1989L0173 — SK — 01.05.2004 — 004.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

►B SMERNICA RADY z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o určitých súčastiach a charakteristikách kolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov (89/173/EHS) (Ú. v. ES L 067, 10.3.1989, p.1)

Zmenené a doplnené:





Zmenené a doplnené:









▼B

SMERNICA RADY

z 21. decembra 1988

o aproximácii právnych predpisov členských štátov o určitých súčastiach a charakteristikách kolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov

(89/173/EHS)







RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100a, so zreteľom na návrh Komisie ( 1 ), v spolupráci s Európskym parlamentom ( 2 ), so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru ( 3 ), kedže je dôležité prijať opatrenia s cieľom postupne vytvoriť do 31. decembra 1992 vnútorný trh; kedže vnútorný trh zahŕňa priestor bez vnútorných hraníc, v ktorom je zabezpečený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu; kedže technické požiadavky, ktoré musia traktory spĺňať v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi sa okrem iného týkajú rozmerov a zaťaženia, regulátorov otáčok, ochrany hnacích súčastí, vyčnievajúcich súčastí a kolies, zariadenia na ovládanie bŕzd prívesov, predných okien skiel a ostatných zasklení, mechanického spojovacieho zariadenia medzi traktorom a ťahaným vozidlom, ako i polohy a spôsobu upevnenia predpísaných štítkov a údajov na karosérii traktora; kedže sa tieto požiadavky medzi jednotlivými členskými štátmi odlišujú; keďže je v dôsledku toho potrebné prijať rovnaké požiadavky všetkými členskými štátmi, buď doplnením alebo nahradením platných právnych predpisov s cieľom predovšetkým umožniť vykonávanie postupu EHS typového schválenia pre každý typ traktora, ktorý je upravený smernicou Rady 74/150/EHS zo 4. marca 1974 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o typovom schváleníkolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov ( 4 ), naposledy zmenenou a doplnenou smernicou 82/890/EHS ( 5 ); keďže s osobitným zreteľom na technické požiadavky, ktoré sa vzťahujú na bezpečnostné sklo – predné okná a iné zasklenia – je vhodné prevziať s určitými zmenami a doplnkami požiadavky, ktoré prijala Hospodárska Komisia OSN pre Európu vo svojom predpise č. 43 („Jednotné opatrenia, ktoré sa týkajú schválenie bezpečnostného zasklenia a zasklievacích materiálov“), ktorý tvorí dodatok k dohode z 20. marca 1958 o jednotných podmienkach schválenia a vzájomného uznávania schválenia pre vybavenie motorového vozidla a jeho súčastí ( 6 ), PRIJALA TÚTO SMERNICU:







Článok 1

1. „Poľnohospodársky alebo lesný traktor“ znamená každé motorové vozidlo vybavené kolesami alebo pásovým podvozkom a aspoň s dvoma nápravami, ktorého hlavná funkcia spočíva prevažne v ťažnej sile a ktoré je konštruované špeciálne na ťahanie, tlačenie, nesenie alebo poháňanie určitého náradia, strojov alebo prívesov, ktoré sú určené na používanie v poľnohospodárstve alebo lesnom hospodárstve. Môže byť upravené na prepravu nákladu a osôb.

2. Táto smernica sa vzťahuje len na traktory vymedzené v odseku 1, ktoré sú vybavené vzduchovými pneumatikami a dvoma nápravami, a ktorých maximálna konštrukčná rýchlosť je od 6 do ►M1 40 km/h ◄ .

Článok 2

1. Žiaden členský štát nesmie odmietnuť udeliť EHS typové schválenie alebo vnútroštátne typové schválenie traktora alebo zamietnuť jeho registráciu alebo zakázať jeho predaj, uvedenie do prevádzky alebo používanie traktora na základe niektorého z týchto dôvodov:

— rozmery a prípojná hmotnosť,

— regulátor otáčok a krytovanie hnacích súčastí, vyčnievajúcich dielov a kolies,

— predné okná a ostatné zasklenia,

— mechanické spojovacie zariadenia medzi traktorom a ťahaným vozidlom, vrátane vertikálneho zaťaženia v bode pripojenia,

— polohy a spôsobu upevnenia rôznych štítkov a údajov na karosérii traktora,

— zariadenia na ovládanie bŕzd prívesu,

ak vyhovujú požiadavkám uvedeným v príslušných prílohách a keď predné okná a iné sklenené výplne alebo mechanické spojovacie zariadenia sú vybavené značkou EHS typového schválenia konštrukčnej časti.

2. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 1, ktoré sa týkajú používania traktora, členské štáty môžu, v súvislosti s prípojnou hmotnosťou aj naďalej používať svoje vnútroštátne právne predpisy, ktoré sú podmienené najmä osobitnými požiadavkami vzťahujúcimi sa na charakter povrchu krajiny na ich území, a to v hraniciach pre prípustné zaťaženie prívesom uvedených prílohe I oddiel 2.2, pokiaľ to nezahŕňa úpravy na traktore alebo doplnkové vnútroštátne typové schválenie.

Článok 3

1. Každý členský štát je povinný udeliť EHS typové schválenie konštrukčnej časti pre každý typ predného okna alebo sklenených výplní a/alebo mechanických spojení, ktoré zodpovedajú konštrukčným a skúšobným požiadavkám stanoveným v prílohe III a/alebo IV.

2. Členský štát, ktorý udelil EHS typové schválenie konštrukčnej časti je povinný prijať požadované opatrenia, v prípade nutnosti alebo potreby v spolupráci s príslušnými orgánmi ďalších členských štátov, na overenie toho, či výrobné modely spĺňajú požiadavky v súlade s typom, pre ktorý bolo schválenie udelené. Takéto overovanie sa obmedzuje na náhodné kontroly na mieste.

Článok 4

Členské štáty sú povinné prideliť výrobcovi daného traktora, predného okna alebo mechanického spojovacie zariadenia, alebo jeho splnomocnenému zástupcovi pre každý typ predného okna alebo inej sklenenej výplne alebo mechanického spojovacieho zariadenia, ktoré schvália podľa článku 3, značku EHS typového schválenia konštrukčnej časti v súlade so vzormi uvedenými v prílohe III alebo IV.

Členské štáty prijmú všetky primerané opatrenia, aby zabránili používaniu značiek, ktoré by mohli viesť k zámene typu zariadenia, ktorému sa udelilo EHS typové schválenie konštrukčnej časti podľa článku 3, so zariadením iného typu.

Článok 5

1. Žiaden členský štát nesmie zakázať umiestňovanie predných okien a iných sklenených výplní alebo mechanických spojovacích zariadení na trh z dôvodov, ktoré sa týkajú ich konštrukcie, ak sú vybavené značkou EHS typového schválenia konštrukčnej časti.

2. Členský štát však môže zakázať umiestňovanie predných okien alebo mechanických spojovacích zariadení označených značkou EHS typového schválenia konštrukčnej časti na trh, ak nie sú v súlade so schváleným typom.

Tento členský štát je povinný bezodkladne informovať ostatné členské štáty a Komisiu o prijatých opatreniach, pričom uvedie dôvody svojho rozhodnutia.

Článok 6

Príslušné orgány každého členského štátu sú povinné do jedného mesiaca odoslať príslušným orgánom ostatných členských štátov kópiu osvedčení o typovom schválení konštrukčnej časti podľa vzoru v prílohe III alebo IV vyhotovených pre každý typ predného okna alebo mechanického spojovacieho zariadenia, ktoré schvália alebo odmietnu schváliť.

Článok 7

1. Ak zistí členský štát, ktorý udelil EHS typové schválenie konštrukčnej časti, že niekoľko predných okien alebo mechanických spojovacích zariadení, vybavených rovnakou značkou EHS typového schválenia konštrukčnej časti nie je v súlade s typom, ktorý schválil, je povinný prijať potrebné opatrenia, aby zabezpečil súlad výrobných modelov so schváleným typom. Príslušné orgány tohto členského štátu sú povinné podať príslušným orgánom ostatných členských štátov správu o prijatých opatreniach, ktoré v prípade nutnosti môžu pri vážnom a opakovanom nesúlade viesť až k odňatiu EHS typového schválenia konštrukčnej časti. Uvedené orgány sú povinné prijať rovnaké opatrenia, ak dostanú informáciu od príslušných orgánov členského štátu o takomto nesúlade.

2. Príslušné orgány členských štátov sa do jedného mesiaca navzájom informujú o odňatí udeleného EHS typového schválenia konštrukčnej časti a o dôvodoch takéhoto opatrenia.

Článok 8

Každé rozhodnutie v súlade s ustanoveniami prijatými na vykonanie tejto smernice, ktorým sa zamietne alebo odníme EHS typové schválenie konštrukčnej časti pre predné okno alebo mechanické spojovacie zariadenie alebo sa zakáže ich umiestnenie na trh alebo použitie, je potrebné podrobne odôvodniť. Toto rozhodnutie sa musí oznámiť dotknutej strane, ktorá musí byť zároveň informovaná o dostupných opravných prostriedkoch podľa vnútroštátneho práva platného v členských štátoch a o lehotách na uplatnenie takýchto opravných prostriedkov.

Článok 9

Všetky zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie požiadaviek príloh technickému pokroku sa prijmú v súlade s postupom ustanoveným v článku 13 smernice 74/150/EHS.

Článok 10

1. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 31. decembra 1989. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.

2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti predmetu úpravy tejto smernice.

Článok 11

Táto smernica je adresovaná členským štátom.









ZOZNAM PRÍLOH







PRÍLOHA I: Rozmery a prípojná hmotnosť Dodatok: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení PRÍLOHA II: Regulátor otáčok a krytovanie hnacích prvkov, vyčnievajúcich častí a kolies Dodatok: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení PRÍLOHA III A: Predné okno a ostatné zasklenia – požiadavky na vybavenie, pojmy, žiadosť o typové schválenie konštrukčných častí, typové schválenie častí, označovanie, všeobecná špecifikácia, skúšky a zhoda výroby Dodatok: Príklady značiek typového schválenia konštrukčných častí PRÍLOHA III B: Oznámenie o EHS typovom schválení konštrukčnej časti, zamietnutie EHS typového schválenia konštrukčnej časti, rozšírenie EHS typového schválenia konštrukčnej časti, odňatie typového schválenia konštrukčnej časti Dodatok 1: Predné okná z tvrdeného skla Dodatok 2: Okenné tabule z rovnomerne tvrdeného skla iné ako predné okná Dodatok 3: Predné okná z vrstveného skla Dodatok 4: Okenné tabule z vrstveného skla iné ako predné okná Dodatok 5: Predné okná zo skloplastu Dodatok 6: Okenné tabule zo skloplastu iné ako predné okná Dodatok 7: Jednotky s dvojitým sklom Dodatok 8: Obsah zoznamu predných okien PRÍLOHA III C: Všeobecné skúšobné podmienky PRÍLOHA III D: Predné okná z tvrdeného skla PRÍLOHA III E: Okenné tabule z rovnomerne tvrdeného skla iné ako predné okná PRÍLOHA III F: Bežné predné okná z vrstveného skla PRÍLOHA III G: Okenné tabule z vrstveného skla iné ako predné okná PRÍLOHA III H: Predné okná z tvrdeného vrstveného skla PRÍLOHA III I: Okenné tabule z bezpečnostného skla s plastom na vnútornej strane PRÍLOHA III J: Predné okná zo skloplastu PRÍLOHA III K: Okenné tabule zo skloplastu iné ako predné okná PRÍLOHA III L: Jednotky z dvojitého skla PRÍLOHA III M: Zoskupenie predných okien pre skúšky na typové schválenie konštrukčnej časti PRÍLOHA III N: Meranie výšky segmentu a poloha bodu nárazu PRÍLOHA III O: Kontrola zhody výroby PRÍLOHA III P: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení PRÍLOHA IV: Mechanické spojovacie zariadenie medzi traktorom a ťahaným vozidlom, vertikálne oporné zaťaženie v bode pripojenia Dodatok 1: Zobrazenie mechanických spojovacích zariadení Dodatok 2: Metóda dynamickej skúšky Dodatok 3: Metóda statickej skúšky pripojenia Dodatok 4: Značka typového schválenia konštrukčnej časti Dodatok 5: Vzor osvedčenia o EHS typovom schválení konštrukčnej časti Dodatok 6: Podmienky pre udelenie EHS typového schválenia Dodatok 7: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení PRÍLOHA V: Miesto a spôsob pripevnenia továrenského štítku a označenie na karosérii traktora Dodatok: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení PRÍLOHA VI: Zariadenie na ovládanie brzdy ťahaného vozidla a spojovacie brzdiace potrubie medzi traktorom a ťahaným vozidlom Dodatok: Príloha k osvedčeniu o EHS typovom schválení









PRÍLOHA I

ROZMERY A PRÍPOJNÁ HMOTNOSŤ

1. POJMY

1.1. „Dĺžka“ je: — dĺžka traktora meraná medzi vertikálnymi rovinami, ležiacimi v pravom uhle na pozdĺžnu os traktora a prechádzajúcimi jeho koncovými bodmi, ale nepočítajúc: — — všetky zrkadlá, — roztáčacie kľuky, — všetky predné alebo bočné polohové (obrysové) svetlá.

1.2. „Šírka“ je: — šírka traktora meraná medzi vertikálnymi rovinami ležiacimi rovnobežne s pozdĺžnou osou traktora a prechádzajúcimi jeho koncovými bodmi, ale nepočítajúc: — — spätné zrkadlá, — ukazovatele smeru, — predné, bočné a zadné obrysové svetlá; parkovacie svetlá, — deformácie pneumatík spôsobené hmotnosťou traktora, — sklápacie súčasti ako napríklad sklopné stúpačky a lapače nečistôt.

1.3. „Výška“ je: — vertikálna vzdialenosť medzi dosadacou plochou traktora a najvzdialenejším bodom traktora od tejto roviny, nepočítajúc anténu. Keď sa táto výška určí, traktor musí byť: — — vybavený novými pneumatikami s najväčším valivým polomerom udaným výrobcom.

1.4. „Prípustná prípojná hmotnosť“ je: hmotnosť, ktorú určitý typ traktora môže ťahať. Môže pozostávať napríklad z jedného alebo viac prívesov alebo poľnohospodárskych alebo lesníckych náradí. Je treba rozlišovať medzi technicky prípustnou prípojnou hmotnosťou, udávanou výrobcom a povolenou prípojnou hmotnosťou podľa oddielu 2.2.

1.5. „Vlečné zariadenie“ je zariadenie pripojené na traktor a konštruované tak, aby umožnilo mechanické spojenie traktora s vlečeným vozidlom.

1.6. „Pohotovostná hmotnosť traktora pripraveného na jazdu (M t )“ je hmotnosť definovaná v bode 2.4 dodatku I k smernici 74/150/EHS.

1.7. „Technicky prípustná(é) prípojná(é) hmotnosť(ti)“ — nebrzdená prípojná hmotnosť, — prípojná hmotnosť pri nezávislom brzdení (podľa bodu 1.12 prílohy I k smernici 76/432/EHS) ( 7 ), — prípojná hmotnosť brzdená nábehovou brzdou (podľa bodu 1.14 prílohy I k smernici 76/432/EHS), — prípojná hmotnosť vybavená hydraulickým alebo pneumatickým brzdením: takéto brzdenie môže byť plynulé, poloplynulé alebo nezávislé s posilňovačom v zmysle bodov 1.9, 1.10 a 1.11 prílohy I k smernici 76/432/EHS.

2. POŽIADAVKY

2.1. Rozmery

Maximálne rozmery traktorov sú tieto:

2.1.1. Dĺžka : 12 m

2.1.2. Šírka : ►M2 2,55 m (neberúc do úvahy akékoľvek vydutie časti pneumatík, ktoré je v styku so zemou) ◄

2.1.3. Výška : 4 m

2.1.4. Meranie zamerané na kontrolu týchto rozmerov sa vykonáva takto: — traktor s pohotovostnou hmotnosťou a pripravený na jazdu podľa bodu 1.6, — na rovnej horizontálnej ploche, — na stojacom traktore s vypnutým motorom, — s novými pneumatikami pri dodržaní normálneho hustenia odporúčaného výrobcom, — pri zatvorených dverách a oknách, — s volantom s nasmerovaním priamo dopredu, — bez pripojenia poľnohospodárskych alebo lesníckych náradí

2.2. Prípustná prípojná hmotnosť

2.2.1. Prípustná prípojná hmotnosť nesmie prekročiť: 2.2.1.1. technicky prípustnú prípojnú hmotnosť podľa bodu 1.7, ktorá je odporúčaná výrobcom traktora; 2.2.1.2. prípojná hmotnosť stanovená pre vlečné zariadenie podľa EHS typového schválenia konštrukčnej časti.

2.2.2. Ak členský štát uplatňuje článok 2 ods. 2, potom je treba prípojnú(é) hmotnosť(ti) uviesť v technickom osvedčení traktora.









Dodatok

VZOR









PRÍLOHA II

REGULÁTOR OTÁČOK A KRYTOVANIE HNACÍCH PRVKOV, VYČNIEVAJÚCICH ČASTÍ A KOLIES

1. REGULÁTOR OTÁČOK

1.1. Ak výrobca montuje regulátor otáčok ako štandardné vybavenie, musí ho namontovať a skonštruovať tak, aby traktor spĺňal požiadavky smernice 74/152/EHS ( 8 ) na maximálnu konštrukčnú rýchlosť.

2. KRYTOVANIE HNACÍCH PRVKOV, VYČNIEVAJÚCICH ČASTÍ A KOLIES

2.1. Všeobecne

2.1.1. Hnacie prvky, vyčnievajúce časti a kolesá traktorov musia byť skonštruované, montované a chránené tak, aby sa zabránilo zraneniam osôb pri bežných podmienkach používania traktora.

2.1.2. Požiadavky bodu 2.1.1 sa pokladajú za splnené, keď sú splnené požiadavky stanovené v bode 2.3. Riešenia iné ako sú uvedené v bode 2.3. sú povolené, ak výrobca predloží dôkaz, že sú aspoň rovnocenné požiadavkám uvedeným v bode 2.3.

2.1.3. Ochranné zariadenia musia byť k traktorom pevne pripojené. „Pevne pripojené“ znamená, že odstránenie takého ochranného zariadenia je možné len pomocou náradia.

2.1.4. Kapoty, veká, klapky, ktorých zapadnutie by mohlo viesť k poraneniu, musia byť vyrobené tak, že sa zabráni náhodnému zapadnutiu (napríklad bezpečnostnými zariadeniami, alebo vhodným upevnením alebo ich konštrukciou).

2.1.5. Niekoľko nebezpečných miest môže byť chránených jedným spoločným zariadením. Musia sa však namontovať ďalšie dodatočné ochranné zariadenia, ak sú pod spoločným ochranným zariadením namontované zariadenia na nastavovanie, údržbu alebo k odrušenie, ktoré môžu byť uvedené do chodu len pri bežiacom motore.

2.1.6. Zabezpečovacie zariadenia (napr. pružinové svorky alebo klapky) na — zabezpečenie upínacích konštrukčných prvkov, u ktorých je možnosť rýchleho uvoľnenia (napr. zásuvné kolíky), — a takých konštrukčných častí — ochranných zariadení otváraných bez pomoci náradia (napr. kapota motora) musia byť pevne pripojené buď k výstuži traktora, alebo k ochrannému zariadeniu.

2.2. Pojmy

2.2.1. „Ochranné zariadenie“ je zariadenie určené na ochranu nebezpečných miest. Medzi ochranné zariadenia v zmysle tejto smernice patria zakrytovania, kryty alebo zábrany. 2.2.1.1. „Zakrytovanie“ je ochranné zariadenie, ktoré je umiestnené tesne pred nebezpečným miestom, ktoré samotné alebo spolu s ďalšími časťami stroja zabraňuje dotknúť sa nebezpečných častí zo všetkých strán. 2.2.1.2. „Kapota alebo klapka“ je ochranné zariadenie, ktoré je umiestnené tesne pred nebezpečným miestom a ktoré bráni dotyku s nebezpečnou časťou zo strany zakrytia. 2.2.1.3 „Zábrana“ je ochranné zariadenie, ktoré pomocou zábradlia, roštu alebo podobného zriadenia bezpečnú vytvára vzdialenosť, ktorá bráni dotyku s nebezpečnou časťou.

2.2.2. „Nebezpečná časť“ je každé miesto, na ktorom pre jeho usporiadanie alebo pre konštrukciu stojacej alebo pohyblivej súčiastky traktora existuje nebezpečenstvo poranenia. Nebezpečné miesta sú najmä miesta privrznutia, odstrihnutia, porezania, prebodnutia, zarezania, zachytenia, vtiahnutia a úderu. 2.2.2.1. „Miesto privŕznutia“ je nebezpečné miesto, kde sa súčiastky navzájom alebo vo vzťahu k pevným častiam pohybujú tak, že môže dôjsť k pomliaždeniu osoby alebo časti jej tela. 2.2.2.2. „Miesto odstrihnutia“ je nebezpečné miesto, kde sa súčiastky navzájom alebo vo vzťahu k pevným častiam pohybujú tak, že osoby alebo časti ich tela môžu byť pomliaždené alebo odstrihnuté. 2.2.2.3. „Miesto odrezania, prebodnutia, zarezania“ je nebezpečné miesto, kde pohyblivé alebo pevné ostré, špicaté alebo tupé časti môžu zraniť osoby alebo časti ich tela. 2.2.2.4. „Miesto zachytenia“ je nebezpečné miesto, kde sa vyčnievajúce ostré hrany, zuby, kliny, skrutky, mazacie hlavice, hriadele, konce hriadeľov a iné časti pohybujú tak, že osoby, časti ich tela alebo odevu môžu byť zachytené a vlečené. 2.2.2.5. „Miesto vtiahnutia alebo úderu“ je nebezpečné miesto, na ktorom sa súčiastky pohybujú tak, že vytvárajú zúžený priestor, do ktorého môžu byť vtiahnuté osoby, časti ich tela alebo odevu.

2.2.3. „Dosah“ je maximálna vzdialenosť, ktorú možno dosiahnuť osobami alebo niektorými časťami ich tela smerom hore, dolu, dovnútra, presahovaním, dookola alebo naprieč bez pomoci predmetov (obr. 1).

2.2.4. „Bezpečná vzdialenosť“ je vzdialenosť zodpovedajúca dosahu alebo telesným rozmerom zväčšených o bezpečnostný priestor (obr. 1).

2.2.5. „Ovládač“ je tá časť, ktorej bezprostredné uvedenie do chodu umožňuje zmeniť stav alebo spôsob funkcie traktora alebo nejakého zariadenia pripojeného na traktor.

2.3. Bezpečné vzdialenosti na zabránenie dotyku s nebezpečnými miestami

2.3.1. Bezpečná vzdialenosť sa meria z tých miest, ktoré sú dosiahnuteľné pri uvádzaní do chodu, údržbe kontrole a z úrovne zeme. „Údržba a kontrola“ je len taká práca, ktorú vykonáva spravidla sám vodič traktora podľa návodu na obsluhu. Pri stanovení bezpečných vzdialeností je základnou zásadou, že traktor je v stave, na ktorý je konštruovaný a že sa nepoužili žiadne prostriedky na dosiahnutie nebezpečných miest. Bezpečné vzdialenosti sú ustanovené v bodoch 2.3.2.1 až 2.3.2.5. V niektorých osobitných oblastiach alebo pre niektoré osobitné konštrukčné časti je zabezpečená primeraná úroveň bezpečnosti vtedy, keď traktor zodpovedá ustanoveniam bodov 2.3.2.6. až 2.3.2.14.

2.3.2. Ochrana nebezpečných miest Dosahovanie smerom hore Pri vzpriamenom stojacom vystretom tele je bezpečnostné rozpätie pri dosahovaní smerom hore 2 500 mm (pozri obrázok 1). Obrázok 1 2.3.2.2. Dosahovanie smerom dolu, presahovanie ponad Bezpečnostné rozpätie presahovaní ponad zábranu: a = vzdialenosť nebezpečného miesta od zeme; b = výška zábrany alebo ochranného zariadenia; c = vodorovná vzdialenosť zábrany od nebezpečného miesta (pozri obr. 2). Obrázok 2 Pre dosahovanie smerom dolu a presahovanie ponad sa musia dodržať bezpečné vzdialenosti uvedené v tabuľke 1.



(mm) Vzdialenosť nebezpečného miesta od zeme Výška medzi zábranou a ochranným zariadenímb 2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000 Vodorovná vzdialenosť c od nebezpečného miesta 2 400 — 100 100 100 100 100 100 100 2 200 — 250 350 400 500 500 600 600 2 000 — — 350 500 600 700 900 1 100 1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100 1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 300 1 400 — — — 100 800 900 1 000 1 300 1 200 — — — — 500 900 1 000 1 400 1 000 — — — — 300 900 1 000 1 400 800 — — — — — 600 900 1 300 600 — — — — — — 500 1 200 400 — — — — — — 300 1 200 200 — — — — — — 200 1 100 2.3.2.3. Dosahovanie dookola Bezpečnostné rozpätie v tabuľke 2 sa musí dodržať aspoň tak, aby príslušná časť tela nedosiahla na nebezpečné miesto. Pri využívaní bezpečnostného rozpätia je treba vychádzať z predpokladu, že základný kĺb príslušnej časti tela pevne dolieha na hranu ochranného zariadenia. Bezpečné vzdialenosti sa nepokladajú za dodržané, pokiaľ sa daná osoba nepresvedčila, že ďalšie posúvanie a prenikanie časti tela na nebezpečné miesto je vylúčené. 2.3.2.4. Prestrkávanie a dosahovanie naprieč Pri možnosti prestrkávania dovnútra alebo cez otvory a k nebezpečným miestam musia byť dodržané najmenšie bezpečné vzdialenosti uvedené v tabuľkách 3 až 4. Navzájom sa pohybujúce súčiastky alebo súčiastky pohybujúce sa pozdĺž pevných častí sa nepokladajú za rizikové faktory za predpokladu, že ich rozstup nie je väčší ako 8 mm. a je menší rozmer otvoru b je bezpečná vzdialenosť od nebezpečného miesta a je otvor/priemer dĺžky strany b je bezpečná vzdialenosť o nebezpečného miesta 2.3.2.5. Bezpečné vzdialenosti na miestach privrznutia Miesto privrznutia sa nepovažuje pre vystavenú časť tela za nebezpečné, keď sa neprekročia bezpečné vzdialenosti uvedené v tabuľke 5 a keď sa zabezpečí, že najbližšia väčšia časť tela nemôže vniknúť do tohto priestoru. 2.3.2.6. Ovládače Medzera medzi dvoma pedálmi ako aj priechodné otvory pre nastavovacie komponentu sa nepokladajú za miesta privrznutia alebo odstrihnutia. 2.3.2.7. Páky pre zadný trojbodový záves 2.3.2.7.1. Za rovinou prebiehajúcou osou navádzacích bodov zdvíhacích tyčí trojbodového závesu sa musí medzi pohyblivými časťami udržiavať bezpečná vzdialenosť najmenej 25 mm v každom bode zdvihu vykonávaného silovým pohonom – ale nie v krajnej hornej a dolnej koncovej oblasti 0,1 n a medzi navzájom strihovými časťami musí mať vznikajúca zmena uhla zachovaný minimálny uhol 300 alebo bezpečnú vzdialenosť 25 mm (pozri obr. 3). Zdvih nezmenšený hore a dolu o 0,1 n je definovaný takto (pozri obr. 4). ►M2 Ak sa spodné kĺby uvádzajú do činnosti priamo zdvíhacím mechanizmom, referenčná rovina je určená zvislou stredovou rovinou naprieč týchto kĺbov: ◄ ▼M2 Obrázok 3 ▼B Obrázok 4 2.3.2.7.2. Pre zdvih n hydraulicky prebiehaný silovým zdvihákom je spodná koncová poloha A bodu napojenie spodného tiahla obmedzená rozmerom „14“ v súlade s normou ISO 730, časť 1 a horná koncová poloha B maximálnym hydraulickým zdvihom. Zdvih n’ je zdvih n zmenšený hore a dolu vždy o 0,1 n a tvorí vertikálnu vzdialenosť medzi A’ a B’. 2.3.2.7.3. V definovanom zdvihu n’ sa vo vzťahu k priľahlým súčiastkam musí okolo obrysu zdvíhacích pák dodržať bezpečnostné rozpätie najmenej 25 mm. 2.3.2.7.4. Ak sa pre trojbodový záves používajú spojovacie prvky, ktoré nevyžadujú prítomnosť vodiča pre pripojovanie medzi traktorom a pripojovaným strojom (napr. rýchlospojka), neuplatňujú sa ustanovenia podľa bodu 2.3.2.7.3. 2.3.2.7.5. Je potrebné, aby návod na obsluhu obsahoval osobitné informácie o nebezpečných miestach v prednej časti roviny definovanej v prvej vete bodu 2.3.2.7.1. 2.3.2.8. Predný trojbodový záves 2.3.2.8.1. V každej polohe zdvihu n, uskutočňovaného silovým zdvihákom – bez najvyššej a spodnej koncovej oblasti 0,1 n – musí byť medzi pohyblivými časťami bezpečnostné rozpätie najmenej 25 mm a medzi navzájom strihajúcimi časťami musí pri vznikajúcej zmene uhla zachovať minimálny uhol 300 alebo bezpečnostné rozpätie 25 mm (pozri obr.3). Zdvih n’ zmenšený hore a dolu o 0,1 n je definovaný tak ako je to znázornené na obrázku 4. 2.3.2.8.2. Pre zdvih n hydraulickým silovým zdvihákom je spodná koncová poloha A bodu napojenia spodného tiahla obmedzená rozmerom „14“ v súlade s normou ISO 8759, časť 2 a horná koncová poloha B je obmedzená maximálnym hydraulickým zdvihom. Zdvih n’ je zdvih n zmenšený hore a dolu vždy o 0,1n a je to vertikálna vzdialenosť medzi A’ a B’. 2.3.2.8.3. Ak sa pre spodné tiahla predného trojbodového závesu spojovacích prvkov, použijú spojovacie zariadenia (napríklad rýchlospojka), ktoré nevyžadujú prítomnosť osoby pre pripojovanie medzi traktorom a pripojovaným zariadením, neplatia požiadavky uvedené v bode 2.3.2.8.1. v oblasti s polomerom 250 mm okolo bodov, v ktorých sa spodné tiahla pripájajú k traktoru. Okolo obrysu zdvíhacích tiahel/zdvíhacích valcov je však potrebné vo vnútri definovaného zdvihu n’ dodržať bezpečnú vzdialenosť minimálne 25 mm k susedným častiam. 2.3.2.9. Sedadlo vodiča a okolie Keď je vodič v sediacej polohe, nesmú byť v dosahu jeho rúk a nôh miesta, na ktorých mu hrozí privrznutie alebo odstrihnutie. Tieto požiadavky sa považujú za splnené pri dodržaní týchto podmienok: 2.3.2.9.1. Sedadlo vodiča je v rozsahu pozdĺžnej a výškovej prestaviteľnosti v strednej polohe. Hranica dosahu vodiča sa rozdeľuje do zón A a B. Stred guľovitej oblasti v rámci týchto zón je 60 mm pred a 580 mm nad vzťažným bodom sedadla – SIP (pozri obr. 5). Rozpätie zóny A je tvorené guľou o polomere 550 mm a rozpätie zóny B sa nachádza medzi touto guľou a guľou o polomere 1 000 mm. Obrázok 5 2.3.2.9.2. Na miestach, kde hrozí privrznutie alebo odstrihnutie, musí byť v zóne A dodržaná bezpečná vzdialenosť 120 mm a v zóne B 25 mm, pri zmene uhla u súčiastok navzájom strihajúcich musí zostať dodržaný uhol najmenej 30º. 2.3.2.9.3. V zóne A sa musia zohľadňovať len také miesta, kde hrozí privrznutie alebo odstrihnutie, ktoré je spôsobené súčiastkami uvedenými do pohybu cudzou silou. 2.3.2.9.4. Keď v tesnej blízkosti sedadla vznikne nebezpečné miesto spôsobené konštrukčnými časťami, musí byť medzi danou súčiastkou a sedadlom dodržaná bezpečná vzdialenosť najmenej 25 mm. Miesto medzi operadlom sedadla a konštrukčnými súčasťami nachádzajúcimi sa tesne sa operadlom sa nepovažuje za nebezpečné miesto, keď tieto konštrukčné časti majú hladký povrch a operadlo je v danom okolí zaoblené a nemá ostré hrany. 2.3.2.10. Sedadlo spolujazdca (keď je namontované) 2.3.2.10.1. Ak sa môže stať, že súčiastky sú nebezpečné pre chodidlá, musia sa vytvoriť ochranné zariadenia v oblasti pologule o polomere 800 mm od prednej hrany sedacej časti a smerujúce dolu. 2.3.2.10.2. V oblasti gule, ktorej stred leží 670 mm nad stredom prednej hrany sedadla spolujazdca je treba zaistiť nebezpečné miesta v oblastiach A a B tak, ako je uvedené v bode 2.3.2.9. (pozri obr. 6). Obrázok 6 2.3.2.11. Traktory s úzkym rozchodom, to znamená traktory, ktorých rozchod zodpovedá definícii podľa druhej zarážky článku 1 smernice 87/402/EHS. 2.3.2.11.1 Pri traktoroch s úzkym rozchodom sa požiadavky podľa bodu 2.3.2.9. neuplatňujú na zónu pod rovinou sklonenou pod uhlom 45º dozadu a priečne k smeru pohybu a prebiehajúcom bodom nachádzajúcim sa 230 mm za vzťažným bodom sedadla (pozri obr. 7). Ak sú v tejto zóne nebezpečné miesta, je potrebné na traktore umiestniť zodpovedajúce výstražné nápisy. Obrázok 7 2.3.2.11.2. Pre prístup k sedadlu vodiča platia oddiely II.1 a II.2 prílohy k smernici 80/720/EHS. 2.3.2.11.3. Pre ovládacie zariadenie platí oddiel I.1 prílohy k smernici 80/720/EHS. 2.3.2.11.4. V oblasti pred referenčnou rovinou, ktorá prebieha v pravých uhloch k pozdĺžnej osi vozidla stredom nezaťaženého pedálu (spojka a/alebo prevádzková brzda), horúce časti výfuku musia byť chránené, keď sa nachádzajú do 300 mm v hornej (700 mm nad rovinou zeme) a až do 150 mm v spodnej zóne (pozri obr. 8). Čo sa týka bokov, oblasť, ktorú je potrebné zabezpečiť, je ohraničená vonkajším obrysom traktora a vonkajším obrysom výfukového systému. Horúce časti výfukového systému, ktoré prebiehajú pod úrovňou stúpačky musia byť v zvislom priemere zakryté alebo inak tepelne chránené. Obrázok 8 2.3.2.12. Usporiadanie a označovanie hydraulických hadicových potrubí. 2.3.2.12.1. Hydraulické hadicové potrubie musí byť vedené tak, aby sa zabránilo mechanickému a tepelnému poškodeniu. 2.3.2.12.2. Hydraulické hadicové potrubia musia byť jasne, viditeľne a neodstrániteľne označené týmito údajmi: — značka výrobcu hadicového potrubia, — dátum výroby (rok a mesiac výroby), — maximálne prípustný dynamický prevádzkový tlak. 2.3.2.12.3. Hydraulické hadicové potrubia prechádzajúce v blízkosti sedadla vodiča alebo spolujazdca musia byť položené alebo zabezpečené tak, aby v prípade zlyhania týchto potrubí nedošlo k ohrozeniu osôb. 2.3.2.13. Riadenie a výkyvná polos Diely pohybujúce sa vo vzťahu jeden k druhému alebo vo vzťahu k pevným častiam musia byť chránené, ak sa nachádzajú v zóne, ktorá je definovaná v bodoch 2.3.2.9. a 2.3.2.10. Keď je vo vybavení kĺbové riadenie, musia byť v oblasti zalomenia na oboch častiach traktora umiestnené neodstrániteľné a ľahko rozoznateľné označenia, ktoré pomocou obrázkových znakov alebo textu upozorňujú na to, že zdržiavane sa v nechránenej oblasti zalomenia je neprípustné. Potrebné pokyny musia byť uvedené aj v návode na obsluhu. 2.3.2.14. Kĺbové hriadele upevnené na traktore Kĺbové hriadele (napr. náhon na všetky kolesá), ktoré sa môžu otáčať len za jazdy, je treba chrániť, ak sú vo vnútri zóny definovanej v bodoch 2.3.2.9 a 2.3.2.10. 2.3.2.15. Voľný priestor okolo hnacích kolies 2.3.2.15.1. Voľný priestor zakrytia kolies musí zodpovedať týmto požiadavkám: 2.3.2.15.2 „Voľný priestor“ je ten priestor, ktorý musí okolo pneumatík hnacích kolies zostať voľný vo vzťahu k vzdialenosti od priľahlých častí vozidla. Voľný priestor hnacích kolies musí pri vybavení pneumatikami najväčšieho rozmeru mať rozmery uvedené na obrázku 9 a v tabuľke 6. Obrázok 9



Štandardné traktory Traktory s úzkym rozchodom a mm b mm a mm b mm ►M2 40 ◄ 60 15 30 Menší voľný priestor ako je znázornený na obrázku 9 a v tabuľke 6 je prípustný na vonkajšku zón ako je uvedené v bodoch 2.3.2.9 a 2.3.2.10 pre traktory s úzkym rozchodom, keď kryt kolies slúži aj na stieranie prichytenej pôdy z kolies.

2.4. Metódy na určenie vzťažného dobu sedadla

2.4.1 Všeobecne

Spôsob a zariadenie na určenie vzťažného bodu pre každý typ čalúneného sedadla sú opísané v nasledujúcom texte.

2.4.2. Pojmy

Vzťažný bod sedadla (SIP):

Bod nachádzajúci sa na strednej zvislej pozdĺžnej osi vodiaceho zariadenia SIP znázorneného na obrázku 10, ktorý je umiestnený na sedadle vodiča v súlade s bodmi 2.4.4 a 2.4.6.

Vzťažný bod sedadla je stanovený vzhľadom k vozidlu a nepohybuje sa pod vplyvom rozsahu prestavenia a/alebo kmitania sedadla.

2.4.3. Zariadenie na určenie vzťažného bodu (SIP)

Zariadenie na určenie vzťažného bodu sedadla (SIP) musí zodpovedať parametrom uvedeným na obrázku 10. Hmotnosť tohto zariadenia je 6 ± 1 kg a základná plocha zariadenia musí byť rovná a leštená.

2.4.4. Nastavenie sedadla na určenie vzťažného bodu (SIP)

Keď sedadlo i jeho perovanie sú nastaviteľné, potom sa sedadlo predtým, ako sa určí vzťažný bod sedadla, nastaví takto:

a) Všetky horizontálne, vertikálne a uhlové nastavenia sa upravia do strednej polohy. Ak nie je stredné nastavenie možné, použije sa najbližšie nastavenie nad alebo pod strednou polohou;

b) nastaviteľné perovanie musí byť nastavené tak, aby pri zaťažení hmotnosťou polohovacieho zariadenia bolo perovanie v strednej polohe svojho rozsahu kmitania. Pri určovaní vzťažného bodu (SIP) môže byť perovanie v tejto polohe mechanicky zablokované;

c) nenastaviteľné perovanie sa môže zablokovať vo vertikálnej polohe, do ktorej sa dostane pri zaťažení polohovacím zariadením;

d) keď sa uvedené nastavenia odlišujú od jednoznačných pokynov výrobcu, potom je potrebné vyhovieť týmto pokynom nastavením odporúčaným pre vodiča s hmotnosťou 75 kg.

POZNÁMKA: Vodič s hmotnosťou 75 kg zodpovedá približne polohovaciemu zariadeniu na sedadle so záťažou 65 kg.

2.4.5. Určenie troch referenčných osí x’, y’, z’ pre vzťažný bod (SIP)

Súradnice sa stanovia takto:

a) zadný upevňovací otvor sa nachádza na jednej strane výstuže sedadla;

b) keď os tohto otvoru je rovnobežná s osou otáčania vyznačenou na zariadení, berie sa ako os y’ (pri pozorovaní zľava doprava vzhľadom na sediaceho vodiča, pozri obr. 11);

c) keď je os tohto otvoru rovnobežná so zvislou rovinou prebiehajúcou stredovou líniou sedadla, potom sa priamka prebiehajúca rovnobežne s vyznačenou osou otáčania, ktorá ide priesečníkom upevňovacej roviny príložky na sedaciu časť a osi príslušného otvoru, považuje za os y’ (pozri obr. 12);

d) vo všetkých ostatných prípadoch sa os y’ stanoví s ohľadom na parametre sedadla, ktoré sú práve merané;

e) osi x’ a z’ tvoria priesečnice vodorovnej a zvislej roviny prebiehajúcej cez y’ k zvislej rovine vedenej stredovou líniou sedadla. Osi x’ a z’ je treba považovať vždy za prebiehajúce dopredu a hore (pozri obr. 11 a 12).

2.4.6. Metóda pre určenie vzťažného bodu sedadla (SIP)

Vzťažný bod sedadla SIP sa určí pomocou zariadenia znázorneného na obrázku 10 týmto postupom:

a) sedadlo sa pokryje kusom látky, aby sa uľahčilo vyrovnanie zariadenia;

b) zariadenie sa (bez prídavného zaťaženia) položí na čalúnenie sedacej časti a pritlačí dozadu proti opierke chrbta;

c) zvýši sa záťaž, ktorá zvýši celkovú hmotnosť zariadenia zo 6 ± 1 kg na 26 ± 1 kg. Zvislý bod uplatnenia sily sa musí nachádzať 40 mm pred vyznačením vzťažného bodu sedadla na vodorovnej časti zariadenia (pozri obr. 10);

d) dvakrát sa uplatní vodorovná sila približne 100 N na zariadení na vzťažnom bode sedadla podľa obrázku 10;

e) záťaž sa ešte zvýši tak, že celková hmotnosť zariadenia sa zvýši z 26 ± 1 kg na 65 ± 1 kg. Zvislý bod uplatnenia sily tohto prídavného zaťaženia sa musí nachádzať 40 mm pred vyznačením vzťažného bodu sedadla na vodorovnej časti zariadenia (pozri obr. 10);

f) na oboch stranách sedadla a v dvoch zvislých rovinách, ktoré sú v rovnakej vzdialenosti od stredovej pozdĺžnej línie sedadla, sa súradnice (podľa definície v bode 2.4.5) priesečníkov týchto rovín na osi vzťažného bodu sedadla vyznačenej na zriadení musia zmerať s medznou chybou do ± 1 mm. Aritmetické stredné hodnoty meraní na obidvoch rovinách sa vyznačia ako súradnice SIP;

g) podmienky vyplývajúce z metódy určovania, ktoré sa odlišujú od postupu uvedeného v tejto prílohe, alebo ktoré mohli viesť k nesprávnym výsledkom, je treba uviesť s uvedením príčiny.

Obrázok 10

Určenie vzťažného bodu (SIP)

Obrázok 11

Určenie súradnicových osí SIP

(Os upevňovacieho otvoru rovnobežná osi otáčania chrbta/stehien)

Obrázok 12

Určenie troch referenčných osí pre vzťažný bod (SIP)

(Os upevňovacieho otvoru rovnobežná so zvislou rovinou prebiehajúcou stredovou líniou sedadla)









Dodatok

VZOR









PRÍLOHA III A

ČELNÉ SKLO A OSTATNÉ ZASKLENIA

POŽIADAVKY NA VYBAVENIE, POJMY, ŽIADOSŤ O TYPOVÉ SCHVÁLENIE KONŠTRUKČNÝCH ČASTÍ, TYPOVÉ SCHVÁLENIE KONŠTRUKČNÝCH ČASTÍ, OZNAČOVANIA, VŠEOBECNÉ TECHNICKÉ PODMIENKY, SKÚŠKY A ZHODA VÝROBY

1. POŽIADAVKY NA VYBAVENIE

1.1. Poľnohospodárske a lesné traktory môžu byť vybavené podľa výberu výrobcu: 1.1.1. čelnými sklami a inými sklenými okennými tabuľami na ktoré sa vzťahujú ustanovenia tejto prílohy; 1.1.2. čelnými sklami na ktoré sa vzťahujú požiadavky kladené na sklené tabule iné ako čelné sklá uvedené v tejto prílohe, s výnimkou požiadaviek bodu 9.1.4.2 prílohy III C k tejto smernici (sklené tabule s bežnou priepustnosťou svetla nižšou ako 70 %.

2. POJMY

Na účely tejto smernice:

2.1. pod pojmom „tabuľa tvrdeného skla“ sa rozumie sklená tabuľa zložená z jednej vrstvy skla, ktoré bolo podrobené osobitnej úprave s cieľom zvýšiť jeho mechanickú pevnosť a upraviť jeho trieštivosť po roztrieštení;

2.2. pod pojmom „tabuľa vrstveného skla“ sa rozumie sklená tabuľa pozostávajúca z dvoch alebo viacerých vrstiev skla držaných spolu jednou alebo viacerými medzivrstvami plastického materiálu; môže ísť o: 2.2.1. „obyčajnú“, keď žiadna z vrstiev skla z ktorých je zložená nebola upravená, alebo 2.2.2. „upravenú“ keď minimálne jedna vrstva skla je zložená bola osobitne upravená, aby sa zvýšila jej mechanická pevnosť a upravila jej trieštivosť po roztrieštení;

2.3. pod pojmom „bezpečnostné zasklenie potiahnuté plastovým materiálom“ sa rozumie sklená tabuľa definovaná v bode 2.1. alebo 2.2 s vrstvou plastického materiálu na jej vnútornom povrchu;

2.4. pod pojmom „sklo-plastové bezpečnostné zasklenie“ sa rozumie tabuľa vrstveného skla zložené z jednej vrstvy skla a z jednej alebo viacerých vrstiev plastického materiálu, z ktorých aspoň jedna pôsobí ako medzivrstva. Keď sa zasklenie montuje na traktor, plastické vrstvy musia byť na vnútornej čelnej ploche.

2.5. pod pojmom „skupina čelných skiel“ sa rozumie skupina pozostávajúca z čelných skiel rôznych veľkostí a tvarov podrobená preskúmaniu ich mechanických vlastností, ich spôsobu trieštivosti a ich správaniu sa pri skúškach odolnosti proti vonkajším vplyvom; 2.5.1. pod pojmom „ploché čelné sklo“ sa rozumie čelné sklo ktoré nevykazuje žiadne nominálne zakrivenie majúce za následok výšku segmentu presahujúcu 10 mm na lineárny meter; 2.5.2. pod pojmom „zakrivené čelné sklo“ sa rozumie čelné sklo ktoré vykazuje nominálne zakrivenie majúce za následok výšku segmentu presahujúcu 10 mm na lineárny meter;

2.6. pod pojmom „zdvojené okno“ sa rozumie sada dvoch tabúľ namontovaných oddelene do toho istého otvoru na traktore;

2.7. pod pojmom „zdvojené zasklenie“ sa rozumie jednotka zložená z dvoch tabúľ trvalo zmontovaných v továrni a oddelených rovnomernou medzerou; 2.7.1. pod pojmom „symetrické zdvojené zasklenie“ sa rozumie zdvojené zasklenie, u ktorého sú obidve tabule toho istého druhu (tvrdené alebo vrstvené sklo, atď.), a vykazujú rovnaké hlavné a sekundárne charakteristické vlastnosti; 2.7.2. pod pojmom „asymetrické zdvojené zasklenie“ sa rozumie zdvojené zasklenie, u ktorého sú tieto dve tabule rôzneho druhu (tvrdené alebo vrstvené sklo, atď.) alebo vykazujú rozdielne hlavné a/alebo sekundárne charakteristické vlastnosti;

2.8. pod pojmom „hlavná charakteristická vlastnosť“ sa rozumie charakteristická vlastnosť, ktorá nezanedbateľne mení optické a/alebo mechanické vlastnosti sklenej tabule spôsobom, ktorý nie je nevýznamný z hľadiska funkcie, ktorú sklenená tabuľa plní na traktore. Tento pojem sa vzťahuje aj na obchodný názov alebo značku;

2.9. pod pojmom „sekundárna charakteristická vlastnosť“ sa rozumie charakteristická vlastnosť schopná zmeniť optické a/alebo mechanické vlastnosti sklenej tabule spôsobom, ktorý nie je nevýznamný z hľadiska funkcie, ktorú sklenená tabuľa plní na traktore. Rozsah takejto zmeny sa posúdi vo vzťahu k indexom obtiažnosti;

2.10. „indexy obtiažnosti“ sa vzťahujú na systém dvojstupňového triedenia uplatňovaný na zmeny pozorované v praxi pre každú sekundárnu charakteristickú vlastnosť. Zmena z indexu „1“ na index „2“ znamená nevyhnutnosť ďalších skúšok;

2.11. pod pojmom „rozvinutá plocha čelného skla“ sa rozumie minimálna obdĺžniková plocha skla, z ktorej je možné vyrobiť čelné sklo;

2.12. pod pojmom „uhol sklonu čelného skla“ sa rozumie uhol zvieraný medzi zvislou líniou a priamkou prechádzajúcou cez horný a spodný extrémny bod čelného skla, pričom obidve línie sa nachádzajú vo zvislej rovine pozdĺžnej osi traktora. 2.12.1. Meranie uhlu sklonu sa vykonáva na nezaťaženom traktore stojacom na vodorovnej ploche. 2.12.2. Traktory vybavené hydropneumatickými, hydraulickými alebo pneumatickými závesmi alebo zariadením na automatické nastavenie svetlej výšky vozidla podľa zaťaženia, sa skúšajú pri bežných prevádzkových podmienkach, ktoré určí výrobca.

2.13. pod pojmom „výška segmentu“ h „“ sa rozumie maximálna vzdialenosť meraná v pravých uhloch približne proti sklenej tabuli, oddeľujúca vnútorný povrch tabule od roviny prechádzajúcej cez konce tabule (pozri prílohu III N, obr. 1);

2.14. pod pojmom „druh sklenej tabule“ sa rozumie sklená tabuľa definovaná v bodoch 2.1. až 2.4, ktorá nevykazuje žiadne podstatné rozdiely najmä vzhľadom na hlavné a sekundárne charakteristické vlastnosti uvedené v prílohách III D až III L. 2.14.1. Hoci zmena hlavných charakteristických vlastností naznačuje, že ide o výrobok nového druhu, uznáva sa, že v určitých prípadoch si zmena tvaru a rozmerov nevyžadujú nevyhnutne vykonanie kompletného súboru skúšok. Pri určitých skúškach predpísaných v jednotlivých prílohách môžu byť sklené tabule zoskupené pokiaľ je zrejmé, že majú podobné hlavné charakteristické vlastnosti. 2.14.2. Sklené tabule vykazujúce rozdiely len pokiaľ ide o ich sekundárne charakteristické vlastnosti, sa môžu považovať za tabule rovnakého druhu; určité skúšky sa však môžu vykonať na vzorkách takýchto tabúľ pokiaľ je vykonanie takýchto skúšok výslovne stanovené v skúšobných podmienkach.

2.15. po pojmom „zakrivenie“ r „“ sa rozumie približná hodnota najmenšieho polomeru oblúku čelného skla meraná v oblasti maximálneho zakrivenia.

3. ŽIADOSŤ O TYPOVÉ SCHVÁLENIE KONŠTRUKČNÝCH ČASTÍ

3.1. Žiadosť o EHS typové schválenie konštrukčných častí pre určitý druh sklenej tabule predkladá výrobca tabule bezpečnostného skla alebo riadne akreditovaný zástupca pre každý druh bezpečnostného skla. Žiadosť možno podať iba v jednom členskom štáte.

3.2. Pre každý druh bezpečnostného skla musia byť k žiadosti priložené doklady uvedené ďalej v troch vyhotoveniach a s týmito náležitosťami: 3.2.1. technický popis obsahujúci všetky hlavné a sekundárne charakteristické vlastnosti; a 3.2.1.1. v prípade iného zasklenia ako je zasklenie čelných skiel, výkresy vo formáte nepresahujúcom formát A4 alebo zložené na takýto formát, s uvedením: — maximálnej plochy, — najmenšieho uhlu medzi dvomi priľahlými stranami sklenej tabule, a — maximálnej výšky segmentu, ak segment existuje; 3.2.1.2. V prípade čelných skiel: 3.2.1.2.1. zoznam modelov čelného skla, pre ktoré sa žiada typové schválenie konštrukčných častí, s uvedením názvu výrobcov traktora a typu (typov) traktora; 3.2.1.2.2. výkresy v mierke 1:10 a schémy čelných skiel a ich montáže do traktora dostatočne podrobné, aby bolo na nich vidieť: 3.2.1.2.2.1. polohu čelného skla vzhľadom na bod R definovaný v bode 1.2. prílohy „Zorné pole“ k smernici Rady 74/347/EHS z 25. júna 1974 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa zorného poľa výhľadu a stieračov predného skla kolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov; 3.2.1.2.2.2. uhol sklonu čelného skla; 3.2.1.2.2.2. uhol sklonu zadných opierok sedadla; 3.2.1.2.2.3. poloha a veľkosť zóny v ktorej sa overujú optické vlastnosti a tam, kde je to vhodné, plocha podrobená deferenciálnemu tvrdeniu; 3.2.1.2.2.4. rozvinutá plocha čelného skla; 3.2.1.2.2.5. maximálna výška segmentu čelného skla; a 3.2.1.2.2.6. zakrivenie čelného skla (výlučne na účely zoskupenia čelných skiel); 3.2.1.3. v prípade zdvojeného zasklenia, výkresy vo formáte nepresahujúcom A4 alebo zložené na takýto formát, v ktorých sa uvedie okrem informácií uvedených v bode 3.2.1.1: — druh každej komponentnej sklenenej tabule, — druh lepenia (organické, sklo-sklo alebo sklo-kov), — menovitá hrúbka medzery medzi dvomi sklenenými tabuľami.

3.3. Žiadateľ musí popritom predložiť dostatočný počet skúšobných kusov a vzoriek opracovaných sklených tabúľ predmetných modelov, ktorých počet sa v prípade potreby stanoví dohodou s technickou skúšobňou vykonávajúcou skúšky.

3.4. Príslušný orgán musí preveriť existenciu uspokojivých mechanizmov na zabezpečenie účinnej kontroly zhody výroby ešte pred udelením typového schválenia konštrukčnej časti.

4. OZNAČENIA

4.1. Každá tabuľa bezpečnostného skla vrátane vzoriek a skúšobných kusov predložených na typové schválenie konštrukčných častí, musí byť opatrená obchodným názvom alebo značkou výrobcu. Označenie musí byť jasne čitateľné a nezmazateľné.

5. TYPOVÉ SCHVÁLENIE KONŠTUKČNEJ ČASTI

5.1. Ak vzorky predložené na typové schválenie konštrukčnej časti spĺňajú požiadavky oddielu 5 až 7, schválenie pre príslušný druh tabule bezpečnostného skla sa udelí.

5.2. Číslo typového schválenia konštrukčnej časti sa pridelí každému typu definovanému v prílohách III E, III G, III K a III L alebo v prípade čelných skiel, v každej schválenej skupine. Jeho prvé dve číslice (v prípade tejto smernice v jej pôvodnej verzii je to v súčasnosti 00) označujú sériu zmien a doplnkov zahŕňajúcich posledné hlavné technické zmeny a doplnky vykonané k tejto smernici v čase vydania schválenia. Členský štát nemôže priradiť rovnaké číslo inému typu alebo skupine tabúľ bezpečnostného skla.

5.3. Typové schválenie konštrukčnej časti alebo predĺženie alebo zamietnutie schválenia pre určitý druh tabule bezpečnostného skla podľa tejto smernice sa oznámi členským štátom prostredníctvom oznámenia vypracovaného v súlade so vzorom uvedeným v prílohe III B k tejto smernici a v jej dodatkoch. 5.3.1. V prípade čelných skiel musí byť k oznámeniu o EHS typovom schválení konštrukčnej časti priložený doklad, v ktorom je uvedený každý model čelného skla v schválenej skupine, spolu s charakteristickými vlastnosťami danej skupiny, v súlade s dodatkom 8 v prílohe III B.

5.4. Okrem označenia špecifikovaného v bode 4.1., značka EHS typového schválenia konštrukčnej časti musí byť pripevnená viditeľne na všetky tabule bezpečnostného skla a na jednotky so zdvojeným zasklením vyhovujúce druhu schválenému podľa tejto smernice. Taktiež sa môže pripevniť akákoľvek osobitná značka typového schválenia konštrukčnej časti na každú tabuľu jednotky so zdvojeným zasklením. Táto značka typového schválenia konštrukčnej časti sa skladá z: 5.4.1. obdĺžnikového orámovania malého písmena „e“ za ktorým bude nasledovať rozlišujúce číslo štátu, ktorý schválenie udelil ( 9 ): 5.4.2. číslo typového schválenia konštrukčnej časti vpravo od obdĺžnika predpísaného v bode 5.4.1.

5.5. V blízkosti uvedenej značky EHS typového schválenia sa pripoja tieto dodatočné symboly: 5.5.1. v prípade čelného skla: I : pre tvrdené sklo (I/P ak stojíme čelom k nemu) ( 10 ), II : pre obyčajné tvrdené sklo (II/P ak stojíme čelom k nemu) (10) , III : pre upravené vrstvené sklo (III/P ak stojíme čelom k nemu) (10) , IV : pre skloplastové zasklenie; 5.5.2. V : v prípade sklenej tabule inej ako čelné sklo, na ktorú sa vzťahujú ustanovenia bodu 9.1.4.2 prílohy III C; 5.5.3. VI : v prípade jednotky s dvojitým zasklením; 5.5.4. T : v prípade čelných skiel, ktoré spĺňajú požiadavky kladené na sklené tabule iné ako čelné sklá, okrem tých, na ktoré sa vzťahujú ustanovenia bodu 9.1.4.2 prílohy III C k tejto smernici (sklené tabule s bežnou priepustnosťou svetla nižšou ako 70 %.). V prípade čelných skiel spĺňajúcich požiadavky kladené na sklené tabule iné ako čelné sklá sa však symbol „T“ môže označiť iba po skúške tvaru hlavy definovanej v bode 3.3.2 prílohy III G k tejto smernici, pričom výška pádu činí 4,0 m + 25/- 0 mm.

5.6. Značka a symbol EHS typového schválenia konštrukčnej časti musia byť jasné, čitateľné a nezmazateľné.

5.7. V dodatku I k tejto prílohe sú uvedené príklady značiek typového schválenia konštrukčných častí.

6. VŠEOBECNÉ POŽIADAVKY

6.1. Všetky sklené tabule, a najmä tie, ktoré sú určené na výrobu čelných skiel, musia mať dostatočnú kvalitu nato, aby znížili riziko telesného poranenia v čo možno v najväčšej miere v prípade roztrieštenia skla. Sklo musí byť dostatočne odolné proti nehodám, ku ktorým bežne dochádza pri bežnej premávke a proti atmosferickým a teplotným podmienkam, chemickému pôsobeniu, horeniu a oderu.

6.2. Bezpečnostné sklo musí byť popritom dostatočne priezračné, nesmie spôsobovať žiadne zrejmé skreslenia objektov pozorovaných cez čelné sklo a nesmie spôsobovať žiadnu zámenu medzi farbami používanými v dopravných značkách a signáloch. V prípade roztrieštenia čelného skla musí byť vodič ešte stále schopný vidieť cestu dostatočne jasne nato, aby bol schopný svoj traktor bezpečne zabrzdiť a zastaviť.

7. KONKRÉTNE POŽIADAVKY

Všetky druhy bezpečnostného skla, v závislosti od kategórie do ktorej patria, musia spĺňať tieto konkrétne požiadavky:

7.1. Pokiaľ ide o čelné sklá z tvrdeného skla, požiadavky obsiahnuté v prílohe III D;

7.2. pokiaľ ide o tabule z rovnomerne tvrdeného skla iné ako čelné sklá, požiadavky obsiahnuté v prílohe III E;

7.3. pokiaľ ide o čelné sklá z obyčajného vrstveného skla, požiadavky obsiahnuté v prílohe III F;

7.4. pokiaľ ide o tabule z obyčajného vrstveného skla iné ako čelné sklá, požiadavky obsiahnuté v prílohe III G;

7.5. Pokiaľ ide o čelné sklá z upraveného vrstveného skla, požiadavky obsiahnuté v prílohe III H;

7.6 pokiaľ ide o tabule z bezpečnostného skla natierané plastickým materiálom, okrem uvedených príslušných požiadaviek, požiadavky obsiahnuté v prílohe III I;

7.7. pokiaľ ide o sklo-plastové čelné sklá, požiadavky obsiahnuté v prílohe III J;

7.8. pokiaľ ide o sklo plastové tabule iné ako čelné sklá, požiadavky obsiahnuté v prílohe III K;

7.9. pokiaľ ide o jednotky so zdvojeným zasklením, požiadavky obsiahnuté v prílohe III L.

8. SKÚŠKY

8.1. Predpísané sú tieto skúšky: 8.1.1. Trieštenie Účelom tejto skúšky je: 8.1.1.1. preveriť, že úlomky a črepiny vytvorené rozbitím sklenej tabule sú také, že minimalizujú nebezpečenstvo poranenia, a 8.1.1.2. v prípade čelných skiel skontrolovať zvyškovú viditeľnosť po roztrieštení. 8.1.2. Mechanická pevnosť 8.1.2.1. Skúška tvrdosti nárazom Táto skúška má dve podoby, jednu s použitím 227 g guličky a druhú s 2 260 g guličky. 8.1.2.1.1. Skúška s 227 g guličkou: účelom tejto skúšky je posúdiť adhéziu medzivrstvy vo vrstvenom skle a mechanickú pevnosť rovnomerne tvrdeného skla. 8.1.2.1.2. Skúška s 2 260 g guličkou: účelom tejto skúšky je posúdiť odolnosť vrstveného skla proti prieniku guličky. 8.1.2.2. Skúška tvaru hlavy Účelom tejto skúšky je overiť súlad sklenej tabule s požiadavkami, ktoré sa týkajú obmedzenia možnosti zranenia v prípade nárazu hlavy proti čelnému sklu, tabuliam vrstvené sklo alebo skloplastovým tabuliam iným ako čelné sklá, a taktiež proti jednotkám s dvojitým zasklením používaným ako bočné okná. 8.1.3. Odolnosť proti prostrediu 8.1.3.1. Skúška oderom Účelom tejto skúšky je stanoviť, či odolnosť tabule bezpečnostného skla proti oderu presahuje špecifikovanú hodnotu. 8.1.3.2. Skúška pri vysokej teplote Účelom tejto skúšky je overiť, či v medzivrstve vrstveného skla alebo skloplastovej tabuli sa neobjavia žiadne bublinky a ani iné kazy pri jej vystavení vysokým teplotám na dlhšiu dobu. 8.1.3.3. Skúška na odolnosť proti žiareniu Účelom tejto skúšky je stanoviť, či dôjde k výraznému zníženiu priepustnosti svetla vrstveného skla, skloplastových tabúľ alebo sklených tabúľ potiahnutých plastom pri ich vystavení žiareniu na dlhší čas alebo či dôjde k podstatnému odfarbeniu zasklenia. 8.1.3.4. Skúška odolnosti proti vlhkosti Účelom tejto skúšky je stanoviť, či vrstvené sklo, skloplastové tabule alebo sklené tabule potiahnuté plastom budú odolávať, bez výrazného zhoršenia, účinkom dlhodobého vystavenia atmosferickej vlhkosti. 8.1.3.5. Odolnosť proti zmene teploty Účelom tejto skúšky je stanoviť, či plastický materiál používaný v bezpečnostnom zasklení definovaný v bodoch 2.3. a 2.4 odolá bez podstatného zhoršenia účinkom dlhodobého vystavenia extrémnym teplotám. 8.1.4. Optické vlastnosti 8.1.4.1. Skúška priepustnosti svetla Účelom tejto skúšky je stanoviť, či bežná priepustnosť tabule bezpečnostného skla presahuje špecifikovanú hodnotu. 8.1.4.2. Skúška optického skreslenia Účelom tejto skúšky je overiť, či skreslenie predmetov pozorovaných cez čelné sklo nie je také, aby došlo k omylu vodiča. 8.1.4.3. Skúška oddeľovania sekundárneho obrazu Účelom tejto skúšky je overiť, či uhlové oddelenie sekundárneho obrazu od primárneho obrazu nepresahuje špecifikovanú hodnotu. 8.1.4.4. Skúška identifikácie farieb Účelom tejto skúšky je overiť, či neexistuje riziko zámeny farieb pozorovaných cez čelné sklo. 8.1.5. Skúška ohňovzdornosti Účelom tejto skúšky je overiť, či má vnútorná čelná vrstva tabule bezpečnostného skla definovaného v bodoch 2.3. a 2.4 dostatočne nízku rýchlosť horenia. 8.1.6. Odolnosť proti chemickým činidlám Účelom tejto skúšky je stanoviť, či vnútorná čelná plocha tabule bezpečnostného skla definovaná v bodoch 2.3. a 2.4 odolá účinkom vystavenia chemikáliám, ktoré môžu byť prítomné alebo sa môžu používať vo vnútri traktora (napr. čistiace zlúčeniny) bez zhoršenia.

8.2. Skúšky predpísané pre sklené tabule kategórií definovaných v bodoch 2.1 až 2.4 8.2.1. Tabule bezpečnostného skla sa podrobujú skúškam uvedeným v tejto tabuľke:



ČELNÉ SKLÁ SKLENÉ TABULE INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ Tvrdené sklo Obyčajné vrstvené sklo Upravené vrstvené sklo Sklo-plast Tvrdené sklo Vrstvené sklo Sklo-plast I I/P II II/P III III/P IV Trieštenie D/2 D/2 –– –– H/4 H/4 –– E/2 –– –– Mechanická pevnosť: – 227 g gulička –– –– F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. F/4.3. E/3.1. G/4 G/4 – 2260 g-gulička –– –– F/4.2. F/4.2. F/4.2. F/4.2. –– –– –– –– skúška tvaru hlavy (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 –– G/3 (3) K/3 (3) oder: – vonkajšia plocha –– –– F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. F/5.1. –– F/5.1. F/5.1. – vnútorná plocha –– I/2 –– I/2 –– I/2 I/2 I/2 (2) I/2 (2) I/2 vysoká teplota –– –– C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 –– C/5 C/5 žiarenie –– C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 –– C/6 C/6 vlhkosť –– C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2) C/7 C/7 priepustnosť svetla C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. C/9.1. optické skreslenie C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. C/9.2. –– –– –– sekundárny obraz C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. C/9.3. –– –– –– identifikácia farieb C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. C/9.4. –– –– –– odolnosť proti zmenám teploty –– C/8 –– C/8 –– C/8 C/8 C/8 (2) C/8 (2) C/8 ohňovzdornosť –– C/10 –– C/10 –– C/10 C/10 C/10 (2) C/10 (2) C/10 odolnosť proti chemikáliám –– C/11 –– C/11 –– C/11 C/11 C/11 (2) C/11 (2) C/11 (1) Ďalej sa táto skúška musí vykonať na jednotkách s dvojitým zasklením podľa bodu 3 dodatku L. (2) Ak je pokrytý na vnútornej strane plastickým materiálom. (3) Tento zoznam musí byť vykonaný s pádom 4 m + 25/-0 mm namiesto 1,5 m + 25/-0 mm, ak sa tabule používajú ako čelné sklá na traktor. Dôležité upozornenie: Odkaz k 3/3 v tabuľke označuje prílohu III. K a bod 3. danej prílohy, ak je príslušná skúška popísaná a preberacie požiadavky sú špecifikované. 8.2.2. Pre tabuľu bezpečnostného skla sa udelí typové schválenie konštrukčnej časti vtedy, ak splní požiadavky predpísané v príslušných ustanoveniach uvedených v uvedenej tabuľke.

9. ZMENA ALEBO PREDĹŽENIE SCHVÁLENIA PRE URČITÝ DRUH TABULE BEZPEČNOSTNÉHO SKLA.

9.1. Všetky zmeny u určitého druhu tabule bezpečnostného skla alebo, v prípade čelných skiel, všetky pridania čelných skiel k určitej skupine, sa musia oznámiť správnemu oddeleniu, ktoré schválilo daný druh tabule bezpečnostného skla. Toto oddelenie môže potom buď: 9.1.1. zvážiť, že vykonané zmeny nebudú mať s najväčšou pravdepodobnosťou zrejmý negatívny účinok a, v prípade čelných skiel, že nový druh spadá do schválenej skupiny čelných skiel a že tabuľa bezpečnostného skla v každom prípade ešte stále spĺňa požiadavky, alebo 9.1.2. vyžadovať ďalší protokol o skúške od technickej skúšobne zodpovednej za vykonávanie skúšok.

9.2. Oznamovanie 9.2.1. Potvrdenie, zamietnutie alebo predĺženie typového schválenia konštrukčnej časti sa oznamuje členským štátom v súlade s postupom uvedeným v oddieli 5.3. 9.2.2. Príslušný orgán, ktorý udelil predĺženie typového schválenia konštrukčnej časti musí opatriť každé oznámenie týkajúce sa predĺženia poradovým číslom.

10. ZHODA VÝROBY

10.1. Bezpečnostné zasklenie, ktorému bolo udelené typové schválenie podľa tejto a nasledujúcich príloh musí byť vyrobené tak, aby bolo v zhode so schváleným typom a aby spĺňalo požiadavky stanovené v oddieloch 6, 7 a 8.

10.2. Na účely overovania splnenia požiadaviek podľa bodu 10.1 sa musia vykonávať trvalé kontroly výroby.

10.3. Držiteľ typového schválenia konštrukčnej časti musí najmä: 10.3.1. zabezpečiť, aby existovali postupy kontroly kvality výrobku, 10.3.2. mať prístup k zariadeniu nevyhnutnému na kontrolu zhody pre každý schválený typ, 10.3.3. zaznamenávať údaje o výsledkoch skúšky a vypracovávať podporné doklady ( 11 ), ktoré musia byť dostupné počas lehoty, ktorá sa musí stanoviť na základe dohody so správnym oddelením, 10.3.4. analyzovať výsledky každého druhu skúšky s cieľom overiť a zabezpečiť konzistentnosť charakteristických vlastností výrobku počítajúc s prípustnými odchýlkami v priemyselnej výrobe. 10.3.5. zabezpečiť, aby sa u každého typu výrobku vykonávali minimálne skúšky predpísané v prílohe III O, a 10.3.6. zabezpečiť, aby v prípade, že akékoľvek vzorky alebo skúšobné kusy vykazujú nezhodu s dotknutým druhom skúšky, boli odobraté a odskúšané ďalšie vzorky. Pre opätovné obnovenie zhody dotknutej výroby sa musia vykonať všetky potrebné kroky.

10.4. Príslušný orgán môže kedykoľvek overovať metódy kontroly zhody uplatniteľné na každú výrobnú jednotku (pozri bod 1.3 prílohy III O). 10.4.1. Pri každej inšpekcii sa musia inšpektorovi predložiť všetky skúšobné údaje a záznamy o výrobe. 10.4.2. Inšpektor môže náhodne odobrať vzorky, ktoré sa musia odskúšať v laboratóriu výrobcu. Minimálny počet vzoriek sa môže stanoviť vzhľadom na výsledky vlastných kontrol výrobcu. 10.4.3. Tam, kde sa kvalitatívny štandard javí byť neuspokojivý a kde sa javí nevyhnutným overiť platnosť skúšok vykonaných podľa bodu 10.4.2, inšpektor môže vybrať vzorky, ktoré s majú zaslať technickej skúšobni, ktorá vykonala skúšku typového schválenia konštrukčnej časti. 10.4.4. Príslušný orgán môže vykonať akúkoľvek skúšku predpísanú v tejto smernici. 10.4.5. Bežná periodicita inšpekcií je dvakrát ročne. Ak sa v priebehu akejkoľvek z týchto inšpekcií zistia neuspokojivé výsledky, príslušný orgán musí zabezpečiť vykonanie všetkých nevyhnutných krokov na čo možno najrýchlejšie obnovenie zhody výroby.

11. POKUTY ZA NEZHODU VÝROBY

11.1. Typové schválenie konštrukčnej časti udelené vzhľadom na určitý typ tabule bezpečnostného skla podľa tejto smernice môže byť odobraté, ak nie sú splnené požiadavky uvedené v bode 10.1.

11.2. Ak niektorý členský štát odoberie schválenie, ktoré predtým udelil, musí o tom bezodkladne informovať ostatné členské štáty prostredníctvom kópie osvedčenia o typovom schválení konštrukčnej časti, pričom do spodnej časti osvedčenia musí veľkými písmenami doplniť „TYPOVÉ SCHVÁLENIE KONŠTRUKČNEJ ČASTI ODOBRATÉ“, a musí ho podpísať a uviesť dátum.

12. VÝROBA UKONČENÁ S KONEČNOU PLATNOSŤOU

Ak držiteľ typového schválenia konštrukčnej časti úplne prestane vyrábať určitý typ tabule bezpečnostného skla schválený v súlade s touto smernicou, musí o tom informovať orgán, ktorý schválenie udelil. Tento orgán musí túto skutočnosť obratom oznámiť ostatným členským štátom prostredníctvom kópie oznámenia o zloženom typovom schválení v súlade so vzorom uvedeným v prílohe III B k tejto smernici.

13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH SLUŽIEB ZODPOVEDNÝCH ZA VYKONÁVANIE SKÚŠOK TYPOVÉHO SCHVÁLENIA KONŠTRUKČNÝCH ČASTÍ A SPRÁVNYCH ODDELENÍ UDEĽUJÚCICH TAKÉTO SCHVÁLENIE

Každý členský štát musí oznámiť ostatným členským štátom a Komisii názvy a adresy technických služieb zodpovedných za vykonávanie skúšok typového schválenia konštrukčných častí a správnych oddelení udeľujúcich EHS typové schválenie konštrukčných častí, ktorým sa musia zasielať osvedčenia o typovom schválení konštrukčnej časti a osvedčenia oznamujúce zamietnutie alebo odobratie typového schválenia konštrukčnej časti vydané v ostatných členských štátoch.









Dodatok

PRÍKLADY ZNAČIEK TYPOVÉHO SCHVÁLENIA KONŠTRUKČNÝCH ČASTÍ

(Pozri oddiel 5.5 prílohy III A)

Čelné sklá z tvrdeného skla:

Zobrazená značka typového shválenia konštrukčnej časti, pripevnená k čelnému sklu z tvrdeného skla, potvrdzuje, že príslušná konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Čelné sklá z tvrdeného skla natreté plastickým materiálom

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená k čelnému sklu z tvrdeného skla pokrytého plastickým materiálom potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená k čelnému sklu z obyčajného vrstveného skla potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Čelné sklá z obyčajného vrstveného skla pokrytého plastickým materiálom

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená k čelnému sklu z obyčajného vrstveného skla pokrytého plastickým materiálom potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Čelné sklá z vrstveného skla s protiodrazovou vrstvou

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená k čelnému sklu z vrstveného skla s protiodrazovou vrstvou potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Skloplastové čelné sklá

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená ku skloplastovému čelnému sklu potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Sklené tabule iné ako čelné sklá majú priepustnosť bežného svetla nižšiu ako 70 %.

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená ku sklenej tabuli inej ako k čelnému sklu, na ktorú sa uplatňujú požiadavky prílohy III-C oddiel 9.1.4.2., potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Jednotky s dvojitým zasklením s priepustnosťou bežného svetla nižšou ako 70 %.

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená k jednotke s dvojitým zasklením potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Sklené tabule iné ako čelné sklá, ktoré sa majú používať na traktory ako čelné sklá:

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená ku sklenej tabuli potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť určená na použitie ako čelné sklo pre traktor bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.

Sklené tabule iné ako čelné sklá s priepustnosťou bežného svetla vyššou ako 70 %.

Zobrazená značka typového schválenia konštrukčnej časti pripevnená ku sklenej tabuli inej ako k čelnému sklu, na ktorú sa uplatňujú požiadavky prílohy III-C bodu 9.1.4.1., potvrdzuje, že dotknutá konštrukčná časť bola schválená vo Francúzsku (e2) podľa tejto smernice pod číslom typového schválenia konštrukčnej časti 001247.









PRÍLOHA III B









Dodatok 1

ČELNÉ SKLÁ Z TVRDENÉHO SKLA:

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III D alebo III I)









Dodatok 2

TABULE Z ROVNOMERNE TVRDENÉHO SKLA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III E alebo III I)









Dodatok 3

ČELNÉ SKLÁ Z VRSTVENÉHO SKLA:

(obyčajné, s protiodrazovou vrstvou, potiahnuté plastom)

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III F, III H alebo III I)









Dodatok 4

TABULE Z VRSTVENÉHO SKLA INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III G alebo III I)









Dodatok 5

SKLOPLASTOVÉ ČELNÉ SKLÁ

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III J)









Dodatok 6

SKLOPLASTOVÉ TABULE INÉ AKO ČELNÉ SKLÁ

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III K)









Dodatok 7

JEDNOTKY S DVOJITÝM ZASKLENÍM

(Hlavné a sekundárne charakteristiky definované v prílohe III L)









Dodatok 8

OBSAH ZOZNAMU ČELNÝCH SKIEL ( 12 )









PRÍLOHA III C

VŠEOBECNÉ PODMIENKY SKÚŠKY

1. SKÚŠKY TRIEŠTIVOSTI

1.1. Tabuľa skla, ktorá sa má skúšať musí byť pevne zaistená; môže však byť pripevnená na identickú sklenú tabuľu pomocou lepiacej pásky nalepenej okolo celého okraja.

1.2. Na dosiahnutie roztrieštenia sa používa kladivo s hmotnosťou približne 75 g alebo iná pomôcka, ktorá vykazuje rovnocenné výsledky. Polomer zakrivenia bodu činí 0,2 ± 0,05 mm.

1.3. V každom predpísanom bode nárazu sa musí vykonať jedna skúška.

1.4. Preskúmanie úlomkov sa musí vykonať na fotografickom kontaktnom papieri, pričom s exponovaním sa nemôže začať skôr ako 10 sekúnd a s ukončením neskôr ako tri minúty po náraze. Do úvahy sa berú iba najtmavšie čiary zobrazujúce pôvodný lom. Laboratórium musí uchovávať získané fotografické zobrazenia trieštenia.

2. SKÚŠKY NÁRAZOM GULIČKY

2.1. Skúška s 227-g guličkou:

2.1.1. Prístroje a pomôcky

2.1.1.1. Gulička z kalenej ocele s hmotnosťou 227 ± 2 g a s priemerom približne 38 mm.

2.1.1.2. Zariadenie na voľné pustenie guličky z výšky, ktorá sa musí špecifikovať alebo zariadenie, ktoré udelí guličke zrýchlenie rovnocenné zrýchleniu dosiahnutému pri voľnom páde. Ak sa použije zariadenie na vrhanie guličky, tak tolerancia rýchlosti musí mať hodnotu ± 1 % rýchlosti ekvivalentnej rýchlosti dosiahnutej pri voľnom páde.

2.1.1.3. Nosný upínací prípravok podľa vyobrazenia na obrázku 1, pozostávajúci z oceľových rámov s opracovanými okrajmi 15 mm širokými, zmontovanými vzájomne nad sebou a obložených gumovými tesneniami približne 3 mm hrubými a 15 mm širokými a s tvrdosťou 50 IRHD. Spodný rám spočíva na oceľovej krabici vysokej približne 150 mm. Skúšobný kus sa udržiava na hornom mieste pomocou horného rámu, ktorého hmotnosť činí približne 3 kg. Nosný rám je privarený na oceľovú tabuľu približne 12 mm hrubú spočívajúcu na podlahe a medzi nimi je vložená gumová tabuľa približne s hrúbkou 3 mm a s tvrdosťou 50 IHRD. Obr. 1 Stojan pre skúšky pomocou guličky

2.1.2. Podmienky skúšky

— Teplota: 20 ± 5 °C.

— Tlak: 860 až 1 060 mbar.

— Relatívna vlhkosť: 60 ± 20 %.

2.1.3. Skúšobná vzorka

Skúšobná vzorka musí mať tvar plochého štvorca s rozmerom strany 300 + 10/-O mm.

2.1.4. Postup

Bezprostredne pred skúškou kondicionujte skúšobnú vzorku štyri hodiny pri špecifikovanej teplote.

Skúšobnú vzorku vložte do upínacieho prípravku (2.1.1.3). Rovina skúšobnej vzorky musí byť kolmá, s presnosťou na 3°, so smerom dopadu guličky.

Bod nárazu musí byť do vzdialenosti 25 mm od geometrického stredu skúšobnej vzorky v prípade výšky pádu 6 m alebo nižšej, a do 50 mm od stredu skúšobnej vzorky v prípade výšky pádu väčšej ako 6 m. Gulička musí naraziť do tej čelnej plochy skúšobnej vzorky, ktorá predstavuje pri montáži na vozidlo vonkajšiu čelnú plochu tabule bezpečnostného skla. Gulička smie vykonať iba jeden náraz.

2.2. Skúška guličkou s hmotnosťou 2 260 g:

2.2.1. Prístroje a pomôcky

2.2.1.1. Gulička z kalenej ocele s hmotnosťou 2 260 ± 20 g a s priemerom približne 82 mm.

2.2.1.2. Zariadenie na voľné pustenie guličky z výšky, ktorá sa musí špecifikovať alebo zariadenie, ktoré udelí guličke zrýchlenie rovnocenné zrýchleniu dosiahnutému pri voľnom páde. Ak sa použije zariadenie na vrhanie guličky, hodnota tolerancie rýchlosti musí byť ± 1 % rýchlosti ekvivalentnej rýchlosti dosiahnutej pri voľnom páde.

2.2.1.3. Nosný upínací prípravok je znázornený na obr. 1 a je totožný s prípravkom opísaným v bode 2.1.1.3.

2.2.2. Skúšobné podmienky

— Teplota: 20 ± 5 °C.

— Tlak: 860 až 1 060 mbar.

— Relatívna vlhkosť: 60 ± 20 %.

2.2.3. Skúšobná vzorka

Skúšobná vzorka musí byť plochý štvorec so stranou 300 + 10/-0 mm alebo vyrezaný z najplochejšej časti čelného skla alebo inej zakrivenej tabule bezpečnostného skla.

Alternatívne je možné skúšať celé čelné sklo alebo inú zakrivenú tabuľu bezpečnostného skla. V takomto prípade treba dávať pozor na to, aby bol zabezpečený primeraný kontakt medzi tabuľou bezpečnostného skla a stojanom.

2.2.4. Postup

Bezprostredne pred skúškou kondicionujte skúšobnú vzorku štyri hodiny pri špecifikovanej teplote.

Skúšobnú vzorku vložte do upínacieho prípravku (2.1.1.3). Rovina skúšobnej vzorky musí byť kolmá s presnosťou na 3°, so smerom dopadu guličky.

V prípade skloplastového zasklenia sa skúšobná vzorka upne k stojanu.

Bod nárazu sa musí nachádzať vo vzdialenosti do 25 mm od geometrického stredu skúšobnej vzorky. Gulička musí naraziť do tej čelnej plochy skúšobnej vzorky, ktorá predstavuje vnútornú čelnú plochu tabule bezpečnostného skla pri jej montáži do vozidla. Gulička smie vykonať iba jeden náraz.

3. SKÚŠKA TVARU HLAVICE

3.1. Prístroje a pomôcky

3.1.1. Závažie v tvare hlavice s guľovitým alebo pologuľovitým tvarom hlavice vyrobené z vrstveného tvrdého dreva pokrytého vymeniteľnou plsťou a s priečnikom vyrobeným z dreva alebo bez tohto priečnika. Medzi guľovitou časťou a priečnikom sa nachádza medzikus v tvare hrdla a na druhej strane priečnika sa nachádza montážna tyč. Rozmery sú v súlade s obrázkom 2. Celková hmotnosť prístroja je 10 ± 0,2 kg. Obrázok 2 Závažie v tvare hlavy

3.1.2. Zariadenie na voľné pustenie závažia v tvare hlavy, ktorá sa musí špecifikovať alebo zariadenie, ktoré udelí závažiu rýchlosť rovnocenne zrýchleniu dosiahnutému pri voľnom páde. Ak sa použije zariadenie na vrhanie závažia v tvare hlavy, tolerancia rýchlosti musí byť ± 1 % rýchlosti ekvivalentnej rýchlosti dosiahnutej pri voľnom páde.

3.1.3. Nosný upínací prípravok znázornený na obrázku na skúšanie plochých skúšobných vzoriek. Upínací prípravok pozostáva z dvoch oceľových rámov s opracovanými okrajmi so šírkou 50 mm, zmontovaných nad sebou a pokrytých gumenými tesneniami s hrúbkou približne 3 mm a šírkou 15 ± 1 mm a s tvrdosťou 70 IRHD: Horný rám je pritlačený proti spodnému rámu minimálne pomocou ôsmich svorníkov.

3.2. Skúšobné podmienky

3.2.1. — Teplota: 20 ± 5 °C.

3.2.2. — Tlak: 860 až 1 060 mbar.

3.2.3. — Relatívna vlhkosť: 60 ± 20 %.

Obrázok 3

Nosník pre skúšky tvaru hlavy

3.3. Postup

3.3.1. Skúška na plochej skúšobnej vzorke

Plochá skúšobná vzorka s dĺžkou 1 100 + 5/-2 mm a šírkou 500 + 5/-2 mm sa uchováva pri konštantnej teplote 20 ± 5 °C bezprostredne pred skúškou aspoň štyri hodiny. Skúšobnú vzorku upevnite do nosných rámov (3.1.3); skrutky dotiahnite tak, aby bolo zabezpečené, že pohyb skúšobnej vzorky počas skúšky nepresiahne 2 mm. Rovina skúšobnej vzorky musí byť kolmá k smeru dopadu závažia. Závažie musí naraziť do skúšobnej vzorky vo vzdialenosti do 40 mm od jej geometrického stredu na tú plochu, ktorá predstavuje pri montáži tabule bezpečnostného skla do vozidla vnútornú čelnú plochu, a môže vykonať iba jeden náraz.

Nárazová plocha plsteného krytu sa musí po 12 skúškach vymeniť.

3.3.3. Skúšky kompletného čelného skla (používané iba v prípade výšky pádu menšej alebo rovnajúcej sa 1,5 m).

Čelné sklo položte voľne na nosník a vložte medzi ne pás gumy s tvrdosťou 70 IRHD a hrúbkou približne 3 mm, pričom šírka dotyku v celom perimetri je približne 15 mm. Nosník sa skladá z tuhého kusu zodpovedajúceho tvaru čelného skla tak, aby závažie v tvare hlavy narazilo na vnútorný povrch. V prípade potreby nosník musí spočívať na tuhom stojane s vloženou gumovou tabuľou s tvrdosťou 70 IRHD a hrúbkou približne 3 mm.

Povrch čelného skla musí byť v zásade kolmý na smer nárazu závažia vo forme hlavy.

Závažie v tvare hlavy musí naraziť do čelného skla v bode nachádzajúcom sa vo vzdialenosti do 40 mm od jeho geometrického stredu na tú plochu, ktorá predstavuje pri montáži tabule bezpečnostného skla do vozidla vnútornú čelnú plochu, a môže vykonať iba jeden náraz.

Nárazová plocha plsteného krytu sa musí vymeniť po 12 skúškach.

4. SKÚŠKA OBRUSOVANÍM

4.1. Prístroje a pomôcky

4.1.1. Brúsny prístroj ( 14 ) znázornený schematický na obr. 4 a pozostávajúci z: — horizontálny otočný stôl so stredovým upínadlom otáčajúcim sa proti smeru hodinových ručičiek rýchlosťou 65 až 75 ot/min, a — Obrázok 4 Diagram brúsneho prístroja — dvoch paralelných ramien s protizávažím z ktorých každé je opatrené zvláštnym brúsnym kotúčom voľne spočívajúcim na horizontálnom vretene s guľôčkovým ložiskom; každý kotúč spočíva na skúšobnej vzorke pod tlakom, ktorým pôsobí hmotnosť 500 g. Otočný stôl brúsneho prístroja sa musí otáčať pravidelne, v zásade v jednej rovine (odchýlka od tejto roviny nesmie byť väčšia ako ± 0,05 mm vo vzdialenosti 1,6 mm od okraja otočného stola). Kotúče musia byť namontované tak, aby sa v prípade styku s otáčajúcou sa skúšobnou vzorkou otáčali v opačných smeroch tak, aby vyvíjali dvakrát počas každého otočenia skúšobnej vzorky tlakový a brúsny účinok pozdĺž zakrivených čiar na prstencovej ploche približne 30 cm2.

4.1.2. Brúsne kotúče ( 15 ), každý s priemerom 45 až 50 mm a hrúbkou 12,5 mm, pozostávajúce zo zvláštneho jemne triedeného brusiva vloženého do stredne tvrdej gumy. Kotúče musia mať tvrdosť 72 ± 5 IRHD, merané v štyroch bodoch s rovnakým odstupom na stredovej čiare brúsneho povrchu, pričom tlak pôsobí vertikálne pozdĺž priemeru kotúča a hodnoty sa zaznamenávajú 10 sekúnd po plnom pôsobení tlaku. Brúsne kotúče musia byť pripravené na použitie veľmi pomalým otáčaním proti tabuli plochého skla tak, aby sa zabezpečilo, že ich povrch bude úplne rovný.

4.1.3. Svetelný zdroj pozostávajúci zo žiarovky, ktorej vlákno sa nachádza v rovnobežnej rúrke o rozmeroch 1,5 mm x 1,5 mm x 3 mm. Napätie musí byť stabilizované s presnosťou ± 1/1000. Prístroj používaný na kontrolu napätia musí mať príslušnú presnosť.

4.1.4. Optický systém pozostávajúci zo šošoviek s optickou vzdialenosťou, f, minimálne 500 mm a korigovaných na chromatické aberácie. Úplná apertúra šošovky nesmie prekročiť f/20. Vzdialenosť medzi šošovkami a zdrojom svetla sa musí upraviť tak, aby sa získal svetelný lúč, ktorý bude v zásade rovnobežný. Na účely obmedzenia priemeru svetelného lúča na 7 mm ± 1 mm sa vloží clona (diafragma). Táto clona sa musí umiestniť vo vzdialenosti 100 ± 50 mm od šošovky na strane vzdialenej od zdroja svetla.

4.1.5. Zariadenie na meranie rozptýleného svetla (pozri obr. 5), pozostávajúce z fotoelektrického článku s integračnou guľou o priemere 200 až 250 mm. Guľa je opatrená vstupnými a výstupnými otvormi pre svetlo. Vstupný otvor musí byť kruhový s priemerom minimálne dvojnásobným v porovnaní s priemerom svetelného lúča. Výstupný otvor gule musí byť opatrený buď žalúziou alebo štandardom s určitou odraznosťou v súlade s postupom popísaným ďalej v bode 4.4.3.. Žalúzie musia absorbovať všetko svetlo, ak sa do svetelného lúča nevloží žiadna skúšobná vzorka. Os svetelného lúča musí prechádzať stredom vstupného a výstupného otvoru. Priemer, b, výstupného otvoru svetla musí byť rovný 2a x tan 4°, pričom „a“ je priemer gule. Fotoelektrický článok musí byť namontovaný tak, aby ho nemohlo zasiahnuť svetlo vychádzajúce priamo z výstupného otvoru alebo z odrazného štandardu. Povrchy vnútornej strany integrujúcej gule a odrazného štandardu musia vykazovať rovnakú odraznosť a musia byť matné a neselektívne. Výstup fotoelektrického článku musí byť lineárny s presnosťou ± 2 % v celom rozsahu používaných svetelných intenzít. Konštrukcia prístroja musí byť taká, aby nedošlo k žiadnej výchylke galvanometra v prípade, že je guľa tmavá. Celý prístroj sa musí kontrolovať v pravidelných intervaloch pomocou kalibračných štandardov s definovaným zákalom. Ak sa merania zákalu vykonávajú s použitím prístroja alebo metód odlišných od vyššie definovaných, tak výsledky meraní sa musia v prípade potreby korigovať, s cieľom uviesť ich do súladu s výsledkami získanými pomocou vyššie popísaného prístroja. Obrázok 5 Merač zákalu

4.2. Skúšobné podmienky

4.2.1. Teplota: 20 ± 5 °C.

4.2.2. Tlak: 860 až 1 060 mbar.

4.2.3. Relatívna vlhkosť:60 ± 20 %. 60 ± 20 %.

4.3. Skúšobné vzorky

Skúšobné vzorky musia mať tvar plochých štvorcov o strane 100 mm pričom obidva povrchy musia byť rovné a rovnobežné a v prípade potreby musia mať v strede vyvŕtaný otvor na upevnenie o priemere 6,4 + 0,2/-0 mm.

4.4. Postup

Skúška obrusovaním sa vykonáva na tom povrchu skúšobnej vzorky, ktorý predstavuje vonkajšiu čelnú plochu tabule bezpečnostného skla pri jej montáži na vozidlo a taktiež na vnútornej čelnej ploche v prípade sklenej tabule s plastovým povlakom.

4.4.1. Bezprostredne pred brúsením a po ňom sa skúšobné musia vyčistiť vzorky týmto spôsobom: a) utrite ľanovou handrou pod tečúcou čistou vodou; b) opláchnite destilovanou alebo demineralizovanou vodou; c) vyfúkajte dosucha kyslíkom alebo dusíkom; d) odstráňte prípadné stopy vody jemným pritláčaním vlhkej ľanovej handričky. V prípade potreby osušte tak, že ich zľahka vtlačíte medzi dve ľanové handričky. Musí sa zabrániť akémukoľvek ošetreniu ultrazvukovým zariadením. Po vyčistení sa so skúšobnými vzorkami môže manipulovať iba za ich hrany a musia byť uskladnené tak, aby sa zabránilo ich poškodeniu alebo kontaminácii ich povrchov.

4.4.2. Kondicionujte skúšobné vzorky minimálne 48 hodín pri teplote 20 ± 5 °C a relatívnej vlhkosti 60 ± 20 %.

4.4.3. Skúšobnú vzorku umiestnite ihneď oproti vstupnému otvoru integrujúcej gule. Uhol medzi normálou (kolmicou) na povrch skúšobnej vzorky a osou svetelného lúča nesmie presiahnuť 8°. Vykonajte štyri odčítania tak ako je uvedené v nasledovnej tabuľke:



Odčítanie so skúšobnou vzorkou so žalúziou s odrazným štandardom Zobrazená veličina T1 nie nie áno dopadajúce svetlo T2 áno nie áno celkové svetlo prepustené skúšobnou vzorkou T3 nie áno nie svetlo rozptýlené prístrojom T4 áno áno nie svetlo rozptýlené prístrojom a skúšobnou vzorkou Zopakujte odčítania T1, T2, T3 a T4 pri iných špecifikovaných polohách skúšobnej vzorky na účely určenia rovnomernosti. Vypočítajte celkovú priepustnosť Tt = T2/T1. Vypočítajte difúznu priepustnosť Td nasledovným spôsobom: Vypočítajte percento zákalu alebo svetla alebo obidvoch, rozptýleného, týmto spôsobom: Odmerajte počiatočný zákal skúšobnej vzorky minimálne v štyroch rovnako od seba vzdialených bodoch na neabráznej ploche v súlade s vyššie uvedeným vzorcom. Pre každú skúšobnú vzorku vypočítajte priemer výsledkov. Namiesto štyroch meraní možno získať priemernú hodnotu rovnomerným otáčaním vzorky rýchlosťou 3 ot/sek. alebo vyššou. V prípade každej tabule bezpečnostného skla vykonajte tri skúšky s tým istým druhom. Zákal použite ako mieru abrázie povrchu po podrobení skúšobnej vzorky skúške obrúsením. Odmerajte svetlo rozptýlené abráznou dráhou minimálne v štyroch rovnako od seba vzdialených bodoch na neabráznej ploche pozdĺž dráhy v súlade s vyššie uvedeným vzorcom. Pre každú skúšobnú vzorku vypočítajte priemer výsledkov. Namiesto štyroch meraní možno získať priemernú hodnotu rovnomerným otáčaním vzorky rýchlosťou 3 ot/sek. alebo vyššou.

4.5. Skúška obrusovaním sa vykonáva len na základe posúdení laboratória, ktoré vykonáva skúšku so zreteľom na informácie ktoré už má k dispozícii, napr. zmeny v medzivrstve alebo v hrúbke materiálu si bežne nevyžadujú ďalšie skúšanie.

4.6. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností. Nie sú zahrnuté žiadne sekundárne charakteristické vlastnosti:

5. SKÚŠKA PRI VYSOKEJ TEPLOTE

5.1. Postup

Zahrejte na 100 °C tri skúšobné vzorky alebo tri skúšobné kusy o rozmeroch minimálne 300 mm x 300 mm, ktoré laboratórium odoberie z troch čelných skiel alebo troch sklených tabúľ iných ako čelných skiel, podľa toho čo prichádza do úvahy, pričom jeden z týchto rozmerov musí zodpovedať hornej hrane tabule.

Túto teplotu udržujte po dobu dvoch hodín, potom nechajte skúšobnú vzorku (vzorky) vychladnúť na izbovú teplotu. Pokiaľ má tabuľa bezpečnostného skla obidve vonkajšie plochy z anorganického materiálu, tak skúšku možno vykonať ponorením skúšobnej vzorky kolmo do vriacej vody na špecifikovanú dobu, pričom sa treba vystríhať neprimeranému tepelnému šoku. Pokiaľ sú vzorky vyrezané z čelných skiel, jedna hrana každej takejto skúšobnej vzorky musí byť časťou hrany čelného skla.

5.2. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností.







bezfarebná sfarbená Sfarbenie medzivrstvy: 1 2

Iné sekundárne charakteristické vlastnosti neexistujú.

5.3. Interpretácia výsledkov

5.3.1. Skúška odolnosti proti vysokej teplote sa považuje za skúšku s pozitívnym výsledkom vtedy, ak sa nevytvoria bubliny alebo iné porušenia ďalej ako 15 mm od nebrúsenej hrany alebo 25 m od brúsenej hrany skúšobného kusu alebo vzorky alebo ďalej ako 10 mm od akýchkoľvek trhlín, ktoré sa môžu vyskytnúť počas skúšky.

5.3.2. Sada skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie konštrukčnej časti sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska skúšky odolnosti proti vysokej teplote, ak je splnená niektorá z týchto podmienok: 5.3.2.1. všetky skúšky poskytli uspokojivé výsledky, alebo 5.3.2.2. jedna skúška poskytla neuspokojivé výsledky, ďalšia séria skúšok vykonaná na novej sade skúšobných kusov alebo vzoriek poskytne uspokojivé výsledky.

6. SKÚŠKA NA ODOLNOSŤ PROTI ŽIARENIU

6.1. Skúšobná metóda

6.1.1. Prístroj

6.1.1.1. Zdroj žiarenia pozostáva zo strednotlakovej ortuťovej oblúkovej výbojky s rúrkovou kremennou žiarovkou bezozónového druhu; os žiarovky je zvislá. Menovité rozmery výbojky sú: dĺžka 360 mm a priemer 9,5 mm. Dĺžka oblúka je 300 ± 4 mm. Výbojka sa musí prevádzkovať pri 750 ± 50 W. Môže sa použiť akýkoľvek iný zdroj žiarenia, ktorý vytvára rovnaké účinky ako vyššie špecifikovaná výbojka. Na účely kontroly, či je účinok iného zdroja rovnaký sa vykoná porovnanie meraním množstva energie emitovanej v rozsahu vlnových dĺžok od 300 do 450 mm, pričom všetky ostatné vlnové dĺžky sa odstránia použitím vhodných filtrov. Alternatívny zdroj sa potom používa s týmito filtrami. V prípade tabúľ bezpečnostného skla, pre ktoré neexistuje žiadna uspokojivá korelácia medzi touto skúškou a podmienkami používania je nevyhnutné preskúmať skúšobné podmienky.

6.1.1.2. Napájací transformátor a kondenzátor schopný dodať výbojke (6.1.1.1) spúšťacie špičkové napätie minimálne 1 100 V a pracovné napätie 500 ± 50 V.

6.1.1.3. zariadenie na montáž a otáčanie skúšobných vzoriek rýchlosťou 1 až 5 ot/min okolo centrálne umiestneného zdroja žiarenia s cieľom zabezpečiť rovnomerné vystavenie.

6.1.2. Skúšobné kusy

6.1.2.1. Rozmery skúšobných kusov sú 76 mm x 300 mm.

6.1.2.2. Skúšobné kusy vyreže laboratórium v hornej časti tabúľ takým spôsobom, aby: — v prípade sklených tabúľ iných ako čelné sklá sa horná hrana skúšobných kusov zhodovala s hornou hranou tabúľ, — v prípade čelných skiel sa horná hrana skúšobných kusov zhodovala s horným ohraničením zóny, v ktorej sa má bežná priepustnosť skontrolovať a stanoviť v súlade s bodom 9.1.2.2 tejto prílohy.

6.1.3. Postup

Skontrolujte bežnú priepustnosť svetla stanovenú v súlade s bodmi 9.1.1. až 9.1.2 tejto prílohy troch skúšobných vzoriek pred vystavením. Chráňte určitú časť každej vzorky pred žiarením a potom vzorku vložte do skúšobného prístroja 230 mm od a v pozdĺžnom smere rovnobežne s osou výbojky. Počas celej doby trvania skúšky udržiavajte teplotu vzoriek na hodnote 45 ± 5 °C. Čelom k výbojke sa musí nachádzať tá plocha každej skúšobnej vzorky, ktorá by predstavovala poškriabanú časť traktora. Pre typ výbojky špecifikovaný v bode 6.1.1 činí doba vystavenia 100 hodín. Po ukončení vystavenia odmerajte znovu priepustnosť bežného svetla vystavenej plochy každej vzorky.

6.1.4. Každý skúšobný kus alebo vzorka (celkovo tri) sa podrobí v súlade s uvedeným postupom účinkom žiarenia tak, aby žiarenie v každom bode skúšobného kusu alebo vzorky vytváralo na použitej medzivrstve rovnaký účinok ako je účinok, ktorý by vytvorilo slnečné žiarenia s intenzitou 1 400 W/m2 za 100 hodín.

6.2. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností.







Bezfarebné Sfarbené Sfarbenie skla 2 1 Sfarbenie medzivrstvy 1 2

Iné sekundárne charakteristické vlastnosti neexistujú.

6.3. Interpretácia výsledkov

6.3.1. Skúška na odolnosť proti žiareniu sa považuje za skúšku s pozitívnym výsledkom, ak sú splnené tieto podmienky: 6.3.1.1. celková priepustnosť svetla meraná v súlade s oddielmi 9.1.1. až 9.1.2 tejto prílohy neklesne pod 95 % pôvodnej hodnoty pred ožiarením a v žiadnom prípade neklesne pod: 6.3.1.1.1. 70 % v prípade sklených tabúľ iných ako čelné sklá ktoré musia spĺňať požiadavky týkajúce sa zorného poľa vodiča vo všetkých smeroch; 6.3.1.1.2. 75 % v prípade čelných skiel, v rámci zóny, v ktorej sa musí kontrolovať bežná priepustnosť, tak ako je definované v bode 9.1.2.2 v ďalšom texte. 6.3.1.2. Skúšobný kus alebo vzorka môžu však vykazovať po ožiarení mierne sfarbenie ak ich skúmame proti bielemu pozadiu, avšak nesmie byť viditeľný žiadny iný kaz.

6.3.2. Sada skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie konštrukčnej časti sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska skúšky odolnosti proti žiareniu, ak je splnená jedna z týchto podmienok: 6.3.2.1. všetky skúšky poskytli uspokojivé výsledky, alebo 6.3.2.2. jedna skúška poskytla neuspokojivé výsledky, ďalšia séria skúšok vykonaná na novej sade skúšobných kusov alebo vzoriek poskytne uspokojivé výsledky.

7. SKÚŠKA NA ODOLNOSŤ PROTI VLHKOSTI

7.1. Postup

Uchovávajte tri skúšobné vzorky alebo tri skúšobné kusy v tvare štvorca s rozmermi minimálne 300 x 300 mm zvisle po dobu dvoch týždňov v uzatvorenej nádobe, v ktorej je teplota udržiavaná na hodnote 50 ± 2 °C a relatívna vlhkosť na hodnote 95 % ± 4 % ( 16 ).

Skúšobné kusy sa pripravia tak, aby:

— jedna hrana každého skúšobného kusu bola časťou pôvodnej hrany čelného skla,

— v prípade že sa skúša niekoľko skúšobných kusov súčasne, bola medzi nimi ponechaná primeraná medzera.

Musia sa vykonať bezpečnostné opatrenia na zabránenie stekania kondenzátu zo stien alebo stropu skúšobnej komory na skúšobné vzorky.

7.2. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností.







bezfarebná sfarbená Sfarbenie medzivrstvy 1 2

Iné sekundárne charakteristické vlastnosti neexistujú.

7.3. Interpretácia výsledkov

7.3.1. Tabule z bezpečnostného skla sa považujú za vyhovujúce z hľadiska odolnosti proti vlhkosti, ak nie sú pozorované žiadne významné zmeny ďalej ako 10 mm od nebrúsených hrán alebo ďalej ako 15 mm od brúsených hrán, po dvojhodinovom umiestnení v okolitej atmosfére bežného alebo upraveného vrstveného skla, a 48 hodinovom umiestnení v okolitej atmosfére v prípade platom potiahnutých sklených tabúľ a plastového zasklenia.

7.3.2. Sada skúšobných kusov alebo vzoriek predložených na typové schválenie konštrukčnej časti sa považuje za vyhovujúcu z hľadiska skúšky odolnosti proti vlhkosti, ak je splnená jedna z týchto podmienok: 7.3.2.1. všetky skúšky poskytli uspokojivé výsledky, alebo 7.3.2.2. jedna skúška poskytla neuspokojivé výsledky, ďalšia séria skúšok vykonaná na novej sade vzoriek poskytne uspokojivé výsledky.

8. SKÚŠANIE ODOLNOSTI PROTI ZMENÁM TEPLOTY

8.1. Skúšobná metóda

Dva skúšobné kusy o rozmeroch 300 x 300 mm sa vložia na šesť hodín do uzatvorenej komory s teplotou –40 ± 5 °C; potom sa umiestnia do okolitého ovzdušia s teplotou 23 ± 2 °C na jednu hodinu alebo dovtedy, kým skúšobný kus nedosiahne stabilnú teplotu. Potom sa umiestnia na tri hodiny do prúdu vzduchu s teplotou 72 ± 2 °C. Po ich návrate do okolitého ovzdušia pri teplote 23 ± 2 °C a ochladení na túto teplotu sa tieto skúšobné kusy potom preskúmajú.

8.2. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností.







bezfarebná sfarbená Sfarbenie plastovej medzivrstvy alebo povlaku 1 2

Nie sú zahrnuté žiadne sekundárne charakteristické vlastnosti:

8.3. Interpretácia výsledkov

Skúška odolnosti proti zmenám teploty sa považuje za skúšku s pozitívnym výsledkom, ak skúšobné kusy nevyžadujú žiadne trhliny, kalenie, odlupovanie alebo iné zrejmé poškodenie.

9. OPTICKÉ VLASTNOSTI

9.1. Skúška priepustnosti svetla

9.1.1. Prístroje a pomôcky

9.1.1.1. Svetelný zdroj pozostávajúci zo žiarovky, ktorej vlákno sa nachádza v rovnobežnostene s rozmermi 1,5 mm x 1,5 mm x 3 mm. Napätie na vlákne žiarovky musí byť také, aby teplota farby bola 2856 K ± 50 K. Napätie musí byť stabilizované v rozsahu . Prístroj používaný na kontrolu napätia musí mať primeranú presnosť.

9.1.1.2. Optický systém pozostávajúci zo šošovky s optickou vzdialenosťou minimálne 500 mm a korigovaný na chromatické aberácie. Úplná apertúra šošovky nesmie prekročiť f/20. Vzdialenosť medzi šošovkou a zdrojom svetla sa musí upraviť tak, aby sa získal svetelný lúč, ktorý bude v zásade rovnobežný. Na účely obmedzenia priemeru svetelného lúča na 7 mm ± 1 mm sa vloží clona (diafragma). Táto clona sa musí umiestniť vo vzdialenosti 100 ± 50 mm od šošovky na strane vzdialenej od zdroja svetla. Meranie sa vykoná v bode nachádzajúcom sa v strede svetelného lúča.

9.1.1.3. Meracie zariadenie. Prijímač sa musí vyznačovať relatívnou spektrálnou citlivosťou, ktorá je v zásade zhodná s relatívnou spektrálnou svetelnou účinnosťou fotometrického merača pre fotopické (denné) videnie podľa normy ICI ( 17 ). Citlivý povrch prijímača je potiahnutý difúznym médiom a jeho prierez musí byť aspoň dvojnásobkom svetelného lúča emitovaného optickým systémom. Ak sa používa integrujúca guľa, plocha prierezu otvoru gule musí byť aspoň dvojnásobkom plochy prierezu rovnobežnej časti lúča. Lineárnosť prijímača a pripojeného indikačného prístroja musí byť lepšia ako 2 % meracieho rozsahu.

9.1.2. Postup

Prístroj, ktorý ukazuje odpoveď prijímača, nastavte tak, aby ukazoval 100 dielikov, keď tabuľa bezpečnostného skla nie je vložená do dráhy svetla. Ak na prijímač nedopadá žiadne svetlo, prístroj musí ukazovať nulu.

Umiestnite tabuľu z bezpečnostného skla v takej vzdialenosti od prijímača, ktorá sa rovná približne päťnásobku priemeru prijímača. Vložte tabuľu bezpečnostného skla medzi diafragmu a prijímač a nastavte jej orientáciu tak, aby uhol dopadu svetelného lúča bol 0° ± 5°. Bežná priepustnosť sa meria na tabuli bezpečnostného skla a pre každý meraný bod sa odčíta počet dielikov, n, zobrazený na indikačnom prístroji. Bežná priepustnosť τr sa rovná n/100.

9.1.2.1. V prípade čelných skiel sa môžu používať alternatívne skúšobné metódy s použitím buď skúšobnej vzorky vyrezanej z najplochšej časti čelného skla alebo špeciálne pripraveného plochého štvorca z materiálovými a hrúbkovými charakteristikami identickými s charakteristikami skutočného čelného skla, pričom merania sa vykonávajú kolmo na sklenú tabuľu.

9.1.2.2. Skúška sa vykonáva v zóne I špecifikovanej v bode 9.2.5. tejto prílohy.

9.1.2.3. V prípade traktorov u ktorých nie je možné určiť zónu I sa skúšky vykonávajú v zóne I′ definovanej v bode 9.2.5.3 tejto prílohy.

9.1.3. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností.







bezfarebné sfarbené Sfarbenie skla 1 2 Sfarbenie medzivrstvy: (V prípade vrstvených čelných skiel) 1 2







nezahrnuté zahrnuté Tieniace a/alebo zatemňujúce pásy 1 2

Iné sekundárne charakteristické vlastnosti neexistujú.

9.1.4. Interpretácia výsledkov

9.1.4.1. Bežná priepustnosť meraná v súlade s oddielom 9.1.2 nesmie byť v prípade čelných skiel menšia ako 75 % a v prípade okien iných ako čelné sklá menšia ako 70 %.

9.1.4.2. V prípade okien nachádzajúcich sa v bodoch, ktoré nie sú podstatné pre zorné pole vodiča (napr. zasklená strecha) môže byť faktor bežnej priepustnosti svetla tabule menší ako 70 %. Okná s faktorom priepustnosti bežného svetla menším ako 70 % musia byť označené príslušným symbolom.

9.2. Skúška optického skreslenia

9.2.1. Predmet úpravy

Špecifikovaná metóda predstavuje projekčnú metódu, ktorá umožní vyhodnotenie optického skreslenia tabule bezpečnostného skla.

9.2.1.1. P o j m y

9.2.1.1.1. Optická odchýlka: uhol medzi skutočným a zdanlivým smerom bodu pozorovaného cez tabuľu bezpečnostného skla, pričom veľkosť uhla je funkciou uhla dopadu zámernej čiary, hrúbky a sklonu sklenej tabule a polomeru zakrivenia v bode dopadu.

9.2.1.1.2. Optické skreslenie v smere MM′: algebraický rozdiel uhlovej odchýlky Δα nameraný medzi dvomi bodmi M a M′ na povrchu tabule bezpečnostného skla, pričom vzdialenosť medzi týmito dvomi bodmi musí byť taká, aby ich projekcie v rovine v pravých uhloch ku smeru pozorovania boli oddelené určenou vzdialenosťou Δx (pozri obrázok 6). Odchýlka proti smeru hodinových ručičiek sa považuje za pozitívnu a odchýlka v smere hodinových ručičiek sa považuje za negatívnu.

9.2.1.1.3. Optické skreslenie v bode M: optické skreslenie maximálne pre všetky smery MM′ z bodu M.

9.2.1.2. Prístroje a pomôcky

Súčasťou tejto metódy je premietnutie príslušného diapozitívu (rastra) na zobrazovaciu obrazovku cez skúšanú tabuľu bezpečnostného skla. Zmena zapríčinená v tvare premietnutého obrazu vložením tabule bezpečnostného skla do dráhy svetla určuje mieru skreslenia. Prístroj pozostáva z nasledovných častí, usporiadaných podľa obr. 9.

Obrázok 6

Schématické zobrazenie otpického skreslenia

Poznámky:

Δα = α1 - α2, t.j. optické skreslenie v smere MM'.

Δx = MC t.j. vzdialenosť medzi dvomi priamkami rovnobežnými k smeru pozorovania a prechádzajúcimi cez body M a M'.

Obrázok 7

Optické usporiadanie premietacieho prístroja

9.2.1.2.1. Premietací prístroj dobrej kvality s vysoko citlivým bodovým zdrojom svetla vyznačujúci sa napríklad týmito charakteristikami: — ohnisková vzdialenosť minimálne 90 mm, — apertúra približne 1/2,5, — kremenná halogénová výbojka s výkonom 150 W (ak sa používa bez filtra), — kremenná halogénová výbojka s výkonom 250 W (ak sa používa so zeleným filtrom), Obrázok 8 Zväčšená časť diapozitívu Premietací prístroj je schematicky vyobrazený na obr. 7. Diafragma o priemere 8 mm je umiestnené približne 10 mm od čelnej šošovky.

9.2.1.2.2. Diapozitívy (rastre) pozostávajúce napríklad zo zoskupenia jasných kruhových tvarov na tmavom pozadí (pozri obrázok 8). Diapozitív musí mať dostatočne vysokú kvalitu a kontrast, aby umožnil vykonávať merania s chybou menšou ako 5 %. V neprítomnosti tabule bezpečnostného skla ktorá sa má skúmať, musia byť rozmery kruhových tvarov také, aby tieto pri premietaní vytvorili zostavu kruhov o priemere Δx, pričom Δx = 4 mm (pozri obrázky 6 a 9). Obrázok 9 Usporiadanie prístroja na skúšku optického skreslenia

9.2.1.2.3. Stojan, najlepšie taký, ktorý umožní zvislé a vodorvné snímanie ako aj otáčanie tabule bezpečnostného skla.

9.2.1.2.4. Kontrolná šablóna, pre meranie zmien rozmerov kde sa vyžaduje rýchle posúdenie. Vhodný vzor je vyobrazený na obrázku 10. Obrázok 10 Vzor vhodnej kontrolnej šablóny

9.2.1.3. P o s t u p

9.2.1.3.1. Všeobecne

Namontujte tabuľu bezpečnostného skla do stojana (9.2.1.2.3) v určenom uhle sklonu. Premietnite skúšobný obraz cez skúmanú plochu. Tabuľou bezpečnostného skla otáčajte alebo ňou pohybujte buď horizontálne alebo vertikálne na účely preskúmania celej špecifikovanej plochy.

9.2.1.3.2. Posúdenie s použitím kontrolnej šablóny

Tam kde je rýchle posúdenie s možným rozsahom chyby do 20 % postačujúce, vypočítajte hodnotu A (pozri obrázok 10) z medznej hodnoty ΔαL pre zmenu odchýlky a hodnotu R2, vzdialenosť od tabule bezpečnostného skla po zobrazovaciu obrazovku:

Vzťah medzi zmenou priemeru premietaného obrazu Δd a zmenou uhlovej odchýlky Δα je daný vzťahom:

pričom:

Δd je vyjadrené v milimetroch,

A je vyjadrené v milimetroch,

ΔαL je vyjadrené v oblúkových minútach,

Δα je vyjadrené v oblúkových minútach, a

R2 je vyjadrené v metroch.

9.2.1.3.3. Meranie s použitím fotoelektrického zariadenia

Tam kde sa vyžaduje presné meranie s možným rozsahom chyby menším ako 10 % medznej hodnoty, odmerajte Δd na premietacej osi, pričom hodnotu šírky škvrny odčítajte v bode v ktorom jas je 0,5 násobkom maximálnej hodnoty jasu škvrny.

9.2.1.4. Interpretácia výsledkov

Vyhodnoťte optické skreslenie tabúľ bezpečnostného skla odmeraním Δd v ľubovoľnom bode na povrchu a vo všetkých smeroch s cieľom nájsť Δd max.

9.2.1.5. Alternatívna metóda

Navyše, ako alternatíva k technikám premietania je povolená strioskopická technika, ak sa dodrží presnosť meraní uvedená v bodoch 9.2.1.3.2 a 9.2.1.3.3.

9.2.1.6. Vzdialenosť Δx musí byť 4 mm.

9.2.1.7. Čelné sklo musí byť namontované pod rovnakým uhlom sklonu ako na traktore.

9.2.1.8. Os projekcia v horizontálnej rovine musí zostať približne kolmá na priemet čelného skla v tejto rovine.

9.2.2. Merania sa vykonávajú v zóne I spôsobom predpísaným v bode 9.2.5.2 tejto prílohy. 9.2.2.1. V prípade traktorov, u ktorých nie je možné určiť zónu I definovanú v bode 9.2.5.3 tejto prílohy sa skúška vykoná v zóne I′ definovanej v bode 9.2.5.3 tejto prílohy. 9.2.2.2. Typ traktora Skúška sa musí zopakovať, ak má byť čelné sklo namontované na traktor takého typu, ktorý má rozdielne zorné pole smerom dopredu ako je zorné pole typu traktora, pre ktorý už bolo čelné sklo schválené.

9.2.3. Indexy obtiažnosti sekundárnych charakteristických vlastností. 9.2.3.1. Druh materiálu



Leštené (zrkadlové) sklo Plavené sklo Tabuľové sklo 1 1 2 9.2.3.2. Iné sekundárne charakteristiky Nie sú zahrnuté žiadne sekundárne charakteristické vlastnosti:

9.2.4. Počet vzoriek Na skúšanie sa musia predložiť štyri vzorky.

9.2.5. Definícia zornej zóny čelných skiel traktora: 9.2.5.1 Zorná zóna je definovaná na základe: 9.2.5.1.1. referenčného bodu definovaného v bode 1.2. prílohy „Zorné pole“ k smernici Rady 74/347/EHS z 25. júna 1974 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa zorného poľa výhľadu a stieračov predného skla kolesových poľnohospodárskych alebo lesných traktorov. Tento bod sa označuje ako O; 9.2.5.1.2. priamky OQ ktorá je horizontálnou priamkou prechádzajúcou cez referenčný bod a je kolmá na strednú pozdĺžnu rovinu traktora; 9.2.5.2. zóna I je zónou čelného skla stanovenou priesečníkom čelného skla so štyrmi nižšie definovanými rovinami: P1 — vertikálna rovina prechádzajúca cez O a zvierajúca uhol 15o naľavo od strednej pozdĺžnej roviny traktora, P2 — vertikálna rovina symetrická s P1 okolo strednej pozdĺžnej roviny traktora. Ak toto nie je možné (napríklad ak neexistuje symetrická stredná pozdĺžna rovina) P2 je rovinou symetrickou s P1 okolo pozdĺžnej roviny traktora prechádzajúcej cez referenčný bod. P3 — rovina prechádzajúca cez priamku OQ a zvierajúca uhol 10° nad horizontálnou rovinou. P4 — rovina prechádzajúca cez priamku OQ a zvierajúca uhol 8° pod horizontálnou rovinou. 9.2.5.3. V prípade traktorov u ktorých nie je možné stanoviť zónu I definovanú v bode 9.2.5.2 tejto prílohy, zóna I′ pozostáva z celého povrchu čelného skla.

9.2.6. Interpretácia výsledkov Daný typ čelného skla sa považuje za vyhovujúci z hľadiska optického skreslenia ak u štyroch vzoriek predložených na skúšanie optické skreslenie nepresiahne maximálnu hodnotu 2′ uhlové buď v zóne I alebo I′. 9.2.6.1. Žiadne meranie sa nesmie vykonávať v rámci 100 mm širokej obvodovej zóny. 9.2.6.2. V prípade delených čelných skiel sa nevykonáva žiadne meranie v pásme širokom 35 mm, začínajúcom od okraja tabule, ktoré môže byť priľahlé k deliču čelného skla.

9.3. Skúška oddeľovania sekundárneho obrazu

9.3.1. Predmet úpravy

Uznávajú sa dve skúšobné metódy:

— terčová skúška, a

— skúška kolimačným teleskopom.

Tieto skúšobné metódy sa môžu používať na účely typového schválenia konštrukčnej časti, kontroly kvality alebo vyhodnotenia výrobku, podľa potreby.

9.3.1.1. Terčov