2006L0048 — SK — 30.03.2010 — 008.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

►B SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (prepracované znenie) (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES L 177, 30.6.2006, p.1)

Zmenené a doplnené:





Opravené a doplnené:









▼B

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2006/48/ES

zo 14. júna 2006

o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (prepracované znenie)

(Text s významom pre EHP)







EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na prvú a tretiu vetu článku 47 ods. 2, so zreteľom na návrh Komisie, so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru ( 1 ), so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky ( 2 ), konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy ( 3 ), keďže: (1) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES z 20. marca 2000 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií ( 4 ) sa niekoľkokrát podstatným spôsobom zmenila a doplnila. S ohľadom na ďalšie nové zmeny a doplnenia uvedenej smernice by sa v záujme jasnosti mala prepracovať. (2) Na uľahčenie začatia a výkonu podnikania úverových inštitúcií je potrebné odstrániť najviac prekážajúce rozdiely v právnych predpisoch členských štátov, pokiaľ ide o pravidlá, ktorým tieto inštitúcie podliehajú. (3) Táto smernica predstavuje základný nástroj na vytvorenie vnútorného trhu, a to z hľadiska slobody usadiť sa a slobody poskytovať finančné služby v oblasti úverových inštitúcií. (4) Oznámenie Komisie z 11. mája 1999 s názvom „Vykonávanie rámca pre finančné trhy: Akčný plán“ obsahovalo niekoľko cieľov, ktoré je potrebné dosiahnuť na dokončenie vnútorného trhu v oblasti finančných služieb. Európska rada na svojom zasadnutí v Lisabone, ktoré sa konalo 23. a 24. marca 2000, stanovila ako cieľ uskutočnenie tohto akčného plánu do konca roku 2005. Prepracovanie ustanovení o vlastných zdrojoch predstavuje významný prvok tohto akčného plánu. (5) Opatrenia na koordináciu úverových inštitúcií s cieľom ochraňovať vklady a vytvoriť rovnaké podmienky pre hospodársku súťaž medzi týmito inštitúciami, by mali platiť pre všetky tieto inštitúcie. Mali by sa však náležite zohľadniť objektívne rozdiely v ich stanovách a v ich poslaní v zmysle vnútroštátneho práva. (6) Tieto opatrenia by preto mali mať čo najväčší rozsah a mali by sa vzťahovať na všetky inštitúcie, ktorých predmetom podnikania je prijímanie vratných prostriedkov od verejnosti, či už v podobe vkladov alebo iných nástrojov, ako sú priebežné emisie dlhopisov a iných porovnateľných cenných papierov a poskytovanie úverov na vlastný účet. Mali by sa stanoviť výnimky v prípade určitých úverových inštitúcií, na ktoré sa táto smernica nemôže uplatňovať. Ustanovenia tejto smernice by nemali ovplyvniť uplatňovanie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré ustanovujú osobitné dodatočné povolenia, ktoré úverovým inštitúciám umožňujú vykonávať určité konkrétne činnosti alebo operácie. (7) Je vhodné uskutočniť len nevyhnutnú mieru harmonizácie, ktorá je potrebná a dostatočná na zabezpečenie vzájomného uznávania povolení a systémov dohľadu nad obozretným podnikaním, a tým umožniť udeľovanie jednotnej licencie, ktorá bude uznávaná v celom Spoločenstve a uplatňovať zásadu dohľadu nad obozretným podnikaním domovského členského štátu. Požiadavku predkladania programu činnosti preto treba považovať len za faktor, ktorý má príslušným orgánom umožniť rozhodovať sa na základe presnejších informácií za použitia objektívnych kritérií. Pokiaľ ide o požiadavky týkajúce sa právnej formy úverových inštitúcií v súvislosti s ochranou názvov bánk, malo by byť možné ponechať určitú mieru flexibility. (8) Keďže ciele tejto smernice, a to stanovenie pravidiel týkajúcich sa začatia a výkonu podnikania úverových inštitúcií a dohľadu nad ich obozretným podnikaním, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a dôsledkov navrhovanej akcie ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov. (9) Rovnocenné finančné požiadavky pre úverové inštitúcie sú nevyhnutným predpokladom na zabezpečenie podobných ochranných mechanizmov pre vkladateľov a na vytvorenie spravodlivých podmienok pre hospodársku súťaž medzi porovnateľnými skupinami úverových inštitúcií. Do ďalšej koordinácie by sa mali sformulovať vhodné štrukturálne ukazovatele, ktoré v rámci spolupráce medzi vnútroštátnymi orgánmi umožnia sledovať postavenie porovnateľných druhov úverových inštitúcií pomocou štandardných metód. Tento postup by mal pomôcť v postupnom zbližovaní systémov ukazovateľov, ktoré si členské štáty vytvorili a ktoré uplatňujú. Je však potrebné rozlišovať medzi ukazovateľmi, ktorých cieľom je zabezpečiť zdravé riadenie úverových inštitúcií, a ukazovateľmi vytvorenými na účely hospodárskej a menovej politiky. (10) Zásady vzájomného uznávania a dohľadu domovského členského štátu si vyžadujú, aby príslušné orgány členských štátov neudeľovali, resp. aby odňali povolenie v prípade, ak faktory, akými sú predmet činnosti, geografické rozloženie činnosti alebo bežná činnosť, jasne naznačujú, že úverová inštitúcia si právny systém konkrétneho členského štátu vybrala len preto, aby sa vyhla prísnejším pravidlám, ktoré platia v inom členskom štáte, na území ktorého vykonáva alebo zamýšľa vykonávať väčšiu časť svojich činností. Ak toto z daných okolností zrejmé nie je, ale väčšina celkových aktív subjektov bankovej skupiny sa nachádza v inom členskom štáte, ktorého príslušné orgány sú zodpovedné za výkon dohľadu na konsolidovanom základe, mala by sa v súvislosti s článkami 125 a 126 zmeniť zodpovednosť za výkon dohľadu na konsolidovanom základe len na základe súhlasu týchto príslušných orgánov. Úverová inštitúcia, ktorá je právnickou osobou, by mala mať povolenie na činnosť od členského štátu, v ktorom má svoje sídlo. Úverová inštitúcia, ktorá nie je právnickou osobou, by mala mať ústredie v členskom štáte, v ktorom jej bolo udelené povolenie na činnosť. Členské štáty by mali okrem toho vyžadovať, aby úverová inštitúcia mala vždy ústredie v domovskom členskom štáte a aby tam skutočne pôsobila. (11) Príslušné orgány by nemali udeliť ani predĺžiť povolenie úverovej inštitúcii v prípade, ak by im blízke vzťahy medzi touto inštitúciou a inými fyzickými alebo právnickými osobami znemožnili vykonávať dohľad účinným spôsobom. To platí aj pre úverové inštitúcie, ktorým už bolo povolenie udelené a ktoré by túto skutočnoť mali príslušným orgánom uspokojivo preukázať. (12) Odkaz o účinnom výkone dohľadu zo strany orgánov dohľadu zahŕňa aj dohľad na konsolidovanom základe, ktorý by sa mal vykonávať nad úverovou inštitúciou v prípade, že to stanovujú ustanovenia právnych predpisov Spoločenstva. V takých prípadoch by orgány, ktoré boli požiadané o udelenie povolenia, mali mať možnosť zistiť, ktoré orgány sú príslušné vykonávať dohľad na konsolidovanom základe nad takouto úverovou inštitúciou. (13) Táto smernica umožňuje členským štátom a/alebo príslušným orgánom uplatniť kapitálové požiadavky na individuálnom a na konsolidovanom základe a v prípade, ak to uznajú za vhodné, neuplatniť ich na individuálnom základe. Individuálny, konsolidovaný a cezhraničný konsolidovaný dohľad sú užitočnými nástrojmi dohľadu nad úverovými inštitúciami. Táto smernica umožňuje príslušným orgánom, aby podporovali cezhraničné inštitúcie napomáhaním ich vzájomnej spolupráce. Príslušné orgány by mali najmä naďalej využívať články 42, 131 a 141 na účely koordinácie svojich činností a žiadostí o informácie. (14) Úverovým inštitúciám, ktorým bolo udelené povolenie v ich domovskom členskom štáte, by malo byť umožnené kdekoľvek na území Spoločenstva vykonávať akúkoľvek alebo všetky činnosti uvedené v prílohe I prostredníctvom zakladania pobočiek alebo poskytovania služieb. (15) Členské štáty môžu pre úverové inštitúcie, ktorým ich príslušné orgány udelili povolenie, stanoviť tiež prísnejšie pravidlá, než sú pravidlá stanovené v článku 9 ods. 1 prvý pododsek, v článku 9 ods. 2 a v článkoch 12, 19 až 21, 44 až 52, 75 a 120 až 122. Členské štáty môžu tiež vyžadovať, aby sa článok 123 dodržiaval na individuálnom alebo inom základe, a aby bola subkonsolidácia uvedená v článku 73 ods. 2 uplatňovaná na ostatné úrovne v rámci jednej skupiny. (16) Vzájomné uznávanie je vhodné rozšíriť na činnosti uvedené v prílohe I v prípade, že ich vykonávajú finančné inštitúcie, ktoré sú dcérskymi spoločnosťami úverových inštitúcií za predpokladu, že tieto dcérske spoločnosti podliehajú konsolidovanému dohľadu, ktorý sa vzťahuje na ich materské spoločnosti, a že spĺňajú určité prísne podmienky. (17) Hostiteľský členský štát by v súvislosti s výkonom práva usadiť sa a právom poskytovať služby mal mať však možnosť vyžadovať od inštitúcií, ktorým v ich domovskom členskom štáte nebolo udelené povolenie ako úverovým inštitúciám, a pri činnostiach, ktoré nie sú uvedené v prílohe I, vyžadovať splnenie konkrétnych ustanovení jeho vlastných vnútroštátnych právnych predpisov alebo pravidiel za predpokladu, že tieto ustanovenia sú na jednej strane v súlade s právom Spoločenstva a ich účelom je ochrana všeobecného prospechu a že na strane druhej tieto inštitúcie, resp. tieto činnosti nepodliehajú rovnocenným pravidlám podľa takýchto právnych predpisov alebo pravidiel ich domovského členského štátu. (18) Členské štáty by mali zabezpečiť, aby neexistovali žiadne prekážky vykonávania činností, na ktoré sa vzťahuje vzájomné uznávanie, rovnakým spôsobom ako v domovskom členskom štáte za predpokladu, že činnosti povolené v domovskom členskom štáte nie sú v rozpore s právnymi ustanoveniami na ochranu všeobecného prospechu v hostiteľskom členskom štáte. (19) Pravidlá vzťahujúce sa na pobočky úverových inštitúcií s ústredím mimo Spoločenstva by mali byť vo všetkých členských štátoch podobné. Je dôležité ustanoviť, aby tieto pravidlá neboli výhodnejšie, ako sú pravidlá platné pre pobočky inštitúcií z iných členských štátov. Spoločenstvo by malo mať možnosť uzatvárať dohody s tretími krajinami o uplatňovaní pravidiel, ktoré takýmto pobočkám zabezpečia rovnaké zaobchádzanie na celom jeho území. Pobočky úverových inštitúcií s povolením udeleným v tretích krajinách by nemali požívať slobodu poskytovať služby v zmysle druhého odseku článku 49 zmluvy ani slobodu usadiť sa v členských štátoch iných než tých, v ktorých boli založené. (20) Medzi Spoločenstvom a tretími krajinami by sa na základe reciprocity mala dosiahnuť dohoda, ktorá v praxi umožní vykonávanie konsolidovaného dohľadu nad čo najväčším geografickým územím. (21) Zodpovednosť za dohľad nad finančným zdravím úverovej inštitúcie, a predovšetkým jej kapitálovou primeranosťou, by mal niesť jej domovský členský štát. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu by mali byť zodpovedné za dohľad nad likviditou pobočiek a menovou politikou. Dohľad nad trhovými rizikami by malo podliehať úzkej spolupráci príslušných orgánov domovského a hostiteľského členského štátu. (22) Hladké fungovanie vnútorného bankového trhu si vyžaduje nielen zákonom stanovené pravidlá, ale aj úzku a pravidelnú spoluprácu a podstatne lepšiu konvergenciu postupov regulácie a dohľadu príslušných orgánov členských štátov. Na tento účel by sa vo Výbore európskych bankových dohľadov zriadenom rozhodnutím Komisie 2004/5/ES ( 5 ) malo uskutočniť predovšetkým posudzovanie problémov týkajúcich sa jednotlivých úverových inštitúcií, ako aj vzájomná výmena informácií. Postup vzájomného informovania by v žiadnom prípade nemal nahrádzať dvojstrannú spoluprácu. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu by mali mať možnosť v prípade núdze z vlastného podnetu alebo na podnet príslušných orgánov domovského štátu skontrolovať, či činnosť úverovej inštitúcie usadenej na ich území spĺňa príslušné zákony a zásady zdravých administratívnych a účtovných postupov a dostatočnej vnútornej kontroly, a to bez toho, aby boli dotknuté ich vlastné kontrolné právomoci. (23) Je vhodné umožniť výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi a orgánmi alebo subjektmi, ktoré na základe svojej funkcie pomáhajú upevňovať stabilitu finančného systému. V snahe zachovať dôvernosť poskytovaných informácií by sa mali na zoznam adresátov vzťahovať prísne obmedzenia. (24) Určitý druh správania, ako napríklad podvody a zneužívanie interných informácií a postavenia, môže narušiť stabilitu vrátane integrity finančného systému, a to aj v prípade, že sa vyskytne v inštitúciách, ktoré nie sú úverovými inštitúciami. Je nevyhnutné určiť podmienky, za ktorých je v takýchto prípadoch povolená výmena informácií. (25) Ak je stanovené, že informácie sa môžu poskytovať len s výslovným súhlasom príslušných orgánov, tieto orgány by v prípade potreby mali mať možnosť podmieniť svoj súhlas splnením presných podmienok. (26) Výmena informácií medzi príslušnými orgánmi na jednej strane a centrálnymi bankami a inými subjektmi s podobnou funkciou, zodpovednými za menovú politiku, a v prípade potreby inými štátnymi orgánmi zodpovednými za dohľad nad platobnými systémami na strane druhej by mala tiež podliehať procesu schválenia. (27) Na účely upevnenia dohľadu nad obozretným podnikaním úverových inštitúcií a ochrany klientov úverových inštitúcií by mali byť audítori povinní urýchlene oznámiť príslušným orgánom, keď pri plnení svojich povinností zistia určité skutočnosti, ktoré môžu mať vážny dopad na finančnú situáciu alebo administratívnu a účtovnú organizáciu úverovej inštitúcie. Z toho istého dôvodu by členské štáty taktiež mali stanoviť, že táto povinnosť platí za každých okolností, keď audítor takéto skutočnosti zistí pri plnení svojich úloh v podniku, ktorý je úzko prepojený s úverovou inštitúciou. Povinnosť audítorov oznamovať v prípade potreby príslušným orgánom určité skutočnosti a rozhodnutia týkajúce sa úverovej inštitúcie, ktoré zistia pri plnení svojich úloh v nefinančnom podniku, by žiadnym spôsobom nemala meniť povahu ich úloh v tomto podniku ani spôsob, akým by svoje úlohy v tomto podniku mali vykonávať. (28) Táto smernica uvádza, že pre určité položky vlastných zdrojov by sa kvalifikačné kritériá mali určiť bez toho, aby bola dotknutá možnosť členských štátov uplatniť prísnejšie kritériá. (29) Podľa povahy položiek, ktoré tvoria vlastné zdroje, táto smernica rozlišuje medzi položkami tvoriacimi pôvodné vlastné zdroje a položkami, ktoré predstavujú dodatkové vlastné zdroje. (30) Aby sa zohľadnila skutočnosť, že položky tvoriace dodatkové vlastné zdroje nie sú tej istej povahy ako položky tvoriace pôvodné vlastné zdroje, súčet dodatkových položiek zahrnutých do vlastných zdrojov by nemal presiahnuť výšku pôvodných vlastných zdrojov. Okrem toho by výška určitých zahrnutých položiek dodatkových vlastných zdrojov nemala presiahnuť polovicu pôvodných vlastných zdrojov. (31) Aby sa predišlo narúšaniu hospodárskej súťaže, verejné úverové inštitúcie by do svojich vlastných zdrojov nemali zahŕňať záruky im poskytnuté členskými štátmi alebo miestnymi orgánmi. (32) Ak vznikne kedykoľvek v priebehu výkonu dohľadu potreba určiť výšku konsolidovaných vlastných zdrojov skupiny úverových inštitúcií, tento výpočet by sa mal vykonať v súlade s touto smernicou. (33) Presný postup účtovania použitý pri výpočte vlastných zdrojov, ich primeranosti vo vzťahu k riziku, ktorému je úverová inštitúcia vystavená, a pri hodnotení koncentrácie expozícií by mal zohľadňovať ustanovenia smernice Rady 86/635/EHS z 8. decembra 1986 o ročnej účtovnej závierke a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií ( 6 ), ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia siedmej smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach ( 7 ) alebo nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 z 19. júla 2002 o uplatňovaní medzinárodných účtovných noriem ( 8 ) podľa toho, ktorý z týchto aktov riadi účtovníctvo úverovej inštitúcie podľa vnútroštátneho práva. (34) Minimálne kapitálové požiadavky zohrávajú ústrednú úlohu pri dohľade nad úverovými inštitúciami a pri vzájomnom uznávaní postupov dohľadu. V tejto súvislosti by mali byť ustanovenia o minimálnych kapitálových požiadavkách posudzované v nadväznosti na ďalšie osobitné nástroje, ktoré tiež harmonizujú základné postupy dohľadu nad úverovými inštitúciami. (35) S cieľom zabrániť narúšaniu hospodárskej súťaže a posilniť bankový systém na vnútornom trhu je vhodné stanoviť spoločné minimálne kapitálové požiadavky. (36) Na účely zabezpečenia adekvátnej kapitálovej primeranosti je dôležité stanoviť také minimálne kapitálové požiadavky, ktoré vážia aktíva a podsúvahové položky v súlade so stupňom rizika. (37) V tejto veci prijal Bazilejský výbor pre bankový dohľad dňa 26. júna 2004 rámcovú dohodu o medzinárodnej konvergencii merania kapitálu a kapitálových požiadaviek. Ustanovenia tejto smernice o minimálnych kapitálových požiadavkách pre úverové inštitúcie, ako aj ustanovenia o minimálnom kapitáli smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES z 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií ( 9 ), sú rovnocenné ustanoveniam bazilejskej rámcovej dohody. (38) Rozmanitosť úverových inštitúcií v Spoločenstve je nevyhnutné zohľadniť prostredníctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu minimálnych kapitálových požiadaviek na kreditné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov rizikovej citlivosti a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Použitie externých ratingov a vlastných odhadov úverových inštitúcií týkajúcich sa jednotlivých parametrov kreditného rizika predstavuje významné zlepšenie v rizikovej citlivosti a v obozretnosti pravidiel kreditného rizika. Úverovým inštitúciám by sa mali poskytnúť vhodné podnety, aby prešli na rizikovo citlivejšie prístupy. Pri vytváraní odhadov potrebných na uplatnenie prístupov tejto smernice týkajúcich sa kreditného rizika, musia úverové inštitúcie prispôsobiť svoje požiadavky na spracovanie údajov oprávneným záujmom svojich klientov týkajúcim sa ochrany údajov v súlade s platnými právnymi predpismi Spoločenstva o ochrane údajov a súčasne zlepšiť svoje postupy merania a riadenia kreditného rizika s cieľom umožniť, aby metódy určenia regulatórnych požiadaviek úverových inštitúcií na vlastné zdroje odrážali sofistikovanosť postupov jednotlivých úverových inštitúcií. Spracovanie údajov by malo prebiehať v súlade s pravidlami o prenose osobných údajov ustanovenými v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov ( 10 ). V tejto súvislosti by malo spracovanie údajov pri poskytovaní a riadení expozícií voči klientom zahŕňať rozvoj a validáciu systémov riadenia a merania kreditného rizika. Toto neslúži len na splnenie oprávneného záujmu úverových inštitúcií, ale aj na účely tejto smernice, aby sa používali lepšie metódy merania a riadenia rizika a aby sa tieto metódy využívali i na účely regulácie vlastných zdrojov. (39) Pri používaní externých odhadov a vlastných odhadov inštitúcií alebo interných ratingov by sa malo zohľadniť, že v súčasnosti vypracúva subjekt, t.j. samotná finančná inštitúcia, ktorá podlieha procesu udeľovania povolení v Spoločenstve, len interné ratingy. V prípade externých ratingov sa využívajú produkty takzvaných uznaných ratingových agentúr, ktoré v súčasnosti v Spoločenstve nepodliehajú žiadnemu procesu povoľovania. Vzhľadom na význam externých ratingov v súvislosti s výpočtom kapitálových požiadaviek podľa tejto smernice je potrebné preverovať vhodné postupy povoľovania a dohľadu pre ratingové agentúry v budúcnosti. (40) Minimálne kapitálové požiadavky by mali byť primerané rizikám, na ktoré sa vzťahujú. Požiadavky by mali odzrkadľovať najmä zníženie miery rizika vyplývajúce z veľkého počtu relatívne malých expozícií. (41) Ustanovenia tejto smernice dodržiavajú zásadu proporcionality a prihliadajú najmä na rozdiely vo veľkosti a v rozsahu operácií úverových inštitúcií, a prihliadajú aj na rozsah ich činností. Dodržiavanie zásady proporcionality tiež znamená, že pre retailové expozície sú uznané čo najjednoduchšie ratingové postupy, a to aj pri prístupe interných ratingov (ďalej len „IRB prístup“). (42) Evolučný charakter tejto smernice umožňuje úverovým inštitúciám vybrať jeden z troch prístupov, ktoré sa odlišujú z hľadiska ich komplexnosti. Príslušné orgány by mali vykonať ustanovenia článku 89 ods. 1 písm. a) a b) vždy, ak je to vhodné, aby sa najmä malým úverovým inštitúciám umožnil výber IRB prístupu, ktorý je citlivejší na riziko. Uvedené ustanovenia by sa mali vykladať tak, aby triedy expozícií uvedené v článku 86 ods. 1 písm. a) a b) zahŕňali všetky expozície, ktoré sú priamo alebo nepriamo v tejto smernici považované za rovnocenné. Vo všeobecnosti by príslušné orgány nemali diskriminovať medzi troma prístupmi z hľadiska postupu preverenia dohľadom, t.j. úverové inštitúcie fungujúce na základe ustanovení štandardizovaného prístupu by nemali podliehať prísnejšiemu dohľadu len z tohto dôvodu. (43) Postupom na zmierňovanie kreditného rizika by sa malo dostať väčšieho uznania v rámci pravidiel, ktoré majú zabezpečiť, aby sa neprípustným uznaním nepoškodila kapitálová primeranosť. Vždy, ako to len bude možné, by sa bankové kolaterály na zmierňovanie kreditných rizík, v súčasnosti obvyklé v členských štátoch, mali uznať v štandardizovanom prístupe, ako aj v iných prístupoch. (44) Na zabezpečenie toho, aby sa riziká a účinky znižovania rizika vyplývajúce z aktivít a investícií úverových inštitúcií v sekuritizácii primerane odzrkadlili v minimálnych kapitálových požiadavkách úverových inštitúcií, sú potrebné pravidlá stanovujúce náležité zaobchádzanie s takýmito aktivitami a investíciami, založené na rizikovej citlivosti a obozretnosti. (45) Operačné riziko je významné riziko, ktorému sú úverové inštitúcie vystavené a ktoré si vyžaduje krytie vlastnými zdrojmi. Rozmanitosť úverových inštitúcií v Spoločenstve je nevyhnutné zohľadniť prostredmíctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu kapitálových požiadaviek na operačné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov rizikovej citlivosti a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Úverovým inštitúciám by sa mali poskytnúť vhodné podnety, aby prešli na rizikovo citlivejšie prístupy. Vzhľadom na vyvíjajúcu sa situáciu v oblasti merania a riadenia operačného rizika, pravidlá by sa mali neustále prehodnocovať a podľa potreby aktualizovať, čo platí aj pre kapitálové požiadavky pre rozličné obchodné línie, ako aj uznanie postupov na zmierňovanie rizika. V tejto súvislosti by sa mala venovať osobitná pozornosť zohľadneniu poistenia v jednoduchých prístupoch k výpočtu kapitálových požiadaviek na operačné riziko. (46) Na zabezpečenie primeranej kapitálovej primeranosti úverových inštitúcií v rámci skupiny je nevyhnutné, aby sa minimálne kapitálové požiadavky uplatňovali na základe konsolidovanej finančnej situácie skupiny. Na zabezpečenie primeraného rozdelenia vlastných zdrojov v rámci skupiny a v prípade potreby ich dostupnosti na zabezpečenie úspor, by sa minimálne kapitálové požiadavky mali uplatňovať na jednotlivé úverové inštitúcie v rámci skupiny, pokiaľ sa tento cieľ nedá účinne dosiahnuť iným spôsobom. (47) Mali by sa harmonizovať základné pravidlá monitorovania veľkej majetkovej angažovanosti úverových inštitúcií. Členské štáty by však mali mať naďalej možnosť prijať ustanovenia, ktoré sú prísnejšie ako ustanovenia uvedené v tejto smernici. (48) Monitorovanie a kontrola expozícií úverových inštitúcií by mali byť neoddeliteľnou súčasťou ich dohľadu. Nadmerná koncentrácia expozícií voči jednému klientovi alebo skupine prepojených klientov môže mať preto za následok neprijateľné riziko straty. Takáto situácia sa môže považovať za ohrozenie platobnej schopnosti úverovej inštitúcie. (49) Keďže úverové inštitúcie na vnútornom trhu priamo súťažia, na celom území Spoločenstva by mali platiť rovnocenné požiadavky na monitorovanie. (50) I keď je vhodné pri definícii expozícií na účely stanovenia limitov veľkej majetkovej angažovanosti vychádzať z definície stanovenej na účely minimálnych požiadaviek vlastných zdrojov na kreditné riziko, nie je vhodné vychádzať z váh, resp. stupňov rizika. Tieto váhy a stupne rizika sú určené na stanovenie všeobecných požiadaviek kapitálovej primeranosti, ktoré majú kryť kreditné riziko úverových inštitúcií. Na obmedzenie maximálnej straty, ktorú môže úverová inštitúcia utrpieť prostredníctvom jedného klienta alebo skupiny prepojených klientov, je potrebné prijať pravidlá na stanovenie veľkej majetkovej angažovanosti, ktoré berú do úvahy nominálnu hodnotu expozície bez toho, aby sa použili váhy alebo stupne rizika. (51) Keďže je žiaduce, aby sa do ďalšieho preskúmania ustanovení o veľkej majetkovej angažovanosti povolilo uznanie účinkov zmierňovania kreditného rizika podobným spôsobom ako na účely minimálnych kapitálových požiadaviek s cieľom obmedziť požiadavky na výpočet, pravidlá na zmierňovanie kreditného rizika sa navrhli v kontexte všeobecne diverzifikovaného kreditného rizika vyplývajúceho z expozícií voči veľkému počtu zmluvných strán. Z tohto dôvodu by mali byť účinky takýchto postupov pri určovaní limitov veľkej majetkovej angažovanosti, ktoré majú obmedziť maximálne straty, ktoré môžu vzniknúť prostredníctvom jedného klienta alebo skupiny prepojených klientov, uznané len za obozretných bezpečnostných opatrení. (52) Ak má úverová inštitúcia expozíciu voči vlastnej materskej spoločnosti alebo iným dcérskym spoločnostiam svojej materskej spoločnosti, je potrebná osobitná opatrnosť. Riadenie expozícií úverových inštitúcií by malo prebiehať úplne nezávisle a podľa zásady zdravého riadenia bánk, pričom sa nesmie brať ohľad na žiadne iné faktory. V prípade, že vplyv osôb, priamo alebo nepriamo vlastniacich kvalifikovaný podiel v úverovej inštitúcii, bude na ujmu zdravého a obozretného riadenia tejto inštitúcie, príslušné orgány by mali prijať potrebné opatrenia na ukončenie tohto stavu. Pokiaľ ide o veľkú majetkovú angažovanosť, mali by sa stanoviť konkrétne štandardy pre expozície úverovej inštitúcie voči jej vlastnej skupine, a to vrátane prísnejších obmedzení. Takéto štandardy sa však nemusia uplatňovať v prípade, ak je materská spoločnosť finančnou holdingovou spoločnosťou alebo úverovou inštitúciou, alebo ak sú iné dcérske spoločnosti úverové alebo finančné inštitúcie, alebo podniky pomocných služieb, a to za predpokladu, že na všetky tieto podniky sa vzťahuje dohľad nad úverovou inštitúciou na konsolidovanom základe. (53) Úverové inštitúcie by mali zabezpečiť, aby mali interný kapitál, ktorý je vzhľadom na riziká, ktorým sú alebo môžu byť vystavené, primeraný, pokiaľ ide o množstvo, kvalitu a rozdelenie. Úverové inštitúcie by preto mali zaviesť politiky a postupy na hodnotenie a udržiavanie primeranosti svojho interného kapitálu. (54) Zodpovednosťou príslušných orgánov je ubezpečiť sa, že úverové inštitúcie majú dobrú organizáciu a primerané vlastné zdroje so zreteľom na riziká, ktorým sú alebo môžu byť vystavené. (55) Výbor európskych bankových dohľadov by mal v záujme efektívneho fungovania vnútorného bankového trhu prispievať ku konzistentnému uplatňovaniu tejto smernice a ku konvergencii postupov dohľadu v celom Spoločenstve a mal by inštitúciám Spoločenstva každoročne podávať správu o dosiahnutom pokroku. (56) Z rovnakého dôvodu a v snahe zabezpečiť, aby úverové inštitúcie Spoločenstva pôsobiace v niekoľkých členských štátoch neboli disproporčne zaťažené v dôsledku pretrvávajúcej zodpovednosti príslušných orgánov jednotlivých členských štátov za udeľovanie povolení a dohľad, je nevyhnutné podstatne posilniť spoluprácu medzi príslušnými orgánmi. V tejto súvislosti by sa mala posilniť úloha orgánu konsolidovaného dohľadu. Výbor európskych bankových dohľadov by mal takúto spoluprácu podporiť a zlepšiť. (57) Dohľad na konsolidovanom základe nad úverovými inštitúciami sa zameriava predovšetkým na ochranu záujmov vkladateľov úverových inštitúcií a na zabezpečenie stability finančného systému. (58) Aby dohľad na konsolidovanom základe mohol byť účinný, mal by sa uplatňovať na všetky bankové skupiny vrátane tých, ktorých materské spoločnosti nie sú úverové inštitúcie. Príslušné orgány by mali mať potrebné právne nástroje na vykonávanie takéhoto dohľadu. (59) V prípade skupín s diverzifikovanými činnosťami, kde materské spoločnosti kontrolujú najmenej jednu dcérsku spoločnosť, ktorá je úverovou inštitúciou, by príslušné orgány by mali mať možnosť zhodnotiť finančnú situáciu úverovej inštitúcie v tejto skupine. Príslušné orgány by mali mať prinajmenšom prostriedky na získanie informácií od všetkých podnikov v skupine potrebných na výkon svojej funkcie. V prípade skupín podnikov, ktoré vykonávajú celú škálu finančných činností, by sa mala medzi orgánmi zodpovednými za dohľad nad rôznymi finančnými sektormi vytvoriť spolupráca. Až do ďalšej koordinácie by členské štáty mali byť schopné stanoviť vhodné postupy konsolidácie na dosiahnutie cieľa tejto smernice. (60) Členské štáty by mali mať možnosť zamietnuť alebo odňať bankové povolenie v prípade určitých skupinových štruktúr, ktoré považujú za nevhodné na výkon bankových činností, najmä ak by nad týmito štruktúrami nemohol byť vykonávaný účinný dohľad. V tejto súvislosti by príslušné orgány mali mať potrebné právomoci na zabezpečenie zdravého a obozretného riadenia úverových inštitúcií. (61) Aby vnútorný bankový trh fungoval s rastúcou efektívnosťou a aby sa občanom Spoločenstva poskytla dostatočná miera transparentnosti je nevyhnutné, aby príslušné orgány zverejnili, ako sa smernica vykonáva, a to takým spôsobom, ktorý umožňuje zmysluplné porovnanie. (62) V záujme posilnenia trhovej disciplíny a motivácie úverových inštitúcií k zlepšeniu svojich trhových stratégií, kontrol rizika a organizácie vnútorného riadenia by sa mala pre úverové inštitúcie ustanoviť náležitá povinnosť zverejňovať informácie. (63) Rozbor problémov spojených s otázkami, ktorými sa zaoberá táto smernica a iné smernice o podnikaní úverových inštitúcií, sa nezaobíde bez spolupráce príslušných orgánov a Komisie, najmä pokiaľ sa takýto rozbor vykonáva na účely užšej koordinácie. (64) Opatrenia potrebné na vykonanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu ( 11 ). (65) Európsky parlament vo svojom uznesení z 5. februára 2002 o vykonávaní právnych predpisov o finančných službách ( 12 ) žiadal, aby mali Európsky parlament a Rada rovnaké postavenie pri dohľade nad spôsobom, akým Komisia uplatňuje svoje výkonné právomoci a tak sa zohľadnili legislatívne právomoci Európskeho parlamentu podľa článku 251 zmluvy. Komisia túto požiadavku podporila v slávnostnom vyhlásení, ktoré v ten istý deň predniesol Európskemu parlamentu jej predseda. Komisia dňa 11. decembra 2002 navrhla zmeny a doplnenia rozhodnutia 1999/468/ES a 22. apríla 2004 predložila zmenený a doplnený návrh. Podľa názoru Európskeho parlamentu tento návrh neochraňuje jeho legislatívne výsady. Európsky parlament sa domnieva, že Európsky parlament a Rada by mali mať v určenej lehote možnosť zhodnotiť prenos vykonávacích právomocí Komisii. Preto je vhodné obmedziť lehotu, počas ktorej môže Komisia prijímať vykonávacie opatrenia. (66) Európsky parlament by mal mať k dispozícii lehotu troch mesiacov od prvého predloženia pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov a vykonávacích opatrení, aby ich mohol preskúmať a predložiť svoje stanovisko. V naliehavých a riadne odôvodnených prípadoch by však malo byť možné túto lehotu skrátiť. Ak Európsky parlament počas tejto lehoty prijme uznesenie, Komisia by mala opätovne preskúmať pozmeňujúce a doplňujúce návrhy alebo opatrenia. (67) Aby sa predišlo zlyhaniu trhov a zabezpečila sa kontinuita celkovej úrovne vlastných zdrojov, je vhodné stanoviť osobitné prechodné opatrenia. (68) Vzhľadom na rizikovú citlivosť pravidiel týkajúcich sa minimálnych kapitálových požiadaviek je žiaduce neustále skúmať, či majú významný vplyv na hospodársky cyklus. Komisia by mala s ohľadom na príspevok Európskej centrálnej banky podávať o týchto aspektoch správy Európskemu parlamentu a Rade. (69) Dojednania potrebné na zabezpečenie dohľadu nad rizikom likvidity by sa mali tiež harmonizovať. (70) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä v Charte základných práv Európskej únie ako všeobecné zásady práva Spoločenstva. (71) Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by sa mala obmedziť na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcimi smernicami. Povinnosť transponovať ustanovenia, ktoré sa nezmenili, vyplýva z predchádzajúcich smerníc. (72) Táto smernica by sa mala uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté záväzky členských štátov týkajúce sa termínov na transpozíciu smerníc stanovených v prílohe XIII časti B do vnútroštátneho práva, keďže: PRIJALI TÚTO SMERNICU:







OBSAH HLAVA I PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV HLAVA II POŽIADAVKY NA PRÍSTUP K ZAČATIU A VÝKONU PODNIKANIA ÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ HLAVA III USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA SLOBODY USADIŤ SA A SLOBODY POSKYTOVAŤ SLUŽBY Oddiel 1 Úverové inštitúcie Oddiel 2 Finančné inštitúcie Oddiel 3 Vykonávanie slobody usadiť sa Oddiel 4 Vykonávanie slobody poskytovať služby Oddiel 5 Právomoci príslušných orgánov hostiteľského členského štátu HLAVA IV VZŤAHY S TRETÍMI KRAJINAMI Oddiel 1 Ohlasovanie vo vzťahu k podnikom tretích krajín a podmienky vstupu na trhy týchto krajín Oddiel 2 Spolupráca s príslušnými orgánmi tretích krajín pri dohľade na konsolidovanom základe HLAVA V ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE DOHĽADU NAD OBOZRETNÝM PODNIKANÍM A ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ KAPITOLA 1 ZÁSADY DOHĽADU NAD OBOZRETNÝM PODNIKANÍM Oddiel 1 Právomoci domovského a hostiteľského členského štátu Oddiel 2 Výmena informácií a povinnosť mlčanlivosti Oddiel 3 Úloha osôb zodpovedných za zákonom stanovenú kontrolu individuálnych a konsolidovaných účtovných závierok Oddiel 4 Právomoc ukladať sankcie a právo obrátiť sa na súd KAPITOLA 2 TECHNICKÉ NÁSTROJE DOHĽADU NAD OBOZRETNÝM PODNIKANÍM Oddiel 1 Vlastné zdroje Oddiel 2 Ustanovenia proti rizikám Pododdiel 1 Úroveň uplatňovania Pododdiel 2 Požiadavky na výpočet a oznamovanie Pododdiel 3 Minimálna výška vlastných zdrojov Oddiel 3 Minimálne požiadavky vlastných zdrojov na kreditné riziko Pododdiel 1 Štandardizovaný prístup Pododdiel 2 Prístup interných ratingov Pododdiel 3 Zmierňovanie kreditného rizika Pododdiel 4 Sekuritizácia Oddiel 4 Minimálne požiadavky vlastných zdrojov na operačné riziko Oddiel 5 Veľká majetková angažovanosť Oddiel 6 Kvalifikované podiely mimo finančného sektora Oddiel 7 Expozície voči prevedenému úverovému riziku KAPITOLA 3 HODNOTIACI PROCES ÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ KAPITOLA 4 DOHĽAD A ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ PRÍSLUŠNÝMI ORGÁNMI Oddiel 1 Dohľad Oddiel 2 Zverejňovanie informácií príslušnými orgánmi KAPITOLA 5 ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ ÚVEROVÝMI INŠTITÚCIAMI HLAVA VI VYKONÁVACIE PRÁVOMOCI HLAVA VII PRECHODNÉ A ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA KAPITOLA 1 PRECHODNÉ USTANOVENIA KAPITOLA 2 ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA PRÍLOHA I ZOZNAM ČINNOSTÍ, NA KTORÉ SA VZŤAHUJE VZÁJOMNÉ UZNÁVANIE PRÍLOHA II KLASIFIKÁCIA PODSÚVAHOVÝCH POLOŽIEK PRÍLOHA III ZAOBCHÁDZANIE S KREDITNÝM RIZIKOM ZMLUVNEJ STRANY V SÚVISLOSTI S DERIVÁTOVÝMI NÁSTROJMI, REPO TRANSAKCIAMI, TRANSAKCIAMI POŽIČIAVANIA ALEBO VYPOŽIČIAVANIA CENNÝCH PAPIEROV ALEBO KOMODÍT, TRANSKACIAMI S DLHOU DOBOU VYSPORIADANIA A TRANSKACIAMI POŽIČIAVANIA S DOZABEZPEČENÍM Časť 1 Vymedzenie pojmov Časť 2 Výber metódy Časť 3 Metóda oceňovania trhovými cenami Časť 4 Metóda pôvodnej expozície Časť 5 Štandardizovaná metóda Časť 6 Metóda interného modelu Časť 7 Zmluvné vzájomné započítavanie PRÍLOHA IV DRUHY DERIVÁTOV PRÍLOHA V TECHNICKÉ KRITÉRIÁ PRE ORGANIZÁCIU A ZAOBCHÁDZANIE S RIZIKAMI PRÍLOHA VI ŠTANDARDIZOVANÝ PRÍSTUP Časť 1 Rizikové váhy Časť 2 Uznávanie ratingových agentúr a priraďovanie ich ratingov Časť 3 Použitie ratingov ratingových agentúr na určenie rizikových váh PRÍLOHA VII PRÍSTUP INTERNÝCH RATINGOV Časť 1 Hodnota rizikovo vážených expozícií a výška očakávaných strát Časť 2 PD, LGD a splatnosť Časť 3 Hodnota expozície Časť 4 Minimálne požiadavky pre IRB prístup PRÍLOHA VIII ZMIERŇOVANIE KREDITNÉHO RIZIKA Časť 1 Prípustnosť Časť 2 Minimálne požiadavky Časť 3 Výpočet účinkov zmierňovania kreditného rizika Časť 4 Nesúlad splatností Časť 5 Kombinovanie zmierňovania kreditného rizika pri štandardizovanom prístupe Časť 6 Postupy na zmierňovanie kreditného rizika pre kôš aktív PRÍLOHA IX SEKURITIZÁCIA Časť 1 Vymedzenie pojmov na účely prílohy IX Časť 2 Minimálne požiadavky pre uznanie presunu významného kreditného rizika a výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre sekuritizované expozície Časť 3 Externý rating Časť 4 Výpočet PRÍLOHA X OPERAČNÉ RIZIKO Časť 1 Prístup základného ukazovateľa Časť 2 Štandardizovaný prístup Časť 3 Pokročilé prístupy merania Časť 4 Kombinované použitie rôznych metodík Časť 5 Klasifikácia druhov strát PRÍLOHA XI TECHNICKÉ KRITÉRIÁ PRE PRESKÚMANIE A HODNOTENIE PRÍSLUŠNÝMI ORGÁNMI PRÍLOHA XII TECHNICKÉ KRITÉRIÁ PRE ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ Časť 1 Všeobecné kritériá Časť 2 Všeobecné požiadavky Časť 3 Kvalifikačné požiadavky na použitie osobitných nástrojov alebo metodík PRÍLOHA XIII Časť A ZRUŠENÉ SMERNICE SPOLU S ICH NESKORŠÍMI ZMENAMI A DOPLNENIAMI (uvedené v článku 158) PRÍLOHA XIII Časť B TERMÍNY NA TRANSPOZÍCIU (uvedené v článku 158) PRÍLOHA XIV TABUĽKA ZHODY







HLAVA I

PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV

Článok 1

1. Táto smernica stanovuje pravidlá týkajúce sa začatia a výkonu podnikania úverových inštitúcií a dohľadu nad ich obozretným podnikaním.

2. Článok 39 a hlava V kapitola 4 oddiel 1 platia pre finančné holdingové spoločnosti a holdingové spoločnosti so zmiešanou činnosťou, ktoré majú ústredie v Spoločenstve.

3. S inštitúciami, ktoré sú trvalo vyňaté podľa článku 2, avšak s výnimkou centrálnych bánk členských štátov, sa na účely článku 39 a hlavy V kapitoly 4 oddielu 1 zaobchádza ako s finančnými inštitúciami.

Článok 2

Táto smernica sa nevzťahuje na:

— centrálne banky členských štátov;

— inštitúcie poštových poukážok;

— v Belgicku na „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“;

▼M1

— v Dánsku na „Dansk Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskredit A/S a “„KommuneKredit“;

▼B

— v Nemecku na „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniky uznané podľa „Wohnungsgemein-nützigkeitsgesetz“ za subjekty štátnej bytovej politiky, ktorých hlavným predmetom činnosti nie sú bankové transakcie, a podniky, ktoré sú v zmysle uvedeného zákona uznané za neziskové bytové podniky;

— v Grécku na „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων“ (Tamio Parakatathikon kai Danion);

— v Španielsku na „Instituto de Crédito Oficial“;

— vo Francúzsku na „Caisse des dépots et consignations“;

— v Írsku na „credit unions“ a „friendly societies“;

— v Taliansku na „Cassa depositi e prestiti“;

— v Lotyšsku na „krājaizdevu sabiedrības“, t.j. podniky, ktoré sú podľa „krājaizdevu sabiedrību likums“ uznané za družstevné podniky poskytujúce peňažné služby výlučne svojim členom;

— v Litve na „kredito unijos“ iné než „Centrinė kredito unija“;

— v Maďarsku na „Magyar Fejlesztési Bank Rt.“ a na „Magyar Export-Import Bank Rt.“;

— v Holandsku na „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“;

— v Rakúsku na podniky uznané za verejnoprospešné bytové združenia a na „Österreichische Kontrollbank AG“;

— v Poľsku na „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe“ a na „Bank Gospodarstwa Krajowego“;

— v Portugalsku na „Caixas Económicas“ existujúce k 1. januáru 1986 s výnimkou tých, ktoré boli založené ako spoločnosti s ručením obmedzeným, a „Caixa Económica Montepio Geral“;

▼M8

— v Slovinsku na, „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana“;

▼B

— vo Fínsku na „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB“ a „Finnvera Oyj/Finnvera Abp“;

— vo Švédsku na „Svenska Skeppshypotekskassan“;

— v Spojenom kráľovstve na „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd.“, „Crown Agents for overseas governments and administrations“, „credit unions“ a „municipal banks“.

Článok 3

▼M7

1. Jedna alebo viac úverových inštitúcií, ktoré sa nachádzajú v tom istom členskom štáte a ktoré sú trvalo pridružené k ústrednému orgánu, ktorý nad nimi vykonáva dohľad a ktorý je zriadený v tom istom členskom štáte, môžu byť oslobodené od požiadaviek stanovených v článku 7 a článku 11 ods. 1, ak sa v ich vnútroštátnych právnych predpisoch stanovuje, že:

▼B

a) záväzky ústredného orgánu a pridružených inštitúcií sú spoločné a nerozdielne, resp. záväzky ich pridružených inštitúcií sú v plnom rozsahu zaručené ústredným orgánom;

b) kapitálová primeranosť a likvidita ústredného orgánu a všetkých pridružených inštitúcií sa monitoruje ako celok na základe konsolidovaných účtovných závierok; a

c) vedenie ústredného orgánu je oprávnené dávať pokyny vedeniu pridružených inštitúcií.

▼M7 —————

▼B

2. Úverová inštitúcia uvedená v odseku 1 prvý pododsek môže byť tiež vyňatá z pôsobnosti ustanovení článkov 9 a 10, ako aj hlavy V kapitoly 2 oddielov 2, 3, 4, 5 a 6 a kapitoly 3, a to za predpokladu, že bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie týchto ustanovení na ústredný orgán, tento celok pozostávajúci z ústredného orgánu a jeho pridružených inštitúcií podlieha týmto ustanoveniam na konsolidovanom základe.

V prípade takejto výnimky platia články 16, 23, 24, 25, 26 ods. 1 až 3 a články 28 až 37 pre celok pozostávajúci z ústredného orgánu a jeho pridružených inštitúcií.

Článok 4

Na účely tejto smernice sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:

▼M6

1. „úverová inštitúcia“ je podnik, ktorého podnikateľskou činnosťou je prijímanie vkladov alebo iných splatných zdrojov od verejnosti a poskytovanie úverov na vlastný účet;

▼B

2. povolenie je nástroj, ktorý vydali orgány v akejkoľvek podobe, ktorý inštitúcii udeľuje oprávnenie podnikať ako úverová inštitúcia;

3. pobočka je miesto podnikania, ktoré tvorí právne závislú časť úverovej inštitúcie a ktoré priamo vykonáva všetky alebo niektoré transakcie, ktoré sú charakteristické pre podnikanie úverových inštitúcií;

4. príslušné orgány sú vnútroštátne orgány, ktoré sú zákonom alebo iným predpisom poverené vykonávať dohľad nad úverovými inštitúciami;

▼M6

5. „finančná inštitúcia“ je podnik, ktorý nie je úverovou inštitúciou a ktorého hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely alebo vykonávať jednu alebo viac z činností uvedených v bodoch 2 až 12 a 15 prílohy I;

▼M7

6. „inštitúcie“ na účely hlavy V kapitoly 2 oddielov 2, 3 a 5 sú inštitúcie, ako sú vymedzené v článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 2006/49/ES;

▼B

7. domovský členský štát je členský štát, v ktorom bolo úverovej inštitúcii udelené povolenie v súlade s článkami 6 až 9 a 11 až 14;

8. hostiteľský členský štát je členský štát, na území ktorého má úverová inštitúcia svoju pobočku alebo tam poskytuje služby;

9. kontrola je vzťah medzi materskou spoločnosťou a dcérskou spoločnosťou v zmysle článku 1 smernice 83/349/EHS alebo iný podobný vzťah medzi akoukoľvek fyzickou alebo právnickou osobou a podnikom;

10. účasť na účely článku 57 písm. o) a p), článkov 71 až 73 a hlavy V kapitoly 4 je účasť v zmysle prvej vety článku 17 štvrtej smernice Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností ( 13 ) alebo priame či nepriame vlastníctvo aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku;

11. kvalifikovaný podiel je priamy alebo nepriamy podiel v podniku, ktorý predstavuje aspoň 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, alebo ktorý umožňuje významným spôsobom ovplyvňovať riadenie tohto podniku;

12. materská spoločnosť je: a) materský podnik ako je vymedzený v článkoch 1 a 2 smernice 83/349/EHS; alebo b) na účely hlavy V kapitoly 2 oddielu 5 článkov 71 až 73 a kapitoly 4 materský podnik v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každý podnik, ktorý vykonáva podľa názoru príslušných orgánov účinný dominantný vplyv na iný podnik;

13. dcérska spoločnosť je: a) dcérsky podnik v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS; alebo b) na účely hlavy V kapitoly 2 oddielu 5 článkov 71 až 73 a kapitoly 4 dcérsky podnik v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každý podnik, na ktorý vykonáva podľa názoru príslušných orgánov účinný dominantný vplyv materská spoločnosť; všetky dcérske spoločnosti dcérskych spoločností sa tiež považujú za dcérske spoločnosti podniku, ktorý je ich pôvodnou materskou spoločnosťou;

14. materská úverová inštitúcia v členskom štáte je úverová inštitúcia, ktorej dcérskou spoločnosťou je úverová inštitúcia alebo finančná inštitúcia, alebo ktorá má účasť v takejto inštitúcii a ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, alebo finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;

15. materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte je finančná holdingová spoločnosť, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;

16. materská úverová inštitúcia v EÚ je materská úverová inštitúcia v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v akomkoľvek členskom štáte, alebo finančnej holdingovej spoločnosti založenej v akomkoľvek členskom štáte;

17. materská finančná holdingová spoločnosť v EÚ je materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v akomkoľvek členskom štáte, alebo inej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v akomkoľvek členskom štáte;

18. subjekty verejného sektora sú neobchodné správne orgány, ktoré podliehajú ústredným vládam štátov, regionálnym vládam alebo miestnym orgánom alebo iným orgánom, ktoré podľa názoru príslušných orgánov plnia rovnaké úlohy ako regionálne a miestne orgány, alebo neobchodné podniky vlastnené ústrednými vládami štátov, ktoré majú výslovné dohody o zárukách, a môžu zahŕňať samosprávne orgány zriadené zo zákona a podliehajúce verejnému dohľadu;

19. finančná holdingová spoločnosť je finančná inštitúcia, ktorej dcérskymi spoločnosťami sú buď výhradne alebo prevažne úverové inštitúcie alebo finančné inštitúcie, pričom aspoň jedna takáto dcérska spoločnosť je úverovou inštitúciou, a ktorá nie je zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v zmysle článku 2 ods. 15 smernice 2002/87/ES ( 14 );

20. holdingová spoločnosť so zmiešanou činnosťou je materská spoločnosť iná ako finančná holdingová spoločnosť, úverová inštitúcia alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v zmysle článku 2 ods. 15 smernice 2002/87/ES, ktorej aspoň jedna dcérska spoločnosť je úverovou inštitúciou;

21. podnik pomocných služieb je podnik, ktorého hlavným predmetom činnosti je vlastnenie alebo správa majetku, riadenie služieb spracovania údajov alebo iná podobná činnosť, ktorá je doplnkom hlavnej činnosti jednej alebo viacerých úverových inštitúcií;

22. operačné riziko je riziko straty vyplývajúce z neprimeraných alebo chybných interných procesov, zo zlyhania ľudského faktora a systémov alebo zapríčinené vonkajšími udalosťami a zahŕňa právne riziko;

23. centrálne banky zahŕňajú aj Európsku centrálnu banku, pokiaľ nie je uvedené inak;

24. riziko obchodných pohľadávok je riziko, že sa prostriedky získané z pohľadávky znížia hotovostnými alebo bezhotovostnými úvermi poskytnutými dlžníkovi;

25. pravdepodobnosť zlyhania je pravdepodobnosť zlyhania zmluvnej strany v priebehu jedného roka;

26. strata je na účely hlavy V kapitoly 2 oddielu 3 ekonomická strata vrátane významných diskontných účinkov a významných priamych a nepriamych nákladov spojených s vymáhaním nástroja;

27. strata v prípade zlyhania (LGD) je pomer straty z expozície z dôvodu zlyhania zmluvnej strany k nesplatenej čiastke v momente zlyhania;

28. konverzný faktor je pomer aktuálne nečerpanej výšky prísľubu, ktorý bude čerpaný a nesplatený v momente zlyhania, k aktuálne nečerpanej výške prísľubu, rozsah prísľubu sa určí prostredníctvom odporúčaného limitu, pokiaľ nie je neodporúčaný limit vyšší;

29. očakávaná strata (EL) je na účely hlavy V kapitoly 2 oddielu 3 pomer straty očakávanej z expozície z potenciálneho zlyhania zmluvnej strany alebo zhoršenia kvality expozície z iných ako kreditných dôvodov počas obdobia jedného roka, k nesplatenej čiastke v momente zlyhania;

30. zmierňovanie kreditného rizika je postup používaný úverovou inštitúciou na zníženie kreditného rizika spojeného s expozíciou alebo expozíciami, ktoré úverová inštitúcia naďalej drží;

31. vecné zabezpečenie je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície úverovej inštitúcie odvodené z práva úverovej inštitúcie – v prípade zlyhania zmluvnej strany alebo pri výskyte iných bližšie uvedených kreditných udalostí vzťahujúcich sa na zmluvnú stranu – previesť na hotovosť určité aktíva alebo hodnoty, alebo ich získať prevodom alebo pridelením, alebo si ich ponechať, alebo znížiť hodnotu expozície na výšku rozdielu medzi hodnotou expozície a výškou pohľadávky voči úverovej inštitúcii, alebo ju týmto rozdielom nahradiť;

32. osobné zabezpečenie je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície úverovej inštitúcie odvodené zo záväzku tretej strany zaplatiť istú hodnotu v prípade zlyhania dlžníka alebo pri výskyte iných bližšie uvedených kreditných udalostí;

33. repo transakcia je každá transakcia upravená zmluvou, ktorá spadá do vymedzenia pojmu zmluva o spätnej kúpe alebo zmluva o spätnom predaji v zmysle článku 3 ods. 1 písm. m) smernice 2006/49/ES;

34. transakcia požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít je každá transakcia spadajúca do vymedzenia pojmu požičiavanie cenných papierov alebo komodít alebo vypožičiavanie cenných papierov alebo komodít v zmysle článku 3 ods. 1 písm. n) smernice 2006/49/ES;

35. nástroj hotovostného typu je vkladový certifikát alebo iný podobný nástroj emitovaný požičiavajúcou úverovou inštitúciou;

36. sekuritizácia je transakcia alebo schéma, pomocou ktorej je kreditné riziko, ktoré je spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií, tranžované a má tieto charakteristické črty: a) platby v transakcii alebo schéme závisia od výnosovosti expozície alebo skupiny expozícií; a b) podriadenosť tranží určuje rozdelenie strát počas životnosti transakcie alebo schémy;

37. tradičná sekuritizácia je sekuritizácia zahŕňajúca ekonomický prevod sekuritizovaných expozícií do účelovej jednotky zaoberajúcej sa sekuritizáciou, ktorá emituje cenné papiere. Toto sa uskutoční prevodom vlastníctva sekuritizovaných expozícií z úverovej inštitúcie, ktorá je originátorom, alebo prostredníctvom spoluúčasti. Emitované cenné papiere nepredstavujú platobné záväzky úverovej inštitúcie, ktorá je originátorom;

38. syntetická sekuritizácia je sekuritizácia, pri ktorej sa tranžovanie dosiahne použitím kreditných derivátov alebo záruk, pričom skupina expozícií nie je vyňatá zo súvahy úverovej inštitúcie, ktorá je originátorom;

39. tranža je zmluvne stanovený segment kreditného rizika spojeného s jednou alebo viacerými expozíciami, pričom pozícia v segmente so sebou prináša riziko kreditnej straty, väčšej alebo menšej ako pozícia takej istej hodnoty v každom inom takom segmente, bez ohľadu na kreditné zabezpečenie poskytnuté tretími stranami priamo držiteľom pozícií v danom segmente alebo v iných segmentoch;

40. sekuritizačná pozícia je expozícia voči sekuritizácii;

41. originátor je: a) subjekt, ktorý bol buď samostatne alebo prostredníctvom prepojených subjektov priamo alebo nepriamo zapojený do pôvodnej dohody, ktorou sa vytvorili záväzky alebo potenciálne záväzky dlžníka alebo potenciálneho dlžníka, a z ktorej vznikla sekuritizovaná expozícia; alebo b) subjekt, ktorý odkupuje expozície tretej strany do svojej súvahy a potom ich sekuritizuje;

42. sponzor je iná úverová inštitúcia než úverová inštitúcia, ktorá je originátorom, ktorá vytvára a riadi program aktívami zaistených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov alebo inú sekuritizačnú schému, pri ktorej sa odkupujú expozície tretích strán;

43. zníženie kreditného rizika je zmluvná dohoda, ktorou sa zlepšuje kreditná kvalita pozície v sekuritizácii oproti stavu, ak by nebolo takéto zníženie poskytnuté, vrátane zníženia poskytnutého podriadenejšími tranžami v sekuritizácii a iného druhu kreditného zabezpečenia;

44. účelová jednotka zaoberajúca sa sekuritizáciou (SSPE) je zverenecká spoločnosť alebo subjekt, iný než je úverová inštitúcia, zriadený na uskutočňovanie sekuritizácie alebo sekuritizácií, ktorého činnosť je obmedzená len na činnosti potrebné na dosiahnutie tohto cieľa, ktorého štruktúra má zaistiť oddelenie záväzkov SSPE od záväzkov úverovej inštitúcie, ktorá je originátorom, pričom držitelia podielov v SSPE majú právo založiť alebo vymeniť podiely bez obmedzenia;

45. skupina prepojených klientov je: a) dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, ktoré, pokiaľ nie je uvedené inak, tvoria jedno riziko vzhľadom na to, že jedna z nich priamo alebo nepriamo ovláda druhú, resp. ostatné; alebo ▼M7 b) dve alebo viaceré fyzické alebo právnické osoby, medzi ktorými nie je nijaký vzťah kontroly v zmysle písmena a), ale ktoré sa majú považovať za také, ktoré vytvárajú jedno riziko, pretože sú natoľko prepojené, že ak sa jedna z nich dostane do finančných ťažkostí, najmä do ťažkostí s financovaním alebo splácaním, je pravdepodobné, že sa do ťažkostí s financovaním alebo splácaním dostane aj druhá, resp. všetky ostatné; ▼B

46. úzke prepojenie je situácia, v ktorej sú dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb prepojené jedným z týchto spôsobov: a) účasťou vo forme priameho vlastníctva alebo kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku; b) kontrolou; alebo c) skutočnosťou, že obidve alebo všetky sú trvalo prepojené s jednou a tou istou treťou osobou prostredníctvom vzťahu kontroly;

47. uznané burzy sú burzy, ktoré sú ako takéto uznané príslušnými orgánmi a ktoré spĺňajú tieto podmienky: a) pravidelne fungujú; b) majú burzový poriadok vydaný alebo schválený príslušnými orgánmi domovskej krajiny burzy, určujúci podmienky prevádzky burzy, podmienky prístupu na burzu, ako aj podmienky, ktoré sa musia zmluvne upraviť a plniť skôr, ako sa môže na burze účinne obchodovať; a c) majú zúčtovací mechanizmus, pričom na zmluvy uvedené v prílohe IV sa vzťahuje požiadavka dennej marže, ktorá podľa názoru príslušných orgánov zabezpečuje dostatočné zabezpečenie;

▼M7

48. „orgán konsolidovaného dohľadu“ je príslušný orgán zodpovedný za výkon dohľadu na konsolidovanom základe nad materskými úverovými inštitúciami v EÚ a úverovými inštitúciami kontrolovanými materskými finančnými holdingovými spoločnosťami v EÚ.

▼B

Článok 5

Členské štáty zakážu osobám alebo podnikom, ktoré nie sú úverovými inštitúciami, podnikať v oblasti prijímania vkladov a iných vratných prostriedkov od verejnosti.

Prvý odsek sa nevzťahuje na prijímanie vkladov a iných vratných prostriedkov, ak ich prijíma členský štát, jeho regionálne alebo miestne orgány alebo subjekty medzinárodného práva verejného, ktorých členmi je jeden alebo viac členských štátov, ani na prípady, ktoré sú výslovne stanovené vo vnútroštátnych právnych predpisoch alebo v právnych predpisoch Spoločenstva, a to za predpokladu, že tieto činnosti podliehajú úprave a kontrolným mechanizmom, ktorých účelom je ochrana vkladateľov a investorov a ktoré sa na tieto prípady vzťahujú.







HLAVA II

POŽIADAVKY NA PRÍSTUP K ZAČATIU A VÝKONU PODNIKANIA ÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ

Článok 6

Členské štáty požadujú od úverových inštitúcií, aby pred začatím svojej činnosti získali potrebné povolenie. Bez toho, aby boli dotknuté články 7 až 12, stanovia požiadavky na udelenie tohto povolenia a oznámia ich Komisii.

Článok 7

Členské štáty vyžadujú, aby bol k žiadosti o udelenie povolenia priložený aj obchodný plán, v ktorom sú okrem iného uvedené druhy plánovaných podnikateľských činností a organizačná štruktúra úverovej inštitúcie.

Článok 8

Členské štáty nemusia vyžadovať, aby sa žiadosť o udelenie povolenia hodnotila vo vzťahu k ekonomickým potrebám trhu.

Článok 9

1. Bez toho, aby boli dotknuté ostatné všeobecné podmienky ustanovené z vnútroštátnym právom, príslušné orgány neudelia povolenie v prípade, ak úverová inštitúcia nemá samostatné vlastné zdroje alebo ak jej počiatočné imanie je nižšie ako 5 miliónov EUR.

Počiatočné imanie zahŕňa základné imanie a rezervné fondy podľa článku 57 písm. a) a b).

Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že úverové inštitúcie, ktoré nespĺňajú požiadavku samostatných vlastných zdrojov a ktoré existovali k 15. decembru 1979, môžu vo svojej činnosti pokračovať. Tieto úverové inštitúcie môžu oslobodiť od povinnosti spĺňať požiadavku uvedenú v článku 11 ods. 1 prvý pododsek.

2. Členské štáty môžu udeliť povolenie určitým kategóriám úverových inštitúcií, ktorých počiatočné imanie nedosahuje úroveň stanovenú v odseku 1, na základe týchto podmienok:

a) počiatočné imanie nesmie byť nižšie ako 1 milión EUR;

b) dotknuté členské štáty oznámia Komisii svoje dôvody, pre ktoré sa rozhodli využiť túto možnosť; a

c) názov každej úverovej inštitúcie, ktorej počiatočné imanie nedosahuje výšku stanovenú v odseku 1, sa uvedie v zozname uvedenom v článku 14.

Článok 10

1. Vlastné zdroje úverovej inštitúcie nesmú klesnúť pod úroveň počiatočného imania požadovaného v zmysle článku 9 v čase, keď jej bolo udelené povolenie.

2. Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že úverové inštitúcie už existujúce k 1. januáru 1993, ktorých vlastné zdroje nedosahujú úroveň počiatočného imania stanovenú v článku 9, môžu naďalej vykonávať svoju činnosť. V takom prípade ich vlastné zdroje nesmú klesnúť pod úroveň najvyššieho dosiahnutého stavu od 22. decembra 1989.

3. Ak nad úverovou inštitúciou patriacou do kategórie uvedenej v odseku 2 získa kontrolu iná fyzická alebo právnická osoba než osoba, ktorá inštitúciu ovládala predtým, vlastné zdroje tejto úverovej inštitúcie musia dosiahnuť minimálne úroveň počiatočného imania stanovenú v článku 9.

4. Za určitých špecifických okolností a so súhlasom príslušných orgánov, ak dôjde k zlúčeniu alebo splynutiu dvoch alebo viacerých úverových inštitúcií patriacich do kategórie uvedenej v odseku 2, nesmú vlastné zdroje úverovej inštitúcie, ktorá je výsledkom splynutia či zlúčenia, klesnúť pod úroveň celkových vlastných zdrojov zlúčených/splynutých úverových inštitúcií v čase splynutia či zlúčenia, až pokiaľ sa nedosiahnu príslušné úrovne stanovené v článku 9.

5. Ak by v prípadoch uvedených v odsekoch 1,2 a 4 malo dôjsť k zníženiu vlastných zdrojov, príslušné orgány môžu za opodstatnených okolností poskytnúť úverovej inštitúcii obmedzenú lehotu, v ktorej má tento stav napraviť alebo svoju činnosť ukončiť.

Článok 11

1. Príslušné orgány udelia úverovej inštitúcii povolenie len vtedy, ak podnikanie úverovej inštitúcie účinne riadia aspoň dve osoby.

Povolenie neudelia vtedy, ak tieto osoby nemajú dostatočne dobrú povesť alebo dostatočné skúsenosti potrebné na výkon týchto úloh.

2. Každý členský štát požaduje, aby:

a) každá úverová inštitúcia, ktorá je právnickou osobou a ktorá podľa jej vnútroštátneho práva má sídlo, mala svoje ústredie v tom istom členskom štáte, v ktorom má sídlo; a

b) každá iná úverová inštitúcia mala svoje ústredie v členskom štáte, ktorý jej udelil povolenie a v ktorom naozaj podniká.

Článok 12

1. Príslušné orgány neudelia úverovým inštitúciám povolenie na začatie podnikania, pokiaľ nedostanú informácie o totožnosti vlastníkov podielov alebo členov, priamych alebo nepriamych, fyzických alebo právnických osobách, ktorí vlastnia kvalifikované podiely, ako aj informácie o výške týchto podielov.

▼M2

Pri určení, či sú splnené kritériá kvalifikovaného podielu v súvislosti s týmto článkom, sa zohľadnia hlasovacie práva uvedené v článkoch 9 a 10 smernice 2004/109/ES ( 15 ), ako aj podmienky týkajúce sa ich spojenia ustanovené v článku 12 ods. 4 a 5 uvedenej smernice.

Členské štáty nezohľadnia hlasovacie práva alebo podiely, ktoré investičné spoločnosti alebo úverové inštitúcie môžu držať ako výsledok upisovania finančných nástrojov a/alebo umiestňovania finančných nástrojov na základe pevného záväzku, ako sa uvádza v prílohe 1 oddiele A bode 6 k smernici 2004/39/ES ( 16 ), ak sa tieto práva nevykonávajú alebo inak nevyužívajú na zasahovanie do riadenia emitenta a pokiaľ sa ich investičné spoločnosti alebo úverové inštitúcie zbavia do jedného roka po ich nadobudnutí.

▼B

2. Príslušné orgány neudelia povolenie, ak po zohľadnení potreby zabezpečiť zdravé a obozretné riadenie úverovej inštitúcie nie sú presvedčené o vhodnosti vlastníkov podielov alebo členov.

3. Ak je úverová inštitúcia úzko prepojená s inými fyzickými alebo právnickými osobami, príslušné orgány udelia povolenie len vtedy, ak tieto prepojenia neprekážajú v účinnom výkone ich dohľadu.

Príslušné orgány neudelia povolenie aj vtedy, ak účinný výkon ich dohľadu znemožňujú zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia tretej krajiny, ktorými sa riadi jedna alebo viac fyzických alebo právnických osôb, s ktorými je úverová inštitúcia úzko prepojená alebo ak je presadzovanie týchto zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení spojené s ťažkosťami.

Príslušné orgány požadujú od úverových inštitúcií, aby im priebežne predkladali informácie potrebné na monitorovanie dodržiavania podmienok uvedených v tomto odseku.

Článok 13

Každé prijaté rozhodnutie o neudelení povolenia sa odôvodní a žiadateľ bude o tejto skutočnosti upovedomený do šiestich mesiacov od doručenia žiadosti o udelenie povolenia, alebo, ak je žiadosť neúplná, do šiestich mesiacov odo dňa, keď žiadateľ zaslal vyžiadané informácie potrebné na prijatie rozhodnutia. Rozhodnutie sa v každom prípade prijme do 12 mesiacov od doručenia žiadosti o udelenie povolenia.

Článok 14

Komisia je informovaná o každom udelenom povolení.

Názov každej úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie, sa zaradí do zoznamu. Komisia tento zoznam uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie a priebežne ho aktualizuje.

Článok 15

1. Pred tým, ako príslušný orgán udelí povolenie úverovej inštitúcii, uskutoční v týchto prípadoch s príslušnými orgánmi druhého dotknutého členského štátu konzultácie:

a) dotknutá úverová inštitúcia je dcérskou spoločnosťou úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte;

b) dotknutá úverová inštitúcia je dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti úverovej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte; alebo

c) dotknutú úverovú inštitúciu kontrolujú tie isté fyzické alebo právnické osoby, ktoré kontrolujú úverovú inštitúciu, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte.

2. Príslušný orgán pred udelením povolenia úverovej inštitúcii uskutoční v týchto prípadoch s príslušným orgánom dotknutého členského štátu, ktorý je zodpovedný za dohľad nad poisťovňami alebo investičnými spoločnosťami, konzultácie:

a) dotknutá úverová inštitúcia je dcérskou spoločnosťou poisťovne alebo investičnej spoločnosti, ktorej bolo udelené povolenie v Spoločenstve;

b) dotknutá úverová inštitúcia je dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti poisťovne alebo investičnej spoločnosti, ktorej bolo udelené povolenie v Spoločenstve; alebo

c) dotknutá úverová inštitúcia je kontrolovaná tou istou fyzickou alebo právnickou osobou, ktorá kontroluje poisťovňu alebo investičnú spoločnosť, ktorej bolo udelené povolenie v Spoločenstve.

3. Príslušné orgány uvedené v odsekoch 1 a 2 sa navzájom poradia najmä pri hodnotení vhodnosti vlastníkov podielov a dobrej povesti a skúseností riaditeľov zapojených do riadenia iného subjektu tej istej skupiny. Navzájom si vymieňajú všetky informácie týkajúce sa vhodnosti vlastníkov podielov a dobrej povesti a skúseností riaditeľov, ktoré sú dôležité pre udelenie povolenia, ako aj pri priebežnom hodnotení dodržiavania prevádzkových podmienok.

Článok 16

Hostiteľské členské štáty nesmú požadovať udelenie povolenia ani zloženie prostriedkov v prípade pobočiek úverových inštitúcií, ktorým bolo udelené povolenie v iných členských štátoch. Zakladanie a dohľad nad takýmito pobočkami prebieha v súlade s článkami 22, 25, 26 ods. 1 až 3, článkami 29 až 37 a 40.

Článok 17

1. Príslušné orgány môžu odňať povolenie udelené úverovej inštitúcii len v prípade, že táto inštitúcia:

a) povolenie nevyužije do 12 mesiacov, povolenia sa výslovne vzdá alebo prestane podnikať počas obdobia presahujúceho šesť mesiacov, ak dotknutý členský štát nestanovil, že v takom prípade platnosť povolenia zaniká;

b) povolenie získala na základe nepravdivých vyhlásení alebo inými neprípustnými prostriedkami;

c) prestala spĺňať podmienky, za ktorých jej povolenie bolo udelené;

d) nemá dostatočné vlastné zdroje alebo sa už nedá spoliehať na to, že bude plniť svoje záväzky voči veriteľom, a najmä ak už neposkytuje záruku na aktíva, ktoré sú jej zverené; alebo

e) nastal jeden z iných prípadov, v ktorých vnútroštátne právne predpisy požadujú odňatie povolenia.

2. Každé odňatie povolenia sa zdôvodní a oznámi osobám, ktorých sa to týka. O takom odňatí povolenia je informovaná aj Komisia.

Článok 18

Na účely výkonu svojich činností môžu úverové inštitúcie, bez ohľadu na akékoľvek ustanovenia v hostiteľskom členskom štáte o použití slov „banka“, „sporiteľňa“ alebo iných bankových názvov, na celom území Spoločenstva používať ten istý názov, aký používajú v členskom štáte, v ktorom majú svoje ústredie. V prípade, že hrozí zámena, hostiteľský členský štát môže z dôvodu jednoznačnosti požadovať, aby boli k názvu pripojené určité objasňujúce prvky.

▼M2

Článok 19

1. Členské štáty požadujú, aby každá fyzická alebo právnická osoba, alebo takéto osoby konajúce v zhode (ďalej len „navrhovaný nadobúdateľ“), ktoré sa rozhodli nadobudnúť, priamo alebo nepriamo, kvalifikovaný podiel v úverovej inštitúcii alebo ďalej zvýšiť, priamo alebo nepriamo, takýto kvalifikovaný podiel v úverovej inštitúcii, čím by jej podiel na hlasovacích právach alebo základnom imaní dosiahol alebo prekročil 20 %, 30 % alebo 50 % alebo čím by sa úverová inštitúcia stala jej dcérskym podnikom (ďalej len „navrhované nadobudnutie“), to najprv písomne oznámili príslušným orgánom úverovej inštitúcie, v ktorej chcú kvalifikovaný podiel nadobudnúť alebo zvýšiť, a uviedli veľkosť zamýšľaného podielu a príslušné informácie uvedené v článku 19a ods. 4. Členské štáty nemusia uplatňovať prahovú hodnotu vo výške 30 %, ak v súlade s článkom 9 ods. 3 písm. a) smernice 2004/109/ES uplatňujú prahovú hodnotu vo výške jednej tretiny.

2. Príslušné orgány bezodkladne a v každom prípade do dvoch pracovných dní od doručenia oznámenia, ako aj po prípadnom následnom doručení informácií uvedených v odseku 3 písomne potvrdia jeho doručenie navrhovanému nadobúdateľovi.

Príslušné orgány majú maximálne šesťdesiat pracovných dní od dátumu písomného potvrdenia o doručení oznámenia a všetkých dokumentov požadovaných členským štátom, ktoré majú byť priložené k oznámeniu na základe zoznamu uvedeného v článku 19a ods. 4, (ďalej len „lehota na posúdenie“) na posúdenie v zmysle článku 19a ods. 1 (ďalej len „posúdenie“).

Príslušné orgány informujú navrhovaného nadobúdateľa o dátume uplynutia lehoty na posúdenie pri potvrdzovaní doručenia oznámenia.

3. Príslušné orgány môžu, ak je to potrebné, počas lehoty na posúdenie, ale najneskôr do päťdesiateho pracovného dňa lehoty na posúdenie požiadať o ďalšie informácie, ktoré sú potrebné na ukončenie posúdenia. Táto žiadosť musí byť písomná a musí sa v nej uvádzať, o ktoré dodatočné potrebné informácie ide.

Lehota na posúdenie sa preruší od dátumu žiadosti príslušných orgánov o informácie do doručenia odpovede navrhovaného nadobúdateľa na túto žiadosť. Prerušenie nesmie byť dlhšie ako dvadsať pracovných dní. Príslušné orgány môžu požiadať o ďalšie doplnenie alebo spresnenie informácií, táto žiadosť však nesmie viesť k prerušeniu lehoty na posúdenie.

4. Príslušné orgány môžu predĺžiť prerušenie uvedené v odseku 3 druhom pododseku až na tridsať pracovných dní, ak navrhovaný nadobúdateľ:

a) sídli alebo sa riadi právnymi predpismi mimo Spoločenstva, alebo

b) je fyzickou alebo právnickou osobou, ktorá nepodlieha dohľadu podľa tejto smernice alebo smerníc 85/611/EHS ( 17 ), 92/49/EHS ( 18 ), 2002/83/ES ( 19 ), 2004/39/ES alebo 2005/68/ES ( 20 ).

5. Ak sa príslušné orgány rozhodnú po skončení posudzovania vyjadriť nesúhlas s navrhovaným nadobudnutím, do dvoch pracovných dní a pred uplynutím lehoty na posúdenie o tom písomne informujú navrhovaného nadobúdateľa a uvedú dôvody tohto rozhodnutia. Ak vnútroštátne právne predpisy neustanovujú inak, na žiadosť navrhovaného nadobúdateľa je možné sprístupniť verejnosti primerané odôvodnenie rozhodnutia. To nebráni členskému štátu, aby umožnil príslušnému orgánu zverejniť odôvodnenie bez žiadosti navrhovaného nadobúdateľa.

6. Ak príslušné orgány nevyjadria písomne nesúhlas s navrhovaným nadobudnutím v lehote na posúdenie, navrhované nadobudnutie sa považuje za schválené.

7. Príslušné orgány môžu stanoviť maximálnu lehotu na dokončenie navrhovaného nadobudnutia a v prípade potreby ju predĺžiť.

8. Členské štáty nesmú stanoviť požiadavky na oznamovanie priameho alebo nepriameho nadobudnutia hlasovacích práv, alebo základného imania príslušným orgánom a na schvaľovanie takéhoto nadobudnutia príslušnými orgánmi, ktoré sú prísnejšie ako požiadavky ustanovené touto smernicou.

▼M2

Článok 19a

1. Príslušné orgány pri posudzovaní oznámenia uvedeného v článku 19 ods. 1 a informácií uvedených v článku 19 ods. 3 v záujme zaručenia správneho a obozretného riadenia úverovej inštitúcie, v prípade ktorej sa nadobudnutie navrhuje, a so zreteľom na možný vplyv navrhovaného nadobúdateľa na úverovú inštitúciu zhodnotia vhodnosť navrhovaného nadobúdateľa a finančnú transparentnosť navrhovaného nadobudnutia na základe týchto kritérií:

a) dobré meno navrhovaného nadobúdateľa;

b) dobré meno a skúsenosti osoby, ktorá bude riadiť činnosť úverovej inštitúcie v dôsledku navrhovaného nadobudnutia;

c) pozitívna finančná situácia navrhovaného nadobúdateľa, najmä v súvislosti s druhom činnosti vykonávanej a plánovanej v úverovej inštitúcii, v prípade ktorej sa nadobudnutie navrhuje;

d) či úverová inštitúcia bude schopná plniť požiadavky obozretného podnikania na základe tejto smernice a prípadne iných smerníc, najmä smerníc 2000/46/ES, 2002/87/ES a 2006/49/ES, a či bude schopná v ich plnení pokračovať, a najmä, či skupina, ktorej súčasťou sa stane, má takú štruktúru, ktorá umožňuje vykonávať účinný dohľad, účinne vymieňať informácie medzi príslušnými orgánmi a určiť rozdelenie zodpovednosti medzi príslušné orgány;

e) či existujú primerané dôvody na podozrenie, že v súvislosti s navrhovaným nadobudnutím sa pácha alebo bolo spáchané pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu, alebo došlo k pokusu o pranie špinavých peňazí a financovanie terorizmu v zmysle článku 1 smernice 2005/60/ES ( 21 ), alebo že navrhované nadobudnutie by mohlo zvýšiť riziko takéhoto konania.

2. Príslušné orgány môžu vzniesť námietky proti navrhovanému nadobudnutiu len vtedy, ak na to existujú dostatočné dôvody na základe kritérií uvedených odseku 1 alebo ak informácie poskytnuté navrhovaným nadobúdateľom nie sú úplné.

3. Členské štáty neuložia žiadne predchádzajúce podmienky v súvislosti s výškou podielu, ktorý musí byť nadobudnutý, ani neumožnia príslušným orgánom skúmať navrhnuté nadobudnutie z hľadiska ekonomických potrieb trhu.

4. Členské štáty zverejnia zoznam s informáciami potrebnými na vykonanie posúdenia, ktoré sa musia príslušným orgánom poskytnúť zároveň s oznámením uvedeným v článku 19 ods. 1. Požadované informácie musia byť primerané a zodpovedať povahe navrhovaného nadobúdateľa a navrhovaného nadobudnutia. Členské štáty nesmú vyžadovať informácie, ktoré pre obozretné posudzovanie nie sú relevantné.

5. Bez ohľadu na článok 19 ods. 2, 3 a 4, ak sa príslušnému orgánu oznámili dva alebo viac návrhov na nadobudnutie alebo zvýšenie kvalifikovaných podielov v tej istej úverovej inštitúcii, tento orgán zaobchádza so všetkými navrhovanými nadobúdateľmi nediskriminačným spôsobom.

Článok 19b

1. Pri posudzovaní sa dotknuté príslušné orgány navzájom radia, ak je navrhovaný nadobúdateľ jedným z týchto subjektov:

a) úverová inštitúcia, životná poisťovňa, poisťovňa, zaisťovňa, investičná spoločnosť alebo správcovská spoločnosť v zmysle článku 1a bodu 2 smernice 85/611/EHS (ďalej len „správcovská spoločnosť PKIPCP“) s povolením v inom členskom štáte alebo v inom sektore, ako sú tie, v prípade ktorých sa nadobudnutie navrhuje;

b) materská spoločnosť úverovej inštitúcie, životnej poisťovne, poisťovne, zaisťovne, investičnej spoločnosti alebo správcovskej spoločnosti PKIPCP s povolením v inom členskom štáte alebo v inom sektore, ako sú tie, v prípade ktorých sa nadobudnutie navrhuje, alebo

c) fyzická alebo právnická osoba kontrolujúca úverovú inštitúciu, životnú poisťovňu, poisťovňu, zaisťovňu, investičnú spoločnosť alebo správcovskú spoločnosť PKIPCP s povolením v inom členskom štáte alebo v inom sektore, ako sú tie, v prípade ktorých sa nadobudnutie navrhuje.

2. Príslušné orgány si bez zbytočného odkladu navzájom poskytnú akékoľvek informácie, ktoré sú dôležité alebo relevantné pre posudzovanie. V tejto súvislosti si príslušné orgány na žiadosť navzájom oznámia všetky relevantné informácie a na vlastný podnet všetky dôležité informácie. V rozhodnutí príslušného orgánu, ktorý udelil povolenie úverovej inštitúcii, v prípade ktorej sa nadobudnutie navrhuje, sa uvedú všetky názory alebo výhrady príslušného orgánu zodpovedného za navrhovaného nadobúdateľa.

▼M2

Článok 20

Členské štáty požadujú, aby každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá sa rozhodla vzdať, priamo alebo nepriamo, kvalifikovaného podielu v úverovej inštitúcii, to najprv písomne oznámila príslušným orgánom členského štátu pôvodu a uviedla veľkosť navrhovaného podielu. Taká osoba musí tiež informovať príslušné orgány, ak sa rozhodla znížiť svoj kvalifikovaný podiel tak, že by podiel hlasovacích práv alebo základného imania, ktorý vlastní, klesol pod 20 %, 30 % alebo 50 %, alebo tak, že by úverová inštitúcia prestala byť jej dcérskym podnikom. Členské štáty nemusia uplatňovať prahovú hodnotu vo výške 30 %, ak v súlade s článkom 9 ods. 3 písm. a) smernice 2004/109/ES uplatňujú prahovú hodnotu vo výške jednej tretiny.

▼B

Článok 21

1. Úverové inštitúcie informujú príslušné orgány, hneď ako sa dozvedia o akomkoľvek nadobudnutí alebo prevode podielov na ich základnom imaní, následkom ktorých tieto podiely presiahnu alebo klesnú pod niektorý z prahov uvedených v článku 19 ods. 1 a článku 20.

Okrem toho aspoň raz do roka oznamujú príslušným orgánom mená vlastníkov podielov a členov vlastniacich kvalifikované podiely a výšku takýchto podielov, ako je uvedená napríklad v údajoch získaných na výročných valných zhromaždeniach vlastníkov podielov a členov alebo ktorá je výsledkom dodržiavania predpisov týkajúcich sa obchodných spoločností kótovaných na burzách cenných papierov.

2. Členské štáty požadujú, aby v prípade, že vplyv osôb uvedených v článku 19 ods. 1 môže narušiť obozretné a zdravé riadenie inštitúcie, príslušné orgány prijali vhodné opatrenia na nápravu takejto situácie. Medzi takéto opatrenia patria zákazy, sankcie voči vedeniu a manažmentu alebo pozastavenie výkonu hlasovacích práv spojených s akciami, ktoré vlastnia dotknutí vlastníci podielov alebo členovia.

Podobné opatrenia sa vzťahujú aj na fyzické a právnické osoby, ktoré nesplnia povinnosť vopred poskytnúť informácie v zmysle článku 19 ods. 1.

Ak dôjde k nadobudnutiu podielu napriek nesúhlasu príslušných orgánov, členský štát bez ohľadu na akékoľvek ďalšie uplatnené sankcie zabezpečí pozastavenie výkonu zodpovedajúcich hlasovacích práv alebo neplatnosť odovzdaných hlasov alebo možnosť určenia ich neplatnosti.

▼M2

3. Pri určovaní, či sú splnené kritériá kvalifikovaného podielu v súvislosti s článkami 19, 20 a týmto článkom, sa zohľadnia hlasovacie práva uvedené v článkoch 9 a 10 smernice 2004/109/ES, ako aj podmienky týkajúce sa ich spojenia ustanovené v článku 12 ods. 4 a 5 uvedenej smernice.

Pri určovaní, či sú splnené kritériá pre kvalifikovaný podiel uvedené v tomto článku, členské štáty nezohľadnia hlasovacie práva alebo podiely, ktoré investičné spoločnosti alebo úverové inštitúcie môžu držať ako výsledok upisovania finančných nástrojov a/alebo umiestňovania finančných nástrojov na základe pevného záväzku, ako sa uvádza v prílohe 1 oddiele A bode 6 smernice 2004/39/ES, ak sa tieto práva nevykonávajú alebo inak nevyužívajú na zasahovanie do riadenia emitenta a pokiaľ sa ich investičné spoločnosti alebo úverové inštitúcie zbavia do jedného roka po ich nadobudnutí.

▼B

Článok 22

1. Príslušné orgány domovského členského štátu požadujú, aby každá úverová inštitúcia mala dôkladné opatrenia v oblasti riadenia, ktoré zahŕňajú jasnú organizačnú štruktúru s dobre definovanými, transparentnými a konzistentnými líniami zodpovednosti, efektívne postupy na identifikáciu, riadenie, monitorovanie a vykazovanie rizík, ktorým je alebo môže byť vystavená, ako aj primerané mechanizmy vnútornej kontroly, vrátane správnych administratívnych a účtovných postupov.

2. Opatrenia, postupy a mechanizmy uvedené v odseku 1 sú úplné a primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností úverovej inštitúcie. Do úvahy sa berú technické kritériá stanovené v prílohe V.







HLAVA III

USTANOVENIA TÝKAJÚCE SA SLOBODY USADIŤ SA A SLOBODY POSKYTOVAŤ SLUŽBY







Oddiel 1

Úverové inštitúcie

Článok 23

Členské štáty stanovia, že činnosti uvedené v prílohe I sa na ich území môžu vykonávať v súlade s článkami 25, 26 ods. 1 až 3, článkom 28 ods. 1 a 2 a článkami 29 až 37 buď prostredníctvom založenia pobočky alebo poskytovaním služieb, a to akoukoľvek úverovou inštitúciou, ktorej bolo udelené povolenie a ktorá podlieha dohľadu príslušných orgánov iného členského štátu za predpokladu, že sa jej povolenie vzťahuje na tieto činnosti.







Oddiel 2

Finančné inštitúcie

Článok 24

Členské štáty stanovia, že činnosti uvedené v prílohe I sa na ich území môžu vykonávať v súlade s článkami 25, 26 ods. 1 až 3, článkom 28 ods. 1 a 2 a článkami 29 až 37 buď prostredníctvom založenia pobočky alebo poskytovaním služieb, a to finančnou inštitúciou z iného členského štátu, či už ide o dcérsku spoločnosť úverovej inštitúcie alebo spoločnú dcérsku spoločnosť dvoch alebo viacerých úverových inštitúcií, ktorej zakladacia listina a stanovy povoľujú vykonávanie týchto činností, a ktorá spĺňa všetky tieto podmienky:

a) materská spoločnosť alebo spoločnosti musia mať povolenie na činnosť ako úverové inštitúcie v členskom štáte, ktorého právom sa finančná inštitúcia riadi;

b) dotknuté činnosti sa vykonávajú na území toho istého členského štátu;

c) materská spoločnosť alebo spoločnosti držia najmenej 90 % hlasovacích práv spojených s podielmi na základnom imaní finančnej inštitúcie;

d) materská spoločnosť alebo spoločnosti presvedčia príslušné orgány o obozretnom riadení finančnej inštitúcie a so súhlasom príslušných orgánov domovského členského štátu musia vyhlásiť, že spoločne a nerozdielne ručia za záväzky, ktoré na seba finančná inštitúcia prevezme; a

e) finančná inštitúcia je účinne zahrnutá, najmä pokiaľ ide o príslušné činnosti, do dohľadu materskej spoločnosti na konsolidovanom základe, resp. každej z materských spoločností, v súlade s hlavou V kapitolou 4 oddielom 1, najmä na účely požiadaviek na minimálnu výšku vlastných zdrojov stanovených v článku 75 pre kontrolu veľkej majetkovej angažovanosti a na účely obmedzenia podielov v zmysle článkov 120 až 122.

Príslušné orgány domovského členského štátu kontrolujú plnenie týchto podmienok a finančnej inštitúcii vystavia potvrdenie o ich splnení, ktoré je súčasťou oznámenia uvedeného v článkoch 25 a 28.

Príslušné orgány domovského členského štátu zabezpečia dohľad nad finančnou inštitúciou v súlade s článkom 10 ods. 1, článkami 19 až 22, 40, 42 až 52 a 54.

2. Ak finančná inštitúcia podľa prvého pododseku odseku 1 prestane spĺňať niektorú zo stanovených podmienok, domovský členský štát to oznámi príslušným orgánom hostiteľského členského štátu a činnosti, ktoré táto finančná inštitúcia vykonáva v hostiteľskom členskom štáte, sa budú riadiť právnymi predpismi hostiteľského členského štátu.

3. Odseky 1 a 2 sa primerane s potrebnými úpravami uplatnia na dcérske spoločnosti finančnej inštitúcie v zmysle odseku 1 prvý pododsek.







Oddiel 3

Vykonávanie slobody usadiť sa

Článok 25

1. Úverová inštitúcia, ktorá chce založiť pobočku na území iného členského štátu, oznámi svoj zámer príslušným orgánom svojho domovského členského štátu.

2. Členské štáty požadujú od každej úverovej inštitúcie, ktorá chce založiť pobočku na území iného členského štátu, aby v rámci oznámenia podľa odseku 1 poskytla tieto informácie:

a) označenie členského štátu, na území ktorého chce založiť pobočku;

b) obchodný plán, v ktorom okrem iného uvedie zamýšľané podnikateľské činnosti a organizačnú štruktúru pobočky;

c) adresu v hostiteľskom členskom štáte, na ktorej je možné získať dokumenty; a

d) mená osôb, ktoré majú byť zodpovedné za riadenie pobočky.

3. Ak príslušné orgány domovského členského štátu so zreteľom na zamýšľané činnosti nemajú dôvod pochybovať o primeranosti administratívnej štruktúry a finančnej situácie úverovej inštitúcie, do troch mesiacov od doručenia informácií uvedených v odseku 2 tieto informácie oznámia príslušným orgánom hostiteľského členského štátu a upovedomia o tom dotknutú úverovú inštitúciu.

Príslušné orgány domovského členského štátu oznamujú aj výšku vlastných zdrojov a výšku kapitálových požiadaviek podľa článku 75 úverovej inštitúcie.

Odchylne od druhého pododseku, v prípade uvedenom v článku 24 oznamujú príslušné orgány domovského členského štátu výšku vlastných zdrojov finančnej inštitúcie a konsolidovaných vlastných zdrojov a konsolidované kapitálové požiadavky podľa článku 75 úverovej inštitúcie, ktorá je jej materskou spoločnosťou.

4. Ak príslušné orgány domovského členského štátu odmietnu oznámiť príslušným orgánom hostiteľského členského štátu informácie uvedené v odseku 2, svoje odmietnutie zdôvodnia dotknutej úverovej inštitúcii do troch mesiacov po doručení všetkých informácií.

Proti tomuto odmietnutiu, resp. neodpovedaniu možno podať opravný prostriedok na súdy v domovskom členskom štáte.

Článok 26

1. Skôr než pobočka úverovej inštitúcie začne vykonávať svoju činnosť, príslušné orgány hostiteľského členského štátu sa do dvoch mesiacov od prijatia informácií uvedených v článku 25 pripravia na výkon dohľadu nad úverovou inštitúciou v súlade s oddielom 5 a v prípade potreby uvedú podmienky, za ktorých bude táto pobočka vo všeobecnom záujme vykonávať na území hostiteľského členského štátu túto činnosť.

2. Po prijatí oznámenia od príslušných orgánov hostiteľského členského štátu alebo ak do uplynutia lehoty stanovenej v odseku 1 takéto oznámenie nedostane, môže byť pobočka založená a môže začať vykonávať svoju činnosť.

3. V prípade zmeny akýchkoľvek údajov oznámených podľa článku 25 ods. 2 písm. b), c) alebo d), úverová inštitúcia túto zmenu písomne oznámi príslušným orgánom domovského a hostiteľského členského štátu najneskôr jeden mesiac pred uskutočnením takejto zmeny, aby príslušným orgánom domovského členského štátu umožnila prijať rozhodnutie v zmysle článku 25 a príslušným orgánom hostiteľského členského štátu umožnila prijať rozhodnutie o zmene v zmysle odseku 1 tohto článku.

4. Pobočky, ktoré svoju činnosť začali vykonávať v súlade s ustanoveniami platnými v ich hostiteľských členských štátoch pred 1. januárom 1993, sa považujú za pobočky, na ktoré sa vzťahuje postup stanovený v článku 25 a v odsekoch 1 a 2 tohto článku. Od 1. januára 1993 sa riadia ustanoveniami odseku 3 tohto článku a ustanoveniami článkov 23 a 43, ako aj oddielmi 2 a 5.

Článok 27

Akýkoľvek počet miest podnikania, ktoré v tom istom členskom štáte zriadi úverová inštitúcia s ústredím v inom členskom štáte, sa spolu považuje za jednu pobočku.







Oddiel 4

Vykonávanie slobody poskytovať služby

Článok 28

1. Každá úverová inštitúcia, ktorá chce po prvý raz uplatniť svoju slobodu poskytovať služby vykonávaním svojej činnosti na území iného členského štátu, oznámi príslušným orgánom domovského členského štátu činnosti zo zoznamu v prílohe I, ktoré mieni vykonávať.

2. Príslušné orgány domovského členského štátu do jedného mesiaca od prijatia oznámenia stanoveného v odseku 1, pošlú toto oznámenie príslušným orgánom hostiteľského členského štátu.

3. Týmto článkom nie sú dotknuté existujúce práva úverových inštitúcií, ktoré svoje služby poskytovali pred 1. januárom 1993.







Oddiel 5

Právomoci príslušných orgánov hostiteľského členského štátu

Článok 29

Hostiteľské členské štáty môžu na štatistické účely vyžadovať, aby všetky úverové inštitúcie, ktoré majú pobočky na ich území, podávali pravidelné správy o svojej činnosti v týchto hostiteľských členských štátoch príslušným orgánom týchto hostiteľských členských štátov.

Pri plnení povinností, ktoré im ukladá článok 41, môžu hostiteľské členské štáty požadovať, aby pobočky úverových inštitúcií z iných členských štátov predkladali rovnaké informácie, aké na tento účel požadujú od domácich úverových inštitúcií.

Článok 30

1. Ak príslušné orgány hostiteľského členského štátu zistia, že úverová inštitúcia, ktorá má pobočku alebo poskytuje služby na jeho území, nedodržiava právne predpisy, ktoré tento štát prijal v súlade s ustanoveniami tejto smernice o právomociach príslušných orgánov hostiteľského členského štátu, tieto orgány dotknutej úverovej inštitúcii nariadia túto situáciu napraviť.

2. Ak dotknutá úverová inštitúcia neprijme potrebné opatrenia, príslušné orgány hostiteľského členského štátu oznámia túto skutočnosť príslušným orgánom domovského členského štátu.

Príslušné orgány domovského členského štátu pri najbližšej príležitosti prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie toho, aby dotknutá úverová inštitúcia tento stav napravila. Charakter týchto opatrení sa oznámi príslušným orgánom hostiteľského členského štátu.

3. Ak úverová inštitúcia naďalej porušuje predpisy uvedené v odseku 1, platné v hostiteľskom členskom štáte, a to napriek opatreniam domovského členského štátu alebo z toho dôvodu, že tieto opatrenia nie sú primerané alebo v danom členskom štáte nie sú k dispozícii, hostiteľský členský štát môže po podaní oznámenia príslušným orgánom domovského členského štátu prijať vhodné opatrenia, ktoré majú zabrániť porušovaniu predpisov alebo potrestať porušovanie predpisov, a v prípade potreby, zabrániť úverovej inštitúcii v uskutočňovaní ďalších transakcií na jeho území. Členské štáty zabezpečia, aby na ich území bolo možné doručovať právne dokumenty potrebné pri uplatňovaní týchto opatrení na úverové inštitúcie.

Článok 31

Články 29 a 30 sa nedotýkajú právomoci hostiteľských členských štátov prijať vhodné opatrenia na predchádzanie či potrestanie porušovaní predpisov na ich území, ktoré sú v rozpore s právnymi predpismi prijatými vo všeobecnom záujme. Medzi takéto opatrenia patrí aj možnosť zabrániť úverovým inštitúciám porušujúcim predpisy v uskutočňovaní ďalších transakcií na ich území.

Článok 32

Akékoľvek opatrenie prijaté v súlade s článkom 30 ods. 2 a 3 alebo článkom 31, zahŕňajúce sankcie alebo obmedzenia výkonu slobody poskytovať služby, sa riadne odôvodní a oznámi sa dotknutej úverovej inštitúcii. Voči každému takémuto opatreniu možno podať opravný prostriedok na súdy v členskom štáte, kde bolo prijaté.

Článok 33

Príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu v prípade núdze, skôr ako začnú postupovať podľa článku 30, zaviesť akékoľvek preventívne opatrenia potrebné na ochranu záujmov vkladateľov, investorov a iných osôb, ktorým sa služby poskytujú. Komisia a príslušné orgány iných dotknutých členských štátov sú o takýchto opatreniach informované čo najskôr.

Komisia môže po porade s príslušnými orgánmi dotknutých členských štátov rozhodnúť o tom, že dotknutý členský štát má takéto opatrenia zmeniť alebo zrušiť.

Článok 34

Hostiteľské členské štáty môžu právomoci, ktoré na ne táto smernica preniesla, vykonávať tak, že prijmú vhodné opatrenia na predchádzanie alebo potrestanie porušovania predpisov, ku ktorým došlo na ich území. Znamená to aj možnosť zabrániť úverovým inštitúciám porušujúcim predpisy v uskutočňovaní ďalších transakcií na ich území.

Článok 35

V prípade odňatia povolenia sú príslušné orgány hostiteľského členského štátu o tejto skutočnosti informované a prijmú vhodné opatrenia, aby danej úverovej inštitúcii zabránili v uskutočňovaní ďalších transakcií na jeho území a aby ochránili záujmy vkladateľov.

Článok 36

Členské štáty informujú Komisiu o počte a druhu prípadov, v ktorých došlo k zamietnutiu v zmysle článkov 25 a 26 ods. 1 až 3, alebo v ktorých boli prijaté opatrenia v súlade s článkom 30 ods. 3.

Článok 37

Tento oddiel nebráni úverovým inštitúciám, ktorých ústredie sa nachádza v iných členských štátoch, propagovať ich služby pomocou všetkých dostupných oznamovacích prostriedkov na území hostiteľského členského štátu, podliehajúc pravidlám o forme a obsahu takejto reklamy, prijatým vo všeobecnom záujme.







HLAVA IV

VZŤAHY S TRETÍMI KRAJINAMI







Oddiel 1

Ohlasovanie vo vzťahu k podnikom z tretích krajín a podmienky vstupu na trhy týchto krajín

Článok 38

1. Členské štáty neuplatňujú na pobočky úverových inštitúcií, ktorých ústredie sa nachádza mimo Spoločenstva, pri začatí ani pri výkone ich podnikania ustanovenia, ktoré by im poskytovali lepšie podmienky ako pobočkám úverových inštitúcií s ústredím v Spoločenstve.

2. Príslušné orgány informujú Komisiu a Európsky výbor pre bankovníctvo o všetkých povoleniach pre otvorenie pobočiek udelených úverovým inštitúciám, ktorých ústredie sa nachádza mimo Spoločenstva.

3. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 1, sa môže Spoločenstvo prostredníctvom dohôd uzatvorených s jednou alebo viacerými tretími krajinami zaviazať, že bude uplatňovať ustanovenia, ktoré pobočkám úverových inštitúcií, ktorých ústredie sa nachádza mimo Spoločenstva, zabezpečia rovnaké zaobchádzanie na celom území Spoločenstva.







Oddiel 2

Spolupráca s príslušnými orgánmi tretích krajín pri dohľade na konsolidovanom základe

Článok 39

1. Komisia môže na žiadosť niektorého členského štátu alebo z vlastného podnetu predložiť Rade návrh na rokovanie o dohodách s jednou alebo viacerými tretími krajinami, ktorých predmetom je spôsob výkonu dohľadu na konsolidovanom základe nad:

a) úverovými inštitúciami, ktorých materské spoločnosti majú ústredie v tretej krajine; alebo

b) úverovými inštitúciami nachádzajúcimi sa v tretích krajinách, ktorých materské spoločnosti, či už úverové inštitúcie alebo finančné holdingové spoločnosti, majú ústredie na území Spoločenstva.

2. Dohody uvedené v odseku 1 by mali najmä zabezpečiť, aby:

a) príslušné orgány členských štátov mali možnosť získať informácie potrebné na dohľad na základe konsolidovanej finančnej situácie nad úverovými inštitúciami alebo finančnými holdingovými spoločnosťami, ktoré sa nachádzajú na území Spoločenstva a ktoré majú dcérske spoločnosti, ktoré sú úverovými inštitúciami alebo finančnými inštitúciami nachádzajúcimi sa mimo územia Spoločenstva, alebo majú v takýchto inštitúciách podiel; a

b) príslušné orgány tretích krajín mali možnosť získať informácie potrebné na dohľad nad materskými spoločnosťami, ktorých ústredia sa nachádzajú na ich územiach, a ktoré majú dcérske spoločnosti, ktoré sú úverovými inštitúciami alebo finančnými inštitúciami nachádzajúcimi sa v jednom alebo viacerých členských štátoch, alebo majú v takýchto inštitúciách podiel.

3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 300 ods. 1 a 2 zmluvy, Komisia s pomocou Európskeho výboru pre bankovníctvo posúdi výsledky rokovaní uvedených v odseku 1, ako aj výslednú situáciu.







HLAVA V

ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE DOHĽADU NAD OBOZRETNÝM PODNIKANÍM A ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ







KAPITOLA 1

Zásady dohľadu nad obozretným podnikaním







Oddiel 1

Právomoci domovského a hostiteľského členského štátu

Článok 40

1. Za vykonávanie dohľadu nad obozretným podnikaním úverovej inštitúcie, vrátane dohľadu nad činnosťami, ktoré vykonáva v súlade s článkami 23 a 24, sú zodpovedné príslušné orgány domovského členského štátu bez toho, aby tým boli dotknuté ustanovenia tejto smernice, ktoré zakladajú zodpovednosť príslušných orgánov hostiteľského členského štátu.

2. Odsek 1 nebráni vykonávaniu dohľadu na konsolidovanom základe podľa tejto smernice.

▼M7

3. Príslušné orgány v jednom členskom štáte pri výkone svojich všeobecných úloh na základe informácií, ktoré sú k dispozícii v príslušnom čase, náležite zohľadňujú potenciálny vplyv svojich rozhodnutí na stabilitu finančného systému vo všetkých ostatných dotknutých členských štátoch, a to najmä v krízových situáciách.

▼B

Článok 41

Až do ďalšej koordinácie sú hostiteľské členské štáty, v spolupráci s príslušnými orgánmi domovského členského štátu, zodpovedné za dohľad nad likviditou pobočiek úverových inštitúcií.

Bez toho, aby boli dotknuté opatrenia potrebné na posilnenie Európskeho menového systému, hostiteľské členské štáty sú plne zodpovedné za opatrenia, ktoré sú výsledkom uskutočňovania ich menovej politiky.

Takéto opatrenia nesmú spôsobovať diskrimináciu ani reštriktívne zaobchádzanie so žiadnou úverovou inštitúciou z toho dôvodu, že jej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte.

Článok 42

Príslušné orgány dotknutých členských štátov úzko spolupracujú s cieľom vykonávať dohľad nad činnosťou úverových inštitúcií, ktoré pôsobia, najmä prostredníctvom pobočky, na území jedného alebo viacerých členských štátov, v ktorých nemajú svoje ústredie. Navzájom si poskytujú všetky informácie o riadení a vlastníckej štruktúre takýchto úverových inštitúcií, ktoré im umožnia riadny výkon dohľadu a hodnotenie dodržiavania podmienok na udelenie povolenia, ako aj všetky informácie, ktoré im môžu pomôcť pri monitorovaní takýchto inštitúcií, najmä ich likvidity, kapitálovej primeranosti, ochrany vkladov, obmedzovania veľkej majetkovej angažovanosti, administratívnych a účtovných postupov a vnútorných kontrolných mechanizmov.

▼M7

Článok 42a

1. Príslušné orgány hostiteľského členského štátu môžu podať žiadosť orgánu konsolidovaného dohľadu, ak sa uplatňuje článok 129 ods. 1, alebo príslušným orgánom domovského členského štátu, aby sa pobočka úverovej inštitúcie považovala za dôležitú.

V žiadosti uvedú dôvody, prečo sa má pobočka považovať za dôležitú, pričom sa osobitne prihliada na tieto skutočnosti:

a) či podiel pobočky úverovej inštitúcie na trhu v hostiteľskom členskom štáte z hľadiska vkladov presahuje 2 %;

b) na pravdepodobný vplyv pozastavenia alebo ukončenia činnosti úverovej inštitúcie na likviditu trhu a na platobný systém, systém zúčtovania a systém vyrovnania v hostiteľskom členskom štáte a

c) na veľkosť a dôležitosť pobočky z hľadiska počtu klientov v súvislosti s bankovým alebo finančným systémom hostiteľského členského štátu. Príslušné orgány domovského a hostiteľského členského štátu, a ak sa uplatňuje článok 129 ods. 1, orgán konsolidovaného dohľadu, vyvinú v rámci svojich právomocí maximálne úsilie na dosiahnutie spoločného rozhodnutia o označení pobočky za dôležitú. Ak sa nedosiahne spoločné rozhodnutie do dvoch mesiacov od prijatia žiadosti podľa prvého pododseku, príslušné orgány hostiteľského členského štátu prijmú do ďalších dvoch mesiacov vlastné rozhodnutie o tom, či je pobočka dôležitá. Pri prijímaní rozhodnutia zohľadnia príslušné orgány hostiteľského členského štátu názory a výhrady orgánu konsolidovaného dohľadu alebo príslušných orgánov domovského členského štátu. Rozhodnutia uvedené v treťom a štvrtom pododseku uvádzajú úplné dôvody, zasielajú sa dotknutým príslušným orgánom, uznávajú sa ako rozhodujúce a uplatňujú sa príslušnými orgánmi v dotknutých členských štátoch. Označenie pobočky za dôležitú nemá vplyv na práva a povinnosti príslušných orgánov podľa tejto smernice.

2. Príslušné orgány domovského členského štátu oznamujú príslušným orgánom hostiteľského členského štátu, v ktorom je dôležitá pobočka zriadená, informácie uvedené v článku 132 ods. 1 písm. c) a d) a vykonávajú úlohy uvedené v článku 129 ods. 1 písm. c) v spolupráci s príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu.

Ak sa príslušný orgán domovského členského štátu dozvie o kritickej situácii v úverovej inštitúcii podľa článku 130 ods. 1, čo najskôr upozorní orgány uvedené v článku 49 štvrtom odseku a v článku 50.

3. Ak sa článok 131a neuplatňuje, príslušné orgány, ktoré vykonávajú dohľad nad úverovou inštitúciou s dôležitými pobočkami v ostatných členských štátoch, zriadia a vedú kolégium orgánov dohľadu s cieľom uľahčiť spoluprácu podľa odseku 2 tohto článku a podľa článku 42. Zriadenie a fungovanie kolégia sa zakladá na písomných dohodách určených príslušnými orgánmi domovského členského štátu po porade s dotknutými príslušnými orgánmi. O tom, ktoré príslušné orgány sa zúčastňujú na zasadnutí alebo činnosti kolégia, rozhoduje príslušný orgán domovského členského štátu.

Príslušný orgán domovského členského štátu pri svojom rozhodovaní prihliada na dôležitosť činnosti dohľadu, ktorá sa má plánovať alebo koordinovať, pre tieto orgány, a najmä na možné dôsledky na stabilitu finančného systému v dotknutých členských štátoch v zmysle článku 40 ods. 3 a na povinnosti uvedené v odseku 2 tohto článku.

Príslušný orgán domovského členského štátu vopred úplne informuje všetkých členov kolégia o organizácii takýchto zasadnutí, hlavných bodoch, ktoré sa majú prerokovať, a činnostiach, ktoré sa majú uvážiť. Príslušný orgán domovského členského štátu včas a úplne informuje všetkých členov kolégia aj o rozhodnutiach prijatých na týchto zasadnutiach alebo o vykonaných opatreniach.

Článok 42b

1. Príslušné orgány zohľadňujú pri výkone svojich povinností zbližovanie v oblasti nástrojov dohľadu a postupov dohľadu pri uplatňovaní zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení prijatých na základe tejto smernice. Členské štáty na tento účel zabezpečia, aby:

a) sa príslušné orgány zapojili do činností Výboru európskych orgánov bankového dohľadu;

b) príslušné orgány dodržiavali usmernenia, odporúčania, štandardy a iné opatrenia odsúhlasené Výborom európskych orgánov bankového dohľadu a aby uviedli dôvody v prípade ich nedodržania;

c) národné mandáty, ktorými boli poverené príslušné orgány, nebránili týmto orgánom vo výkone ich povinností ako členov Výboru európskych orgánov bankového dohľadu alebo podľa tejto smernice.

2. Výbor európskych orgánov bankového dohľadu informuje každý rok počnúc 1. januárom 2011 Európsky parlament, Radu a Komisiu o pokroku dosiahnutom v oblasti zbližovania dohľadu.

▼B

Článok 43

1. Hostiteľské členské štáty stanovia, že ak úverová inštitúcia, ktorej bolo udelené povolenie v inom členskom štáte, vykonáva svoju činnosť prostredníctvom pobočky, potom môžu príslušné orgány domovského členského štátu po informovaní príslušných orgánov hostiteľské