenia a pozastavenia tohto druhu sa nesmú vzťahovať na zakladanie dcérskych podnikov úverových inštitúcií, na ich dcérske spoločnosti, ktoré riadne získali povolenie na činnosť v spoločenstve, ani na nadobúdanie podielov takýchto úverových inštitúcií a dcérskych podnikov v úverových inštitúciách spoločenstva.

6. Ak Komisia kedykoľvek nadobudne dojem, že nastala jedna zo situácií uvedených v odsekoch 4 a 5, členské štáty ju na jej žiadosť informujú:

a) o každej žiadosti o udelenie povolenia priameho alebo nepriameho dcérskeho podniku, ktorého jeden alebo viac materských podnikov podlieha právnym predpisom dotknutej tretej krajiny;

b) vždy keď dostanú informácie v zmysle článku 16 o tom, že takýto podnik chce získať podiel v úverovej inštitúcii spoločenstva, vďaka ktorému by sa táto inštitúcia stala jeho dcérskym podnikom.

Táto informačná povinnosť uplynie po dosiahnutí dohody s treťou krajinou v zmysle článku 4 alebo 5, resp. ak prestanú platiť opatrenia prijaté podľa druhého a tretieho pododseku odseku 5.

7. Opatrenia prijaté v zmysle tohto článku sú v súlade so záväzkami spoločenstva vyplývajúcimi z dvojstranných a mnohostranných medzinárodných dohôd o začatí a podnikaní úverových inštitúcií.

Článok 24

Pobočky úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva

1. Členské štáty neuplatňujú na pobočky úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva pri začatí ani pri následnom výkone činnosti ustanovenia, ktoré by im poskytovali lepšie podmienky ako pobočkám úverových inštitúcií so sídlom v spoločenstve.

2. Príslušné orgány informujú ►M5 Európsky výbor pre bankovníctvo ◄ o všetkých povoleniach udelených pobočkám úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva.

3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 1, spoločenstvo sa prostredníctvom dohôd uzatvorených v súlade so zmluvou s jednou alebo viacerými krajinami môže zaviazať, že bude na základe zásady vzájomnosti uplatňovať ustanovenia, ktoré pobočkám úverových inštitúcií so sídlom mimo spoločenstva zabezpečia rovnaké podmienky na celom území spoločenstva.

Článok 25

Spolupráca s príslušnými orgánmi tretích krajín v dohľade na konsolidovanom základe

1. Komisia môže na žiadosť niektorého členského štátu alebo z vlastného podnetu predložiť Rade návrh na rokovanie o dohodách s jednou alebo viacerými tretími krajinami, ktorých predmetom je výkon dohľadu na konsolidovanom základe nad:

— úverovými inštitúciami, ktorých materské podniky majú sídlo v tretej krajine,

— úverovými inštitúciami umiestenými v tretích krajinách, ktorých materské podniky, či už úverové inštitúcie, alebo finančné inštitúcie, majú sídlo na území spoločenstva.

2. Na základe dohôd uvedených v odseku 1 sa zabezpečí:

— aby príslušné orgány členských štátov mali možnosť získať informácie potrebné na dohľad na základe konsolidovanej finančnej situácie nad úverovými inštitúciami a finančnými holdingovými spoločnosťami, ktoré sa nachádzajú na území spoločenstva a ktoré majú dcérske podniky, ktoré sú úverovými inštitúciami alebo finančnými inštitúciami nachádzajúcimi sa mimo územia spoločenstva, alebo majú v takýchto spoločnostiach účasť, a zároveň

— aby príslušné orgány tretích krajín mali možnosť získať informácie potrebné na dohľad nad materskými podnikmi so sídlom na ich územiach, ktoré majú dcérske podniky, ktoré sú úverovými inštitúciami alebo finančnými inštitúciami nachádzajúcimi sa v jednom alebo viacerých členských štátoch, alebo majú v takýchto inštitúciách účasť.

▼M5

3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 300 ods. 1 a ods. 2 zmluvy, Komisia za pomoci Európskeho výboru pre bankovníctvo preskúma výsledky rokovaní uvedených v odseku 1 a výslednú situáciu.

▼B







HLAVA V

ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE BANKOVÉHO DOHĽADU







KAPITOLA 1

ZÁSADY BANKOVÉHO DOHĽADU

Článok 26

Kontrolné právomoci domovského členského štátu

1. Dohľad nad obozretným podnikaním úverovej inštitúcie, vrátane dohľadu nad činnosťami, ktoré vykonáva v súlade s článkom 18 a 19, vykonávajú príslušné orgány domovského členského štátu bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia tejto smernice, ktoré zakladajú príslušnosť orgánov hostiteľského členského štátu.

2. Odsek 1 nebráni výkonu dohľadu na konsolidovanom základe v zmysle tejto smernice.

Článok 27

Právomoci hostiteľského členského štátu

Až do ďalšej koordinácie zostáva zachovaná právomoc hostiteľských členských štátov na kontrolu likvidity pobočiek úverových inštitúcií v spolupráci s príslušnými orgánmi domovského členského štátu. Bez toho, aby boli dotknuté opatrenia potrebné na posilnenie Európskeho menového systému, zostáva plne zachovaná právomoc hostiteľských členských štátov prijímať opatrenia, ktoré sú výsledkom uskutočňovania ich menovej politiky. Takéto opatrenia nesmú spôsobovať diskrimináciu ani obmedzovanie žiadnej úverovej inštitúcie len z toho dôvodu, že svoje povolenie na činnosť získala v inom členskom štáte.

Článok 28

Spolupráca v oblasti dohľadu

Príslušné orgány dotknutých členských štátov úzko spolupracujú v dohľade nad činnosťou úverových inštitúcií, ktoré pôsobia — najmä prostredníctvom tam založených pobočiek — na území jedného alebo viacerých členských štátov, v ktorých nemajú svoje sídlo. Navzájom si poskytujú všetky informácie o vedení a vlastníckej štruktúre takýchto úverových inštitúcií, ktoré im umožnia riadny výkon dohľadu a hodnotenie dodržiavania podmienok na udelenie povolenia, ako aj všetky informácie, ktoré im môžu pomôcť pri monitorovaní takýchto inštitúcií, najmä ich likvidity, platobnej schopnosti, zabezpečenia vkladov, obmedzovania vysokej angažovanosti, administratívnych a účtovných postupov a vnútorných kontrolných mechanizmov.

Článok 29

Kontrola na mieste v pobočkách zriadených v inom členskom štáte

1. Hostiteľské členské štáty stanovia, že ak úverová inštitúcia, ktorá svoje povolenie na činnosť získala v inom členskom štáte, svoju činnosť vykonáva prostredníctvom pobočky, potom príslušné orgány domovského členského štátu po podaní oznámenia príslušným orgánom hostiteľského členského štátu môžu samy alebo prostredníctvom nimi poverených osôb vykonať kontrolu informácií uvedených v článku 28 priamo na mieste.

2. Príslušné orgány domovského členského štátu môžu okrem toho na účely kontroly pobočiek využiť jeden z ďalších postupov stanovených v článku 56 ods. 7.

3. Týmto článkom nie je dotknuté právo príslušných orgánov hostiteľského členského štátu pri plnení jeho povinností vyplývajúcich z tejto smernice vykonať kontrolu na mieste v pobočkách založených na jeho území.

Článok 30

Výmena informácií a povinnosť mlčanlivosti

1. Členské štáty stanovia, že všetky osoby v súčasnosti alebo v minulosti pracujúce pre príslušné orgány, ako aj audítori a znalci konajúci v mene príslušných orgánov sú viazaní povinnosťou mlčanlivosti. To znamená, že žiadne dôverné informácie získané pri výkone ich úloh nesmú poskytnúť žiadnej osobe ani orgánu, s výnimkou informácií poskytovaných v súhrnnej alebo všeobecnej podobe, pri ktorých nie je možné rozpoznať jednotlivé inštitúcie. Týmto zákazom nie sú dotknuté prípady, na ktoré sa vzťahuje trestné právo.

Ak je na úverovú inštitúciu vyhlásený konkurz alebo začatá nútená likvidácia, dôverné informácie, ktoré sa netýkajú tretích osôb zapojených do pokusov o záchranu inštitúcie, môžu byť napriek predchádzajúcim ustanoveniam poskytnuté v občianskoprávnom konaní.

2. Odsek 1 nebráni príslušným orgánom rôznych členských štátov v tom, aby si vymieňali informácie v zmysle tejto smernice a iných smerníc, ktoré sa vzťahujú na úverové inštitúcie. Na tieto informácie sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v odseku 1.

3. Členské štáty môžu uzatvárať dohody o spolupráci umožňujúce výmenu informácií s príslušnými orgánmi tretích krajín, resp. s úradmi a orgánmi tretích krajín v zmysle definície v odsekoch 5 a 6, len pod podmienkou, že na takto poskytnuté informácie sa vzťahujú záruky povinnosti mlčanlivosti, ktoré sú prinajmenšom na úrovni tohto článku. Účelom takejto výmeny informácií musí byť plnenie úloh uvedených úradov a orgánov v oblasti dohľadu.

Ak informácie pochádzajú z iného členského štátu, možno ich ďalej poskytnúť iba s výslovným súhlasom príslušných orgánov, ktoré ich poskytli, resp. výlučne na účely, na ktoré tieto orgány dali svoj súhlas.

4. Príslušné orgány prijímajúce dôverné informácie v zmysle odsekov 1 a 2 ich môžu použiť len pri výkone svojich povinností:

— pri kontrole dodržiavania podmienok začatia podnikania úverových inštitúcií a aby umožnili nekonsolidované i konsolidované monitorovanie ich podnikania, najmä pokiaľ ide o ich likviditu, platobnú schopnosť, vysokú angažovanosť, administratívne a účtovné postupy a mechanizmy vnútornej kontroly,

— pri uplatnení sankcií,

— v správnom konaní o odvolaní proti rozhodnutiu príslušného orgánu,

— v rámci súdneho konania začatého v súlade s článkom 33 alebo osobitnými ustanoveniami uvedenými v tejto a iných smerniciach, ktoré boli prijaté v oblasti úverových inštitúcií.

5. Odseky 1 a 4 nebránia výmene informácií v rámci členského štátu v prípade, že v tom istom členskom štáte sú dva alebo viac príslušných orgánov, medzi členskými štátmi ani medzi príslušnými orgánmi a:

— orgánmi poverenými dohľadom iných finančných organizácií a poisťovní a úradmi zodpovednými za dohľad nad finančnými trhmi,

— orgánmi zapojenými do likvidácie a konkurzu úverových inštitúcií a do iných konaní podobného druhu,

— osobami zodpovednými za výkon zákonného auditu účtovníctva úverových inštitúcií a iných finančných inštitúcií,

v rámci plnenia ich úloh v oblasti dohľadu, a nebránia ani poskytovaniu informácií orgánom spravujúcim systémy ochrany vkladov, ktoré potrebujú na riadne plnenie svojej funkcie. Na prijaté informácie sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v odseku 1.

6. Bez ohľadu na odseky 1 až 4 členské štáty môžu povoliť výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi a:

— orgánmi zodpovednými za kontrolu orgánov zapojených do likvidácie a konkurzu úverových inštitúcií a iných konaní podobného druhu,

— orgánmi zodpovednými za kontrolu osôb poverených vykonávaním zákonného auditu účtovníctva poisťovní, úverových inštitúcií, investičných spoločností a iných finančných inštitúcií.

Členské štáty, ktoré využijú ustanovenia prvého pododseku, požadujú splnenie aspoň nasledujúcich podmienok:

— účelom týchto informácií je plnenie úloh dohľadu uvedených v prvom pododseku,

— na informácie prijaté v tejto súvislosti sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v odseku 1,

— ak informácie pochádzajú z iného členského štátu, nie je možné ich ďalej poskytnúť bez výslovného súhlasu príslušných orgánov, ktoré ich poskytli, resp. výlučne na účely, na ktoré tieto úrady dali svoj súhlas.

Členské štáty oznámia Komisii a ostatným členským štátom názvy úradov, ktoré sú oprávnené prijímať informácie v zmysle tohto odseku.

7. Bez ohľadu na odseky 1 až 4 členské štáty môžu na účely posilnenia stability a integrity finančného systému povoliť výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi a úradmi zo zákona, príslušnými na odhaľovanie a vyšetrovanie porušení práva obchodných spoločností.

Členské štáty, ktoré využijú ustanovenia prvého pododseku, požadujú splnenie aspoň nasledujúcich podmienok:

— účelom poskytnutia týchto informácií je plnenie úlohy uvedenej v prvom pododseku,

— na informácie prijaté v tejto súvislosti sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v odseku 1,

— ak informácie pochádzajú z iného členského štátu, nie je možné ich ďalej poskytnúť bez výslovného súhlasu príslušných orgánov, ktoré ich poskytli, resp. výlučne na účely, na ktoré tieto orgány dali svoj súhlas.

Ak v niektorom členskom štáte orgány alebo úrady uvedené v prvom pododseku plnia svoje úlohy pri odhaľovaní a vyšetrovaní s pomocou osôb zvlášť poverených na tento účel, ktoré nie sú zamestnané vo verejnom sektore, možnosť výmeny informácií stanovená v prvom pododseku sa môže rozšíriť aj na tieto osoby, a to za podmienok stanovených v druhom pododseku.

Pri uplatnení tretej zarážky druhého pododseku orgány alebo úrady uvedené v prvom pododseku oznámia príslušným orgánom, ktoré informácie poskytli, mená a presné vymedzenie zodpovednosti osôb, ktorým sa informácie majú poslať.

Členské štáty oznámia Komisii a ostatným členským štátom názvy úradov, ktoré sú oprávnené prijímať informácie v zmysle tohto odseku.

Komisia vypracuje do 31. decembra 2000 správu o uplatňovaní ustanovení tohto odseku.

8. Tento článok nebráni príslušnému orgánu v tom, aby:

— centrálnym bankám a iným orgánom s podobnou funkciou v ich postavení menových úradov,

— prípadne iným verejnoprávnym orgánom zodpovedným za dohľad nad platobnými systémami,

poskytoval informácie potrebné na plnenie ich poslania a zároveň týmto orgánom nebráni oznamovať príslušným orgánom informácie, ktoré môžu potrebovať na účely odseku 4. Na informácie prijaté v tejto súvislosti sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v tomto článku.

9. Bez ohľadu na ustanovenia uvedené v článku 1 a 4 môžu členské štáty v súlade s ustanoveniami zákona ďalej povoliť poskytnutie určitých informácií iným ústredným orgánom štátnej správy, ktoré sú zodpovedné za právne predpisy v oblasti dohľadu úverových inštitúcií, finančných inštitúcií, investičných služieb a poisťovní, a inšpektorom, ktorý konajú v ich mene.

Takéto poskytovanie informácií je však povolené len vtedy, ak je potrebné pre kontrolu finančného podnikania.

Členské štáty však stanovia, že informácie prijaté v zmysle odseku 2 a 5 a informácie získané v rámci kontroly na mieste uvedenej v článku 29 ods. 1 a 2 sa v prípadoch uvedených v tomto odseku nesmú poskytnúť bez výslovného súhlasu príslušných orgánov, ktoré informácie poskytli, resp. príslušných orgánov členského štátu, na území ktorého bola kontrola na mieste vykonaná.

10. Tento článok nebráni príslušným orgánom oznamovať informácie uvedené v odsekoch 1 až 4 zúčtovacím ústavom a iným podobným orgánom, ktoré zákon uznáva ako orgány zabezpečujúce zúčtovacie a vyrovnacie služby pre jeden z trhov ich členských štátov, ak usúdia, že poskytnutie takýchto informácií je nevyhnutné na zabezpečenie riadneho fungovania týchto orgánov vzhľadom na neplnenie povinností alebo možné neplnenie povinností účastníkov trhu. Na informácie prijaté v tejto súvislosti sa vzťahuje povinnosť mlčanlivosti stanovená v odseku 1. Členské štáty však zabezpečia, aby informácie prijaté v zmysle odseku 2 neboli ďalej poskytnuté za okolností uvedených v tomto odseku bez výslovného súhlasu príslušných orgánov, ktoré ich poskytli.

Článok 31

Úloha osôb zodpovedných za zákonnú kontrolu výročných a konsolidovaných účtovných výkazov

1. Členské štáty prinajmenšom stanovia, že:

a) každá osoba oprávnená v zmysle smernice Rady 84/253/EHS ( 16 ), ktorá v úverovej inštitúcii vykonáva úlohu opísanú v článku 51 smernice Rady 78/660/EHS ( 17 ), v článku 37 smernice Rady 83/349/EHS alebo v článku 31 smernice 85/611/EHS ( 18 ), alebo inú úlohu vyplývajúcu zo zákona, je povinná príslušným orgánom bezodkladne ohlásiť akúkoľvek skutočnosť alebo rozhodnutie týkajúce sa tejto inštitúcie, ktoré sa dozvedela počas výkonu tejto úlohy a ktoré môže: — predstavovať závažné porušenie zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení, ktoré stanovujú podmienky povoľovania, resp. ktoré konkrétne riadia spôsob podnikania úverových inštitúcií, — narušiť nepretržité fungovanie úverovej inštitúcie, — viesť k tomu, že odmietne vystaviť potvrdenie o správnosti účtov alebo že k nim vyjadrí výhrady;

b) táto osoba má tiež povinnosť oznámiť akúkoľvek skutočnosť a rozhodnutia, o ktorých sa dozvie počas plnenia svojej úlohy opísanej v bode a) v podniku, ktorý je v dôsledku ovládacieho vzťahu úzko prepojený s úverovou inštitúciou, v ktorej horeuvedenú úlohu vykonáva.

2. Ak osoby oprávnené v zmysle smernice 84/253/EHS dobromyseľne nahlásia príslušným orgánom akúkoľvek skutočnosť alebo rozhodnutie uvedené v odseku 1, nepredstavuje to porušenie žiadneho obmedzenia poskytovania informácií, vyplývajúce zo zmluvy alebo akéhokoľvek zákona, iného právneho predpisu alebo správneho opatrenia, pričom tejto osobe kvôli tomu nevzniká žiadna zodpovednosť akéhokoľvek druhu.

Článok 32

Právomoc príslušných orgánov ukladať sankcie

Bez toho, aby boli dotknuté postupy odnímania povolení a ustanovenia trestného práva, členské štáty stanovia, že ich príslušné orgány môžu prijať voči úverovým inštitúciám, resp. voči osobám, ktoré v skutočnosti ovládajú úverové inštitúcie, ktoré porušujú platné zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia týkajúce sa dohľadu alebo výkonu ich činnosti, opatrenia alebo uložiť sankcie, ktorých účelom je odstrániť zistené porušenia alebo ich príčiny.

Článok 33

Právo obrátiť sa na súd

Členské štáty zabezpečia, aby bolo možné napadnúť rozhodnutia prijaté v súvislosti s úverovými inštitúciami v dôsledku uplatňovania zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení opravným prostriedkom na súde. To isté platí aj v prípade, že do šiestich mesiacov od podania žiadosti o udelenie povolenia, ktorá obsahuje všetky informácie požadované podľa platných ustanovení, nie je vynesené rozhodnutie.

▼M1

Článok 33a

Článok 3 smernice 2000/46/ES sa uplatní na úverové inštitúcie.

▼B







KAPITOLA 2

TECHNICKÉ NÁSTROJE BANKOVÉHO DOHĽADU







Oddiel 1

Vlastné zdroje

Článok 34

Všeobecné zásady

1. Vždy keď členský štát v rámci vykonávania právnych predpisov spoločenstva týkajúcich sa bankového dohľadu úverových inštitúcií zákonom, iným právnym predpisom alebo správnym opatrením zavedie ustanovenie, ktoré používa pojem alebo sa odvoláva na koncept vlastných zdrojov, tento pojem, resp. koncept zosúladí s definíciou uvedenou v odsekoch 2, 3 a 4 a v článkoch 35 až 38.

2. Pokiaľ v článku 38 nie je ustanovené inak, nekonsolidované vlastné zdroje úverových inštitúcií pozostávajú z týchto častí:

(1) základné imanie v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS v skutočne splatenej výške plus účet emisného ážia, ale bez kumulatívnych prioritných akcií;

(2) rezervy v zmysle člá