02014L0017 — SK — 01.01.2018 — 001.001

Tento text slúži výlučne ako dokumentačný nástroj a nemá žiadny právny účinok. Inštitúcie Únie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah. Autentické verzie príslušných aktov vrátane ich preambúl sú tie, ktoré boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie a ktoré sú dostupné na portáli EUR-Lex. Tieto úradné znenia sú priamo dostupné prostredníctvom odkazov v tomto dokumente

►B SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/17/EÚ zo 4. februára 2014 o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie a o zmene smerníc 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES L 060 28.2.2014, s. 34)

Zmenené a doplnené:





Opravené a doplnené:









▼B

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/17/EÚ

zo 4. februára 2014

o zmluvách o úvere pre spotrebiteľov týkajúcich sa nehnuteľností určených na bývanie a o zmene smerníc 2008/48/ES a 2013/36/EÚ a nariadenia (EÚ) č. 1093/2010

(Text s významom pre EHP)







KAPITOLA 1

PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI, VYMEDZENIE POJMOV A PRÍSLUŠNÉ ORGÁNY

Článok 1

Predmet úpravy

Touto smernicou sa ustanovuje spoločný rámec pre určité aspekty zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré sa týkajú zmlúv vzťahujúcich sa na úvery pre spotrebiteľov, ktoré sú zabezpečené záložným právom k nehnuteľnosti alebo iným spôsobom, a ktoré sa týkajú nehnuteľností určených na bývanie, vrátane povinnosti posudzovať úverovú bonitu pred poskytnutím úveru, a to ako základ pre tvorbu efektívnych pravidiel schvaľovania úverov v súvislosti s nehnuteľnosťami určenými na bývanie v členských štátoch, a pre určité prudenciálne požiadavky a požiadavky týkajúce sa dohľadu vrátane zriadenia sprostredkovateľov úverov, vymenovaných zástupcov a neúverových inštitúcií a pre dohľad nad nimi.

Článok 2

Rozsah harmonizácie

1. Táto smernica nebráni členským štátom, aby ponechali alebo zaviedli prísnejšie ustanovenia s cieľom chrániť spotrebiteľov za predpokladu, že sú takéto ustanovenia v súlade s ich povinnosťami vyplývajúcimi z práva Únie.

2. Bez ohľadu na odsek 1 členské štáty nemôžu vo svojom vnútroštátnom práve ponechať alebo do neho zaviesť ustanovenia, ktoré sa odchyľujú od ustanovení v článku 14 ods. 2 a prílohe II časti A, pokiaľ ide o štandardizované predzmluvné informácie v Európskom štandardizovanom informačnom formulári (ďalej len „formulár ESIS“), a v článku 17 ods. 1 až 5, 7 a 8 a prílohe I, pokiaľ ide o spoločné a konzistentné pravidlá Únie pre výpočet ročnej percentuálnej miery nákladov.

Článok 3

Rozsah pôsobnosti

1. Táto smernica sa vzťahuje na:

a) zmluvy o úvere, ktoré sú zabezpečené buď záložným právom k nehnuteľnosti, alebo iným porovnateľným zabezpečením, ktoré sa v členskom štáte bežne používa v prípade nehnuteľností určených na bývanie, alebo sú zabezpečené iným právom týkajúcim sa nehnuteľností určených na bývanie, a

b) zmluvy o úvere, ktorých účelom je nadobudnutie alebo zachovanie vlastníckeho práva k pozemku alebo k existujúcej či projektovanej budove.

2. Táto smernica sa nevzťahuje na:

a) zmluvy o úvere týkajúce sa prenechania nehnuteľnosti za odplatu spojeného s jej doživotným užívaním, v prípade ktorých veriteľ:

i) vypláca úver formou jednorazovej čiastky, pravidelnými platbami alebo inými formami úverových platieb ako protihodnotou za sumu odvodenú od budúceho predaja nehnuteľnosti určenej na bývanie alebo práva týkajúceho sa nehnuteľnosti určenej na bývanie a

ii) nebude požadovať splatenie úveru, kým sa nevyskytne jedna alebo viacero konkrétnych životných udalostí spotrebiteľa vymedzených členskými štátmi, pokiaľ spotrebiteľ neporuší svoje zmluvné povinnosti, čo veriteľovi umožní vypovedať zmluvu o úvere;

b) zmluvy o úvere, v prípade ktorých úver poskytuje zamestnávateľ svojim zamestnancom ako vedľajšiu činnosť, ak sa takáto zmluva o úvere poskytuje bez úrokov alebo s ročnou percentuálnou mierou nákladov nižšou ako je miera, ktorá prevláda na trhu, a neponúka sa širokej verejnosti;

c) zmluvy o úvere, v prípade ktorých sa úver poskytuje bez úroku a bez akýchkoľvek iných poplatkov s výnimkou tých, ktoré pokrývajú náklady priamo súvisiace so zabezpečením úveru;

d) zmluvy o úvere vo forme povoleného prečerpania, pri ktorých sa úver musí splatiť do jedného mesiaca;

e) zmluvy o úvere, ktoré sú výsledkom vyriešenia sporu dosiahnutého na súde alebo pred iným zákonným orgánom;

f) zmluvy o úvere s odloženou platbou zostatku existujúceho dlhu bez poplatkov, na ktoré sa nevzťahuje odsek 1 písm. a).

3. Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že nebudú uplatňovať:

a) články 11 a 14 a prílohu II na zmluvy o úvere pre spotrebiteľov zabezpečené záložným právom k nehnuteľnosti alebo iným porovnateľným zabezpečením bežne používaným v členskom štáte pri nehnuteľnostiach určených na bývanie alebo zabezpečené iným právom týkajúcim sa nehnuteľností určených na bývanie, ktorých účelom nie je nadobudnutie alebo zachovanie práva k nehnuteľnostiam určeným na bývanie, a to za predpokladu, že členské štáty uplatňujú na takéto zmluvy o úvere články 4 a 5 a prílohy II a III smernice 2008/48/ES;

b) túto smernicu na zmluvy o úvere, ktoré sa týkajú nehnuteľnosti, ak sa v zmluve o úvere stanovuje, že spotrebiteľ ani rodinný príslušník spotrebiteľa nemôžu v žiadnom okamihu nehnuteľnosť užívať ako dom, byt alebo iné miesto bydliska a nehnuteľnosť sa má užívať ako dom, byt alebo iné miesto bydliska na základe nájomnej zmluvy;

c) túto smernicu na zmluvy o úvere týkajúce sa úverov poskytnutých obmedzenej skupine verejnosti na základe zákonných ustanovení na účely verejného záujmu bezúročne alebo pri nižších úrokových sadzbách úveru, ako sú tie, ktoré prevládajú na trhu, alebo za iných podmienok, ktoré sú pre spotrebiteľa priaznivejšie než tie, ktoré prevládajú na trhu, a pri úrokových sadzbách úveru, ktoré nie sú vyššie ako tie, ktoré prevládajú na trhu;

d) túto smernicu na preklenovacie úvery;

e) túto smernicu na zmluvy o úvere, pri ktorých je veriteľom organizácia v rámci rozsahu pôsobnosti článku 2 ods. 5 smernice 2008/48/ES.

4. Členské štáty, ktoré využijú možnosť uvedenú v odseku 3 písm. b), zabezpečia na vnútroštátnej úrovni uplatňovanie vhodného rámca pre tento typ poskytovania úverov.

5. Členské štáty, ktoré využijú možnosť uvedenú v odseku 3 písm. c) alebo e), zabezpečia uplatňovanie vhodného alternatívneho režimu, aby spotrebitelia dostali včasné informácie o hlavných prvkoch, rizikách a nákladoch takýchto zmlúv o úvere v predzmluvnom štádiu a aby bola reklama na takéto zmluvy o úvere primeraná, zrozumiteľná a nebola klamlivá.

Článok 4

Vymedzenie pojmov

Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

1. „spotrebiteľ“ je spotrebiteľ, ako sa vymedzuje v článku 3 písm. a) smernice 2008/48/ES;

2. „veriteľ“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá v rámci svojej obchodnej, podnikateľskej alebo profesijnej činnosti poskytuje alebo dáva prísľub, že poskytne úver spadajúci do rozsahu pôsobnosti článku 3;

3. „zmluva o úvere“ je zmluva, ktorou veriteľ poskytuje alebo dáva prísľub, že poskytne spotrebiteľovi úver spadajúci do rozsahu pôsobnosti článku 3 vo forme odloženej platby, pôžičky či inej podobnej finančnej výpomoci;

4. „doplnková služba“ je služba, ktorá sa ponúka spotrebiteľovi v súvislosti so zmluvou o úvere;

5. „sprostredkovateľ úverov“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá nekoná ako veriteľ alebo notár, ktorá nielen predstavuje, priamo či nepriamo, spotrebiteľa veriteľovi alebo sprostredkovateľovi úverov a ktorá v rámci svojej obchodnej, podnikateľskej alebo profesijnej činnosti za odmenu, ktorá môže mať formu peňažnej alebo akejkoľvek inej dohodnutej finančnej protihodnoty:

a) predstavuje alebo ponúka spotrebiteľom zmluvy o úvere;

b) pomáha spotrebiteľom tým, že v súvislosti so zmluvami o úvere vykonáva prípravné alebo iné predzmluvné administratívne činnosti, ktoré sú iné ako tie uvedené v písmene a), alebo

c) v mene veriteľa uzatvára so spotrebiteľmi zmluvy o úvere;

6. „skupina“ je skupina veriteľov, ktorí majú byť na účely zostavenia konsolidovanej účtovnej závierky konsolidovaní, ako je vymedzené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2013/34/EÚ z 26. júna 2013 o ročných účtovných závierkach, konsolidovaných účtovných závierkach a súvisiacich správach určitých druhov podnikov ( 1 );

7. „viazaný sprostredkovateľ úverov“ je každý sprostredkovateľ úverov, ktorý koná v mene a na plnú a bezpodmienečnú zodpovednosť:

a) len jedného veriteľa;

b) len jednej skupiny alebo

c) viacerých veriteľov alebo skupín nepredstavujúcich väčšinu trhu;

8. „vymenovaný zástupca“ je fyzická alebo právnická osoba, ktorá vykonáva činnosti uvedené v bode 5 a ktorá koná v mene a na plnú a bezpodmienečnú zodpovednosť iba jedného sprostredkovateľa úverov;

9. „úverová inštitúcia“ je úverová inštitúcia, ako je vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;

10. „neúverová inštitúcia“ je veriteľ, ktorý nie je úverovou inštitúciou;

11. „zamestnanec“ je:

a) každá fyzická osoba pracujúca pre veriteľa alebo sprostredkovateľa úverov, ktorá je priamo zapojená do činností, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, alebo ktorá je v kontakte so spotrebiteľmi pri vykonávaní činností, na ktoré sa vzťahuje táto smernica;

b) každá fyzická osoba pracujúca pre vymenovaného zástupcu, ktorá je v kontakte so spotrebiteľmi pri vykonávaní činností, na ktoré sa vzťahuje táto smernica;

c) každá fyzická osoba, ktorá priamo riadi fyzické osoby uvedené v písmenách a) a b) alebo nad nimi vykonáva dohľad;

12. „celková výška úveru“ je celková výška úveru, ako je vymedzená v článku 3 písm. l) smernice 2008/48/ES;

13. „celkové náklady spotrebiteľa spojené s úverom“ sú celkové náklady spotrebiteľa spojené s úverom, ako sú vymedzené v článku 3 písm. g) smernice 2008/48/ES vrátane nákladov na ocenenie nehnuteľnosti, pokiaľ je takéto ocenenie potrebné na získanie úveru, avšak s výnimkou poplatkov za zápis prevodu vlastníctva nehnuteľnosti do katastra nehnuteľností. Vylúčené sú poplatky, ktoré má spotrebiteľ zaplatiť za nedodržiavanie záväzkov stanovených v zmluve o úvere;

14. „celková čiastka, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť“ je celková suma splatná zo strany spotrebiteľa, ako je vymedzená v článku 3 písm. h) smernice 2008/48/ES;

15. „ročná percentuálna miera nákladov“ sú celkové náklady spotrebiteľa spojené s úverom vyjadrené ako ročný percentuálny podiel z celkovej výšky úveru, prípadne vrátane nákladov uvedených v článku 17 ods. 2, a rovná sa na ročnom základe súčasnej hodnote všetkých budúcich alebo súčasných záväzkov (čerpanie, splátky a poplatky) dohodnutých medzi veriteľom a spotrebiteľom;

16. „úroková sadzba úveru“ je úroková sadzba úveru, ako je vymedzená v článku 3 písm. j) smernice 2008/48/ES;

17. „posúdenie úverovej bonity“ je vyhodnotenie vyhliadky, že dlžný záväzok vyplývajúci zo zmluvy o úvere bude splatený;

18. „trvalý nosič“ je trvalý nosič, ako je vymedzený v článku 3 písm. m) smernice 2008/48/ES;

19. „domovský členský štát“ je:

a) ak je veriteľom alebo sprostredkovateľom úverov fyzická osoba, členský štát, v ktorom sa nachádza jej ústredie;

b) ak je veriteľom alebo sprostredkovateľom úverov právnická osoba, členský štát, v ktorom sa nachádza jej sídlo, alebo ak podľa jej vnútroštátneho práva nemá žiadne sídlo, členský štát, v ktorom sa nachádza jej ústredie;

20. „hostiteľský členský štát“ je iný členský štát než domovský členský štát, v ktorom má veriteľ alebo sprostredkovateľ úverov pobočku alebo v ktorom poskytuje služby;

21. „poradenské služby“ sú poskytovanie osobných odporúčaní spotrebiteľovi v súvislosti s jednou alebo viacerými transakciami týkajúcimi sa zmlúv o úvere a predstavujú činnosť oddelenú od poskytovania úveru a od činností sprostredkovania úverov uvedených v bode 5;

22. „príslušný orgán“ je orgán, ktorý členský štát určil v súlade s článkom 5 ako príslušný;

23. „preklenovací úver“ je zmluva o úvere bez pevne stanovenej doby trvania alebo splatná do 12 mesiacov, ktorú spotrebiteľ používa ako dočasné riešenie financovania počas prechodu na iné finančné dojednanie týkajúce sa nehnuteľnosti;

24. „podmienený záväzok alebo záruka“ je zmluva o úvere, ktorá plní funkciu zábezpeky pre inú samostatnú, ale doplnkovú transakciu, a v prípade ktorej sa istina zabezpečená nehnuteľnosťou čerpá len vtedy, ak nastane udalosť či udalosti uvedené v zmluve;

25. „zmluva o úvere so zdieľaním majetku“ je zmluva o úvere, v prípade ktorej splatná istina vyplýva zo zmluvne stanoveného percentuálneho podielu na hodnote nehnuteľnosti v čase splátky alebo splátok istiny;

26. „viazanie produktov“ je ponúkanie alebo uzatvorenie zmluvy o úvere v balíku spolu s inými odlišnými finančnými produktmi alebo službami, pričom zmluva o úvere nie je spotrebiteľovi k dispozícii samostatne;

27. „spájanie produktov do balíkov“ je ponúkanie alebo uzatvorenie zmluvy o úvere v balíku spolu s inými odlišnými finančnými produktmi alebo službami, pričom zmluva o úvere je spotrebiteľovi k dispozícii aj samostatne, avšak nie nevyhnutne za rovnakých podmienok, ako keď sa ponúka v balíku s doplnkovými službami;

28. „úver v cudzej mene“ je zmluva o úvere, v ktorej je úver:

a) denominovaný v inej mene než v mene, v ktorej spotrebiteľ poberá príjem alebo je držiteľom aktív, z ktorých sa má úver splatiť, alebo

b) denominovaný v inej mene než v mene členského štátu, v ktorom má spotrebiteľ pobyt.

Článok 5

Príslušné orgány

1. Členské štáty určia príslušné vnútroštátne orgány oprávnené zabezpečovať uplatňovanie a presadzovanie tejto smernice a zabezpečia, aby sa im udelili právomoci v oblasti vyšetrovania a presadzovania, ako aj primerané zdroje potrebné na efektívne a účinné plnenie ich úloh.

Orgány uvedené v prvom pododseku sú verejné orgány alebo subjekty uznané vnútroštátnym právom alebo verejnými orgánmi výslovne oprávnenými na tieto účely na základe vnútroštátneho práva. Nemôžu to byť veritelia, sprostredkovatelia úverov ani vymenovaní zástupcovia.

2. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány, všetky osoby, ktoré pre ne pracujú alebo pracovali, ako aj audítori a experti, ktorým tieto príslušné orgány dávali pokyny, boli viazaní povinnosťou zachovávať služobné tajomstvo. Žiadne dôverné informácie, ktoré môžu získať počas vykonávania svojich úloh, sa nesmú prezradiť žiadnej inej osobe alebo orgánu, s výnimkou prípadu, keď sa uvádzajú v súhrnnej alebo agregovanej forme, a prípadov, na ktoré sa vzťahuje trestné právo alebo táto smernica. To však príslušným orgánom nebráni, aby si dôverné informácie vymieňali alebo ich zasielali v súlade s vnútroštátnym právom a právom Únie.

3. Členské štáty zabezpečia, aby orgány určené ako príslušné na zabezpečenie uplatňovania a presadzovania článkov 9, 29, 32, 33, 34 a 35 tejto smernice boli buď jedným z týchto orgánov, alebo oboje:

a) príslušnými orgánmi vymedzenými v článku 4 bode 2 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010;

b) orgánmi, ktoré nie sú príslušnými orgánmi uvedenými v písmene a) za predpokladu, že vo vnútroštátnych zákonoch, iných právnych predpisoch alebo správnych opatreniach sa od týchto orgánov vyžaduje, aby spolupracovali s príslušnými orgánmi uvedenými v písmene a) vždy, keď je to potrebné na vykonávanie ich úloh podľa tejto smernice, a to aj na účely spolupráce s Európskym orgánom dohľadu (Európskym orgánom pre bankovníctvo) (ďalej len „EBA“) požadovanej v tejto smernici.

4. Členské štáty informujú Komisiu a EBA o určení príslušných orgánov a všetkých následných zmenách, pričom uvedú akékoľvek rozdelenie príslušných úloh medzi rôznymi príslušnými orgánmi. Prvýkrát k tomuto informovaniu dôjde čo najskôr, avšak najneskôr do 21. marca 2016.

5. Príslušné orgány vykonávajú svoje právomoci v súlade s vnútroštátnym právom buď:

a) priamo na základe vlastnej kompetencie, alebo pod dohľadom justičných orgánov, alebo

b) podaniami na súdoch, ktoré sú príslušné prijímať potrebné rozhodnutie, vrátane podania odvolania v prípade potreby, ak podanie na prijatie potrebného rozhodnutia nie je úspešné, s výnimkou článkov 9, 29, 32, 33, 34 a 35.

6. Ak je na ich území viac ako jeden príslušný orgán, členské štáty zabezpečia, aby sa ich príslušné úlohy jasne vymedzili a aby tieto orgány úzko spolupracovali, aby mohli účinne plniť svoje príslušné úlohy.

7. Komisia uverejňuje zoznam príslušných orgánov aspoň raz za rok v Úradnom vestníku Európskej únie a priebežne ho aktualizuje na svojej webovej stránke.







KAPITOLA 2

FINANČNÉ VZDELÁVANIE

Článok 6

Finančné vzdelávanie spotrebiteľov

1. Členské štáty presadzujú opatrenia na podporu vzdelávania spotrebiteľov, pokiaľ ide o zodpovedné prijímanie úverov a riadenie dlhu, najmä v súvislosti s zmluvami o hypotekárnom úvere. Pre orientáciu spotrebiteľov, najmä tých, ktorí si berú hypotekárny úver po prvýkrát, sú potrebné jasné a všeobecné informácie o postupe poskytovania úverov. Tiež sú potrebné informácie o tom, aké rady môžu spotrebiteľom poskytnúť spotrebiteľské organizácie a vnútroštátne orgány.

2. Komisia zverejní výsledok posúdenia finančného vzdelávania, ktoré majú spotrebitelia v členských štátoch k dispozícii, a identifikuje príklady najlepších postupov, ktoré by sa mohli ďalej rozvíjať s cieľom zvýšiť informovanosť spotrebiteľov vo finančnej oblasti.







KAPITOLA 3

PODMIENKY UPLATNITEĽNÉ NA VERITEĽOV, SPROSTREDKOVATEĽOV ÚVEROV A VYMENOVANÝCH ZÁSTUPCOV

Článok 7

Vykonávanie podnikateľských povinností pri poskytovaní úverov spotrebiteľom

1. Členské štáty vyžadujú, aby pri navrhovaní úverových produktov, poskytovaní úveru, sprostredkovaní úveru alebo poskytovaní poradenských služieb týkajúcich sa úverov, prípadne doplnkových služieb spotrebiteľom, alebo pri plnení zmluvy o úvere, veriteľ, sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca konali čestne, spravodlivo, transparentne a profesionálne a aby pri tom zohľadňovali práva a záujmy spotrebiteľov. Pokiaľ ide o poskytovanie úveru, sprostredkovanie úveru alebo poskytovanie poradenských služieb o úvere a prípadne doplnkových služieb, činnosti vychádzajú z informácií o situácii spotrebiteľa a akejkoľvek osobitnej požiadavke, o ktorej spotrebiteľ informuje, a o odôvodnených predpokladoch týkajúcich sa rizík pre situáciu spotrebiteľa počas trvania zmluvy o úvere. Pokiaľ ide o takéto poskytovanie poradenských služieb, činnosť vychádza tiež z informácií požadovaných podľa článku 22 ods. 3 písm. a).

2. Členské štáty zabezpečia, že spôsob, akým veritelia odmeňujú svojich zamestnancov a sprostredkovateľov úverov, a spôsob, akým sprostredkovatelia úverov odmeňujú svojich zamestnancov a vymenovaných zástupcov, nebráni splneniu povinnosti stanovenej v odseku 1.

3. Členské štáty zabezpečia, aby pri stanovovaní a uplatňovaní zásad odmeňovania zamestnancov zodpovedných za posudzovanie úverovej bonity dodržali veritelia nasledujúce zásady, a to spôsobom a v rozsahu, ktorý je primeraný ich veľkosti, vnútornej organizácii a povahe, rozsahu a zložitosti ich činností:

a) zásada odmeňovania je v súlade s riadnym a efektívnym riadením rizík a podporuje ho, pričom sa ňou nepodnecuje k podstupovaniu rizika prekračujúceho úroveň rizika tolerovanú veriteľom;

b) zásada odmeňovania je v súlade s obchodnou stratégiou, cieľmi, hodnotami a dlhodobými záujmami veriteľa, a zahŕňa opatrenia na predchádzanie konfliktom záujmov, a to najmä tak, že ustanovia, že odmena nezávisí od počtu alebo podielu prijatých žiadostí.

4. Členské štáty zabezpečia, že ak veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia poskytujú poradenské služby, štruktúrou odmeňovania príslušných zamestnancov nie je dotknutá ich schopnosť konať v najlepšom záujme spotrebiteľa, a najmä nezávisí od predajných cieľov. Na dosiahnutie tohto cieľa môžu členské štáty dodatočne zakázať provízie, ktoré veriteľ platí sprostredkovateľovi úverov.

5. Členské štáty môžu zakázať platby od spotrebiteľa veriteľovi alebo sprostredkovateľovi úverov pred uzavretím zmluvy o úvere, alebo môžu na takéto platby uložiť obmedzenia.

Článok 8

Povinnosť poskytnúť spotrebiteľom bezplatné informácie

Členské štáty zabezpečia, že ak sa spotrebiteľom poskytujú informácie v súlade s požiadavkami stanovenými v tejto smernici, takéto informácie sa spotrebiteľovi poskytujú bezplatne.

Článok 9

Požiadavky na znalosti a odbornú spôsobilosť zamestnancov

1. Členské štáty zabezpečia, aby veritelia, sprostredkovatelia úverov a vymenovaní zástupcovia od svojich zamestnancov vyžadovali, aby mali primeranú úroveň znalostí a odbornej spôsobilosti a aby si ich pravidelne aktualizovali, pokiaľ ide o vypracúvanie, ponúkanie alebo poskytovanie zmlúv o úvere, vykonávanie činností sprostredkovania úverov uvedených v článku 4 bode 5, alebo poskytovanie poradenských služieb. V prípade, že uzavretie zmluvy o úvere zahŕňa doplnkové služby, vyžadujú sa primerané znalosti a odborná spôsobilosť súvisiace s týmito doplnkovými službami.

2. S výnimkou okolností uvedených v odseku 3 domovské členské štáty ustanovia minimálne požiadavky na znalosti a odbornú spôsobilosť zamestnancov veriteľov, sprostredkovateľov úverov a vymenovaných zástupcov v súlade so zásadami stanovenými v prílohe III.

3. Ak veriteľ alebo sprostredkovateľ úverov poskytuje svoje služby na území jedného alebo viacerých iných členských štátov:

i) prostredníctvom pobočky, hostiteľský členský štát je zodpovedný za ustanovenie minimálnych požiadaviek na znalosti a odbornú spôsobilosť vzťahujúcich sa na zamestnancov pobočky;

ii) na základe slobody poskytovať služby, je domovský členský štát zodpovedný za ustanovenie minimálnych požiadaviek na znalosti a odbornú spôsobilosť vzťahujúcich sa na zamestnancov v súlade s prílohou III, avšak hostiteľské členské štáty môžu ustanoviť minimálne požiadavky na znalosti a odbornú spôsobilosť v prípade tých požiadaviek, ktoré sa uvádzajú v prílohe III bode 1 písm. b), c), e) a f).

4. Členské štáty zabezpečia, aby dohľad nad dodržiavaním požiadaviek podľa odseku 1 vykonávali príslušné orgány a aby mali tieto príslušné orgány právomoc od veriteľov, sprostredkovateľov úverov a vymenovaných zástupcov požadovať predloženie takých dôkazov, ktoré príslušný orgán považuje nevyhnutné na účely umožnenia takéhoto dohľadu.

5. V záujme účinného dohľadu nad veriteľmi a sprostredkovateľmi úverov, ktorí poskytujú svoje služby na území iných členských štátov na základe slobody poskytovať služby, príslušné orgány hostiteľského a domovského členského štátu úzko spolupracujú na účely účinného dohľadu nad dodržiavaním minimálnych požiadaviek hostiteľského členského štátu na znalosti a odbornú spôsobilosť a ich účinného presadzovania. Na tieto účely si môžu navzájom delegovať úlohy a povinnosti.







KAPITOLA 4

INFORMÁCIE A POSTUPY PRED UZAVRETÍM ZMLUVY O ÚVERE

Článok 10

Všeobecné ustanovenia týkajúce sa reklamy a marketingu

Bez toho, aby tým bola dotknutá smernica 2005/29/ES, vyžadujú členské štáty, aby akákoľvek reklamná a marketingová komunikácia týkajúca sa zmlúv o úvere bola čestná, jasná a nebola klamlivá. Zakázané sú najmä formulácie, ktoré môžu vytvárať falošné očakávania spotrebiteľov, pokiaľ ide o dostupnosť alebo náklady spojené s úverom.

Článok 11

Štandardné informácie, ktoré má obsahovať reklama

1. Členské štáty zabezpečia, aby každá reklama na zmluvy o úvere, v ktorej sa uvádza úroková sadzba alebo akékoľvek iné číselné údaje súvisiace s nákladmi spotrebiteľa spojenými s úverom, obsahovala štandardné informácie v súlade s týmto článkom.

Členské štáty môžu ustanoviť, že prvý pododsek sa neuplatňuje v prípade, keď vnútroštátne právo požaduje uvedenie ročnej percentuálnej miery nákladov v reklame na zmluvy o úvere, v ktorej sa neuvádza úroková sadzba alebo akékoľvek iné číselné údaje súvisiace s akýmikoľvek nákladmi spotrebiteľa spojenými s úverom v zmysle prvého pododseku.

2. Štandardné informácie zrozumiteľne, stručne a zreteľne uvádzajú:

a) totožnosť veriteľa alebo prípadne sprostredkovateľa úverov či vymenovaného zástupcu;

b) prípadne informáciu o tom, že zmluva o úvere bude zabezpečená záložným právom k nehnuteľnosti alebo iným porovnateľným zabezpečením, ktoré sa v členskom štáte bežne používa na nehnuteľnosť určenú na bývanie, alebo iným právom týkajúcim sa nehnuteľnosti určenej na bývanie;

c) úrokovú sadzbu úveru, pričom sa uvedie, či ide o fixnú alebo variabilnú sadzbu alebo kombináciu oboch, a to spolu s podrobnosťami o akýchkoľvek poplatkoch zahrnutých v celkových nákladoch spotrebiteľa spojených s úverom;

d) celkovú výšku úveru;

e) ročnú percentuálnu mieru nákladov, ktorá sa v reklame uvedie aspoň takým zreteľným spôsobom ako akékoľvek úrokové sadzby;

f) prípadne dĺžku trvania zmluvy o úvere;

g) prípadne výšku splátok;

h) prípadne celkovú čiastku, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť;

i) prípadne počet splátok;

j) prípadne varovanie v súvislosti so skutočnosťou, že možné fluktuácie výmenného kurzu by mohli mať vplyv na čiastku, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť.

3. Informácie uvedené v odseku 2 s výnimkou tých, ktoré sú uvedené v jeho písmenách a), b) alebo j), sa podrobne vymedzia prostredníctvom reprezentatívneho príkladu, s ktorým sa plne zosúladia. Členské štáty prijmú kritériá na určenie reprezentatívneho príkladu.

4. Ak je uzavretie zmluvy o doplnkovej službe, najmä poistenia, podmienkou na získanie úveru alebo na jeho získanie za podmienok, za ktorých sa ponúka, a ak náklady súvisiace s touto službou nemožno určiť vopred, uvedie sa jednoznačne, stručne a zreteľne povinnosť uzavrieť takúto zmluvu spolu s ročnou percentuálnou mierou nákladov.

5. Informácie uvedené v odsekoch 2 a 4 musia byť ľahko čitateľné alebo prípadne jasne počuteľné v závislosti od média použitého na reklamné účely.

6. Členské štáty môžu požadovať uvedenie stručného a primeraného upozornenia na konkrétne riziká, ktoré sú spojené so zmluvami o úvere. Bezodkladne oznámia tieto požiadavky Komisii.

7. Týmto článkom nie je dotknutá smernica 2005/29/ES.

Článok 12

Viazanie produktov a spájanie produktov do balíkov

1. Členské štáty umožnia spájanie produktov do balíkov, avšak viazanie produktov zakážu.

2. Bez ohľadu na odsek 1 môžu členské štáty stanoviť, že veritelia môžu od spotrebiteľa alebo jeho rodinného príslušníka alebo osoby jemu blízkej požadovať, aby:

a) si otvorili alebo ponechali platobný alebo sporiaci účet, ak jediným účelom takého účtu je zhromaždenie kapitálu na splácanie úveru, obsluhu úveru, združenie zdrojov na získanie úveru, alebo poskytnutie dodatočnej zábezpeky veriteľovi pre prípad nesplácania úveru;

b) si kúpili alebo ponechali investičný produkt alebo produkt súkromného dôchodkového zabezpečenia, ak takýto produkt, ktorý v prvom rade zabezpečuje investorovi príjem v prípade odchodu do dôchodku, tiež poskytuje dodatočnú zábezpeku veriteľovi pre prípad nesplácania úveru alebo zhromažďuje kapitál na splatenie úveru, obsluhu úveru alebo na združenie zdrojov na získanie úveru;

c) uzavrieť samostatnú zmluvu o úvere v spojení so zmluvou o úvere so zdieľaním majetku s cieľom získať úver.

3. Bez ohľadu na odsek 1 môžu členské štáty povoliť viazanie produktov v prípade, že veriteľ môže svojmu príslušnému orgánu preukázať, že z viazaného produktu alebo kategórií produktov, ktoré sa navzájom ponúkajú za rovnakých podmienok a ktoré nie sú k dispozícii samostatne, majú spotrebitelia jednoznačný prospech, a to s náležitým zreteľom na dostupnosť a ceny príslušných produktov ponúkaných na trhu. Tento odsek sa uplatňuje len na produkty, ktoré sa uvedú na trh po 20. marci 2014.

4. Členské štáty môžu veriteľom povoliť, aby od spotrebiteľa požadovali, aby mal pre zmluvu o úvere uzavreté náležité poistenie. V takýchto prípadoch členské štáty zabezpečia, aby veriteľ akceptoval poistenie od odlišného poskytovateľa, ako je ním uprednostňovaný poskytovateľ, pokiaľ toto poistenie zaručuje úroveň záruk rovnocennú poisteniu, ktoré navrhol veriteľ.

Článok 13

Všeobecné informácie

1. Členské štáty zabezpečia, aby veritelia alebo prípadne viazaní sprostredkovatelia úverov alebo ich vymenovaní zástupcovia trvale zverejňovali na papieri alebo na inom trvalom nosiči alebo v elektronickej podobe jednoznačné a zrozumiteľné všeobecné informácie o zmluvách o úvere. Členské štáty môžu okrem toho ustanoviť, že všeobecné informácie zverejňujú neviazaní sprostredkovatelia úverov.

Takéto všeobecné informácie obsahujú prinajmenšom tieto informácie:

a) totožnosť a geografickú adresu subjektu, ktorý informácie poskytuje;

b) účely, na ktoré sa môže úver použiť;

c) formy zábezpeky, prípadne vrátane možnosti, aby sa nachádzala v inom členskom štáte;

d) možnú dĺžku trvania zmlúv o úvere;

e) typy dostupnej úrokovej sadzby úveru, pričom sa uvedie, či je fixná, variabilná, alebo zmiešaná, so stručným opisom vlastností fixnej a variabilnej sadzby úveru vrátane súvisiacich dôsledkov pre spotrebiteľa;

▼M1

ea) v prípade, že sú dostupné zmluvy, ktoré odkazujú na referenčnú hodnotu, ako sa vymedzuje v článku 3 ods. 1 bode 3 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1011 ( 2 ), názvy referenčných hodnôt a ich správcov a prípadné dôsledky pre spotrebiteľa;

▼B

f) v prípade, že sú dostupné úvery v cudzej mene, uvedenie cudzej meny alebo mien vrátane vysvetlenia dôsledkov pre spotrebiteľa, keď je úver denominovaný v cudzej mene;

g) reprezentatívny príklad celkovej výšky úveru, celkových nákladov spotrebiteľa spojených s úverom, celkovej čiastky, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť, a ročnej percentuálnej miery nákladov;

h) uvedenie možných budúcich nákladov nezahrnutých do celkových nákladov spotrebiteľa spojených s úverom, ktoré sa majú zaplatiť v súvislosti so zmluvou o úvere;

i) škála rôznych možností úhrady úveru veriteľovi vrátane počtu, frekvencie a výšky pravidelných splátok;

j) prípadné jasné a výstižné vyhlásenie, že plnenie podmienok zmluvy o úvere nezaručuje splatenie celkovej výšky úveru podľa zmluvy o úvere;

k) opis podmienok priamo súvisiacich s predčasným splatením;

l) či je ocenenie majetku potrebné, a prípadne, kto je zodpovedný za zabezpečenie ocenenia a či spotrebiteľovi vznikajú akékoľvek súvisiace náklady;

m) uvedenie doplnkových služieb, ktoré je spotrebiteľ povinný prijať, aby získal úver alebo ho získal za podmienok, za ktorých sa ponúka, a prípadne spresnenie, že doplnkové služby možno zakúpiť od poskytovateľa, ktorý nie je veriteľom, a

n) všeobecné upozornenie na možné dôsledky neplnenia záväzkov spojených so zmluvou o úvere.

2. Členské štáty môžu uložiť veriteľom povinnosť uviesť iné druhy upozornení, ktoré sú v členskom štáte relevantné. Bezodkladne oznámia tieto požiadavky Komisii.

Článok 14

Predzmluvné informácie

1. Členské štáty zabezpečia, aby veriteľ a prípadne sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca poskytol spotrebiteľovi individualizované informácie potrebné na porovnanie úverov dostupných na trhu, posúdenie ich dôsledkov a prijatie kvalifikovaného rozhodnutia o tom, či uzavrieť zmluvu o úvere:

a) bez zbytočného odkladu po tom, čo spotrebiteľ poskytol nevyhnutné informácie o svojich potrebách, finančnej situácii a preferenciách v súlade s článkom 20, a

b) v dostatočnom časovom predstihu predtým, ako je spotrebiteľ viazaný akoukoľvek zmluvou o úvere alebo ponukou.

2. Individualizované informácie uvedené v odseku 1, či už na papieri alebo na inom trvalom nosiči, sa poskytujú prostredníctvom formulára ESIS, ako sa uvádza v prílohe II.

3. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, že sa spotrebiteľovi predloží ponuka záväzná pre veriteľa, táto ponuka sa predloží na papieri alebo na inom trvalom nosiči a sprevádza ju formulár ESIS, ak:

a) spotrebiteľovi sa v minulosti nepredložil žiadny formulár ESIS alebo

b) vlastnosti ponuky sa líšia od informácií uvedených v už predloženom formulári ESIS.

4. Členské štáty môžu ustanoviť povinné predloženie formulára ESIS pred predložením ponuky záväznej pre veriteľa. Ak tak členský štát ustanoví, bude požadovať, aby sa opätovné predloženie formulára ESIS požadovalo len vtedy, ak je dodržaný odsek 3 písm. b).

5. Členské štáty, ktoré do 20. marca 2014 zaviedli informačný formulár spĺňajúci požiadavky na informácie rovnocenné tým, ktoré sú stanovené v prílohe II, ho môžu naďalej používať na účely tohto článku až do 21. marca 2019.

6. Členské štáty stanovia lehotu v trvaní najmenej sedem dní, počas ktorej bude mať spotrebiteľ dostatočný čas na porovnanie ponúk, posúdenie ich dôsledkov a prijatie kvalifikovaného rozhodnutia.

Členské štáty stanovia, že lehota uvedená v prvom pododseku je buď lehotou na premyslenie pred uzatvorením zmluvy o úvere, alebo lehotou na uplatnenie práva na odstúpenie od zmluvy o úvere po jej uzatvorení, alebo ich kombináciou.

Ak členský štát stanoví lehotu na premyslenie pred uzatvorením zmluvy o úvere:

a) ponuka je počas lehoty na premyslenie pre veriteľa záväzná a

b) spotrebiteľ môže ponuku prijať kedykoľvek počas lehoty na premyslenie.

Členské štáty môžu stanoviť, že spotrebitelia nemôžu prijať ponuku počas lehoty, ktorá nepresiahne prvých 10 dní lehoty na premyslenie.

Ak sa úroková sadzba úveru alebo iné náklady súvisiace s ponukou stanovia na základe predaja podkladových dlhopisov alebo iných nástrojov dlhodobého financovania, členské štáty môžu ustanoviť, že úroková sadzba úveru alebo iné náklady sa môžu odlišovať od toho, čo sa uvádza v ponuke, v závislosti od hodnoty podkladového dlhopisu alebo iného nástroja dlhodobého financovania.

Ak má spotrebiteľ právo na odstúpenie v súlade s druhým pododsekom tohto odseku, článok 6 smernice 2002/65/ES sa neuplatňuje.

7. Veriteľ a prípadne sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca, ktorý predložil formulár ESIS spotrebiteľovi, splnil požiadavky týkajúce sa poskytnutia informácií spotrebiteľovi pred uzavretím zmluvy na diaľku, ako sa ustanovuje v článku 3 bode 1 smernice 2002/65/ES, pričom požiadavky podľa článku 5 ods. 1 uvedenej smernice sa považujú za splnené z ich strany len vtedy, ak formulár ESIS predložili aspoň pred uzavretím zmluvy.

8. Členské štáty nemôžu upraviť vzor formulára ESIS okrem prípadov uvedených v prílohe II. Všetky dodatočné informácie, ktoré veriteľ, alebo prípadne sprostredkovateľ úverov či vymenovaný zástupca, môže poskytnúť spotrebiteľovi, alebo ktorých poskytnutie spotrebiteľovi sa vyžaduje podľa vnútroštátneho práva, sa poskytujú v samostatnom dokumente, ktorý môže byť prílohou formulára ESIS.

9. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 40 prijímať delegované akty týkajúce sa zmeny štandardného znenia v časti A prílohy II alebo pokynov v časti B uvedenej prílohy s cieľom reagovať na potrebu poskytnutia informácií alebo upozornení týkajúcich sa nových produktov, ktoré sa pred 20. marcom 2014 neponúkali na trhu. Takýmito delegovanými aktmi sa však nesmie zmeniť štruktúra alebo formát formulára ESIS.

10. V prípade telefonickej komunikácie, ako sa uvádza v článku 3 ods. 3 smernice 2002/65/ES, opis hlavných znakov finančnej služby, ktoré sa majú poskytnúť podľa článku 3 ods. 3 písm. b) druhej zarážky uvedenej smernice, musí obsahovať prinajmenšom položky uvedené v oddieloch 3 až 6 časti A prílohy II k tejto smernici.

11. Členské štáty zabezpečia, aby aspoň v prípade, keď neexistuje právo na odstúpenie, veriteľ alebo prípadne sprostredkovateľ úverov či vymenovaný zástupca poskytol spotrebiteľovi kópiu návrhu zmluvy o úvere v čase predloženia ponuky záväznej pre veriteľa. V prípade, že existuje právo na odstúpenie, členské štáty zabezpečia, aby veriteľ, alebo prípadne sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca ponúkol spotrebiteľovi poskytnutie kópie návrhu zmluvy o úvere v čase predloženia ponuky záväznej pre veriteľa.

Článok 15

Požiadavky na informácie týkajúce sa sprostredkovateľov úverov a vymenovaných zástupcov

1. Členské štáty zabezpečia, aby sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca v dostatočnom časovom predstihu pred vykonaním akýchkoľvek činností sprostredkovania úverov uvedených v článku 4 bode 5 poskytol spotrebiteľovi na papieri alebo inom trvalom nosiči minimálne nasledujúce informácie:

a) totožnosť a geografickú adresu sprostredkovateľa úverov;

b) register, do ktorého bol zapísaný, prípadne registračné číslo a spôsob overenia tejto registrácie;

c) či je sprostredkovateľ úverov viazaný vo vzťahu k jednému alebo viacerým veriteľom alebo či pracuje výlučne pre jedného alebo viacerých veriteľov. Ak je sprostredkovateľ úverov viazaný vo vzťahu k jednému alebo viacerým veriteľom alebo pracuje výlučne pre jedného alebo viacerých veriteľov, poskytne mená veriteľov, pre ktorých pracuje. Sprostredkovateľ úverov môže uviesť, že je nezávislý, ak spĺňa podmienky stanovené v súlade s článkom 22 ods. 4;

d) či sprostredkovateľ úverov ponúka poradenské služby;

e) prípadný poplatok, ktorý má spotrebiteľ zaplatiť sprostredkovateľovi úverov za jeho služby, alebo ak to nie je možné, spôsob výpočtu poplatku;

f) postupy, ktoré umožňujú spotrebiteľom alebo iným zainteresovaným stranám interne podávať sťažnosti na sprostredkovateľov úverov, a prípadne prostriedky, ktorými možno uplatniť postupy mimosúdneho vybavovania sťažností a nápravy;

g) prípadne existenciu a, pokiaľ je známa, výšku provízií alebo iných stimulov, ktoré majú veriteľ alebo tretie strany zaplatiť sprostredkovateľovi úverov za jeho služby v súvislosti so zmluvou o úvere. Ak ich výška nie je známa v čase oznámenia, sprostredkovateľ úverov informuje spotrebiteľa, že skutočná výška sa uvedie v neskoršom štádiu vo formulári ESIS.

2. Sprostredkovatelia úverov, ktorí nie sú viazaní, avšak dostávajú od jedného alebo viacerých veriteľov províziu, poskytnú na žiadosť spotrebiteľa informácie o rozdieloch v úrovniach provízie, ktorú majú zaplatiť rôzni veritelia poskytujúci zmluvy o úvere ponúkané spotrebiteľovi. Spotrebiteľovi sa poskytne informácia o jeho práve požadovať takéto informácie.

3. V prípadoch, keď sprostredkovateľ úverov účtuje spotrebiteľovi poplatok a dodatočne prijme províziu od veriteľa alebo tretej strany, sprostredkovateľ úverov vysvetlí spotrebiteľovi, či sa provízia započíta, alebo nezapočíta voči poplatku, či už čiastočne alebo v plnom rozsahu.

4. Členské štáty zabezpečia, aby prípadný poplatok, ktorý má zaplatiť spotrebiteľ sprostredkovateľovi úverov za jeho služby, sprostredkovateľ úverov oznámil veriteľovi na účely výpočtu ročnej percentuálnej miery nákladov.

5. Členské štáty od sprostredkovateľov úverov vyžadujú, aby zabezpečili, že okrem oznamovania, ktoré sa vyžaduje v tomto článku, ich vymenovaný zástupca oznamuje spotrebiteľovi postavenie, v ktorom koná, a sprostredkovateľa úverov, ktorého zastupuje, pri kontaktovaní spotrebiteľa alebo predtým, ako so spotrebiteľom jedná.

Článok 16

Primerané vysvetlenia

1. Členské štáty zabezpečia, aby veritelia a prípadne sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia poskytli spotrebiteľovi primerané vysvetlenia týkajúce sa navrhovaných zmlúv o úvere a akýchkoľvek doplnkových služieb tak, aby spotrebiteľ mohol posúdiť, či sú navrhované zmluvy o úvere a doplnkové služby prispôsobené jeho potrebám a finančnej situácii.

Vysvetlenia zahŕňajú najmä tieto prípadné informácie:

a) predzmluvné informácie, ktoré sa majú poskytnúť v súlade s:

i) článkom 14 v prípade veriteľov;

ii) článkami 14 a 15 v prípade sprostredkovateľov úverov alebo vymenovaných zástupcov;

b) základné vlastnosti navrhovaných produktov;

c) konkrétne účinky, ktoré môžu mať navrhované produkty pre spotrebiteľa vrátane dôsledkov nesplácania úveru spotrebiteľom, a

d) či v prípade, keď sa doplnkové služby nachádzajú v balíku so zmluvou o úvere, možno každú zložku balíka vypovedať samostatne a dôsledky takéhoto konania pre spotrebiteľa.

2. Členské štáty môžu upraviť spôsob a rozsah poskytovania vysvetlení uvedených v odseku 1, ako aj to, kto ich poskytuje, a to podľa konkrétnych okolností, za ktorých sa zmluva o úvere ponúka, osoby, ktorej sa ponúka, a povahy ponúkaného úveru.







KAPITOLA 5

ROČNÁ PERCENTUÁLNA MIERA NÁKLADOV

Článok 17

Výpočet ročnej percentuálnej miery nákladov

1. Ročná percentuálna miera nákladov sa vypočíta na základe matematického vzorca uvedeného v prílohe I.

2. Náklady na otvorenie a ponechanie osobitného účtu, na používanie platobných prostriedkov na transakcie a čerpanie z tohto účtu a ostatné náklady týkajúce sa platobných transakcií sa zahrnú do celkových nákladov spotrebiteľa spojených s úverom vždy, keď je otvorenie alebo ponechanie účtu povinné na získanie úveru alebo jeho získanie za podmienok, za akých sa ponúka.

3. Pri výpočte ročnej percentuálnej miery nákladov sa vychádza z predpokladu, že zmluva o úvere zostane platná na dohodnutú dobu a že veriteľ a spotrebiteľ si budú plniť svoje povinnosti za podmienok a v lehotách ustanovených v zmluve o úvere.

4. V prípade zmlúv o úvere s doložkami, ktoré umožňujú zmeny úrokovej sadzby úveru, a prípadne poplatkov zahrnutých v ročnej percentuálnej miere nákladov, ktoré sa však nedajú kvantifikovať v čase výpočtu, sa pri výpočte ročnej percentuálnej miery nákladov vychádza z predpokladu, že úroková sadzba úveru a ostatné poplatky zostávajú fixné vo vzťahu k úrovni stanovenej pri uzavretí zmluvy.

5. V prípade zmlúv o úvere, pre ktoré sa dohodla fixná úroková sadzba úveru vo vzťahu k počiatočnému obdobiu najmenej piatich rokov, na konci ktorého sa uskutočnia rokovania o úrokovej sadzbe úveru, aby sa dohodla nová fixná úroková sadzba na ďalšie rozhodujúce obdobie, výpočet dodatočnej názornej ročnej percentuálnej sadzby nákladov uvedenej vo formulári ESIS sa vzťahuje len na počiatočné obdobie fixnej úrokovej sadzby úveru a vychádza z predpokladu, že na konci obdobia fixnej úrokovej sadzby úveru sa zostatok istiny splatí.

6. V prípade, že zmluva o úvere umožňuje zmeny úrokovej sadzby úveru, členské štáty zabezpečia, aby bol spotrebiteľ informovaný o možnom vplyve zmien na výšku splátok a na ročnú percentuálnu mieru nákladov aspoň prostredníctvom formulára ESIS. To sa uskutoční poskytnutím dodatočnej ročnej percentuálnej miere nákladov spotrebiteľovi, ktorá zohľadňuje možné riziká spojené s významným zvýšením úrokovej sadzby úveru. Ak úroková sadzba úveru nie je obmedzená, túto informáciu sprevádza upozornenie zdôrazňujúce možnosť zmeny celkových nákladov spotrebiteľa spojených s úverom, ktoré vyjadruje ročná percentuálna miera nákladov. Toto ustanovenie sa neuplatňuje na zmluvy o úvere, pri ktorých je úroková sadzba úveru fixná počas počiatočného obdobia najmenej piatich rokov, na konci ktorého sa uskutočnia rokovania o úrokovej sadzbe úveru, aby sa dohodla nová fixná úroková sadzba úveru na ďalšie rozhodujúce obdobie, pre ktoré sa vo formulári ESIS stanovuje dodatočná názorná ročná percentuálna miera nákladov.

7. Prípadne sa pri výpočte ročnej percentuálnej miery nákladov použijú dodatočné predpoklady uvedené v prílohe I.

8. Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 40 prijímať delegované akty s cieľom zmeniť poznámky alebo aktualizovať predpoklady použité pri výpočte ročnej percentuálnej miery nákladov, ako sa uvádza v prílohe I, najmä ak poznámky alebo predpoklady uvedené v tomto článku a v prílohe I nestačia na výpočet ročnej percentuálnej miery nákladov jednotným spôsobom alebo už viac nezodpovedajú obchodnej situácii na trhu.







KAPITOLA 6

POSÚDENIE ÚVEROVEJ BONITY

Článok 18

Povinnosť posúdiť úverovú bonitu spotrebiteľa

1. Členské štáty zabezpečia, aby veriteľ pred uzavretím zmluvy o úvere vykonal dôkladné posúdenie úverovej bonity spotrebiteľa. Pri tomto posúdení sa náležite zohľadňujú faktory relevantné z hľadiska overenia perspektívy spotrebiteľa dodržať svoje povinnosti vyplývajúce zo zmluvy o úvere.

2. Členské štáty zabezpečia, aby sa stanovili, zdokumentovali a zachovávali postupy a informácie, na ktorých sa toto posúdenie zakladá.

3. Posúdenie úverovej bonity sa nesmie príliš zakladať na tom, že hodnota nehnuteľnosti určenej na bývanie presahuje výšku úveru alebo na predpoklade, že sa hodnota nehnuteľnosti určenej na bývanie zvýši, s výnimkou prípadu, keď účelom zmluvy o úvere je výstavba alebo rekonštrukcia nehnuteľnosti určenej na bývanie.

4. Členské štáty zabezpečia, že veriteľ po uzavretí zmluvy o úvere so spotrebiteľom túto zmluvu nezruší ani ju nezmení v neprospech spotrebiteľa s odôvodnením, že sa posúdenie úverovej bonity vykonalo nesprávne. Tento odsek sa neuplatňuje, ak sa preukáže, že spotrebiteľ vedome zatajil alebo sfalšoval informácie v zmysle článku 20.

5. Členské štáty zabezpečia, aby:

a) veriteľ poskytol úver spotrebiteľovi len vtedy, keď výsledok posúdenia úverovej bonity naznačuje, že je pravdepodobné, že povinnosti vyplývajúce zo zmluvy o úvere budú splnené spôsobom, ktorý sa podľa danej zmluvy vyžaduje;

b) v súlade s článkom 10 smernice 95/46/ES veriteľ vopred informoval spotrebiteľa o tom, že nahliadne do databázy;

c) v prípade, že sa žiadosť o úver zamietne, veriteľ spotrebiteľa bezodkladne informoval o zamietnutí a prípadne o tom, že sa toto rozhodnutie zakladá na automatizovanom spracovaní údajov. Ak sa zamietnutie zakladá na výsledku nahliadnutia do databázy, veriteľ spotrebiteľa informuje o výsledku takéhoto nahliadnutia a poskytne podrobné informácie o databáze, do ktorej sa nahliadlo.

6. Členské štáty zabezpečia, aby po uzatvorení zmluvy o úvere bola pred schválením akéhokoľvek výrazného zvýšenia celkovej výšky úveru opätovne posúdená úverová bonita spotrebiteľa na základe aktualizovaných informácií okrem prípadu, keď sa takýto dodatočný úver predpokladal a zohľadnil už pri pôvodnom posúdení úverovej bonity.

7. Týmto článkom nie je dotknutá smernica 95/46/ES.

Článok 19

Oceňovanie majetku

1. Členské štáty zabezpečia, aby sa na ich území vypracovali spoľahlivé pravidlá oceňovania nehnuteľnosti určenej na bývanie na účely hypotekárneho financovania. Členské štáty od veriteľov požadujú, aby zabezpečili uplatňovanie týchto pravidiel pri oceňovaní majetku, alebo aby podnikli vhodné kroky s cieľom zabezpečiť uplatnenie týchto pravidiel v situáciách, keď oceňovanie vykonáva tretia strana. Ak za reguláciu nezávislých odhadcov, ktorí vykonávajú oceňovanie majetku, zodpovedajú vnútroštátne orgány, zabezpečujú, aby títo odhadcovia dodržiavali zavedené vnútroštátne pravidlá.

2. Členské štáty zabezpečia, aby interní a externí odhadcovia, ktorí vykonávajú oceňovanie majetku, mali príslušnú odbornú spôsobilosť a boli dostatočne nezávislí od postupu schvaľovania úveru, aby mohli poskytovať nestranné a objektívne ocenenie, ktoré sa zdokumentuje na trvalom nosiči a ktorého záznam uchováva veriteľ.

Článok 20

Zverejňovanie a overovanie informácií o spotrebiteľovi

1. Posúdenie úverovej bonity uvedené v článku 18 sa vykonáva na základe informácií o príjme a výdavkoch spotrebiteľa o ďalších finančných a ekonomických okolnostiach, ktoré sú nevyhnutné, dostatočné a primerané. Tieto informácie veriteľ získava z relevantných interných alebo externých zdrojov vrátane spotrebiteľa a zahrnuté sú aj informácie, ktoré sa v priebehu procesu žiadosti o úver poskytnú sprostredkovateľovi úverov alebo vymenovanému zástupcovi. Informácie sa primeraným spôsobom overujú, a to v prípade potreby aj prostredníctvom nezávisle overiteľnej dokumentácie.

2. Členské štáty zabezpečia, aby sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia príslušnému veriteľovi vhodným spôsobom predložili potrebné informácie, ktoré získali od spotrebiteľa, s cieľom umožniť vykonanie posúdenia úverovej bonity.

3. Členské štáty zabezpečia, aby veritelia už vo fáze pred uzavretím zmluvy jasne a zrozumiteľne stanovili potrebné informácie a nezávisle overiteľné dôkazy, ktoré má spotrebiteľ poskytnúť, a aby stanovili časový rámec, v ktorom je spotrebiteľ povinný tieto informácie poskytnúť. Takáto žiadosť o informácie je primeraná tomu a obmedzuje sa na to, čo je nevyhnutné na vykonanie náležitého posúdenia úverovej bonity. Členské štáty veriteľom v prípade potreby umožnia požadovať spresnenie informácií poskytnutých v reakcii na takúto žiadosť, aby bolo možné vykonať posúdenie úverovej bonity.

Členské štáty veriteľovi neumožnia vypovedať zmluvu o úvere na základe toho, že informácie, ktoré spotrebiteľ poskytol pred uzavretím zmluvy o úvere, neboli úplné.

Druhým pododsekom sa členským štátom nebráni, aby veriteľovi umožnili vypovedať zmluvu o úvere, ak sa preukáže, že spotrebiteľ informácie vedome zatajil alebo sfalšoval.

4. Členské štáty zavedú opatrenia, ktorými sa zabezpečí, aby si spotrebitelia boli vedomí toho, že v reakcii na žiadosť uvedenú v prvom pododseku odseku 3 je nevyhnutné poskytnúť správne informácie a že takéto informácie majú byť čo najúplnejšie, aby bolo možné vykonať náležité posúdenie úverovej bonity. Veriteľ, sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca upozornia spotrebiteľa, že v prípade, keď veriteľ nie je schopný vykonať posúdenie úverovej bonity, pretože sa spotrebiteľ rozhodol neposkytnúť informácie alebo overenie potrebné na posúdenie úverovej bonity, nemôže byť úver poskytnutý. Toto upozornenie sa môže poskytovať v štandardizovanej forme.

5. Týmto článkom nie je dotknutá smernica 95/46/ES, predovšetkým jej článok 6.







KAPITOLA 7

PRÍSTUP K DATABÁZAM

Článok 21

Prístup k databázam

1. Každý členský štát zabezpečí všetkým veriteľom zo všetkých členských štátov prístup k databázam používaným v danom členskom štáte na posudzovanie úverovej bonity spotrebiteľov a výhradne na účely monitorovania dodržiavania úverových záväzkov spotrebiteľov počas trvania zmluvy o úvere. Podmienky takéhoto prístupu nesmú byť diskriminačné.

2. Odsek 1 sa uplatňuje na databázy, ktoré prevádzkujú súkromné úverové kancelárie alebo agentúry úverových referencií, ako aj na verejné registre.

3. Týmto článkom nie je dotknutá smernica 95/46/ES.







KAPITOLA 8

PORADENSKÉ SLUŽBY

Článok 22

Normy pre poradenské služby

1. Členské štáty zabezpečia, aby veriteľ, sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca výslovne informovali spotrebiteľa v kontexte danej transakcie, či sa poskytujú alebo či možno poskytnúť spotrebiteľovi poradenské služby.

2. Členské štáty zabezpečia, aby pred poskytnutím poradenských služieb alebo prípadne pred uzavretím zmluvy o poskytnutí poradenských služieb poskytol veriteľ, sprostredkovateľ úverov alebo vymenovaný zástupca spotrebiteľovi na papieri alebo na inom trvalom nosiči tieto informácie:

a) či sa odporúčanie bude zakladať iba na posúdení ich vlastnej škály produktov v súlade s odsekom 3 písm. b) alebo na širokej škále produktov ponúkaných na celom trhu v súlade s odsekom 3 písm. c), aby spotrebiteľ mohol porozumieť základu, z ktorého odporúčanie vychádza;

b) podľa potreby výšku poplatku, ktorý spotrebiteľ musí zaplatiť za poradenské služby, alebo ak v čase zverejnenia nie je možné stanoviť sumu, metódu, ktorá sa na jeho výpočet použije.

Informácie uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku možno poskytnúť spotrebiteľovi vo forme dodatočných predzmluvných informácií.

3. Keď sa spotrebiteľom poskytujú poradenské služby, členské štáty okrem požiadaviek stanovených v článkoch 7 a 9 zabezpečia, aby:

a) veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia získali potrebné informácie o osobnej a finančnej situácii spotrebiteľa, jeho preferenciách a cieľoch tak, aby mohli odporučiť vhodné zmluvy o úvere. Takéto posúdenie sa zakladá na informáciách, ktoré sú aktuálne v danom okamihu, a zohľadňujú sa v ňom odôvodnené predpoklady týkajúce sa rizík pre situáciu spotrebiteľa počas trvania navrhovanej zmluvy o úvere;

b) veritelia, viazaní sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia viazaných sprostredkovateľov úverov zvážili vo svojej škále produktov dostatočne veľký počet zmlúv o úvere a odporučili zmluvu o úvere alebo niekoľko zmlúv o úvere zo svojej škály produktov, ktoré sú vhodné z hľadiska potrieb spotrebiteľa, jeho finančnej situácie a osobnej situácie;

c) sprostredkovatelia úverov, ktorí nie sú viazaní sprostredkovatelia úverov, alebo vymenovaní zástupcovia sprostredkovateľov úverov, ktorí nie sú viazaní, zvážili dostatočne veľký počet zmlúv o úvere dostupných na trhu a odporučili zmluvu o úvere alebo niekoľko zmlúv o úvere dostupných na trhu, ktoré sú vhodné z hľadiska potrieb spotrebiteľa, jeho finančnej situácie a osobnej situácie;

d) veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia konali v najlepšom záujme spotrebiteľa tým, že sa:

i) oboznámia s potrebami a situáciou spotrebiteľa a

ii) odporučia vhodné zmluvy o úvere v súlade s písmenami a), b) a c), a

e) veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia poskytli spotrebiteľovi svoje odporúčania zaznamenané na papieri alebo inom trvalom nosiči.

4. Členské štáty môžu zakázať používanie pojmu „poradenstvo“ a „poradca“ alebo podobných pojmov, ak poradenské služby poskytujú spotrebiteľom veritelia, viazaní sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia viazaných sprostredkovateľov úverov.

Ak členské štáty nezakážu používanie pojmu „poradenstvo“ a „poradca“, uložia na používanie pojmu „nezávislé poradenstvo“ alebo „nezávislý poradca“ zo strany veriteľov, sprostredkovateľov úverov alebo vymenovaných zástupcov, ktorí poskytujú poradenské služby, nasledujúce podmienky:

a) veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia zvážia dostatočne veľký počet zmlúv o úvere dostupných na trhu a

b) veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia nesmú byť odmenení za tieto poradenské služby jedným alebo viacerými veriteľmi.

Písmeno b) druhého pododseku sa uplatňuje, len ak je počet posudzovaných veriteľov nižší, ako je počet predstavujúci väčšinu trhu.

Členské štáty môžu uložiť prísnejšie požiadavky vo vzťahu k používaniu pojmov „nezávislé poradenstvo“ alebo „nezávislý poradca“ zo strany veriteľov, sprostredkovateľov úverov alebo vymenovaných zástupcov vrátane zákazu prijímať odmenu od veriteľa.

5. Členské štáty môžu veriteľom, sprostredkovateľom úverov a vymenovaným zástupcom stanoviť povinnosť upozorniť spotrebiteľa na to, že zo zmluvy o úvere môže pre spotrebiteľa vzhľadom na jeho finančnú situáciu vyplývať určité riziko.

6. Členské štáty zabezpečia, aby poradenské služby poskytovali len veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia.

Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že neuplatnia prvý pododsek na osoby:

a) vykonávajúce činnosti sprostredkovania úverov uvedené v článku 4 bode 5 alebo poskytujúce poradenské služby, ak sa tieto činnosti vykonávajú alebo služby poskytujú príležitostne v rámci profesijnej činnosti a táto činnosť je regulovaná právnymi alebo regulačnými predpismi alebo etickým kódexom spravujúcim danú profesiu, ktoré nevylučujú vykonávanie týchto činností alebo poskytovanie týchto služieb;

b) poskytujúce poradenské služby v kontexte spravovania existujúceho dlhu, ktoré sú správcami konkurznej podstaty, ak je táto činnosť regulovaná právnymi alebo regulačnými predpismi, alebo verejné či dobrovoľné dlhové poradenské služby, ktoré fungujú na nekomerčnom základe, alebo

c) poskytujúce poradenské služby, ktoré nie sú veriteľmi, sprostredkovateľmi úverov ani vymenovanými zástupcami, ak bolo týmto osobám udelené oprávnenie na činnosť zo strany príslušných orgánov, ktoré nad nimi zároveň vykonávajú dohľad, a to v súlade s požiadavkami na sprostredkovateľov úverov podľa tejto smernice.

Osoby, ktoré využívajú oslobodenie uvedené v druhom pododseku, nemôžu využívať právo poskytovať služby na celom území Únie uvedené v článku 32 ods. 1.

7. Týmto článkom nie je dotknutý článok 16 a schopnosť členských štátov zabezpečiť, aby sa spotrebiteľom sprístupnili služby s cieľom pomôcť im porozumieť ich finančné potreby a to, aké produkty pravdepodobne zodpovedajú ich potrebám.







KAPITOLA 9

ÚVERY V CUDZEJ MENE A ÚVERY S VARIABILNOU ÚROKOVOU SADZBOU

Článok 23

Úvery v cudzej mene

1. Členské štáty zabezpečia, aby pre situácie, keď sa zmluva o úvere týka úveru v cudzej mene, mali v čase uzavretia zmluvy o úvere zavedený vhodný regulačný rámec, aby sa zabezpečilo minimálne, že:

a) spotrebiteľ má právo za uvedených podmienok zmeniť menu zmluvy o úvere na alternatívnu menu alebo

b) sú zavedené ďalšie mechanizmy na obmedzenie rizika výmenného kurzu, ktorému je spotrebiteľ vystavený v súvislosti so zmluvou o úvere.

2. Alternatívna mena uvedená v odseku 1 písm. a) je:

a) buď mena, v ktorej spotrebiteľ predovšetkým poberá príjem alebo je držiteľom aktív, z ktorých sa má úver splatiť, ako sa uviedlo v čase vykonania najaktuálnejšieho posúdenia úverovej bonity vo vzťahu k zmluve o úvere, alebo

b) mena členského štátu, v ktorom mal spotrebiteľ bydlisko v čase uzavretia zmluvy o úvere alebo v ktorom má bydlisko v súčasnosti.

Členské štáty môžu určiť, či má spotrebiteľ k dispozícii obidve z možností uvedených v písmenách a) a b) prvého pododseku alebo len jednu z nich, alebo môžu veriteľom umožniť, aby určili, či sú pre spotrebiteľa dostupné obe možnosti uvedené v písmenách a) a b) prvého pododseku, alebo len jedna z nich.

3. Ak má spotrebiteľ právo zmeniť menu zmluvy o úvere na alternatívnu menu v súlade s odsekom 1 písm. a), členské štáty zabezpečia, aby výmenný kurz, na základe ktorého sa zmena vykoná, je trhovým výmenným kurzom platným v deň podania žiadosti o zmenu meny, ak sa neuvádza inak v zmluve o úvere.

4. Členské štáty zabezpečia, aby v prípade, keď má spotrebiteľ úver v cudzej mene, veriteľ spotrebiteľa na papieri alebo inom trvalom nosiči pravidelne upozorňoval minimálne vtedy, keď sa celková čiastka, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť a ktorá ostáva nesplatená, alebo výška pravidelných splátok odlišuje o viac ako 20 % od toho, koľko by predstavovali v prípade, ak by sa uplatnil výmenný kurz medzi menou zmluvy o úvere a menou členského štátu platný v čase uzavretia zmluvy o úvere. Upozornenie informuje spotrebiteľa o zvýšení celkovej čiastky, ktorú musí spotrebiteľ zaplatiť, prípadne sa v ňom stanovuje právo uskutočniť zmenu na alternatívnu menu a podmienky takejto zmeny a vysvetľuje sa v ňom akýkoľvek mechanizmus uplatniteľný na obmedzenie rizík výmenného kurzu, ktorým je spotrebiteľ vystavený.

5. Členské štáty môžu ďalej regulovať úvery v cudzej mene, a to pod podmienkou, že sa takáto regulácia neuplatňuje so spätným účinkom.

6. Mechanizmy uplatniteľné podľa tohto článku sa spotrebiteľovi oznámia prostredníctvom formulára ESIS a v zmluve o úvere. Ak zmluva o úvere neobsahuje žiadne ustanovenie zamerané na obmedzenie rizika výmenného kurzu, ktorému je spotrebiteľ vystavený, na úroveň fluktuácie výmenného kurzu pod 20 %, vo formulári ESIS sa uvedie názorný príklad vplyvu fluktuácie výmenného kurzu na úrovni 20 %.

Článok 24

Úvery s variabilnou úrokovou sadzbou

Ak sa zmluva o úvere týka úveru s variabilnou úrokovou sadzbou, členské štáty zabezpečia, aby:

a) všetky indexy alebo referenčné sadzby použité na výpočet úrokovej sadzby úveru boli pre strany zmluvy o úvere a pre príslušné orgány jasné, dostupné, objektívne a overiteľné a

b) historické záznamy o indexoch pre výpočet úrokových sadzieb úveru uchovávali buď poskytovatelia týchto indexov, alebo veritelia.







KAPITOLA 10

RIADNE PLNENIE ZMLÚV O ÚVERE A VYKONÁVANIE SÚVISIACICH PRÁV

Článok 25

Predčasné splatenie úveru

1. Členské štáty zabezpečia, aby mal spotrebiteľ právo splniť úplne alebo čiastočne svoje povinnosti vyplývajúce zo zmluvy o úvere pred uplynutím platnosti tejto zmluvy. V takých prípadoch má spotrebiteľ právo na zníženie celkových nákladov spotrebiteľa spojených s úverom, pričom takéto zníženie tvoria úroky a náklady na zostávajúcu dobu trvania zmluvy.

2. Členské štáty môžu ustanoviť, že uplatnenie práva uvedeného v odseku 1 podlieha určitým podmienkam. Takéto podmienky môžu zahŕňať časové obmedzenie uplatnenia práva, rozdielne zaobchádzanie v závislosti od typu úrokovej sadzby úveru alebo od okamihu, keď si spotrebiteľ uplatní svoje právo, alebo obmedzenia, pokiaľ ide o okolnosti, za ktorých sa môže právo uplatniť.

3. Členské štáty môžu ustanoviť, že veriteľ má nárok na spravodlivú a objektívnu náhradu, ak je takáto náhrada odôvodnená, možných nákladov priamo spojených s predčasným splatením úveru, avšak nemôže spotrebiteľovi uložiť pokutu. Náhrada v tejto súvislosti neprekračuje finančnú stratu veriteľa. Členské štáty môžu za týchto podmienok ustanoviť, že náhrada nesmie prekročiť určitú úroveň alebo že sa umožňuje len za určité obdobie.

4. Ak chce spotrebiteľ splniť svoje povinnosti vyplývajúce zo zmluvy o úvere pred uplynutím platnosti zmluvy, veriteľ mu po prijatí žiadosti bezodkladne poskytne na papieri alebo na inom trvalom nosiči informácie potrebné na posúdenie tejto možnosti. V týchto informáciách sa minimálne kvantifikujú dôsledky, ktoré pre spotrebiteľa vyplývajú zo splnenia jeho povinností pred uplynutím platnosti zmluvy o úvere, a jasne sa uvádzajú všetky použité predpoklady. Všetky použité predpoklady musia byť primerané a odôvodnené.

5. Ak predčasné splatenie úveru spadá do obdobia, v ktorom je úroková sadzba úveru fixná, môžu členské štáty ustanoviť, že uplatnenie práva uvedeného v odseku 1 je podmienené existenciou legitímneho záujmu na strane spotrebiteľa.

Článok 26

Flexibilné a spoľahlivé trhy

1. Členské štáty majú zavedené vhodné mechanizmy s cieľom zabezpečiť, aby nárok na zábezpeku bol vynútiteľný zo strany alebo v mene veriteľov. Členské štáty zabezpečia, aby veritelia viedli primerané záznamy o typoch nehnuteľnosti prijatej ako zábezpeka, ako aj o súvisiacich použitých zásadách schvaľovania hypotekárneho úveru.

2. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabezpečenie vhodného štatistického monitorovania trhu s nehnuteľnosťami určenými na bývanie, a to aj na účely dohľadu nad trhom, podľa potreby prostredníctvom podpory vývoja a využitia osobitných cenových indexov, ktoré môžu byť buď verejné, alebo súkromné, alebo verejné aj súkromné zároveň.

Článok 27

Informácie o zmenách úrokovej sadzby úveru

1. Členské štáty zabezpečia, aby veriteľ informoval spotrebiteľa o každej zmene úrokovej sadzby úveru na papieri alebo na inom trvalom nosiči, a to skôr, ako táto zmena nadobudne účinnosť. Informácie uvedú aspoň výšku splátok, ktoré sa majú vykonať po nadobudnutí účinnosti novej úrokovej sadzby úveru, a príslušné informácie v prípadoch, keď sa zmení počet alebo frekvencia splátok.

2. Členské štáty však môžu zmluvným stranám umožniť, aby sa v zmluve o úvere dohodli, že informácie uvedené v odseku 1 sa budú spotrebiteľovi poskytovať pravidelne, ak zmena úrokovej sadzby úveru súvisí so zmenou referenčnej sadzby, že nová referenčná sadzba sa vhodným spôsobom zverejní a že informácie o novej referenčnej sadzbe budú k dispozícii v priestoroch veriteľa a oznámia sa osobne spotrebiteľovi spolu so sumou nových pravidelných splátok.

3. Veritelia môžu naďalej pravidelne informovať spotrebiteľov, ak zmena úrokovej sadzby úveru nesúvisí so zmenou referenčnej sadzby, v prípade, že sa to umožňovalo podľa vnútroštátneho práva do 20. marca 2014.

4. Ak sa zmeny úrokovej sadzby úveru určujú prostredníctvom aukcie na kapitálových trhoch, a preto nie je možné, aby veriteľ informoval spotrebiteľa o akejkoľvek zmene predtým, než táto zmena nadobudne účinnosť, veriteľ v dostatočnom časovom predstihu pred aukciou informuje spotrebiteľa na papieri alebo na inom trvalom nosiči o nadchádzajúcom postupe a uvedie možný vplyv na úrokovú sadzbu úveru.

Článok 28

Omeškanie so splácaním dlhu a realizácia záložného práva

1. Členské štáty prijmú opatrenia s cieľom podporiť veriteľov, aby boli primerane ústretoví predtým, než začnú konať vo veci realizácie záložného práva.

2. Členské štáty môžu vyžadovať, aby v prípade, keď veriteľ môže stanoviť a uložiť spotrebiteľovi v súvislosti s nesplácaním úveru poplatky, tieto poplatky neboli vyššie, ako je nevyhnutné na náhradu nákladov, ktoré veriteľovi vznikli v dôsledku takéhoto nesplácania úveru.

3. Členské štáty môžu veriteľom umožniť, aby spotrebiteľovi v prípade nesplácania úveru ukladali dodatočné poplatky. V takomto prípade členské štáty určia hornú hranicu takýchto poplatkov.

4. Členské štáty zmluvným stranám zmluvy o úvere nebránia v tom, aby sa výslovne dohodli na tom, že navrátenie zábezpeky veriteľovi alebo prevod zábezpeky na veriteľa alebo zisk z predaja zábezpeky bude dostatočný na splatenie úveru.

5. Ak cena získaná za nehnuteľnosť ovplyvňuje dlžnú sumu spotrebiteľa, členské štáty zavedú postupy alebo opatrenia na to, aby sa umožnilo, že sa za založenú nehnuteľnosť získa najlepšia cena.

Ak po ukončení postupu realizácie záložného práva zostáva dlh nesplatený, členské štáty zabezpečia, aby boli zavedené opatrenia na uľahčenie splatenia s cieľom chrániť spotrebiteľa.







KAPITOLA 11

POŽIADAVKY NA ZRIADENIE SPROSTREDKOVATEĽOV ÚVEROV A VYMENOVANÝCH ZÁSTUPCOV A DOHĽAD NAD NIMI

Článok 29

Udelenie oprávnenia na činnosť sprostredkovateľov úverov

1. Sprostredkovateľom úverov musí na vykonávanie všetkých alebo niektorých činností sprostredkovania úverov uvedených v článku 4 bode 5 alebo na poskytovanie poradenských služieb udeliť riadne oprávnenie na činnosť príslušný orgán v ich domovskom členskom štáte. Ak členský štát umožňuje existenciu vymenovaných zástupcov podľa článku 31, takýto vymenovaný zástupca nemusí mať oprávnenie na činnosť ako sprostredkovateľ úverov podľa tohto článku.

2. Členské štáty zabezpečia, aby udelenie oprávnenia na činnosť sprostredkovateľov úverov podliehalo splneniu minimálne týchto požiadaviek odbornej spôsobilosti okrem požiadaviek uvedených v článku 9:

a) sprostredkovatelia úverov musia mať poistenie profesijnej zodpovednosti vzťahujúce sa na územia, na ktorých ponúkajú služby, alebo inú podobnú záruku za zodpovednosť v prípade profesijnej nedbalosti. Domovské členské štáty však môžu v prípade viazaných sprostredkovateľov úverov ustanoviť, že takéto poistenie alebo porovnateľnú záruku môže poskytnúť veriteľ, za ktorého je sprostredkovateľ úverov oprávnený konať.

Komisii sa udeľuje právomoc prijímať a v prípade potreby zmeniť regulačné technické predpisy s cieľom stanoviť minimálnu peňažnú sumu pre poistenie profesijnej zodpovednosti alebo porovnateľnej záruky, ako sa uvádza v prvom odseku tohto písmena. Uvedené regulačné technické predpisy sa prijmú v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.

EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov ustanovujúcich minimálnu peňažnú sumu pre poistenie profesijnej zodpovednosti alebo porovnateľnej záruky, ako sa uvádza v prvom odseku tohto písmena, a predloží ho Komisii do 21. septembra 2014. EBA preskúma a v prípade potreby vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom zmeniť minimálnu peňažnú sumu pre poistenie profesijnej zodpovednosti alebo porovnateľnej záruky, ako sa uvádza v prvom odseku tohto písmena, a predloží ho Komisii po prvýkrát do 21. marca 2018 a potom každé dva roky;

b) fyzická osoba zriadená ako sprostredkovateľ úverov, členovia predstavenstva sprostredkovateľa úverov zriadeného ako právnická osoba a fyzické osoby vykonávajúce rovnocenné úlohy v rámci sprostredkovateľa úverov, ktorý je právnickou osobou, ale nemá predstavenstvo, musia mať dobrú povesť. Prinajmenšom nesmú mať záznamy v registri trestov alebo akomkoľvek inom rovnocennom vnútroštátnom registri v súvislosti so závažnými trestnými činmi spojenými s trestnými činmi proti majetku alebo inými trestnými činmi súvisiacimi s finančnými činnosťami a nesmel byť na nich v minulosti vyhlásený konkurz s výnimkou prípadu, keď boli rehabilitovaní v súlade s vnútroštátnym právom;

c) fyzická osoba zriadená ako sprostredkovateľ úverov, členovia predstavenstva sprostredkovateľa úverov zriadeného ako právnická osoba a fyzické osoby vykonávajúce rovnocenné úlohy v rámci sprostredkovateľa úverov, ktorý je právnickou osobou, ale nemá predstavenstvo, disponujú primeranou úrovňou znalostí a odbornej spôsobilosti vo vzťahu k zmluvám o úvere. Domovský členský štát ustanoví primeranú úroveň znalostí a odbornej spôsobilosti v súlade so zásadami stanovenými v prílohe III.

3. Členské štáty zabezpečia, aby sa kritériá zavedené na to, aby zamestnanci sprostredkovateľov úveru alebo veriteľov spĺňali požiadavky na ich odbornú spôsobilosť, zverejňovali.

4. Členské štáty zabezpečia, aby všetci sprostredkovatelia úverov, ktorým sa udelilo oprávnenie na činnosť, či sú fyzickou alebo právnickou osobou, boli zapísaní do registra, ktorý vedie príslušný orgán v ich domovskom členskom štáte. Členské štáty zabezpečia, aby sa register sprostredkovateľov úverov aktualizoval a aby bol dostupný online.

Register sprostredkovateľov úverov obsahuje minimálne tieto informácie:

a) mená osôb vo vedení, ktoré sú zodpovedné za sprostredkovateľskú činnosť. Členské štáty môžu žiadať registráciu všetkých fyzických osôb, ktoré vykonávajú funkciu, pri ktorej sú v priamom styku s klientom, v podniku, ktorý vykonáva činnosť sprostredkovania úverov;

b) členské štáty, v ktorých sprostredkovateľ úverov vykonáva podnikateľskú činnosť na základe pravidiel vzťahujúcich sa na slobodu usadiť sa alebo slobodu poskytovať služby a o čom sprostredkovateľ údajov informoval príslušný orgán domovského členského štátu v súlade s článkom 32 ods. 3;

c) či je sprostredkovateľ úverov viazaný, alebo nie.

Členské štáty, ktoré sa rozhodnú využiť možnosť uvedenú v článku 30, zabezpečia, aby sa v registri uviedol veriteľ, v ktorého mene viazaní sprostredkovatelia úverov konajú.

Členské štáty, ktoré sa rozhodnú využiť možnosť uvedenú v článku 31, zabezpečia, aby sa v registri uviedol sprostredkovateľ úverov alebo v prípade vymenovaného zástupcu viazaného sprostredkovateľa úverov veriteľ, v ktorého mene vymenovaní zástupcovia konajú.

5. Členské štáty zabezpečia, aby:

a) každý sprostredkovateľ úverov, ktorý je právnickou osobou, mal svoje ústredie v tom istom členskom štáte, kde má svoje sídlo, ak má podľa svojho vnútroštátneho práva sídlo;

b) každý sprostredkovateľ úverov, ktorý nie je právnickou osobou, alebo každý sprostredkovateľ úverov, ktorý je právnickou osobou, ale podľa svojho vnútroštátneho práva nemá sídlo, mal svoje ústredie v členskom štáte, v ktorom skutočne vykonáva svoju hlavnú podnikateľskú činnosť.

6. Každý členský štát zriadi jednotné informačné miesto umožňujúce rýchly a jednoduchý verejný prístup k informáciám z vnútroštátneho registra, v ktorom sa informácie zhromažďujú v elektronickej forme a neustále sa aktualizujú. Tieto informačné miesta poskytujú identifikačné údaje o príslušných orgánoch každého členského štátu.

EBA na svojej webovej stránke uverejní odkazy alebo hyperlinky na toto informačné miesto.

7. Domovské členské štáty zabezpečia, aby všetci sprostredkovatelia úverov, ktorým sa udelilo oprávnenie na činnosť, a vymenovaní zástupcovia nepretržite spĺňali požiadavky vymedzené v odseku 2. Týmto odsekom nie sú dotknuté články 30 a 31.

8. Členské štáty sa môžu rozhodnúť, že neuplatnia tento článok na osoby, ktoré vykonávajú činnosti sprostredkovania úverov uvedené v článku 4 bode 5, ak sa tieto činnosti vykonávajú príležitostne v rámci profesijnej činnosti a táto činnosť je regulovaná právnymi alebo regulačnými predpismi alebo etickým kódexom spravujúcim danú profesiu, ktoré nevylučujú vykonávanie týchto činností.

9. Tento článok sa nevzťahuje na úverové inštitúcie, ktoré majú povolenie v súlade so smernicou 2013/36/EÚ, ani na iné finančné inštitúcie, ktoré na základe vnútroštátneho práva podliehajú rovnocennému režimu povoľovania a dohľadu.

Článok 30

Sprostredkovatelia úverov viazaní len na jedného veriteľa

1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 31 ods. 1, môžu členské štáty umožniť, aby viazaným sprostredkovateľom úverov vymedzeným v článku 4 bode 7 písm. a) príslušné orgány udelili oprávnenie na činnosť prostredníctvom veriteľa, v ktorej mene viazaný sprostredkovateľ úverov výlučne koná.

V takýchto prípadoch zostáva veriteľ v plnom rozsahu a bezpodmienečne zodpovedný za akékoľvek konanie alebo opomenutie zo strany viazaného sprostredkovateľa úverov, ktorý koná v mene veriteľa v oblastiach regulovaných touto smernicou. Členské štáty vyžadujú, aby veriteľ zabezpečil, že viazaní sprostredkovatelia úverov spĺňajú aspoň profesijné požiadavky stanovené v článku 29 ods. 2.

2. Bez toho, aby bol dotknutý článok 34, veritelia monitorujú činnosti viazaných sprostredkovateľov úverov uvedené v článku 4 bode 7 písm. a) s cieľom zabezpečiť, aby naďalej dodržiavali túto smernicu. Veriteľ je zodpovedný najmä za monitorovanie dodržiavania požiadaviek na znalosti a odbornú spôsobilosť viazaného sprostredkovateľa úverov a jeho zamestnancov.

Článok 31

Vymenovaní zástupcovia

1. Členské štáty môžu rozhodnúť, že umožnia sprostredkovateľovi úverov, aby vymenoval vymenovaných zástupcov.

Ak je vymenovaný zástupca vymenovaný viazaným sprostredkovateľom úverov uvedeným v článku 4 bode 7 písm. a), veriteľ zostáva v plnom rozsahu a bezpodmienečne zodpovedný za akékoľvek konanie alebo opomenutie zo strany vymenovaného zástupcu, ktorý koná v mene tohto viazaného sprostredkovateľa úverov v oblastiach regulovaných touto smernicou. V ostatných prípadoch zostáva sprostredkovateľ úverov v plnom rozsahu a bezpodmienečne zodpovedný za akékoľvek konanie alebo opomenutie zo strany vymenovaného zástupcu, ktorý koná v mene sprostredkovateľa úverov v oblastiach regulovaných touto smernicou.

2. Sprostredkovatelia úverov zabezpečia, že ich vymenovaní zástupcovia spĺňajú aspoň požiadavky na odbornú spôsobilosť stanovené v článku 29 ods. 2. Domovský členský štát však môže ustanoviť, že poistenie profesijnej zodpovednosti alebo porovnateľnú záruku môže poskytnúť sprostredkovateľ úverov, pre ktorého je vymenovaný zástupca oprávnený konať.

3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 34, sprostredkovatelia úverov monitorujú činnosti svojich vymenovaných zástupcov s cieľom zabezpečiť plné dodržiavanie tejto smernice. Sprostredkovatelia úverov sú zodpovední najmä za monitorovanie dodržiavania požiadaviek na znalosti a odbornú spôsobilosť vymenovaných zástupcov a ich zamestnancov.

4. Členské štáty, ktoré rozhodnú, že sprostredkovateľovi úverov umožnia vymenovať vymenovaných zástupcov, zriadia verejný register obsahujúci aspoň informácie uvedené v článku 29 ods. 4. Vymenovaní zástupcovia sú registrovaní vo verejnom registri v členskom štáte, v ktorom sú zriadení. Register sa pravidelne aktualizuje. Je verejne prístupný na nahliadnutie online.

Článok 32

Sloboda usadiť sa a sloboda poskytovať služby sprostredkovateľmi úverov

1. Oprávnenie na činnosť sprostredkovateľa úverov udelené príslušným orgánom jeho domovského členského štátu, ako sa ustanovuje v článku 29 ods. 1, je účinné na celom území Únie bez toho, aby sa vyžadovalo ďalšie udelenie oprávnenia na činnosť zo strany príslušných orgánov hostiteľského členského štátu na vykonávanie činností a poskytovanie služieb, na ktoré sa vzťahuje oprávnenie na činnosť, a to za predpokladu, že oprávnenie na činnosť sa vzťahuje na činnosti, ktoré má sprostredkovateľ úverov v úmysle vykonávať v hostiteľských členských štátoch. Sprostredkovatelia úverov však nesmú poskytovať svoje služby v súvislosti so zmluvami o úvere, ktoré ponúkajú neúverové inštitúcie, spotrebiteľom v členskom štáte, v ktorom takéto neúverové inštitúcie nesmú vykonávať činnosť.

2. Vymenovaní zástupcovia, ktorí boli vymenovaní v členských štátoch, ktoré využívajú možnosť uvedenú v článku 31, nemôžu vykonávať časť alebo všetky činnosti sprostredkovania úverov uvedené v článku 4 bode 5 ani poskytovať poradenské služby v členských štátoch, v ktorých takíto vymenovaní zástupcovia nesmú vykonávať činnosť.

3. Každý sprostredkovateľ úverov, ktorému bolo udelené oprávnenie na činnosť a ktorý má v úmysle prvýkrát vykonávať činnosť v jednom alebo viacerých členských štátoch v rámci slobody poskytovať služby alebo pri založení pobočky, informuje príslušné orgány svojho domovského členského štátu.

V priebehu jedného mesiaca po takomto oznámení budú tieto príslušné orgány informovať príslušné orgány dotknutých hostiteľských členských štátov o úmysle sprostredkovateľa úverov a súčasne o tomto oznámení informujú dotknutého sprostredkovateľa úverov. Informujú príslušné orgány dotknutých hostiteľských členských štátov o veriteľoch, na ktorých je sprostredkovateľ úverov viazaný, a o tom, či veritelia nesú plnú a bezpodmienečnú zodpovednosť za činnosti sprostredkovateľa úverov. Hostiteľský členský štát použije informácie, ktoré dostal od domovského členského štátu, na zapísanie potrebných informácií do svojho registra.

Sprostredkovateľ úverov môže začať podnikať jeden mesiac po dni, keď bol informovaný príslušnými orgánmi domovského členského štátu o oznámení uvedenom v druhom pododseku.

4. Predtým, než pobočka sprostredkovateľa úverov začne svoju činnosť, alebo do dvoch mesiacov od prijatia oznámenia uvedeného v odseku 3 druhom pododseku sa príslušné orgány hostiteľského členského štátu pripravia na dohľad nad sprostredkovateľom úverov v súlade s článkom 34 a v prípade potreby oznámia sprostredkovateľovi úverov podmienky, za akých sa v oblastiach, ktoré nie sú v rámci práva Únie harmonizované, tieto činnosti majú vykonávať v hostiteľskom členskom štáte.

Článok 33

Zrušenie oprávnenia na činnosť sprostredkovateľov úverov

1. Príslušný orgán domovského členského štátu môže zrušiť oprávnenie na činnosť udelené sprostredkovateľovi úverov v súlade s článkom 29, ak takýto sprostredkovateľ úverov:

a) sa výslovne vzdá oprávnenia na činnosť alebo nevykonáva činnosti sprostredkovateľa úverov stanovené v článku 4 bode 5, ani neposkytuje poradenské služby počas predchádzajúcich šiestich mesiacov s výnimkou prípadu, keď dotknutý členský štát ustanovil, že v takýchto prípadoch oprávnenie na činnosť automaticky stráca platnosť;

b) získal oprávnenie na činnosť na základe falošných alebo zavádzajúcich vyhlásení alebo iným podvodným spôsobom;

c) prestal spĺňať požiadavky, na základe ktorých sa oprávnenie na činnosť udelilo;

d) spadá do ktoréhokoľvek z prípadov, v ktorých sa vo vnútroštátnom práve v súvislosti so záležitosťami, ktoré sú mimo rozsahu pôsobnosti tejto smernice, ustanovuje zrušenie;

e) závažne porušil alebo systematicky porušoval ustanovenia prijaté podľa tejto smernice upravujúce podmienky vykonávania činnosti sprostredkovateľov úverov.

2. Ak príslušný orgán domovského členského štátu zruší oprávnenie na činnosť sprostredkovateľa úverov, tento príslušný orgán čo najskôr, najneskôr však do 14 dní, akýmikoľvek vhodnými prostriedkami príslušným orgánom hostiteľských členských štátov oznámi toto zrušenie.

3. Členské štáty zabezpečia, aby boli sprostredkovatelia úverov, ktorých oprávnenie na činnosť bolo zrušené, bezodkladne vymazaní z registra.

Článok 34

Dohľad nad sprostredkovateľmi úverov a vymenovanými zástupcami

1. Členské štáty zabezpečia, aby prebiehajúce činnosti sprostredkovateľov úveru podliehali dohľadu zo strany príslušných orgánov domovského členského štátu.

Domovský členský štát stanoví, že viazaní sprostredkovatelia úverov majú podliehať dohľadu priamo alebo ako súčasť dohľadu nad veriteľom, v mene ktorého konajú, ak je veriteľ úverovou inštitúciou, ktorá má povolenie v súlade so smernicou 2013/36/EÚ, alebo inou finančnou inštitúciou, ktorá na základe vnútroštátneho práva podlieha rovnocennému povoleniu a režimu dohľadu. Ak však viazaný sprostredkovateľ úverov poskytuje služby v inom členskom štáte, než v domovskom členskom štáte, potom viazaný sprostredkovateľ úverov podlieha dohľadu priamo.

Domovský členský štát, ktorý umožní sprostredkovateľom úverov vymenovať zástupcov v súlade s článkom 31, zabezpečí, aby takýto vymenovaní zástupcovia podliehali dohľadu priamo alebo ako súčasť dohľadu nad sprostredkovateľom úverov, v mene ktorého koná.

2. Príslušné orgány členských štátov, v ktorých má sprostredkovateľ úverov pobočku, sú zodpovedné za zabezpečenie toho, aby služby, ktoré sprostredkovateľ úverov poskytuje na jeho území, boli v súlade s povinnosťami ustanovenými v článku 7 ods. 1, článkoch 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 20, 22 a 39 a v opatreniach prijatých podľa nich.

Ak príslušné orgány hostiteľského členského štátu zistia, že sprostredkovateľ úverov, ktorý má pobočku na jeho území, porušuje opatrenia prijaté v tomto členskom štáte podľa článku 7 ods. 1 a článkov 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 20, 22 a 39, tieto orgány požiadajú dotknutého sprostredkovateľa úverov, aby ukončil protiprávnu situáciu.

Ak dotknutý sprostredkovateľ úverov nevykoná potrebné kroky, príslušné orgány hostiteľského členského štátu prijmú všetky primerané opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby dotknutý sprostredkovateľ úverov ukončil protiprávnu situáciu. Povaha týchto opatrení sa oznámi príslušným orgánom domovského členského štátu.

Ak sprostredkovateľ úverov napriek opatreniam, ktoré prijal hostiteľský členský štát, naďalej porušuje opatrenia uvedené v prvom pododseku, ktoré sú platné v hostiteľskom členskom štáte, hostiteľský členský štát môže po tom, čo informoval príslušné orgány domovského členského štátu, prijať primerané opatrenia na zabránenie ďalšiemu nedodržiavaniu opatrení alebo jeho sankcionovanie a ak je to nevyhnutné, zabrániť sprostredkovateľovi úverov v iniciovaní akýchkoľvek ďalších transakcií na jeho území. Komisia je o akýchkoľvek takýchto opatreniach bezodkladne informovaná.

Ak príslušný orgán domovského členského štátu nesúhlasí s takýmito opatreniami, ktoré prijal hostiteľský členský štát, môže túto záležitosť postúpiť EBA a požiadať ho o pomoc v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. EBA môže v takomto prípade konať v súlade s právomocami, ktoré sú mu zverené na základe uvedeného článku.

3. Príslušné orgány členských štátov, v ktorých sa pobočka nachádza, majú právo preskúmať fungovanie pobočky a požadovať také zmeny, ktoré sú nevyhnutne potrebné na splnenie povinností podľa odseku 2 a ktoré by príslušným orgánom domovského členského štátu umožnili presadiť vykonávanie povinností podľa článku 7 ods. 2, 3 a 4 a opatrení prijatých podľa neho, pokiaľ ide o služby, ktoré pobočka poskytuje.

4. Ak má príslušný orgán hostiteľského členského štátu jasné a preukázateľné dôvody usudzovať, že sprostredkovateľ úverov konajúci na jeho území v rámci slobody poskytovať služby porušuje povinnosti vyplývajúce z opatrení prijatých podľa tejto smernice, alebo že sprostredkovateľ úverov, ktorý má pobočku na jeho území, porušuje povinnosti vyplývajúce z opatrení prijatých podľa tejto smernice, pričom ide o iné povinnosti, ako sú povinnosti uvedené v odseku 2, postúpi tieto zistenia príslušnému orgánu domovského členského štátu, ktorý prijme vhodné opatrenia.

Ak príslušný orgán domovského členského štátu neprijme žiadne opatrenia do jedného mesiaca od doručenia uvedených zistení, alebo ak napriek opatreniam, ktoré prijme príslušný orgán domovského členského štátu, sprostredkovateľ úverov naďalej pokračuje v konaní spôsobom, ktorým sa jasne poškodzujú záujmy spotrebiteľov hostiteľského členského štátu alebo riadne fungovanie trhov, príslušný orgán hostiteľského členského štátu:

a) po tom, čo informoval príslušný orgán domovského členského štátu, prijme všetky primerané opatrenia potrebné na ochranu spotrebiteľov a zabezpečenie riadneho fungovania trhov vrátane toho, že porušujúcemu sprostredkovateľovi úverov zabráni iniciovať akékoľvek ďalšie transakcie na svojom území. Komisia a EBA sa o takýchto opatreniach bezodkladne informujú;

b) môže túto záležitosť postúpiť EBA a požiadať ho o pomoc v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. EBA môže v takomto prípade konať v súlade s právomocami, ktoré sú mu zverené na základe uvedeného článku.

5. Členské štáty ustanovia, že ak sprostredkovateľ úverov, ktorému bolo udelené oprávnenie na činnosť v inom členskom štáte, zriadil na jeho území pobočku, príslušné orgány domovského členského štátu môžu pri plnení svojich povinností a po tom, čo informovali príslušné orgány hostiteľského členského štátu, vykonávať kontroly uvedenej pobočky na mieste.

6. Rozdelením úloh uvedených v tomto článku medzi členskými štátmi nie sú dotknuté právomoci členských štátov súvisiace s oblasťami, na ktoré sa nevzťahuje táto smernica, v súlade s ich povinnosťami podľa práva Únie.







KAPITOLA 12

OPRÁVNENIA NA ČINNOSŤ NEÚVEROVÝCH INŠTITÚCIÍ A DOHĽAD NAD NIMI

Článok 35

Oprávnenia na činnosť neúverových inštitúcií a dohľad nad nimi

Členské štáty zabezpečia, aby neúverové inštitúcie podliehali primeranému postupu udelenia oprávnenia na činnosť vrátane zápisu neúverovej inštitúcie do registra, ako aj mechanizmu dohľadu zo strany príslušného orgánu.







KAPITOLA 13

SPOLUPRÁCA PRÍSLUŠNÝCH ORGÁNOV RÔZNYCH ČLENSKÝCH ŠTÁTOV

Článok 36

Povinnosť spolupracovať

1. Príslušné orgány rôznych členských štátov navzájom spolupracujú, kedykoľvek je to potrebné na účely plnenia ich úloh podľa tejto smernice, pričom uplatňujú svoje právomoci ustanovené v tejto smernici alebo vo vnútroštátnom práve.

Príslušné orgány poskytujú pomoc príslušným orgánom iných členských štátov. Predovšetkým si navzájom vymieňajú informácie a spolupracujú na všetkých vyšetrovaniach alebo činnostiach dohľadu.

V záujme uľahčenia a urýchlenia spolupráce, a konkrétnejšie v záujme výmeny informácií, určia členské štáty ako kontaktné miesto na účely tejto smernice jediný príslušný orgán. Členské štáty oznámia Komisii a ostatným členským štátom názvy orgánov, ktoré sú určené na prijímanie žiadostí o výmenu informácií alebo spoluprácu podľa tohto odseku.

2. Členské štáty prijmú potrebné správne a organizačné opatrenia na uľahčenie pomoci uvedenej v odseku 1.

3. Príslušné orgány členských štátov, ktoré boli určené ako kontaktné miesta na účely tejto smernice v súlade s odsekom 1, si bezodkladne navzájom poskytujú informácie potrebné na účely plnenia úloh príslušných orgánov určených v súlade s článkom 5, stanovené v opatreniach prijatých podľa tejto smernice.

Príslušné orgány, ktoré si na základe tejto smernice vymieňajú informácie s inými príslušnými orgánmi, môžu pri komunikácii uviesť, že tieto informácie sa nesmú zverejniť bez ich výslovného súhlas, pričom v takomto prípade sa tieto informácie môžu vymieňať výlučne na účely, na ktoré tieto orgány dali svoj súhlas.

Príslušný orgán, ktorý bol určený ako kontaktné miesto, môže prijaté informácie zasielať iným príslušným orgánom, avšak nemôže ich zasielať iným orgánom alebo fyzickým či právnickým osobám bez výslovného súhlasu príslušných orgánov, ktoré ich zverejnili, a len na účely, na ktoré tieto orgány dali svoj súhlas, s výnimkou náležite odôvodnených okolností, v prípade ktorých bezodkladne informuje kontaktné miesto, ktoré informácie poskytlo.

4. Príslušný orgán môže odmietnuť konať na žiadosť o spoluprácu pri vykonávaní činností vyšetrovania alebo dohľadu alebo pri výmene informácií, ako sa ustanovuje v odseku 3, len ak:

a) by takéto vyšetrovanie, overovanie na mieste, dohľad alebo výmena informácií mohli nepriaznivo ovplyvniť zvrchovanosť, bezpečnosť alebo verejný poriadok dožiadaného členského štátu;

b) už bolo iniciované súdne konanie pred orgánmi dožiadaného členského štátu týkajúce sa rovnakých skutkov a rovnakých osôb;

c) už bol v súvislosti s rovnakými osobami a rovnakými skutkami vynesený v dožiadanom členskom štáte konečný rozsudok.

V prípade takéhoto odmietnutia príslušný orgán v tomto zmysle informuje žiadajúci príslušný orgán a poskytne mu čo najpodrobnejšie informácie.

Článok 37

Urovnávanie sporov medzi príslušnými orgánmi rôznych členských štátov

Príslušné orgány sa môžu v situácii, keď bola žiadosť o spoluprácu, najmä žiadosť o výmenu informácií, zamietnutá alebo jej nebolo vyhovené v primeranej lehote, obrátiť na EBA a požiadať ho o pomoc v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010. V takýchto prípadoch môže EBA konať v súlade s právomocami, ktoré mu boli zverené uvedeným článkom, a akékoľvek záväzné rozhodnutie, ktoré EBA urobil v súlade s uvedeným článkom, je pre dotknuté príslušné orgány záväzné bez ohľadu na to, či sú tieto príslušné orgány členmi EBA, alebo nie.







KAPITOLA 14

ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA

Článok 38

Sankcie

1. Členské štáty ustanovia pravidlá týkajúce sa sankcií uplatniteľných v prípade porušenia vnútroštátnych ustanovení prijatých na základe tejto smernice a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie ich vykonania. Tieto sankcie sú účinné, primerané a odrádzajúce.

2. Členské štáty ustanovia, že príslušný orgán môže zverejniť akúkoľvek správnu sankciu, ktorú uloží za porušenie opatrení prijatých pri transpozícii tejto smernice, pokiaľ by takéto zverejnenie závažne neohrozilo finančné trhy alebo nespôsobilo neprimeranú škodu zúčastneným stranám.

Článok 39

Mechanizmy riešenia sporov

1. Členské štáty zabezpečia, aby sa ustanovili vhodné a účinné postupy vybavovania sťažností a postupy nápravy v rámci mimosúdneho urovnania spotrebiteľských sporov s veriteľmi, sprostredkovateľmi úverov a vymenovanými zástupcami v súvislosti so zmluvami o úvere, a to aj s prípadným využitím existujúcich orgánov. Členské štáty zabezpečia, aby sa takéto postupy uplatňovali na veriteľov a sprostredkovateľov úverov a aby sa vzťahovali na činnosti vymenovaných zástupcov.

2. Členské štáty od subjektov zodpovedných za mimosúdne urovnania spotrebiteľských sporov požadujú, aby spolupracovali v záujme vyriešenia cezhraničných sporov týkajúcich sa zmlúv o úvere.

Článok 40

Vykonávanie delegovania právomoci

1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.

2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 14 ods. 9 a v článku 17 ods. 8 sa Komisii udeľuje na dobu neurčitú od 20. marca 2014.

3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 14 ods. 9 a v článku 17 ods. 8 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.

4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.

5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 14 ods. 9 a článku 17 ods. 8 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.

Článok 41

Imperatívny charakter tejto smernice

Členské štáty zabezpečia, že:

a) sa spotrebitelia nemôžu vzdať práv, ktoré im priznáva vnútroštátne právo, ktorým sa transponuje táto smernica;

b) opatrenia, ktoré prijmú pri transpozícii tejto smernice, nie je možné obísť spôsobom, ktorý by mohol viesť k tomu, že spotrebitelia stratia ochranu poskytnutú touto smernicou, a to formuláciou zmlúv, najmä tým, že sa zmluvy o úvere, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, zahrnú do zmlúv o úvere, ktorých povaha alebo účel by umožnili vyhnúť sa uplatňovaniu týchto opatrení.

Článok 42

Transpozícia

1. Členské štáty prijmú a uverejnia do 21. marca 2016 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.

2. Členské štáty uplatňujú ustanovenia uvedené v odseku 1 od 21. marca 2016.

▼M1

Do 1. júla 2018 členské štáty prijmú a zverejnia ustanovenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s článkom 13 ods. 1 druhým pododsekom písm. ea) a oznámia ich Komisii. Tieto opatrenia uplatňujú od 1. júla 2018.

▼B

Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.

3. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

Článok 43

Prechodné ustanovenia

1. Táto smernica sa neuplatňuje na zmluvy o úvere existujúce pred 21. marcom 2016.

▼M1

Článok 13 ods. 1 druhý pododsek písm. ea) sa neuplatňuje na zmluvy o úvere platné pred 1. júlom 2018.

▼B

2. Sprostredkovatelia úverov, ktorí už vykonávajú činnosti sprostredkovania úverov uvedené v článku 4 bode 5 pred 21. marcom 2016 a ktorým ešte nebolo udelené oprávnenie na činnosť v súlade s podmienkami stanovenými vo vnútroštátnom práve domovského členského štátu, ktoré transponuje túto smernicu, môžu naďalej vykonávať tieto činnosti v súlade s vnútroštátnym právom až do 21. marca 2017. Sprostredkovateľ úverov využívajúci túto výnimku môže vykonávať svoje činnosti len vo svojom domovskom členskom štáte okrem prípadu, keď spĺňa aj nevyhnutné právne požiadavky hostiteľského členského štátu.

3. Veritelia, sprostredkovatelia úverov alebo vymenovaní zástupcovia vykonávajúci činnosti upravené touto smernicou pred 20. marcom 2014 musia dodržiavať vnútroštátneho právo, ktorým sa transponuje článok 9, do 21. marca 2017.

Článok 44

Doložka o preskúmaní

Komisia vykoná preskúmanie tejto smernice do 21. marca 2019. V tomto preskúmaní sa posúdi účinnosť a vhodnosť ustanovení týkajúcich sa spotrebiteľov a vnútorného trhu.

Preskúmanie zahŕňa:

a) posúdenie využívania formulára ESIS a porozumenia tomuto formuláru zo strany spotrebiteľov, ako aj spokojnosti s ním;

b) analýzu iných údajov zverejňovaných pred uzavretím zmluvy;

c) analýzu cezhraničného podnikania sprostredkovateľov úverov a veriteľov;

d) analýzu vývoja trhu pre neúverové inštitúcie poskytujúce zmluvy o úvere týkajúce sa nehnuteľností určených na bývanie;

e) posúdenie potreby ďalších opatrení vrátane jednotného pasu pre neúverové inštitúcie poskytujúce zmluvy o úvere týkajúce sa nehnuteľností určených na bývanie;

f) preskúmanie potreby zaviesť ďalšie práva a povinnosti v súvislosti s fázou po uzavretí zmlúv o úvere;

g) posúdenie toho, či je rozsah pôsobnosti tejto smernice naďalej primeraný, zohľadňujúc jeho vplyv na iné, zameniteľné formy úverov;

h) posúdenie toho, či je potrebné prijať ďalšie opatrenia, aby bola zaistená sledovateľnosť zmlúv o úvere zaistených nehnuteľnosťami určenými na bývanie;

i) posúdenie dostupnosti údajov o vývoji cien nehnuteľností určených na bývanie a o rozsahu, v akom sú údaje porovnateľné;

j) posúdenie toho, či je aj naďalej vhodné uplatňovať smernicu 2008/48/ES na nezabezpečené úvery, ktorých účelom je rekonštrukcia nehnuteľnosti určenej na bývanie, pričom celková výška úveru presahuje maximálnu sumu uvedenú v článku 2 ods. 2 písm. c) uvedenej smernice;

k) posúdenie toho, či úprava uverejňovania sankcií podľa článku 38 ods. 2 poskytuje dostatočnú transparentnosť;

l) posúdenie primeranosti upozornení uvedených v článku 11 ods. 6 a v článku 13 ods. 2 a možností ďalšej harmonizácie upozornení na riziká.

Článok 45

Ďalšie iniciatívy v oblasti zodpovedného poskytovania a prijímania úverov

Komisia do 21. marca 2019 predloží súhrnnú správu, v ktorej zo širšieho hľadiska posúdi výzvy nadmernej zadlženosti súkromných osôb, ktorá priamo súvisí s úverovou činnosťou. Preskúma tiež potrebu dohľadu nad úverovými registrami a možnosť rozvoja flexibilnejších a spoľahlivejších trhov. Podľa potreby sa táto správa doplní legislatívnymi návrhmi.

Článok 46

Zmena smernice 2008/48/ES

V článku 2 smernice 2008/48/ES sa vkladá tento odsek:

„2a. Bez ohľadu na odsek 2 písm. c) sa táto smernica uplatňuje na nezabezpečené zmluvy o úvere, ktorých účelom je rekonštrukcia nehnuteľnosti určenej na bývanie, pri ktorých je celková výška úveru vyššia ako 75 000 EUR.“

Článok 47

Zmena smernice 2013/36/EÚ

V smernici 2013/36/EÚ sa vkladá tento článok:

„Článok 54a

Článkami 53 a 54 nie sú dotknuté vyšetrovacie právomoci udelené Európskemu parlamentu podľa článku 226 ZFEÚ.“

Článok 48

Zmena nariadenia (EÚ) č. 1093/2010

Nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 sa mení takto:

1. V článku 13 ods. 1 sa druhý pododsek nahrádza takto:

„Ak Komisia prijme regulačný technický predpis, ktorý je totožný s návrhom regulačného technického predpisu predloženým orgánom pre bankovníctvo, je lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku, jeden mesiac od dátumu oznámenia. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o pôvodnú lehotu jedného mesiaca a môže sa predĺžiť ešte na ďalšie obdobie jedného mesiaca.“

2. V článku 17 ods. 2 sa druhý pododsek nahrádza takto:

„Bez toho, aby boli dotknuté právomoci ustanovené v článku 35, príslušný orgán bezodkladne poskytne orgánu pre bankovníctvo všetky informácie, ktoré orgán pre bankovníctvo považuje za potrebné pre svoje vyšetrovanie, a to aj vrátane toho, ako sa akty uvedené v článku 1 ods. 2 uplatňujú v súlade s právom Únie.“

Článok 49

Nadobudnutie účinnosti

Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.

Článok 50

Adresáti

Táto smernica je určená členským štátom.









PRÍLOHA I

VÝPOČET ROČNEJ PERCENTUÁLNEJ MIERY NÁKLADOV

I. Základná rovnica vyjadrujúca rovnováhu medzi čerpanými prostriedkami na jednej strane a splátkami a poplatkami na strane druhej. Základná rovnica, ktorou sa stanovuje ročná percentuálna miera nákladov, kladie do rovnováhy na ročnom základe celkovú súčasnú hodnotu čerpaných prostriedkov na jednej strane a celkovú súčasnú hodnotu splátok a platieb poplatkov na strane druhej, t. j.:, kde: X je ročná percentuálna miera nákladov, m je číslo posledného čerpania, k je číslo čerpania, preto 1 ≤ k ≤ m, Ck je výška čerpania k, tk je interval vyjadrený v rokoch a zlomkoch roka medzi dátumom prvého čerpania a dátumom každého nasledujúceho čerpania, preto t1 = 0, m’ je číslo poslednej splátky alebo platby poplatkov, l je číslo splátky alebo platby poplatkov, Dl je výška splátky alebo platby poplatkov, sl je interval vyjadrený v rokoch a zlomkoch roka medzi dátumom prvého čerpania a dátumom každej splátky alebo platby poplatkov. Poznámky: a) Sumy zaplatené obidvoma zmluvnými stranami v rôznom čase nemusia byť nevyhnutne rovnaké a nemusia byť nevyhnutne zaplatené v rovnakých intervaloch. b) Začiatočný dátum je dátum prvého čerpania. c) Intervaly medzi dátumami použitými pri výpočtoch sú vyjadrené v rokoch alebo v zlomkoch roka. Rokom sa myslí 365 dní (alebo 366 dní pri priestupných rokoch), 52 týždňov alebo 12 rovnakých mesiacov. Rovnakým mesiacom sa myslí mesiac, ktorý má 30,41666 dní (t. j. 365/12) bez ohľadu na to, či je rok priestupný. Ak intervaly medzi dátumami použitými pri výpočtoch nemožno vyjadriť ako celý počet týždňov, mesiacov alebo rokov, intervaly sa vyjadria ako celý počet jedného z týchto období v kombinácii s počtom dní. Ak sa použijú dni: i) počíta sa každý deň vrátane víkendov a sviatkov; ii) rovnaké obdobia a potom dni sa počítajú spätne k dátumu počiatočného čerpania; iii) dĺžka obdobia vyjadreného v dňoch sa získa vylúčením prvého dňa a započítaním posledného dňa a vyjadrí sa v rokoch vydelením tohto obdobia počtom dní (365 alebo 366 dní) úplného roka počítaného spätne od posledného dňa po rovnaký deň predchádzajúceho roka. d) Výsledok výpočtu sa vyjadruje s presnosťou aspoň na jedno desatinné miesto. Ak sa hodnota číslice na nasledujúcom desatinnom mieste rovná alebo je väčšia ako 5, hodnota číslice na predchádzajúcom desatinnom mieste sa zvýši o jeden. e) Táto rovnica sa dá prepísať pomocou jedného súčtu a tokovej veličiny (Ak ), ktorá bude kladná alebo záporná podľa toho, či vyjadruje výbery, alebo vklady v obdobiach 1 až n, a vyjadrená v rokoch, t. j.: S je súčasný stav tokov. Ak je cieľom zachovať rovnováhu tokov, táto hodnota bude nulová.

II. Dodatočné predpoklady pre výpočet ročnej percentuálnej miery nákladov: a) ak zmluva o úvere umožňuje spotrebiteľovi čerpať úver ľubovoľne, celková výška úveru sa považuje za vyčerpanú okamžite a v plnom rozsahu; b) ak zmluva o úvere stanovuje čerpanie úveru rôznymi spôsobmi s rôznymi poplatkami alebo úrokovými sadzbami úveru, celková výška úveru sa považuje za vyčerpanú s najvyšším poplatkom a úrokovou sadzbou úveru, ktoré sa vzťahujú na najbežnejšie používaný mechanizmus čerpania úveru pri tomto type zmluvy o úvere; c) ak zmluva o úvere umožňuje spotrebiteľovi vo všeobecnosti čerpať úver ľubovoľne, ale ukladá medzi rôznymi spôsobmi čerpania úveru obmedzenie, pokiaľ ide o výšku úveru a dobu, suma úveru sa považuje za vyčerpanú najskorším dátumom ustanoveným v zmluv