2011L0061 — SK — 02.07.2014 — 002.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

►B SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010 (Text s významom pre EHP) (Ú. v. ES L 174, 1.7.2011, p.1)

Zmenené a doplnené:









▼B

SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2011/61/EÚ

z 8. júna 2011

o správcoch alternatívnych investičných fondov a o zmene a doplnení smerníc 2003/41/ES a 2009/65/ES a nariadení (ES) č. 1060/2009 a (EÚ) č. 1095/2010

(Text s významom pre EHP)







EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE, so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 53 ods. 1, so zreteľom na návrh Európskej komisie, so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky ( 1 ), so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru ( 2 ), konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom ( 3 ), keďže: (1) Správcovia alternatívnych investičných fondov (ďalej len „správcovia AIF“) sú zodpovední za správu významného objemu investovaných aktív v Únii, podieľajú sa na veľkom množstve obchodov na trhoch s finančnými nástrojmi a môžu mať významný vplyv na trhy a na spoločnosti, do ktorých investujú. (2) Vplyv správcov AIF na trhy, na ktorých pôsobia, je vo veľkej miere prínosom, ale finančné ťažkosti zaznamenané v poslednom období jasne ukázali, ako činnosti správcov AIF môžu prispieť aj k rozšíreniu alebo prehĺbeniu rizík vo finančnom systéme. Nekoordinované národné reakcie sťažujú efektívne riadenie týchto rizík. Cieľom tejto smernice je preto ustanoviť spoločné požiadavky, ktorými sa upraví udeľovanie povolenia správcom AIF a dohľad nad nimi v záujme zabezpečenia jednotného prístupu k súvisiacim rizikám a ich vplyvu na investorov a trhy v Únii. (3) Ťažkosti, ktoré finančné trhy v poslednom období zaznamenali, zdôraznili, že mnohé stratégie správcov AIF sú zraniteľné z hľadiska niektorých alebo viacerých závažných rizík vo vzťahu k investorom, iným účastníkom trhov a k samotným trhom. S cieľom zabezpečiť komplexný a všeobecný režim dohľadu je potrebné vytvoriť rámec, ktorý bude schopný zvládnuť tieto riziká a zohľadniť rozmanitosť investičných stratégií a metód, ktoré správcovia AIF využívajú. Táto smernica by sa preto mala vzťahovať na správcov AIF, ktorí spravujú všetky druhy fondov, ktoré nepatria do pôsobnosti smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) ( 4 ), bez ohľadu na právny alebo zmluvný spôsob, akým je správcom AIF zverená táto zodpovednosť. Správca AIF by na základe povolenia udeleného podľa tejto smernice nemal byť oprávnený riadiť PKIPCP v zmysle smernice 2009/65/ES. (4) Cieľom tejto smernice je ustanoviť vnútorný trh pre správcov AIF a harmonizovaný a prísny regulačný rámec a rámec dohľadu pre činnosti v rámci Únie všetkých správcov AIF vrátane správcov AIF, ktorí majú sídlo v členskom štáte (správcovia AIF z EÚ), ako aj na správcov AIF, ktorí majú sídlo v tretej krajine (správcovia AIF z krajiny mimo EÚ). Keďže praktické dôsledky a možné ťažkosti vyplývajúce z harmonizovaného regulačného rámca a vnútorného trhu pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí vykonávajú správu a/alebo uvádzanie na trh v rámci Únie, a správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z krajín mimo EÚ, sú neisté a ťažko predvídateľné vzhľadom na nedostatok predchádzajúcich skúseností v tomto smere, mal by sa stanoviť mechanizmus preskúmania. Po prechodnom období dvoch rokov sa stane po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého Komisiou na tento účel harmonizovaný režim európskeho povolenia uplatniteľným pre správcov AIF z krajiny mimo EÚ vykonávajúcich správu a/alebo uvádzanie na trh v rámci Únie a správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z krajín mimo EÚ. Uvedený harmonizovaný režim by mal počas ďalšieho prechodného obdobia troch rokov platiť súbežne s národnými režimami členských štátov za určitých minimálnych harmonizovaných podmienok. Po uvedenom trojročnom období súbežnej existencie je cieľom ukončenie národných režimov po nadobudnutí účinnosti príslušného delegovaného aktu Komisie. (5) Štyri roky po lehote na transpozíciu tejto smernice by Komisia mala preskúmať uplatňovanie a rozsah pôsobnosti tejto smernice, pričom zohľadní jej ciele a zhodnotí, či harmonizovaný prístup Únie spôsobil alebo nespôsobil akékoľvek pretrvávajúce významné narušenie trhu a či táto smernica funguje alebo nefunguje účinne vzhľadom na zásady vnútorného trhu a rovnakých podmienok pre všetkých. (6) Pôsobnosť tejto smernice by mala byť obmedzená na subjekty spravujúce AIF v rámci riadneho podnikania, bez ohľadu na to, či je AIF otvoreného, alebo uzavretého typu, na právnu formu AIF alebo na skutočnosť, či AIF je, alebo nie je kótovaný, ktoré získavajú kapitál od viacerých investorov s cieľom investovať ho v súlade so stanovenou investičnou politikou v prospech týchto investorov. (7) Investičné podniky, ako sú napríklad rodinné investičné subjekty (family office vehicles), ktoré investujú súkromný majetok investorov bez toho, aby získavali kapitál externe, by sa nemali považovať za AIF podľa tejto smernice. (8) Subjekty, ktoré sa nepovažujú za správcov AIF podľa tejto smernice, nepatria do rozsahu jej pôsobnosti. V dôsledku toho by sa táto smernica nemala uplatňovať na holdingové spoločnosti, ako sú v nej vymedzené. Správcovia fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií (private equity), ani správcovia AIF, ktorí spravujú AIF, ktorých akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, by však nemali byť vyňatí z rozsahu jej pôsobnosti. Okrem toho sa táto smernica neuplatňuje na správu dôchodkových fondov, systémov účasti zamestnancov alebo systémov sporenia, na nadnárodné inštitúcie, národné centrálne banky ani štátnu, regionálnu a miestnu správu a orgány či inštitúcie, ktoré spravujú fondy podporujúce systémy sociálneho a dôchodkového zabezpečenia, na subjekty zriadené na účely sekuritizácie, ani na poistné zmluvy a spoločné podniky. (9) Od investičných spoločností, ktoré majú povolenie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi ( 5 ), a úverových inštitúcií, ktoré majú povolenie podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií ( 6 ), by sa nemalo vyžadovať, aby získali povolenie podľa tejto smernice, ak chcú v súvislosti s AIF poskytovať investičné služby, ako napríklad individuálne riadenie portfólia. Investičné spoločnosti by však mali mať možnosť priamo alebo nepriamo ponúkať podielové listy alebo akcie AIF investorom v Únii alebo umiestňovať takéto podielové listy alebo akcie u investorov v Únii len v rozsahu, v ktorom sa tieto podielové listy alebo akcie môžu uvádzať na trh v súlade s touto smernicou. Pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva by členské štáty mali zohľadniť regulačný účel tejto požiadavky a zaistiť, aby sa táto požiadavka vzťahovala aj na investičné spoločnosti usadené v tretej krajine, ktoré môžu podľa príslušného vnútroštátneho práva poskytovať investičné služby v súvislosti s AIF. Poskytovanie investičných služieb v súvislosti s AIF týmito subjektmi by nikdy nemalo predstavovať de facto obchádzanie ustanovení tejto smernice tak, že sa správca AIF zmení na meno na poštovej schránke (letter-box entity), nezávisle od toho, či je správca AIF usadený v Únii alebo v tretej krajine. (10) Touto smernicou sa neupravujú AIF. AIF by sa preto naďalej mali regulovať na národnej úrovni, kde sa nad nimi naďalej má vykonávať aj dohľad. Nebolo by primerané regulovať štruktúru alebo zloženie portfólií AIF, ktoré spravujú správcovia AIF na úrovni Únie, a bolo by ťažké zabezpečiť takúto rozsiahlu harmonizáciu vzhľadom na značnú rôznorodosť druhov AIF, ktoré správcovia AIF spravujú. Touto smernicou sa preto nebráni členským štátom prijímať národné požiadavky ani pokračovať v ich uplatňovaní v súvislosti s AIF usadenými na ich území. Skutočnosť, že členský štát môže dodatočne k požiadavkám uplatňovaným v iných členských štátoch uložiť AIF usadeným na svojom území ďalšie požiadavky, by nemala brániť správcom AIF, ktorým bolo udelené povolenie v súlade s touto smernicou v iných členských štátoch, uplatňovať právo uvádzať na trh pre profesionálnych investorov v Únii určité AIF, ktoré sú usadené mimo členského štátu, ktorý ukladá dodatočné požiadavky, a ktoré preto nepodliehajú týmto dodatočným požiadavkám a nemusia ich dodržiavať. (11) Vo viacerých ustanoveniach tejto smernice sa od správcu AIF vyžaduje, aby zabezpečil dodržiavanie požiadaviek, za ktoré nie je v niektorých štruktúrach fondov zodpovedný. Príkladom sú štruktúry fondov, v ktorých je za určenie depozitára zodpovedný AIF alebo iný subjekt, ktorý koná v mene AIF. V takýchto prípadoch nemá správca AIF, pokiaľ AIF nie je interne spravovaný, úplnú kontrolu nad tým, či bol depozitár naozaj určený. Keďže táto smernica neupravuje AIF, nemala by ukladať AIF povinnosť určiť depozitára. Ak správca AIF nezabezpečí dodržiavanie platných požiadaviek zo strany AIF alebo iného subjektu v mene AIF, príslušné orgány by správcu AIF mali požiadať, aby prijal potrebné opatrenia na nápravu situácie. Ak sa požiadavky aj napriek takýmto opatreniam naďalej nedodržiavajú a ak sa nedodržiavanie týka správcu AIF z EÚ alebo správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má povolenie a spravuje AIF z EÚ, mal by sa správca AIF vzdať funkcie správcu tohto AIF. Ak sa jej nevzdá, mali by takéto vzdanie sa požadovať príslušné orgány jeho domovského členského štátu a tento AIF by sa už nemal uvádzať na trh v Únii. Rovnaký zákaz by sa mal vzťahovať aj na správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý má povolenie a uvádza na trh v Únii AIF z krajiny mimo EÚ. (12) Ak sa v tejto smernici odkazuje na záujem investorov AIF a pokiaľ sa osobitne neustanovuje inak, má sa na mysli záujem investorov v ich osobitnom postavení investorov AIF, a nie ich individuálne záujmy. (13) S výhradou uvedených výnimiek a obmedzení by sa táto smernica mala vzťahovať na všetkých správcov AIF z EÚ spravujúcich AIF z EÚ alebo AIF z krajín mimo EÚ, bez ohľadu na to, či sa uvádzajú na trh v Únii alebo nie, na správcov AIF z krajín mimo EÚ spravujúcich AIF z EÚ, bez ohľadu na to, či sa uvádzajú na trh v Únii, alebo nie, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ uvádzajúcich na trh v Únii AIF z EÚ alebo AIF z krajín mimo EÚ. (14) V tejto smernici sa ustanovujú požiadavky týkajúce sa spôsobu, akým by správcovia AIF mali spravovať AIF, za ktoré sú zodpovední. V prípade správcov AIF z krajín mimo EÚ sa uvedené vzťahuje len na správu AIF z EÚ a iných AIF, ktorých podielové listy alebo akcie sa tiež uvádzajú na trh pre profesionálnych investorov v Únii. (15) Povolenie udelené správcovi AIF z EÚ v súlade s touto smernicou sa vzťahuje na správu AIF z EÚ usadeného v domovskom členskom štáte správcu AIF. Pod podmienkou dodatočných požiadaviek oznamovania sa uvedené vzťahuje aj na uvádzanie AIF z EÚ, ktoré spravujú správcovia AIF z EÚ, na trh pre profesionálnych investorov v Únii a na správu AIF z EÚ usadených v členských štátoch iných ako domovský členský štát správcu AIF. Táto smernica tiež stanovuje podmienky, za ktorých môžu správcovia AIF z EÚ, ktorí majú povolenie, uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh pre profesionálnych investorov v Únii, a podmienky, za ktorých môže správca AIF z krajiny mimo EÚ získať povolenie na správu AIF z EÚ a/alebo uvádzanie AIF na trh pre profesionálnych investorov v Únii s európskym povolením. Počas obdobia, ktoré má byť prechodné, by mali môcť členské štáty umožniť správcom AIF z EÚ uvádzať na trh len na svojom území aj AIF z krajín mimo EÚ a/alebo umožniť správcom AIF z krajín mimo EÚ spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh len na ich území pre profesionálnych investorov, a to v súlade s vnútroštátnym právom, pokiaľ sú splnené určité minimálne podmienky podľa tejto smernice. (16) Táto smernica by sa nemala uplatňovať na správcov AIF, pokiaľ spravujú AIF, ktorých investormi sú len samotní správcovia AIF alebo ich materské podniky, ich dcérske spoločnosti alebo iné dcérske spoločnosti ich materského podniku, a pokiaľ títo investori sami nie sú AIF. (17) V tejto smernici sa ďalej ustanovuje menej prísny režim pre správcu AIF, ak súhrn AIF, ktoré spravuje, je pod hraničnou hodnotou 100 miliónov EUR, alebo pre správcu AIF, ktorý spravuje iba AIF nevyužívajúce pákový efekt, ktoré neudeľujú investorom právo na vyplatenie počas piatich rokov, ak súhrn AIF, ktoré spravuje, je pod hraničnou hodnotou 500 miliónov EUR. Hoci je nepravdepodobné, aby činnosti takýchto správcov AIF mali jednotlivo významný vplyv na finančnú stabilitu, je možné, že ako celok by ich činnosti mohli byť príčinou systémových rizík. Preto by títo správcovia AIF nemali podliehať udeleniu povolenia v plnom rozsahu, ale len registrácii vo svojich domovských členských štátoch, a okrem iného by svojim príslušným orgánom mali poskytovať relevantné informácie o hlavných nástrojoch, s ktorými obchodujú, a o hlavných expozíciách a najdôležitejších koncentráciách AIF, ktoré spravujú. Aby však aj títo menší správcovia AIF mohli využívať práva udelené podľa tejto smernice, malo by sa im umožniť, aby sa s nimi zaobchádzalo ako so správcami AIF, pokiaľ si zvolia možnosť stanovenú v tejto smernici, aby sa na nich táto smernica vzťahovala. Táto výnimka neobmedzuje možnosti členských štátov stanoviť prísnejšie požiadavky pre tých správcov AIF, ktorí si možnosť, aby sa na nich táto smernica vzťahovala, nezvolili. (18) Žiadny správca AIF z EÚ by nemal môcť spravovať a/alebo uvádzať na trh pre profesionálnych investorov v Únii AIF z EÚ, pokiaľ nezískal povolenie v súlade s touto smernicou. Správca AIF, ktorý získal povolenie v súlade s touto smernicou, by mal vždy spĺňať podmienky na udelenie povolenia stanovené v tejto smernici. (19) Hneď ako to táto smernica umožní, mal by správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii s európskym povolením, alebo správca AIF z EÚ, ktorý zamýšľa uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh v Únii s európskym povolením, tiež získať povolenie v súlade s touto smernicou. Členský štát by mal môcť aspoň počas prechodného obdobia umožniť aj to, aby správca AIF z krajiny mimo EÚ mohol uvádzať na trh AIF v danom členskom štáte, a povoliť správcovi AIF z EÚ, aby mohol uvádzať na trh AIF z krajiny mimo EÚ, pokiaľ sú splnené minimálne podmienky stanovené v tejto smernici. (20) AIF by v závislosti od svojej právnej formy mohli byť spravované buď externe, alebo interne. AIF by sa mal považovať za interne spravovaný, ak funkcie správy vykonáva riadiaci orgán alebo akýkoľvek iný vnútorný zdroj AIF. Ak právna forma AIF umožňuje internú správu a riadiaci orgán AIF sa rozhodne neurčiť externého správcu AIF, je AIF aj správcom AIF, a preto by mal spĺňať všetky požiadavky týkajúce sa správcov AIF podľa tejto smernice a mal by získať povolenie ako správca AIF. Správcovi AIF, ktorý je interne spravovaným AIF, by sa však nemalo udeliť povolenie ako externému správcovi iných AIF. AIF by sa mal považovať za externe spravovaný, ak AIF určil externú právnickú osobu ako správcu alebo táto osoba bola určená v mene AIF ako správca, ktorý je z dôvodu tohto určenia zodpovedný za spravovanie AIF. Ak sa na správu určitého AIF určil externý správca AIF, jeho činnosť by sa nemala považovať za poskytovanie investičnej služby riadenia portfólia, ako je vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 9 smernice 2004/39/ES, ale za spoločné riadenie portfólia v súlade s touto smernicou. (21) Spravovanie AIF by malo znamenať poskytovanie minimálne služieb riadenia investícií. Jednotlivému správcovi AIF, ktorý má byť určený podľa tejto smernice, by sa nikdy nemalo udeliť povolenie na riadenie portfólia bez toho, aby poskytoval aj riadenie rizík, čo platí aj opačne. S výhradou podmienok stanovených v tejto smernici by sa však správcovi AIFM, ktorému bolo udelené povolenie, nemalo brániť v zapájaní sa aj do činností správy AIF a uvádzania AIF na trh alebo v zapájaní sa do činností spojených s aktívami AIF. Externému správcovi AIF by sa nemalo brániť v tom, aby poskytoval aj službu riadenia investičných portfólií na základe voľného uváženia pre jednotlivých klientov v súlade s povereniami udelenými investormi vrátane portfólií vo vlastníctve dôchodkových fondov a inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, ktoré sú upravené v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2003/41/ES z 3. júna 2003 o činnostiach a dohľade nad inštitúciami zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia ( 7 ), alebo aby poskytoval vedľajšie služby investičného poradenstva, úschovy a správy v súvislosti s podielovými listami podnikov kolektívneho investovania a prijímania a postupovania pokynov. Na základe povolenia podľa smernice 2009/65/ES by sa malo externému správcovi AIF umožniť, aby spravoval PKIPCP. (22) Je potrebné zabezpečiť, aby sa na činnosť správcov AIF vzťahovali spoľahlivé kontroly riadenia. Správcovia AIF by mali byť riadení a organizovaní tak, aby sa minimalizovali konflikty záujmov. Organizačnými požiadavkami stanovenými podľa tejto smernice by nemali byť dotknuté systémy a kontroly stanovené vo vnútroštátnom práve na účely registrácie jednotlivcov pracujúcich v rámci alebo pre správcov AIF. (23) Je potrebné ustanoviť uplatňovanie minimálnych kapitálových požiadaviek s cieľom zabezpečiť kontinuitu a správnosť spravovania AIF, ktorú vykonáva správca AIF, a kryť potenciálnu expozíciu správcov AIF voči zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania v súvislosti so všetkými ich činnosťami vrátane spravovania AIF na základe delegovaného mandátu. Správca AIF by mal mať možnosť slobodne si zvoliť, či pokryje potenciálne riziká zodpovednosti za škody spôsobené pri výkone povolania prostredníctvom dodatočných vlastných zdrojov, alebo prostredníctvom primeraného poistenia tejto zodpovednosti za škodu. (24) S cieľom zabrániť prípadnému škodlivému vplyvu zle navrhnutých štruktúr odmeňovania na správne riadenie rizík a kontrolu rizikového správania jednotlivcov by sa malo od správcov AIF explicitne požadovať, aby pre tie kategórie zamestnancov, ktorých profesionálna činnosť má významný vplyv na rizikové profily AIF, ktoré spravujú, zaviedli a zachovávali politiky a postupy odmeňovania, ktoré sú v súlade so správnym a účinným riadením rizík. Medzi tieto kategórie zamestnancov by mal patriť aspoň vrcholový manažment, zamestnanci, ktorí berú na seba riziká, zamestnanci v kontrolných funkciách a akýkoľvek zamestnanci, ktorých celkové odmeňovanie ich radí do rovnakej príjmovej skupiny ako vrcholový manažment a zamestnancov, ktorí na seba berú riziká. (25) Zásady politík odmeňovania by mali uznávať, že správcovia AIF môžu uplatňovať tieto politiky rôznymi spôsobmi v závislosti od svojej veľkosti a od veľkosti AIF, ktoré spravujú, svojej vnútornej organizácie a charakteru, rozsahu a komplexnosti svojich činností. (26) Zásady správnych politík odmeňovania stanovené v odporúčaní Komisie 2009/384/ES z 30. apríla 2009 o politikách odmeňovania v odvetví finančných služieb ( 8 ) sú zhodné so zásadami uvedenými v tejto smernici a dopĺňajú ich. (27) S cieľom podporiť zbližovanie postupov dohľadu pri posudzovaní politík a postupov odmeňovania by mal Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy, ESMA), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 ( 9 ), zabezpečiť existenciu usmernení o politikách správneho odmeňovania v sektore správcov AIF. Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo), zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 ( 10 ), by mu mal pomáhať pri vypracúvaní takýchto usmernení. (28) Ustanoveniami o odmeňovaní by nemalo byť dotknuté plné uplatňovanie základných práv zaručených zmluvami, najmä ustanovenia článku 153 ods. 5 ZFEÚ, všeobecné zásady vnútroštátneho zmluvného a pracovného práva, platné právne predpisy týkajúce sa práv akcionárov a účasť a všeobecné povinnosti správnych a dozorných orgánov dotknutej inštitúcie, ako aj prípadné právo sociálnych partnerov uzatvárať a uplatňovať kolektívne dohody v súlade s vnútroštátnym právom a tradíciami. (29) Spoľahlivé a objektívne určovanie hodnoty aktív je rozhodujúce z hľadiska ochrany záujmov investorov. Správcovia AIF využívajú rôzne metódy a systémy určovania hodnoty aktív v závislosti od aktív a trhov, do ktorých resp. na ktorých prevažne investujú. Je vhodné tieto rozdiely uznať, ale napriek tomu od správcov AIF vo všetkých prípadoch vyžadovať zavedenie takých postupov určovania hodnoty, ktoré vedú k správnemu určeniu hodnoty aktív AIF. Proces určovania hodnoty aktív a výpočtu čistej hodnoty aktív by mal byť funkčne nezávislý od riadenia portfólia a politika odmeňovania správcu AIF a iné opatrenia by mali zaistiť predchádzanie konfliktom záujmov a neprimeranému vplyvu na zamestnancov. Za určitých podmienok by mal mať správca AIF možnosť určiť na výkon funkcie určovania hodnoty externého znalca. (30) Po splnení prísnych obmedzení a požiadaviek vrátane existencie objektívneho dôvodu by mal mať správca AIF možnosť delegovať výkon niektorých svojich funkcií v jeho mene v súlade s touto smernicou s cieľom zvýšiť efektívnosť svojej podnikateľskej činnosti. Za rovnakých podmienok by sa mala umožniť aj subdelegácia. Správcovia AIF by však vždy mali zostať zodpovední za riadny výkon delegovaných funkcií a za dodržiavanie tejto smernice. (31) Prísne obmedzenia a požiadavky stanovené pre delegovanie úloh správcom AIF by sa mali vzťahovať aj na delegovanie správcovských funkcií uvedených v prílohe I. Delegovanie podporných úloh, napríklad administratívnych alebo technických funkcií vykonávaných správcom AIF ako časť jeho úloh správcu, by nemalo podliehať osobitným obmedzeniam a požiadavkám stanoveným v tejto smernici. (32) Vývoj v poslednom období poukázal na rozhodnú potrebu oddeliť funkciu úschovy aktív (safe-keeping) od správcovskej funkcie a oddeliť aktíva investorov od aktív správcu. Hoci správcovia AIF spravujú AIF na základe rozdielnych podnikateľských modelov a mechanizmov, okrem iného aj pre úschovu aktív, je dôležité, aby sa na účely vykonávania funkcií depozitára v súvislosti s AIF vymenoval depozitár, ktorý je iný ako správca AIF. (33) Ustanovenia tejto smernice týkajúce sa vymenovania depozitára a jeho úloh by sa mali vzťahovať na všetky AIF, ktoré spravuje správca AIF, na ktorého sa vzťahuje táto smernica, a teda na všetky podnikateľské modely AIF. Mali by však byť prispôsobené osobitostiam rôznych podnikateľských modelov. Pre niektoré podnikateľské modely sú určité úlohy depozitára dôležitejšie ako pre iné v závislosti od druhu aktív, do ktorých AIF investujú, a od úloh súvisiacich s týmito aktívami. (34) V prípade AIF, ktoré nemajú práva na vyplatenie uplatniteľné počas obdobia piatich rokov od počiatočnej investície a ktoré v súlade so svojou základnou investičnou politikou vo všeobecnosti neinvestujú do aktív, ktoré sa musia držať v úschove (custody) v súlade s touto smernicou, alebo vo všeobecnosti investujú do emitentov alebo nekótovaných spoločností s cieľom možného získania kontroly nad takýmito spoločnosťami v súlade s touto smernicou, napríklad fondy investujúce do verejne neobchodovateľných akcií, fondy rizikového kapitálu a fondy investujúce do nehnuteľností, by mali mať členské štáty možnosť umožniť, aby bol na výkon funkcií depozitára vymenovaný notár, právnik, registračný úradník alebo iný subjekt. V takýchto prípadoch by mali byť funkcie depozitára súčasťou jeho odborných alebo podnikateľských činností, v súvislosti s ktorými vymenovaný subjekt podlieha povinnej odbornej registrácii v zmysle zákona alebo právnym alebo regulačným ustanoveniam alebo predpisom týkajúcim sa odborného výkonu činnosti, a ktorý je schopný poskytnúť dostatočné finančné a odborné záruky, že je schopný účinne vykonávať príslušné funkcie depozitára a plniť záväzky, ktoré z týchto funkcií vyplývajú. Uvedené zohľadňuje súčasnú prax, pokiaľ ide o určité druhy uzavretých fondov. Vzhľadom na význam funkcie úschovy (custody) však v prípade všetkých ostatných AIF by mala byť depozitárom úverová inštitúcia, investičná spoločnosť alebo iný subjekt, ktorý má povolenie podľa smernice 2009/65/ES. Len v prípade AIF z krajín mimo EÚ mohla by byť depozitárom aj úverová inštitúcia alebo akýkoľvek iný subjekt podobnej povahy ako subjekty uvedené v tomto odôvodnení, pokiaľ tento subjekt podlieha účinným pravidlám obozretného podnikania a dohľadu, ktoré majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a ktoré sa účinne uplatňujú. (35) Depozitár by mal mať sídlo alebo pobočku v tej istej krajine ako AIF. V prípade AIF z krajiny mimo EÚ by malo byť umožnené, aby bol depozitár usadený v príslušnej tretej krajine, len ak sú splnené určité dodatočné podmienky. Na základe kritérií stanovených v delegovaných aktoch by Komisia mala byť splnomocnená na prijímanie vykonávacích opatrení, ktorými ustanoví, že pravidlá obozretného podnikania a dohľad v tretej krajine majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a že sa účinne uplatňujú. Okrem toho by sa mal v prípade, že príslušné orgány majú rozdielny názor na správne uplatňovanie ostatných dodatočných podmienok, uplatniť mediačný postup stanovený v článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010. V prípade AIF z krajiny mimo EÚ by mohol byť depozitár alternatívne usadený aj v domovskom členskom štáte alebo referenčnom členskom štáte správcu AIF, ktorý AIF spravuje. (36) Komisia sa vyzýva, aby preskúmala možnosti predloženia vhodného horizontálneho legislatívneho návrhu, ktorý objasní povinnosti a záväzky depozitára a upraví právo depozitára v jednom členskom štáte poskytovať služby v inom členskom štáte. (37) Depozitár by mal byť zodpovedný za riadne monitorovanie peňažných tokov AIF, a najmä za zabezpečenie toho, aby peniaze investorov a hotovosť patriaca AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF boli správne účtované na účtoch vedených v mene AIF alebo správcu AIF konajúceho v mene AIF, alebo depozitára konajúceho v mene AIF pri úschove aktív AIF vrátane držby v úschove (custody) finančných nástrojov, ktoré je možné viesť na účte finančných nástrojov otvorenom u depozitára, a všetkých finančných nástrojov, ktoré môžu byť depozitárovi fyzicky doručené, a za overenie, či sú všetky ostatné aktíva vo vlastníctve AIF alebo správcu AIF v mene AIF. Depozitár pri zabezpečovaní toho, aby boli peniaze investorov vedené na účtoch peňažných prostriedkov, zohľadňuje zásady uvedené v článku 16 smernice Komisie 2006/73/ES z 10. augusta 2006, ktorou sa vykonáva smernica Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice ( 11 ). (38) Depozitár by mal konať čestne, spravodlivo, profesionálne, nezávisle a v záujme AIF alebo investorov AIF. (39) Depozitár by mal mať možnosť delegovať úschovu aktív na tretiu stranu, ktorá by mohla túto funkciu ďalej delegovať. Delegovanie i subdelegovanie by však mali byť objektívne odôvodnené a mali by podliehať prísnym požiadavkám na vhodnosť tretej strany, ktorej sa má delegovaná funkcia zveriť, a na náležité odborné znalosti, starostlivosť a pozornosť, ktoré by mal depozitár uplatňovať pri výbere, určovaní a hodnotení tejto tretej strany. (40) Tretia strana, na ktorú je delegovaná úschova aktív, by mala byť schopná viesť samostatný účet spoločne pre viaceré AIF tzv. súhrnný účet (omnibus account). (41) Zverenie správy aktív (custody) prevádzkovateľovi systému zúčtovania cenných papierov, ako je vymedzený na účely smernice Európskeho parlamentu a Rady 98/26/ES z 19. mája 1998 o konečnom zúčtovaní v platobných systémoch a zúčtovacích systémoch cenných papierov ( 12 ), alebo poskytovanie podobných služieb systémami zúčtovania cenných papierov v tretích krajinách by sa nemalo považovať za delegovanie správcovskej funkcie (custody). (42) Prísne obmedzenia a požiadavky stanovené pre delegovanie úloh depozitárom by sa mali vzťahovať aj na delegovanie jeho osobitných funkcií depozitára, t. j. funkcií monitorovania hotovostných tokov, úschovy aktív a dohľadu. Delegovanie iných podporných úloh súvisiacich s jeho úlohami depozitára, napríklad administratívnych alebo technických funkcií vykonávaných depozitárom ako časť jeho úloh depozitára, nepodlieha osobitným obmedzeniam a požiadavkám stanoveným v tejto smernici. (43) V tejto smernici sa zohľadňuje aj skutočnosť, že mnohé AIF, a najmä hedgeové fondy v súčasnosti využívajú primárneho brokera. Táto smernica zabezpečuje, že AIF môžu naďalej využívať funkcie primárnych brokerov. Pokiaľ však primárny broker funkčne a hierarchicky neoddelil výkon svojich funkcií depozitára od svojich úloh primárneho brokera a potenciálne konflikty záujmu nie sú riadne identifikované, zvládnuté a oznámené investorom AIF, nemal by byť určený ako depozitár, keďže primárni brokeri konajú ako protistrany AIF, a preto nemôžu zároveň konať v najlepšom záujme AIF, ako sa vyžaduje od depozitára. Depozitári by mali mať možnosť delegovať úlohy správy (custody) na jedného alebo viacerých primárnych brokerov alebo iné tretie strany. Okrem delegovaných úloh správy (custody) by sa primárnym brokerom malo umožniť poskytovanie služieb primárneho brokera AIF. Tieto služby primárneho brokera by nemali byť súčasťou dohody o delegovaní. (44) Depozitár by mal niesť zodpovednosť za straty, ktoré utrpel správca AIF, AIF a investori. V tejto smernici sa rozlišuje medzi stratou finančných nástrojov držaných v úschove (custody) a akýmikoľvek inými stratami. V prípade iných strát než finančných nástrojov v úschove (custody) by depozitár mal niesť zodpovednosť v prípade úmyslu alebo nedbanlivosti. Ak depozitár drží v úschove (custody) aktíva a tieto aktíva sa stratia, depozitár by mal niesť zodpovednosť, pokiaľ nemôže preukázať, že strata je dôsledkom vonkajšej udalosti, ktorú nemôže primerane ovplyvniť a ktorej následkom by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť. V tejto súvislosti by sa depozitár nemal môcť odvolávať napríklad na určité interné situácie, akou je podvodné konanie zamestnanca, aby sa zbavil svojej zodpovednosti. (45) Ak depozitár deleguje úlohy úschovy (custody) a finančné nástroje, ktoré drží v úschove (custody) tretia strana, sa stratia, zodpovednosť by mal niesť depozitár. Za podmienky, že depozitár má výslovne povolené zbaviť sa zodpovednosti za podmienky zmluvného prenesenia takejto zodpovednosti na tretiu stranu, a to podľa písomnej zmluvy medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF konajúcim v mene AIF, v ktorej sa takéto zbavenie sa zodpovednosti objektívne odôvodňuje, a že tretiu stranu možno brať na zodpovednosť za stratu na základe zmluvy medzi depozitárom a touto treťou stranou, by sa však depozitár mal možnosť v takomto prípade zbaviť zodpovednosti, ak môže dokázať, že náležite vykonal svoje povinnosti týkajúce sa riadnej starostlivosti a pozornosti a že sú splnené osobitné požiadavky týkajúce sa delegovania. Stanovením požiadavky zmluvného prenesenia zodpovednosti na tretiu stranu sa táto smernica snaží spojiť takúto zmluvu s vonkajšími účinkami, a tak učiniť tretiu stranu priamo zodpovednú voči AIF alebo investorom AIF za straty finančných nástrojov držaných v úschove (custody). (46) Okrem toho, ak sa v práve tretej krajiny vyžaduje, aby boli určité finančné nástroje držané v úschove (custody) miestnym subjektom, a neexistujú miestne subjekty, ktoré spĺňajú všetky požiadavky na delegovanie úloh depozitára, depozitár by mal mať možnosť zbaviť svojej zodpovednosti za podmienky, že štatút alebo zakladajúce dokumenty dotknutého AIF výslovne umožňujú takéto zbavenie sa zodpovednosti, že investori boli náležite informovaní o tomto zbavení sa zodpovednosti a okolnostiach odôvodňujúcich zbavenie sa zodpovednosti predtým, ako investovali, že AIF alebo správca AIF v mene AIF dal depozitárovi pokyn delegovať úschovu (custody) takýchto finančných nástrojov na miestny subjekt; že existuje písomná zmluva medzi depozitárom a AIF alebo správcom AIF konajúcim v mene AIF, ktorá výslovne umožňuje takéto zbavenie sa zodpovednosti, a že existuje písomná zmluva medzi depozitárom a treťou stranou, ktorou sa výslovne prenáša zodpovednosť depozitára na túto tretiu stranu a ktorá AIF alebo správcovi AIF konajúcemu v mene AIF umožňuje uplatňovať si voči tretej strane pohľadávku v súvislosti so stratou finančných nástrojov, alebo umožňuje depozitárovi uplatňovať takúto pohľadávku v ich mene. (47) Touto smernicou by nemali byť dotknuté žiadne budúce legislatívne opatrenia týkajúce sa depozitára v smernici 2009/65/ES, pretože PKIPCP a AIF sa odlišujú nielen investičnými stratégiami, ktoré uskutočňujú, ale aj typom investorov, pre ktorých sú určené. (48) Správca AIF by mal za každý AIF z EÚ, ktorý spravuje, a za každý AIF, ktorý uvádza na trh v Únii, sprístupniť výročnú správu za každý finančný rok najneskôr do šiestich mesiacov od konca finančného roka v súlade s touto smernicou. Lehotou šiestich mesiacov by nemalo byť dotknuté právo členských štátov stanoviť kratšiu lehotu. (49) Vzhľadom na to, že správca AIF môže využívať pákový efekt a že za určitých podmienok môže prispieť k vytvoreniu systémového rizika alebo narušeniu trhov, mali by sa stanoviť osobitné požiadavky pre správcov AIF, ktorí využívajú pákový efekt. Informácie potrebné na zistenie a monitorovanie týchto rizík, ako aj na reagovanie na ne sa v rámci Únie nezbierali jednotne a členské štáty si ich medzi sebou nevymieňali s cieľom identifikovať potenciálne zdroje rizika pre stabilitu finančných trhov v Únii. Aby sa táto situácia napravila, mali by sa na správcov AIF, ktorí vo významnej miere využívajú pákový efekt na úrovni AIF, vzťahovať osobitné požiadavky. Takíto správcovia AIF by mali byť povinní zverejňovať informácie týkajúce sa celkovej úrovne použitého pákového efektu, pákového efektu vyplývajúceho z požičiavania si hotovosti alebo cenných papierov a pákového efektu vyplývajúceho z pozícií držaných v derivátoch, ako aj opätovného použitia aktív a hlavných zdrojov pákového efektu v ich AIF. Informácie zozbierané príslušnými orgánmi by sa mali vzájomne vymieňať s ostatnými orgánmi v Únii, s ESMA a s Európskym výborom pre systémové riziká (ESRB) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 o makroprudenciálnom dohľade Európskej únie nad finančným systémom a o zriadení Európskeho výboru pre systémové riziká ( 13 ) s cieľom uľahčiť súhrnnú analýzu účinku pákového efektu AIF spravovaných správcami AIF na finančný systém v Únii, ako aj spoločnú reakciu. Ak by jeden alebo viaceré AIF, ktoré spravuje správca AIF, mohli potenciálne predstavovať významný zdroj rizika protistrany pre úverovú inštitúciu alebo inú systémovo dôležitú inštitúciu v iných členských štátoch, takúto informáciu by si tiež mali vymieňať relevantné orgány. (50) Aby sa zaručilo riadne hodnotenie rizík vyplývajúcich z využívania pákového efektu správcom AIF v súvislosti s AIF, ktoré spravuje, mal by správca AIF preukázať, že limity pákového efektu pre každý AIF, ktorý spravuje, sú primerané a že vždy spĺňa tieto limity. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF by mali mať možnosť stanoviť limity obmedzujúce úroveň pákového efektu, ktorý správca AIF môže využívať v ním spravovaných AIF v prípadoch, keď by mohla byť ohrozená stabilita a integrita finančného systému. O akýchkoľvek krokoch prijatých v tejto súvislosti by mal byť informovaný ESMA a ESRB. (51) Tiež sa považuje za potrebné umožniť ESMA, aby po zohľadnení odporúčaní ESRB určil, či pákový efekt využívaný správcom AIF alebo skupinou správcov AIF predstavuje významné riziko pre stabilitu a integritu finančného systému, a vydal odporúčanie pre príslušné orgány, v ktorom stanoví nápravné opatrenia, ktoré sa majú prijať. (52) Je potrebné zabezpečiť, aby príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF, spoločnosti, nad ktorými AIF spravované správcom AIF vykonávajú kontrolu, a zamestnanci takýchto spoločností dostávali určité informácie, ktoré tieto spoločnosti potrebujú na posúdenie toho, ako táto kontrola ovplyvní ich situáciu. (53) Ak správcovia AIF spravujú AIF, ktoré vykonávajú kontrolu nad emitentom, ktorého akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, informácie by sa vo všeobecnosti mali zverejňovať podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/25/ES z 21. apríla 2004 o ponukách na prevzatie ( 14 ) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/109/ES z 15. decembra 2004 o harmonizácii požiadaviek na transparentnosť v súvislosti s informáciami o emitentoch, ktorých cenné papiere sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu ( 15 ). Na správcu AIF, ktorý spravuje AIF, ktoré vykonávajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou, by sa mali vzťahovať osobitné požiadavky. S cieľom zabezpečiť transparentnosť vo vzťahu ku kontrolovanej spoločnosti by sa mali uplatňovať prísnejšie požiadavky na transparentnosť, zverejňovanie a podávanie správ. Okrem toho by sa výročné správy príslušných AIF mali doplniť o informácie týkajúce sa kontrolovanej spoločnosti alebo by takéto dodatočné informácie mali byť súčasťou výročnej správy kontrolovanej spoločnosti. Takéto informácie by sa mali sprístupniť zástupcom zamestnancov spoločnosti, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom, a tiež investorom príslušného AIF. (54) Osobitné požiadavky na informovanie zamestnancov určitých spoločností sa uplatňujú v prípadoch, ak AIF získal kontrolu nad takýmito spoločnosťami v súlade s touto smernicou. Správca AIF však vo väčšine prípadov nemá žiadnu kontrolu nad AIF, pokiaľ nejde o interne spravovaný AIF. Okrem toho podľa všeobecných zásad práva obchodných spoločností neexistuje priamy vzťah medzi akcionármi a zástupcami zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancami. Z tohto dôvodu podľa tejto smernice nemožno akcionárovi ani jeho správcovi, t. j. AIF a správcovi AIF, uložiť priame požiadavky na informovanie zástupcov zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancov. Pokiaľ ide o požiadavky na informovanie takýchto zástupcov zamestnancov, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancov, táto smernica by mala pre dotknutého správcu AIF stanoviť povinnosť vynaložiť maximálne úsilie s cieľom požadovať, aby správna rada dotknutej spoločnosti poskytla príslušné informácie zástupcom zamestnancom, alebo pokiaľ takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom. (55) Komisia sa vyzýva, aby preskúmala potrebu a možnosti zmeny a doplnenia požiadaviek na informovanie a zverejňovanie uplatniteľných v prípade kontroly nad nekótovanými spoločnosťami alebo emitentmi uvedených v tejto smernici na všeobecnej úrovni, bez ohľadu na typ investora. (56) Ak správca AIF spravuje jeden alebo viacero AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou, správca AIF by mal poskytnúť príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie o financovaní získania tejto kontroly. Táto povinnosť poskytovať informácie o financovaní by sa mala uplatňovať aj vtedy, keď správca AIF spravuje AIF, ktoré získajú kontrolu nad emitentom akcií prijatých na obchodovanie na regulovanom trhu. (57) Ak správca AIF spravuje jeden alebo viacero AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanou spoločnosťou alebo nad emitentom, správca AIF by na obdobie 24 mesiacov od nadobudnutia kontroly nad spoločnosťou zo strany AIF nemal mať povolené umožniť, podporovať alebo dať pokyn na rozdelenie výnosov, zníženie základného imania, vyplatenie akcií a/alebo nadobudnutie vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou, a pokiaľ má správca AIF povolenie hlasovať v mene AIF na zasadnutiach riadiacich orgánov spoločnosti, nemal by hlasovať v prospech rozdelenia výnosov, zníženia základného imania, vyplatenia akcií a/alebo nadobudnutia vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou, a nakoniec v každom prípade by mal vynaložiť maximálne úsilie na zabránenie rozdeleniu výnosov, zníženiu základného imania, vyplateniu akcií a/alebo nadobudnutiu vlastných akcií spoločnosťou v súlade s touto smernicou. Pri transpozícii tejto smernice do vnútroštátneho práva by členské štáty mali zohľadniť regulačný účel ustanovení kapitoly V oddielu 2 tejto smernice a v tejto súvislosti náležite dbať na potrebu rovnakých podmienok pre AIF z EÚ a AIF z krajín mimo EÚ pri získavaní kontroly v spoločnostiach usadených v Únii. (58) Požiadavky na oznámenie a zverejňovanie a osobitné ochranné opatrenia proti odpredaju aktív v prípade kontroly nad nekótovanou spoločnosťou alebo emitentom by mali podliehať všeobecnej výnimke týkajúcej sa kontroly nad malými a strednými podnikmi a subjektmi zriadenými na osobitný účel kúpy, držby alebo správy nehnuteľností. Okrem toho nie je cieľom týchto požiadaviek verejne sprístupniť dôverné informácie, ktoré by správcu AIF znevýhodnili voči ostatným možným konkurentom, napríklad štátnym investičným fondom alebo konkurentom, ktorí by mohli chcieť donútiť cieľovú spoločnosť k ukončeniu činnosti tým, že informácie využijú vo svoj prospech. Preto by sa povinnosti oznamovať a zverejňovať informácie mali uplatňovať za podmienok a obmedzení týkajúcich sa dôverných informácií stanovených v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/14/ES z 11. marca 2002, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre informovanie a porady so zamestnancami v Európskom spoločenstve ( 16 ), a bez toho, aby boli dotknuté smernice 2004/25/ES a 2004/109/ES. To znamená, že členské štáty by mali ustanoviť, že v rámci obmedzení a podmienok stanovených vo vnútroštátnom práve nie sú zástupcovia zamestnancov a ktokoľvek, kto im pomáha, oprávnení poskytovať zamestnancom a tretím stranám žiadne informácie, ktoré majú vplyv na legitímne záujmy spoločnosti a ktoré sa im výslovne poskytli ako dôverné. Členské štáty by však mali mať možnosť povoliť zástupcom zamestnancov a komukoľvek, kto im pomáha, aby poskytovali dôverné informácie zamestnancom a tretím stranám viazaným povinnosťou mlčanlivosti. Členské štáty by mali stanoviť, že príslušný správca AIF nebude požadovať, aby správna rada poskytla informácie zástupcom zamestnancov spoločnosti, alebo ak takíto zástupcovia neexistujú, priamo zamestnancom, ak je povaha týchto informácií taká, že by podľa objektívnych kritérií mohli vážne narušiť fungovanie dotknutej spoločnosti alebo že by pre ňu boli nevýhodné. Požiadavky na oznamovanie a zverejňovanie informácií a osobitné ochranné opatrenia proti odpredaju aktív by sa mali uplatňovať bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie predpisy, ktoré prijali členské štáty. (59) V tejto smernici sa tiež stanovujú podmienky, za ktorých správca AIF z EÚ môže uvádzať podielové listy alebo akcie AIF z EÚ na trh pre profesionálnych investorov v Únii. Takéto uvádzanie na trh prostredníctvom správcu AIF z EÚ by malo byť povolené, len pokiaľ správca AIF dodržiava ustanovenia tejto smernice a pokiaľ sa uvádzanie na trh deje s európskym povolením, čím nie je dotknuté uvádzanie na trh AIF zo strany správcov AIF, ktorí nedosahujú uvedené hraničné hodnoty stanovené v tejto smernici. Členské štáty by však mali mať možnosť povoliť uvádzanie na trh týchto AIF správcami AIF, ktorí nedosahujú uvedené hraničné hodnoty na základe vnútroštátnych predpisov. (60) Malo by byť možné, aby boli podielové listy alebo akcie AIF kótované na regulovanom trhu v Únii alebo ponúkané, či umiestňované tretími stranami konajúcimi v mene správcu AIF v určitom členskom štáte len vtedy, ak správca AIF, ktorý spravuje AIF, má sám povolenie uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF v danom členskom štáte. Okrem toho môžu distribúciu AIF medzi investorov v Únii upravovať aj ďalšie vnútroštátne právne predpisy a právne predpisy Únie, napríklad smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/71/ES zo 4. novembra 2003 o prospekte, ktorý sa zverejňuje pri verejnej ponuke cenných papierov alebo ich prijatí na obchodovanie ( 17 ), a smernica 2004/39/ES. (61) Mnoho správcov AIF z EÚ v súčasnosti spravuje AIF z krajín mimo EÚ. Je vhodné umožniť správcom AIF z EÚ, ktorí majú povolenie, aby spravovali AIF z krajín mimo EÚ bez toho, aby ich uvádzali na trh v Únii, a to bez toho, aby sa pre nich stanovili prísne požiadavky týkajúce sa depozitára a požiadavky týkajúce sa výročnej správy stanovené v tejto smernici, keďže tieto požiadavky boli stanovené s cieľom chrániť investorov Únie. (62) Po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého v tejto súvislosti Komisiou, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA uskutoční v zásade dva roky po termíne transpozície tejto smernice, by sa správcom AIF z EÚ, ktorí majú povolenie a zamýšľajú uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh pre profesionálnych investorov vo svojom domovskom členskom štáte a/alebo v iných členských štátoch, malo umožniť, aby tak urobili na základe európskeho povolenia, pokiaľ dodržia túto smernicu. Toto právo by malo podliehať postupom oznamovania a podmienkam vo vzťahu k tretej krajine, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ. (63) Počas prechodného obdobia, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA v zásade skončí prostredníctvom delegovaného aktu tri roky po ustanovení európske povolenia pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, príslušné členské štáty by mali mať možnosť povoliť správcom AIF z EÚ, ktorí zamýšľajú uvádzať AIF z krajín mimo EÚ na trh v určitých členských štátoch, ale nemajú európske povolenie, aby tak urobili, ale len pokiaľ je to v súlade s touto smernicou, s výnimkou požiadaviek týkajúcich sa depozitára. Takýto správca AIF z EÚ by však mal zaistiť, aby bol určený jeden alebo viaceré subjekty na výkon úloh depozitára. Okrem toho medzi príslušnými orgánmi domovského členského štátu správcu AIF a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ, na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi by mali existovať vhodné dojednania o spolupráci s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom domovského členského štátu správcu AIF umožní vykonávať ich povinnosti v súlade s touto smernicou. Dojednania o spolupráci by sa nemali používať ako prekážka, ktorá by bránila AIF z krajín mimo EÚ, aby boli uvádzané na trh v členskom štáte. Okrem toho by tretia krajina, v ktorej je AIF z krajiny mimo EÚ usadený, nemala byť vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území Finančnej akčnej skupiny pre boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu (FATF). (64) Po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu prijatého v tejto súvislosti Komisiou, čo sa s ohľadom na odporúčanie vydané ESMA uskutoční v zásade dva roky po dátume transpozície tejto smernice, by základnou zásadou tejto smernice malo byť to, že správca AIF z krajiny mimo EÚ by mal požívať práva udelené podľa tejto smernice, napríklad uvádzať na trh podielové listy alebo akcie AIF v celej Únii na základe európskeho povolenia za predpokladu dodržiavania tejto smernice. To by malo zaručiť rovnaké podmienky pre správcov AIF z EÚ a z krajín mimo EÚ. V tejto smernici sa preto stanovuje postup udelenia povolenia správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý sa začne uplatňovať po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu, ktorý v tejto súvislosti prijme Komisia. Na zabezpečenie toho, že tento súlad sa bude presadzovať, príslušné orgány členského štátu by mali presadzovať dodržiavanie tejto smernice. V prípade takýchto správcov AIF z krajín mimo EÚ by mali byť príslušnými orgánmi dohľadu príslušné orgány referenčného členského štátu, ako je vymedzené v tejto smernici. (65) Preto ak správca AIF z krajiny mimo EÚ zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii na základe európskeho povolenia, malo by sa od neho vyžadovať, aby dodržiaval túto smernicu a podliehal tak rovnakým povinnostiam ako správcovia AIF z EÚ. Za veľmi výnimočných okolností, ak a v rozsahu, v ktorom dodržiavanie ustanovenia tejto smernice nie je zlučiteľné s dodržiavaním práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii, by správca AIF z krajiny mimo EÚ mohol byť vyňatý z dodržiavania daného ustanovenia tejto smernice, ak môže preukázať, že: nie je možné zároveň dodržiavať ustanovenie tejto smernice a záväzné ustanovenie práva, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ uvádzaný na trh v Únii; právo, ktoré sa vzťahuje na správcu AIF z krajiny mimo EÚ alebo na AIF z krajiny mimo EÚ, stanovuje rovnocenné pravidlá, ktoré majú rovnaký regulačný účel a poskytujú investorom príslušného AIF rovnakú úroveň ochrany; správca AIF z krajiny mimo EÚ alebo AIF z krajiny mimo EÚ dodržiava toto rovnocenné pravidlo. (66) Okrem toho správca AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa spravovať AIF z EÚ a/alebo uvádzať AIF na trh v Únii s európskym povolením, by mal dodržať osobitný postup udeľovania povolenia a mali by byť splnené určité osobitné požiadavky týkajúce sa tretej krajiny, z ktorej pochádza správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne tretej krajiny, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ. (67) ESMA by mal vydať odporúčanie týkajúce sa určenia referenčného členského štátu a prípadne výnimky v prípade zlučiteľnosti s rovnocenným pravidlom. Mali by sa uplatniť osobitné požiadavky na výmenu informácií medzi príslušnými orgánmi referenčného členského štátu a príslušnými orgánmi hostiteľského členského štátu správcu AIF. Okrem toho by sa mal mediačný postup stanovený v článku 19 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010 uplatniť v prípade, že sa príslušné orgány členských štátov nedohodli na určení referenčného členského štátu, na uplatňovaní výnimky v prípade nezlučiteľnosti súladu s touto smernicou so súladom s rovnocenným pravidlom tretej krajiny a na posúdení týkajúcom sa splnenia osobitných požiadaviek týkajúcich sa tretej krajiny, z ktorej pochádza správca AIF z krajiny mimo EÚ, a prípadne tretej krajiny, z ktorej pochádza AIF z krajiny mimo EÚ. (68) ESMA by každoročne mal vykonať partnerské preskúmanie činností príslušných orgánov v oblasti dohľadu vo vzťahu k udeľovaniu povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi s cieľom ďalej posilňovať konzistentnosť výsledkov dohľadu, a to v súlade s článkom 30 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010. (69) Počas prechodného obdobia, ktoré sa s ohľadom na odporúčanie ESMA v zásade skončí prostredníctvom delegovaného aktu tri roky po ustanovení európskeho povolenia pre správcov AIF z krajín mimo EÚ, by príslušné členské štáty mali mať možnosť povoliť správcovi AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý zamýšľa uvádzať na trh AIF len v určitých členských štátoch bez takéhoto európskeho povolenia, aby tak urobil, ale len pokiaľ sú splnené určité minimálne podmienky. Pokiaľ ide o poskytovanie informácií investorom, mali by sa na týchto správcov AIF z krajiny mimo EÚ vzťahovať prinajmenšom podobné pravidlá, ako sa vzťahujú na správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú AIF z EÚ. Aby sa uľahčilo monitorovanie systémových rizík, mali by títo správcovia AIF z krajiny mimo EÚ podliehať aj povinnosti podávať správy príslušným orgánom členského štátu, v ktorom sa AIF uvádzajú na trh. Preto by mali takíto správcovia AIF spĺňať požiadavky na transparentnosť stanovené v tejto smernici a plniť povinnosti správcov AIF, ktorí spravujú AIF, ktoré získajú kontrolu nad nekótovanými spoločnosťami a emitentmi. Okrem toho by mali medzi príslušnými orgánmi členského štátu, v ktorom sa AIF uvádzajú na trh, prípadne príslušnými orgánmi dotknutých AIF z EÚ a orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je správca AIF z krajiny mimo EÚ usadený, prípadne orgánmi dohľadu tretej krajiny, v ktorej je usadený AIF z krajiny mimo EÚ, na účel dohľadu nad systémovým rizikom a v súlade s medzinárodnými štandardmi existovať vhodné dojednania o spolupráci s cieľom zabezpečiť účinnú výmenu informácií, ktorá príslušným orgánom relevantných členských štátov umožní vykonávať ich úlohy v súlade s touto smernicou. Dojednania o spolupráci by sa nemali používať ako prekážka, ktorá by bránila fondom z tretích krajín, aby boli uvádzané na trh v členskom štáte. Okrem toho tretia krajina, v ktorej je usadený správca AIF z krajiny mimo EÚ alebo AIF z krajiny mimo EÚ, nemala by byť vedená na zozname nespolupracujúcich krajín a území FATF. (70) Táto smernica by nemala mať vplyv na súčasnú situáciu, keď profesionálny investor usadený v Únii môže investovať do AIF z vlastnej iniciatívy bez ohľadu na to, kde je správca AIF a/alebo AIF usadený. (71) Členské štáty by mali mať možnosť povoliť uvádzanie všetkých alebo určitých typov AIF, ktoré spravujú správcovia AIF, na trh pre retailových investorov na svojom území. Ak členský štát umožní uvádzanie určitých typov AIF na trh, mal by tento členský štát v jednotlivých prípadoch vykonať posúdenie s cieľom určiť, či by sa daný AIF mal považovať za typ AIF, ktorý sa môže uvádzať na trh pre retailových investorov na jeho území. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie iných nástrojov práva Únie, členské štáty by mali mať v takýchto prípadoch možnosť stanoviť pre AIF a správcov AIF prísnejšie požiadavky, ktoré musia splniť, ak chcú uvádzať AIF na trh pre retailových investorov, než sú požiadavky v prípade AIF uvádzaných na trh pre profesionálnych investorov na ich území, a to bez ohľadu na to, či sa AIF uvádzajú na trh na národnom alebo na cezhraničnom základe. Ak členský štát umožní uvádzať AIF na trh pre retailových investorov na svojom území, táto možnosť by mala byť k dispozícii bez ohľadu na členský štát, v ktorom je usadený správca AIF, ktorý spravuje AIF, a členské štáty by nemali pre AIF z EÚ usadené v inom členskom štáte a uvádzané na trh na cezhraničnom základe stanoviť prísnejšie ani dodatočné požiadavky než pre AIF uvádzané na trh na národnom základe. Okrem toho by správcovia AIF, investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie podľa smernice 2004/39/ES, a úverové inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie podľa smernice 2006/48/ES, ktoré poskytujú investičné služby retailovým klientom, mali zohľadniť všetky dodatočné požiadavky pri posudzovaní toho, či je určitý AIF vhodný alebo primeraný pre individuálneho retailového klienta, alebo či ide o komplexný alebo nekomplexný finančný nástroj. (72) Je potrebné upresniť právomoci a povinnosti príslušných orgánov zodpovedných za vykonávanie tejto smernice a zdokonaliť mechanizmy potrebné na zabezpečenie účinnej cezhraničnej spolupráce orgánov dohľadu. Príslušné orgány hostiteľských členských štátov správcu AIF by mali môcť za určitých okolností možnosť prijať priame opatrenia, aby mali dohľad nad dodržiavaním ustanovení, za ktoré sú zodpovedné. V prípade ostatných ustanovení by sa príslušným orgánom hostiteľských členských štátov malo umožniť, aby za určitých okolností požadovali prijatie opatrení od príslušných orgánov domovského členského štátu a zasiahli, ak sa takéto opatrenia neprijmú. (73) V tejto smernici sa ďalej stanovuje všeobecná koordinačná úloha pre ESMA a možnosť záväzných mediačných postupov na riešenie sporov medzi príslušnými orgánmi, ktoré vedie ESMA. (74) ESMA by mal vypracovať návrh regulačných technických noriem týkajúcich sa obsahu dojednaní o spolupráci, ktoré musí uzavrieť domovský členský štát alebo referenčný členský štát správcu AIF, a relevantné orgány dohľadu tretej krajiny, ako aj postupov výmeny informácií. Návrhy regulačných technických noriem by mali zaistiť, že na základe týchto dojednaní o spolupráci by sa všetky potrebné informácie mali poskytovať príslušným orgánom domovského, ako aj hostiteľského členského štátu, aby tieto orgány mohli vykonávať svoje právomoci v oblasti dohľadu a vyšetrovania vyplývajúce z tejto smernice. ESMA by tiež mal plniť podpornú úlohu pri rokovaní o dojednaniach o spolupráci a pri ich uzatváraní. ESMA by mal môcť využiť svoju podpornú úlohu tak, že stanoví štandardný formát takýchto dojednaní o spolupráci. (75) Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá pre sankcie za porušenia ustanovení tejto smernice a mali by zabezpečiť, aby sa vykonávali. Tieto sankcie by mali byť účinné, primerané a odradzujúce. (76) Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä v ZFEÚ a v Charte základných práv Európskej únie, predovšetkým právo na ochranu osobných údajov uznané v článku 16 ZFEÚ a v článku 8 charty. Akákoľvek výmena alebo zasielanie informácií príslušnými orgánmi by mali byť v súlade s pravidlami pre prenos osobných údajov ustanovenými v smernici Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov ( 18 ). Akákoľvek výmena alebo zasielanie informácií zo strany ESMA by mali byť v súlade s pravidlami pre prenos osobných údajov ustanovenými v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov ( 19 ), ktoré by sa malo plne uplatňovať na spracovanie osobných údajov na účely tejto smernice. (77) S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tejto smernice by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Tieto právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa ustanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie ( 20 ). (78) Komisia by mala byť splnomocnená na prijatie delegovaných aktov v súlade s článkom 290 ZFEÚ, ak je to výslovne stanovené v tejto smernici. Komisia by mala byť predovšetkým splnomocnená prijať delegované akty, ktoré upresnia metódy využitia pákového efektu, ako je uvedené v tejto smernici, vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany kontrolované príslušným AIF, ak sú uvedené štruktúry zriadené osobitne na priame alebo nepriame vytváranie pákového efektu na úrovni AIF. Najmä v prípade fondov investujúcich do verejne neobchodovateľných akcií a fondov rizikového kapitálu to znamená, že pákový efekt, ktorý existuje na úrovni portfóliovej spoločnosti, by sa nemal zahrnúť, ak sa odkazuje na takéto finančné alebo právne štruktúry. (79) Delegované akty by sa mali prijímať aj na upresnenie toho, ako vypočítať hraničné hodnoty pre miernejší režim a ako zaobchádzať so správcami AIF, ktorých spravované aktíva vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu príležitostne v jednom a tom istom kalendárnom roku presiahnu a/alebo nedosiahnu príslušnú hraničnú hodnotu; povinnosti správcov AIF nedosahujúcich hraničné hodnoty registrovať sa a poskytovať informácie v záujme účinného monitorovania systémového rizika a povinnosti takýchto správcov AIF informovať relevantné príslušné orgány, keď prestanú spĺňať podmienky pre uplatňovanie miernejšieho režimu. (80) Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely objasnenia metód využitia pákového efektu vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany kontrolované príslušným AIF a výpočtu pákového efektu; určenia rizík, ktoré musia byť pokryté dodatočnými vlastnými zdrojmi alebo poistením zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania, podmienok určenia primeranosti dodatočných vlastných zdrojov alebo krytia vyplývajúceho z poistenia zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania a spôsobu určenia priebežného upravovania dodatočných vlastných zdrojov alebo krytia vyplývajúceho z poistenia zodpovednosti za škody spôsobenej pri výkone povolania. Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely upresnenia kritérií, ktoré majú príslušné orgány používať na posúdenie toho, či si správcovia AIF plnia svoje povinnosti, pokiaľ ide o vykonávanie ich podnikateľskej činnosti, povinnosť konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov AIF, ktoré spravujú, a integrity trhu; povinnosť mať a účinne využívať zdroje a postupy, ktoré sú potrebné na riadny výkon ich podnikateľskej činnosti; povinnosť prijímať všetky primerané kroky na predchádzanie konfliktom záujmov, a ak im nemožno predísť, na identifikáciu, riadenie a monitorovanie a v prípade potreby zverejňovanie takýchto konfliktov záujmov s cieľom zabrániť, aby nepriaznivo ovplyvnili záujmy AIF a ich investorov, a zabezpečiť, aby sa s AIF, ktoré spravujú, zaobchádzalo spravodlivo; spĺňať všetky regulačné požiadavky, ktoré sa vzťahujú na výkon jeho podnikateľskej činnosti, s cieľom konať v najlepšom záujme AIF alebo investorov AIF, ktoré spravuje, a v záujme integrity trhu, a zaobchádzať so všetkými investormi AIF rovnako. (81) Delegované akty by sa ďalej mali prijímať na účely stanovenia druhu konfliktov záujmov, ktoré musia správcovia AIF identifikovať, ako aj primeraných krokov, ktoré by správcovia AIF mali prijať v súvislosti so štruktúrami a organizačnými a administratívnymi postupmi s cieľom identifikovať konflikty záujmov, predchádzať im, riadiť ich, monitorovať a zverejňovať. Delegované akty by sa mali prijímať aj na účely určenia funkcií riadenia rizík, ktoré sa majú použiť; vhodnej periodicity prehodnocovania systému riadenia rizík; spôsobu funkčného a hierarchického oddelenia funkcie riadenia rizík od prevádzkových oddelení vrátane funkcie riadenia portfólia; osobitných ochranných opatrení proti konfliktom záujmov a požiadaviek na riadenie rizík, ktoré má správca AIF zaviesť. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť systémy a postupy riadenia likvidity, ktoré by mal správca AIF použiť, ako aj zosúladenie investičnej stratégie, profilu likvidity a politiky vyplácania. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť požiadavky, ktoré musia spĺňať pôvodcovia, sponzori alebo pôvodní veritelia sekuritizačných nástrojov na to, aby správcovia AIF mohli investovať do takýchto nástrojov vydaných po 1. januári 2011. (82) Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť požiadavky, ktoré musia správcovia AIF spĺňať pri investovaní do takýchto sekuritizačných nástrojov; spresniť administratívne a účtovné postupy, kontrolné a ochranné mechanizmy pre elektronické spracovanie údajov a primerané mechanizmy vnútornej kontroly; stanoviť postupy riadneho určovania hodnoty aktív a výpočtu čistej hodnoty aktív na podielový list alebo akciu AIF, odborné záruky, ktoré musí byť schopný poskytnúť externý znalec, a periodicitu určovania hodnoty vhodnú pre AIF otvoreného typu. (83) Delegované akty by sa tiež mali prijať s cieľom stanoviť podmienky, za ktorých by sa malo schvaľovať delegovanie funkcií správcu AIF, a podmienky, za ktorých správca AIF delegoval svoje funkcie v takom rozsahu, že sa stáva menom na poštovej schránke a už sa ďalej nemôže považovať za správcu AIF; pokiaľ ide o depozitárov, stanoviť kritériá na posúdenie, či pravidlá obozretného podnikania a dohľad v tretích krajinách, v ktorých sú usadení depozitári, majú rovnaký účinok ako ustanovenia práva Únie a či sa účinne uplatňujú, podrobnosti, ktoré musia byť súčasťou štandardnej zmluvy, podmienky na výkon funkcií depozitára vrátane typu finančných nástrojov, ktoré by sa mali zahrnúť do rozsahu úloh depozitára v oblasti úschovy (custody), podmienky, na základe ktorých môže depozitár vykonávať svoje úlohy úschovy (custody) finančných nástrojov vedených v centrálnom depozitári, a podmienky, na základe ktorých by mal depozitár uschovávať finančné nástroje emitované v nominálnej podobe a vedené u emitenta alebo v registri, povinnosti primeranej starostlivosti depozitárov, povinnosti segregácie, podmienky a okolnosti, za ktorých by sa finančné nástroje držané v úschove (custody) mali považovať za stratené, čo sa rozumie pod vonkajšími udalosťami, ktoré nemožno primerane ovplyvniť a následkom ktorých by sa napriek všetkej primeranej snahe nedalo vyhnúť, a podmienky a okolnosti, za ktorých existuje objektívny dôvod na zmluvné zbavenie sa zodpovednosti. Delegované akty by sa mali prijať aj s cieľom stanoviť obsah a formu výročnej správy, ktorú musia správcovia AIF sprístupniť za každý AIF, ktorý spravujú, ako aj povinnosti správcov AIF poskytovať informácie investorom a požiadavky na podávanie správ príslušným orgánom, ako aj ich periodicitu. (84) Delegované akty by sa mali tiež prijať, aby stanovili okolnosti, za ktorých sa má pákový efekt považovať za pákový efekt využívaný vo významnej miere, a zásady, ktoré by mali príslušné orgány uplatňovať, keď zvažujú zavedenie limitov obmedzujúcich úroveň pákového efektu, ktorý môže správca AIF využiť. Tiež by sa mali prijať delegované akty s cieľom stanoviť dojednania o spolupráci v súvislosti so správcami AIF z krajín mimo EÚ a/alebo AIF z krajín mimo EÚ zamerané na vytvorenie spoločného rámca s cieľom uľahčiť vytvorenie týchto dojednaní o spolupráci s tretími krajinami. Tiež by sa mali prijať delegované akty s cieľom stanoviť obsah výmeny informácií týkajúcich sa správcov AIF medzi príslušnými orgánmi a poskytovanie určitých informácií ESMA. (85) V závislosti od odporúčania ESMA v tejto súvislosti a kritérií stanovených v tejto smernici by sa mal delegovaný akt prijať aj s cieľom rozšíriť európske povolenie na správcov AIF z EÚ, ktorí uvádzajú na trh v Únii AIF z krajín mimo EÚ, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú AIF na trh v Únii, a ďalší delegovaný akt by sa mal prijať s cieľom ukončiť uplatňovanie národných režimov pre súkromné investície v tejto súvislosti. (86) Európsky parlament a Rada by mali mať na vznesenie námietky voči delegovanému aktu lehotu troch mesiacov odo dňa jeho oznámenia. Na základe podnetu Európskeho parlamentu a Rady by malo byť možné túto lehotu predĺžiť o tri mesiace, ak ide o oblasti významného záujmu. Európsky parlament a Rada by mali môcť informovať ostatné inštitúcie o tom, že nezamýšľajú vzniesť námietku. Takéto skoré schválenie delegovaných aktov má osobitný význam vtedy, keď treba dodržať termíny, napríklad aby sa členským štátom umožnila transpozícia delegovaných aktov v lehote na transpozíciu stanovenej v tejto smernici, ak je to potrebné. (87) Vo vyhlásení k článku 290 ZFEÚ, ktoré je pripojené k záverečnému aktu medzivládnej konferencie, ktorá prijala Lisabonskú zmluvu, konferencia zaznamenala úmysel Komisie konzultovať pri vypracúvaní návrhov delegovaných aktov v oblasti finančných služieb v súlade so svojou zaužívanou praxou s odborníkmi, ktorých vymenovali členské štáty. (88) Dva roky po konečnom dátume transpozície tejto smernice by mal ESMA vydať stanovisko k fungovaniu vtedy platného európskeho povolenia a k fungovaniu národných režimov pre súkromné investície. Tiež by mal vydať odporúčanie týkajúce sa rozšírenia európskeho povolenia na správcov AIF z EÚ, ktorí uvádzajú AIF z krajín mimo EÚ na trh v Únii, a na správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú a/alebo uvádzajú AIF na trh v Únii. Komisia by mala prijať delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako prijala odporúčanie a stanovisko od ESMA, pričom zohľadní kritériá uvedené v tejto smernici a jej ciele, okrem iného vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, a stanoví dátum, kedy by sa pravidlá stanovené v tejto smernici týkajúce sa rozšírenia európskeho povolenia mali začať uplatňovať vo všetkých členských štátoch. (89) Na samite skupiny G20 v apríli 2009 v Londýne sa vedúci predstavitelia dohodli, že hedgeové fondy alebo ich správcovia by sa mali registrovať a malo by sa od nich vyžadovať priebežné poskytovanie vhodných informácií orgánom dohľadu alebo regulačným orgánom. Mali by podliehať dohľadu, aby sa zaistilo, že adekvátne riadia riziko. Vedúci predstavitelia krajín skupiny G20 v júni 2010 v Toronte potvrdili svoj záväzok a tiež sa zaviazali urýchliť implementáciu prísnych opatrení na zlepšenie transparentnosti a regulačného dohľadu nad hedgeovými fondmi medzinárodne konzistentným a nediskriminačným spôsobom. S cieľom podporiť ciele G20 vydala Medzinárodná organizácia komisií pre cenné papiere v júni 2009 zásady na vysokej úrovni pre dohľad nad hedgeovými fondmi, aby usmernila rozvoj medzinárodne konzistentnej regulácie v tejto oblasti. Európska rada 16. septembra 2010 súhlasila, že Európa musí presadzovať svoje záujmy a hodnoty rozhodnejšie a v duchu reciprocity a vzájomných výhod v kontexte vonkajších vzťahov Únie a musí prijať kroky okrem iného na zaistenie lepšieho prístupu na trh pre európske podniky a prehĺbenie regulačnej spolupráce s hlavnými obchodnými partnermi. Komisia sa bude snažiť zaistiť, aby medzinárodní partneri Únie implementovali tieto záväzky podobným spôsobom. (90) Tri roky po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu, na základe ktorého sa európske povolenie začne uplatňovať na všetkých správcov AIF, by mal ESMA vydať stanovisko k fungovaniu vtedy platného európskeho povolenia a k fungovaniu národných režimov pre súkromné investície. Tiež by mal vydať odporúčanie týkajúce sa ukončenia takýchto národných režimov. Komisia by mala prijať delegovaný akt do troch mesiacov po tom, ako prijala stanovisko a odporúčanie od ESMA, pričom zohľadní kritériá uvedené v tejto smernici a jej ciele, okrem iného vnútorný trh, ochranu investorov a účinné monitorovanie systémového rizika, a stanoví dátum, kedy by sa mali národné režimy stanovené v tejto smernici ukončiť vo všetkých členských štátoch. (91) Štyri roky po dátume transpozície tejto smernice by Komisia na základe konzultácie s verejnosťou a diskusií s príslušnými orgánmi mala začať preskúmavať uplatňovanie a rozsah pôsobnosti tejto smernice. V rámci tohto preskúmania by sa mali analyzovať skúsenosti získané pri uplatňovaní tejto smernice, jej vplyv na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii a v tretích krajinách, ako aj miera dosiahnutia cieľov tejto smernice a v prípade potreby by sa mali navrhnúť vhodné zmeny a doplnenia. Súčasťou preskúmania by malo byť všeobecné zhodnotenie fungovania pravidiel stanovených v tejto smernici a skúseností získaných z ich uplatňovania. Komisia by v rámci preskúmania mala preskúmať funkcie ESMA a príslušných orgánov Únie pri zabezpečovaní účinného dohľadu nad všetkými správcami AIF vykonávajúcimi činnosť na trhoch v Únii v kontexte tejto smernice, ako aj v súlade s nariadením (EÚ) č. 1095/2010, možnosť poveriť ESMA ďalšími úlohami dohľadu v oblasti vydávania povolení správcom AIF z krajín mimo EÚ a dohľadu nad nimi. Komisia by mala v tejto súvislosti posúdiť náklady a prínosy poverenia ESMA takýmito úlohami. (92) Cieľom tejto smernice je vytvoriť rámec schopný riešiť potenciálne riziká, ktoré by mohli vyplývať z činností správcov AIF, a zabezpečiť účinne monitorovanie týchto rizík príslušnými orgánmi v rámci Únie. Je potrebné stanoviť prísny regulačný rámec a rámec dohľadu, ktorý odstráni všetky medzery vo finančnej regulácii. V tejto súvislosti sa odkazuje na už existujúce požiadavky na hĺbkovú analýzu platné pre profesionálnych investorov na základe príslušného nariadenia, ktoré sa na takýchto investorov vzťahuje. Komisia sa vyzýva, aby preskúmala príslušné právne predpisy týkajúce sa profesionálnych investorov s cieľom posúdiť potrebu zaviesť prísnejšie požiadavky vo vzťahu k postupu hĺbkovej analýzy, ktorý majú vykonať profesionálni investori Únie investujúci z vlastnej iniciatívy do finančných produktov, ktoré nie sú z EÚ, napríklad do AIF z krajín mimo EÚ. (93) Na konci preskúmania by mala Komisia predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu obsahujúcu podľa potreby navrhované zmeny a doplnenia zohľadňujúce ciele tejto smernice a potenciálny vplyv na investorov, AIF alebo správcov AIF v Únii, ako aj v tretích krajinách. (94) Keďže cieľ tejto smernice, a to zabezpečiť vysokú úroveň ochrany investorov ustanovením spoločného rámca na udeľovanie povolenia a dohľad nad správcami AIF, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, o čom svedčia nedostatky v existujúcej národnej regulácii a dohľade nad týmito subjektmi, a preto ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality stanovenou v uvedenom článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa. (95) Smernice 2003/41/ES a 2009/65/ES, nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 zo 16. septembra 2009 o ratingových agentúrach ( 21 ) a nariadenie (EÚ) č. 1095/2010 by sa preto mali zodpovedajúcim spôsobom zmeniť a doplniť, keďže: PRIJALI TÚTO SMERNICU:







KAPITOLA I

VŠEOBECNÉ USTANOVENIA

Článok 1

Predmet úpravy

Touto smernicou sa ustanovujú pravidlá pre udeľovanie povolení, priebežný výkon činnosti a transparentnosť správcov alternatívnych investičných fondov (ďalej len „správcov AIF“), ktorí spravujú a/alebo uvádzajú alternatívne investičné fondy (ďalej len „AIF“) na trh v Únii.

Článok 2

Rozsah pôsobnosti

1. S ohľadom na odsek 3 tohto článku a na článok 3 sa táto smernica vzťahuje na:

a) správcov AIF z EÚ, ktorí spravujú jeden alebo viac AIF bez ohľadu na to, či ide o AIF z EÚ, alebo AIF z krajín mimo EÚ;

b) správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí spravujú jeden alebo viac AIF z EÚ, a

c) správcov AIF z krajín mimo EÚ, ktorí uvádzajú jeden alebo viac AIF na trh v Únii, bez ohľadu na to, či je AIF z Únie, alebo z krajiny mimo EÚ.

2. Na účely odseku 1 nie je významné:

a) či AIF predstavuje otvorený alebo uzavretý typ fondu;

b) či sa AIF vytvoril podľa zmluvného práva, právnych predpisov o podielových fondoch alebo podľa písaného práva, alebo či má inú právnu formu;

c) aká je právna štruktúra správcu AIF.

3. Táto smernica sa nevzťahuje na tieto subjekty:

a) holdingové spoločnosti;

b) inštitúcie zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia, na ktoré sa vzťahuje smernica 2003/41/ES vrátane prípadných oprávnených subjektov zodpovedných za správu takýchto inštitúcií a konajúcich v ich mene, ktoré sú uvedené v článku 2 ods. 1 uvedenej smernice, alebo investičných správcov vymenovaných v súlade s článkom 19 ods. 1 uvedenej smernice, pokiaľ nespravujú AIF;

c) nadnárodné inštitúcie, ako je Európska centrálna banka, Európska investičná banka, Európsky investičný fond, európske rozvojové finančné inštitúcie a dvojstranné rozvojové banky, Svetová banka, Medzinárodný menový fond, a iné nadnárodné inštitúcie a podobné medzinárodné organizácie v prípade, že takéto inštitúcie alebo organizácie spravujú AIF, a pokiaľ tieto AIF konajú vo verejnom záujme;

d) národné centrálne banky;

e) štátnu, regionálnu alebo miestnu správu a orgány alebo iné inštitúcie, ktoré spravujú fondy podporujúce systémy sociálneho a dôchodkového zabezpečenia;

f) systémy účasti zamestnancov ani systémy sporenia zamestnancov;

g) subjekty zriadené na účely sekuritizácie.

4. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby správcovia AIF uvedení v odseku 1 vždy spĺňali požiadavky tejto smernice.

Článok 3

Výnimky

1. Táto smernica sa nevzťahuje na správcov AIF, pokiaľ spravujú jeden alebo viac AIF, ktorých jedinými investormi sú správcovia AIF alebo materské alebo dcérske spoločnosti správcov AIF, alebo iné dcérske spoločnosti týchto materských spoločností, pod podmienkou, že žiaden z uvedených investorov sám nie je AIF.

2. Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie článku 46, uplatňujú sa len odseky 3 a 4 tohto článku v prípade týchto správcov AIF:

a) správcov AIF, ktorí buď priamo, alebo nepriamo prostredníctvom spoločnosti, s ktorou je správca AIF prepojený spoločným riadením alebo kontrolou alebo významným priamym alebo nepriamym podielom, riadia portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu nepresahuje hraničnú hodnotyu100 miliónov EUR, alebo

b) správcov AIF, ktorí priamo, alebo nepriamo prostredníctvom spoločnosti, s ktorou je správca AIF prepojený spoločným riadením alebo kontrolou alebo významným priamym alebo nepriamym podielom, riadia portfóliá AIF, ktorých celková hodnota spravovaných aktív nepresahuje hraničnú hodnotu 500 miliónov EUR, keď sa portfólio AIF skladá z AIF, ktoré nevyužívajú pákový efekt a nemajú práva na vyplatenie uplatniteľné počas piatich rokov odo dňa uskutočnenia počiatočnej investície do každého AIF.

3. Členské štáty zabezpečia, aby správcovia AIF uvedení v odseku 2 prinajmenšom:

a) podliehali registrácii u príslušných orgánov svojho domovského členského štátu;

b) v čase registrácie identifikovali seba a AIF, ktoré spravujú, u príslušných orgánov svojho domovského členského štátu;

c) v čase registrácie poskytli príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie o investičných stratégiách AIF, ktoré spravujú;

d) pravidelne informovali príslušné orgány svojho domovského štátu o hlavných nástrojoch, s ktorými obchodujú, a o hlavných expozíciách a najdôležitejších koncentráciách AIF, ktoré spravujú, aby príslušné orgány mohli účinne monitorovať systémové riziká, a

e) informovali príslušné orgány svojho domovského štátu v prípade, keď prestanú spĺňať podmienky uvedené v odseku 2.

Tento odsek a odsek 2 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie predpisy prijaté členskými štátmi v súvislosti so správcami AIF uvedenými v odseku 2.

Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby správca AIF, ktorý prestal spĺňať podmienky uvedené v odseku 2, požiadal v súlade s príslušnými postupmi ustanovenými v tejto smernici o udelenie povolenia do 30 kalendárnych dní.

4. Správcovia AIF uvedení v odseku 2 nemajú žiadne práva, ktoré poskytuje táto smernica, pokiaľ si nezvolia možnosť, aby sa na nich táto smernica vzťahovala. Ak si správcovia AIF zvolia túto možnosť, táto smernica sa uplatní v celom rozsahu.

5. Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom stanoviť postupy pre správcov AIF, ktorí si v súlade s odsekom 4 zvolia možnosť, aby sa na nich vzťahovala táto smernica. Tieto vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 59 ods. 2.

6. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:

a) ako vypočítať hraničné hodnoty uvedené v odseku 2 a ako zaobchádzať so správcami AIF, ktorí spravujú AIF, ktorých spravované aktíva vrátane všetkých aktív nadobudnutých s využitím pákového efektu príležitostne presahujú v tom istom kalendárnom roku príslušnú hraničnú hodnotu a/alebo túto hraničnú hodnotu nedosahujú;

b) povinnosť registrovať sa a poskytovať informácie v záujme účinného monitorovania systémových rizík, ako sa uvádza v odseku 3, a

c) povinnosť informovať príslušné orgány, ako je uvedené v odseku 3.

Článok 4

Vymedzenie pojmov

1. Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:

a) „AIF“ je podnik kolektívneho investovania vrátane jeho podfondov, ktorý: i) získava kapitál od viacerých investorov s cieľom investovať ho v súlade s vymedzenou investičnou politikou v prospech týchto investorov, a ii) nevyžaduje povolenie podľa článku 5 smernice 2009/65/ES;

b) „správca AIF“ je právnická osoba, ktorej obvyklým podnikaním je spravovať jeden alebo viac AIF;

c) „pobočka“ je v prípade správcu AIF miesto podnikania, ktoré je súčasťou správcu AIF, ktoré nemá právnu subjektivitu a ktoré poskytuje služby, v súvislosti s ktorými bolo správcovi AIF udelené povolenie; všetky miesta podnikania, ktoré v tom istom členskom štáte zriadil správca AIF so sídlom v inom členskom štáte alebo tretej krajine, sa považujú za jednu pobočku;

d) „podiel na zisku“ je podiel na zisku AIF pripadajúci správcovi AIF ako odmena za spravovanie AIF, v ktorom nie je zahrnutý žiadny podiel na zisku AIF, ktorý správcovi AIF pripadol ako výnos z investícií správcu AIF do AIF;

e) „úzke väzby“ predstavujú situáciu, v ktorej sú dve alebo viaceré fyzické alebo právnické osoby prepojené prostredníctvom: i) účasti, konkrétne vlastníctva, a to priameho alebo prostredníctvom kontroly, najmenej 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku; ii) kontroly, konkrétne vzťahu medzi materským podnikom a dcérskou spoločnosťou, ako je uvedené v článku 1 siedmej smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach ( 22 ), alebo podobného vzťahu medzi fyzickou alebo právnickou osobou a podnikom; na účely tohto bodu sa každá dcérska spoločnosť dcérskej spoločnosti tiež považuje za dcérsku spoločnosť materského podniku týchto dcérskych spoločností. Situácia, v ktorej sú dve alebo viaceré fyzické alebo právnické osoby trvalo prepojené s tou istou osobou prostredníctvom vzťahu kontroly, sa tiež považuje za vytvorenie úzkej väzby medzi týmito osobami;

f) „príslušné orgány“ sú vnútroštátne orgány členských štátov, ktoré sú zákonom alebo iným právnym predpisom oprávnené vykonávať dohľad nad správcami AIF;

g) „príslušné orgány“ vo vzťahu k depozitárovi sú: i) ak je depozitárom úverová inštitúcia, ktorej bolo povolenie udelené podľa smernice 2006/48/ES, príslušné orgány vymedzené v článku 4 ods. 4 uvedenej smernice; ii) ak je depozitárom investičná spoločnosť, ktorej bolo povolenie udelené podľa smernice 2004/39/ES, príslušné orgány vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 22 uvedenej smernice; iii) ak depozitár patrí do druhu inštitúcie uvedeného v článku 21 ods. 3 prvom pododseku písm. c) tejto smernice, vnútroštátne orgány jeho domovského členského štátu, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad takýmito druhmi inštitúcií; iv) ak je depozitárom subjekt uvedený v článku 21 ods. 3 treťom pododseku tejto smernice, vnútroštátne orgány členského štátu, v ktorom má tento subjekt sídlo, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad týmto subjektom, alebo úradný orgán oprávnený registrovať tento subjekt alebo nad ním vykonávať dohľad podľa predpisov týkajúcich sa odborného výkonu činnosti, ktoré sa naň vzťahujú; v) ak je depozitár určený za depozitára AIF z krajiny mimo EÚ v súlade s článkom 21 ods. 5 písm. b) tejto smernice a nie je žiadnym zo subjektov uvedených v bodoch i) až iv) tohto písmena, relevantné vnútroštátne orgány tretej krajiny, v ktorej má depozitár sídlo;

h) „príslušné orgány pre AIF z EÚ“ sú vnútroštátne orgány členského štátu, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad AIF;

i) „kontrola“ je kontrola, ako je vymedzená v článku 1 smernice 83/349/EHS;

j) „usadený“ znamená: i) v prípade správcu AIF, „ktorý má sídlo v“; ii) v prípade AIF, „ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý je registrovaný v“ alebo v prípade, keď AIF nebolo udelené povolenie či nebol registrovaný, „ktorý má sídlo v“; iii) v prípade depozitára, „ktorý má sídlo alebo pobočku v“; iv) v prípade právnych zástupcov, ktorí sú právnickými osobami, „ktorý má sídlo alebo pobočku v“; v) v prípade právnych zástupcov, ktorí sú fyzickými osobami, „ktorý má bydlisko v“;

k) „AIF z EÚ“ je: i) AIF, ktorému bolo udelené povolenie alebo ktorý je registrovaný v členskom štáte podľa platného vnútroštátneho práva, alebo ii) AIF, ktorému nebolo udelené povolenie alebo ktorý nie je registrovaný v členskom štáte, ale ktorý má sídlo a/alebo ústredie v členskom štáte;

l) „správca AIF z EÚ“ je správca AIF, ktorý má sídlo v členskom štáte;

m) „zberný AIF“ je AIF, ktorý: i) investuje najmenej 85 % svojich aktív do podielových listov alebo akcií iného AIF („hlavný AIF“); ii) investuje najmenej 85 % svojich aktív do viacerých hlavných AIF v prípade, keď majú tieto hlavné AIF rovnaké investičné stratégie, alebo iii) má iným spôsobom expozíciu vo výške najmenej 85 % svojich aktív v takomto hlavnom AIF;

n) „finančný nástroj“ je nástroj uvedený v prílohe I oddiele C smernice 2004/39/ES;

o) „holdingová spoločnosť“ je spoločnosť s účasťou v jednej alebo viacerých iných spoločnostiach, ktorej obchodným cieľom je vykonávať obchodnú stratégiu alebo stratégie prostredníctvom svojich dcérskych spoločností, pridružených spoločností alebo účastí v záujme podpory vytvárania ich dlhodobej hodnoty a ktorá je spoločnosťou: i) ktorá vykonáva činnosť na svoj vlastný účet a ktorej akcie sú prijaté na obchodovanie na európskom regulovanom trhu, alebo ii) ktorá nie je založená s hlavným cieľom tvorby zisku pre svojich investorov prostredníctvom odpredaja svojich dcérskych spoločností alebo pridružených spoločností, ako je doložené vo výročnej správe spoločnosti alebo v iných úradných dokumentoch;

p) „domovský členský štát AIF“ je: i) členský štát, v ktorom bolo AIF udelené povolenie alebo v ktorom bol registrovaný podľa príslušného vnútroštátneho práva, alebo v prípade viacnásobných povolení alebo registrácií členský štát, v ktorom bolo AIF po prvýkrát udelené povolenie alebo v ktorom bol registrovaný po prvýkrát, alebo ii) ak AIF nebolo udelené povolenie ani nie je registrovaný v jednom z členských štátov, členský štát, v ktorom má AIF svoje sídlo a/alebo ústredie;

q) „domovský členský štát správcu AIF“ je členský štát, v ktorom má správca AIF sídlo; v prípade správcov AIF z krajín mimo EÚ znamenajú všetky odkazy na „domovský členský štát správcu AIF“ v tejto smernici „referenčný členský štát“, ako sa uvádza v kapitole VII;

r) „hostiteľský členský štát správcu AIF“ je: i) členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ spravuje AIF z EÚ; ii) členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ; iii) členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ; iv) členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ spravuje AIF z EÚ; v) členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z EÚ; vi) členský štát iný ako referenčný členský štát, v ktorom správca AIF z krajiny mimo EÚ uvádza na trh podielové listy alebo akcie AIF z krajiny mimo EÚ, alebo ▼M2 vii) členský štát iný ako domovský členský štát, v ktorom správca AIF z EÚ poskytuje služby uvedené v článku 6 ods. 4; ▼B

s) „počiatočný kapitál“ sú finančné prostriedky uvedené v článku 57 prvom pododseku písm. a) a b) smernice 2006/48/ES;

t) „emitent“ je emitent v zmysle článku 2 ods. 1 písm. d) smernice 2004/109/ES, ktorý má sídlo v Únii a ktorého akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;

u) „právny zástupca“ je fyzická osoba s bydliskom v Únii alebo právnická osoba so sídlom v Únii, ktorá je výslovne určená správcom AIF z krajiny mimo EÚ a koná v mene tohto správcu AIF z krajiny mimo EÚ vo vzťahu k orgánom, klientom, subjektom a protistranám správcu AIF z krajiny mimo EÚ v Únii v súvislosti s povinnosťami tohto správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktoré mu vyplývajú z tejto smernice;

v) „pákový efekt“ je akákoľvek metóda, ktorou správca AIF zvyšuje expozíciu AIF, ktorý spravuje, prostredníctvom vypožičiavania hotovosti či cenných papierov alebo pákovým efektom založeným na derivátových pozíciách alebo inými prostriedkami;

w) „spravovanie AIF“ je vykonávanie minimálne funkcií riadenia investícií uvedených v bode 1 písm. a) alebo b) prílohy I vo vzťahu k jednému alebo viacerým AIF;

x) „uvádzanie na trh“ je priame alebo nepriame ponúkanie podielových listov alebo akcií AIF, ktoré správca AIF spravuje, investorom alebo ich umiestnenie u investorov s bydliskom alebo sídlom v Únii, a to z iniciatívy správcu AIF alebo v jeho mene;

y) „hlavný AIF“ je AIF, do ktorého iný AIF investuje alebo v ňom má expozíciu v súlade s ustanoveniami písmena m);

z) „referenčný členský štát“ je členský štát určený v súlade s článkom 37 ods. 4;

aa.) „AIF z krajiny mimo EÚ“ je AIF, ktorý nie je AIF z EÚ;

ab) „správca AIF z krajiny mimo EÚ“ je správca AIF, ktorý nie je správcom AIF z EÚ;

ac) „nekótovaná spoločnosť“ je spoločnosť so sídlom v Únii, ktorej akcie nie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 14 smernice 2004/39/ES;

ad) „vlastné zdroje“ sú vlastné zdroje, ako je uvedené v článkoch 56 až 67 smernice 2006/48/ES;

ae) „materský podnik“ je materský podnik v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;

af) „primárny broker“ je úverová inštitúcia, regulovaná investičná spoločnosť alebo iný subjekt podliehajúci pravidlám obozretného podnikania a priebežnému dohľadu, ktorý ponúka služby profesionálnym investorom predovšetkým s cieľom financovať alebo vykonávať transakcie s finančnými nástrojmi ako protistrana a ktorý tiež môže poskytovať ďalšie služby, ako sú zúčtovanie a vyrovnanie obchodov, správcovské služby (custodial services), požičiavanie cenných papierov, personalizované technológie a služby prevádzkovej podpory;

ag) „profesionálny investor“ je investor, ktorý sa považuje za profesionálneho klienta alebo s ktorým sa na požiadanie môže zaobchádzať ako s profesionálnym klientom v zmysle prílohy II smernice 2004/39/ES;

ah) „kvalifikovaná účasť“ je priamy alebo nepriamy podiel v správcovi AIF, ktorý predstavuje najmenej 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, ako je ustanovené v článkoch 9 a 10 smernice 2004/109/ES, pričom sa zohľadňujú podmienky týkajúce sa navyšovania podielu uvedené v článku 12 ods. 4 a 5 uvedenej smernice, alebo ktorý umožňuje vykonávať významný vplyv na riadení správcu AIF, v ktorom takýto podiel existuje;

ai) „zástupcovia zamestnancov“ sú zástupcovia zamestnancov, ako je vymedzené v článku 2 písm. e) smernice 2002/14/ES;

aj) „retailový investor“ je investor, ktorý nie je profesionálnym investorom;

ak) „dcérska spoločnosť“ je dcérsky podnik vymedzený v článkoch 1 a 2 smernice 83/349/EHS;

al) „orgány dohľadu“ sú vo vzťahu k AIF z krajiny mimo EÚ vnútroštátne orgány tretej krajiny, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad AIF;

am) „orgány dohľadu“ sú vo vzťahu k správcovi AIF z krajiny mimo EÚ vnútroštátne orgány tretej krajiny, ktoré sú na základe zákona alebo iného právneho predpisu oprávnené vykonávať dohľad nad správcom AIF;

an) „subjekt zriadený na účely sekuritizácie“ je subjekt, ktorého jediným účelom je vykonávať sekuritizáciu alebo sekuritizácie v zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia Európskej centrálnej banky (ES) č. 24/2009 z 19. decembra 2008 o štatistike aktív a pasív finančných spoločností osobitného účelu zaoberajúcich sa sekuritizačnými transakciami ( 23 ) a ostatné činnosti, ktoré sú vhodné z hľadiska splnenia tohto účelu;

ao) „PKIPCP“ je podnik kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov, ktorému bolo udelené povolenie v súlade s článkom 5 smernice 2009/65/ES.

2. Na účely odseku 1 písm. ad) tohto článku sa primerane uplatňujú články 13 až 16 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES zo 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií ( 24 ).

3. Komisia prijme prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 56 a za podmienok stanovených v článkoch 57 a 58 opatrenia, v ktorých stanoví:

a) spôsoby využitia pákového efektu, ako je vymedzené v odseku 1 písm. v) vrátane akýchkoľvek finančných a/alebo právnych štruktúr zahŕňajúcich tretie strany, ktoré sú kontrolované relevantným AIF, a

b) ako sa pákový efekt vypočíta.

4. Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) (ESMA) vypracuje návrh regulačných technických noriem, ktorými sa určia druhy správcov AIF, keď je to potrebné na uplatňovanie tejto smernice a na zabezpečenie jednotných podmienok uplatňovania tejto smernice.

Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.

Článok 5

Určenie správcu AIF

1. Členské štáty zabezpečia, aby každý AIF spravovaný podľa tejto smernice mal jediného správcu AIF, ktorý je zodpovedný za zabezpečenie súladu s touto smernicou. Správcom AIF je:

a) buď externý správca, ktorý je právnickou osobou určenou AIF alebo v jeho mene a ktorý je v dôsledku tohto určenia zodpovedný za správu AIF (externý správca AIF), alebo

b) ak právna forma AIF umožňuje internú správu a ak sa riadiaci orgán AIF rozhodne neurčiť externého správcu AIF, je ním samotný AIF, ktorý v takomto prípade musí mať povolenie ako správca AIF.

2. V prípadoch, keď externý správca AIF nedokáže zabezpečiť súlad s požiadavkami tejto smernice, za ktorých plnenie je AIF alebo iný subjekt v jeho mene zodpovedný, bezodkladne o tom informuje príslušné orgány svojho domovského členského štátu a v prípade potreby aj príslušné orgány pre dotknutý AIF z EÚ. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF požiadajú správcu AIF, aby prijal potrebné opatrenia na nápravu situácie.

3. Ak sa aj napriek uskutočneniu opatrení uvedených v odseku 2 požiadavky naďalej nespĺňajú a ak ide o správcu AIF z EÚ alebo AIF z EÚ, príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF ho požiadajú, aby sa vzdal funkcie správcu daného AIF. V takomto prípade sa tento AIF už nesmie uvádzať na trh v Únii. Ak ide o správcu AIF z krajiny mimo EÚ, ktorý spravuje AIF z krajiny mimo EÚ, tento AIF sa už nesmie uvádzať na trh v Únii. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF o tom bezodkladne informujú príslušné orgány hostiteľského členského štátu správcu AIF.







KAPITOLA II

UDELENIE POVOLENIA PRE SPRÁVCU AIF

Článok 6

Podmienky začatia činnosti správcu AIF

1. Členské štáty zabezpečia, aby žiadny správca AIF nespravoval AIF, pokiaľ mu nebude udelené povolenie v súlade s touto smernicou.

Správca AIF, ktorému bolo udelené povolenie v súlade s touto smernicou, musí vždy spĺňať podmienky na udelenie povolenia stanovené v tejto smernici.

2. Členské štáty vyžadujú, aby žiaden externý správca AIF nevykonával iné činnosti ako činnosti uvedené v prílohe I k tejto smernici a dodatočnú správu PKIPCP na základe povolenia podľa smernice 2009/65/ES.

3. Členské štáty vyžadujú, aby žiaden interne spravovaný AIF nevykonával iné činnosti okrem vnútornej správy daného AIF v súlade s prílohou I.

4. Odchylne od odseku 2 môžu členské štáty udeliť externému správcovi AIF povolenie na poskytovanie týchto služieb:

a) riadenie investičných portfólií vrátane portfólií dôchodkových fondov a inštitúcií zamestnaneckého dôchodkového zabezpečenia v súlade s článkom 19 ods. 1 smernice 2003/41/ES, na základe voľného uváženia pre jednotlivých klientov v súlade s povereniami udelenými investormi;

b) vedľajšie služby zahŕňajúce: i) investičné poradenstvo; ii) úschovu a správu v súvislosti s akciami alebo podielovými listami podnikov kolektívneho investovania; iii) prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa finančných nástrojov.

5. Správcovi AIF sa podľa tejto smernice neudelí povolenie na poskytovanie:

a) iba služieb uvedených v odseku 4;

b) vedľajších služieb uvedených v odseku 4 písm. b) bez toho, aby mal tiež povolenie poskytovať služby uvedené v odseku 4 písm. a);

c) iba činností uvedených v bode 2 prílohy I alebo

d) služieb uvedených v prílohe I bode 1 písm. a) bez poskytovania služieb uvedených v prílohe I bode 1 písm. b) alebo naopak.

6. Na poskytovanie služieb uvedených v odseku 4 tohto článku zo strany správca AIF sa uplatňuje článok 2 ods. 2 a články 12, 13 a 19 smernice 2004/39/ES.

7. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF vždy poskytoval príslušným orgánom svojho domovského členského štátu informácie, ktoré tieto orgány potrebujú na monitorovanie plnenia podmienok uvedených v tejto smernici.

8. Od investičných spoločností, ktoré majú povolenie podľa smernice 2004/39/ES, a úverových inštitúcií, ktoré majú povolenie podľa smernice 2006/48/ES, sa nevyžaduje získanie povolenia podľa tejto smernice, ak chcú v súvislosti s AIF poskytovať investičné služby, ako napríklad individuálne riadenie portfólia. Investičné spoločnosti však môžu priamo alebo nepriamo ponúkať podielové listy alebo akcie AIF investorom v Únii alebo ich umiestňovať u investorov v Únii, avšak len v rozsahu, v ktorom sa akcie alebo podielové listy môžu uvádzať na trh v súlade s touto smernicou.

Článok 7

Žiadosť o udelenie povolenia

1. Členské štáty vyžadujú, aby správcovia AIF žiadali o udelenie povolenia príslušné orgány svojho domovského členského štátu.

2. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF, ktorý žiada o udelenie povolenia, poskytol príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie týkajúce sa správcu AIF:

a) informácie o osobách, ktoré skutočne vykonávajú činnosť správcu AIF;

b) informácie o totožnosti akcionárov alebo členov správcu AIF, či už priamych alebo nepriamych, fyzických alebo právnických osôb, ktoré vlastnia kvalifikované účasti, a o výškach týchto účastí;

c) program činnosti, v ktorom sa uvedie organizačná štruktúra správcu AIF vrátane informácií o tom, ako má správca AIF v úmysle plniť svoje povinnosti podľa kapitol II, III, IV a prípadne podľa kapitol V, VI, VII a VIII;

d) informácie o politikách a postupoch odmeňovania podľa článku 13;

e) informácie o opatreniach prijatých na delegovanie a subdelegovanie funkcií uvedených v článku 20 na tretie strany.

3. Členské štáty vyžadujú, aby správca AIF, ktorý žiada o udelenie povolenia, poskytol príslušným orgánom svojho domovského členského štátu tieto informácie o AIF, ktorý má v úmysle spravovať:

a) informácie o investičných stratégiách vrátane druhov podkladových fondov, ak je AIF fondom fondov, a o politike správcu AIF v súvislosti s využívaním pákového efektu, ako aj o rizikových profiloch a iných charakteristikách AIF, ktoré spravuje alebo má v úmysle spravovať, vrátane informácií o členských štátoch alebo tretích krajinách, v ktorých sú takéto AIF usadené alebo by sa mali usadiť;

b) informáciu o tom, kde je usadený hlavný AIF, ak je AIF zberným AIF;

c) štatút alebo zakladajúce dokumenty každého AIF, ktorý má správca AIF v úmysle spravovať;

d) informácie o opatreniach prijatých na určenie depozitára v súlade s článkom 21 za každý AIF, ktorý má správca AIF v úmysle spravovať;

e) akékoľvek ďalšie informácie uvedené v článku 23 ods. 1 za každý AIF, ktorý správca AIF spravuje alebo má v úmysle spravovať.

4. Pokiaľ bolo správcovskej spoločnosti udelené povolenie podľa smernice 2009/65/ES (ďalej len „správcovská spoločnosť PKIPCP“) a žiada o udelenie povolenie ako správca AIF podľa tejto smernice, príslušné orgány nesmú od správcovskej spoločnosti PKIPCP vyžadovať, aby poskytla informácie či dokumenty, ktoré táto správcovská spoločnosť PKIPCP už poskytla pri podávaní žiadosti o udelenie povolenia podľa smernice 2009/65/ES, pokiaľ sú tieto informácie či dokumenty aktuálne.

5. Príslušné orgány štvrťročne informujú ESMA o povoleniach udelených alebo zrušených v súlade s touto kapitolou.

ESMA vedie ústredný verejný register so záznamom o každom správcovi AIF, ktorému bolo udelené povolenie podľa tejto smernice, so zoznamom AIF, ktoré tento správca AIF spravuje a/alebo uvádza na trh v Únii, a príslušných orgánov každého takéhoto správcu AIF. Register sa sprístupní v elektronickej podobe.

6. S cieľom zabezpečiť jednotnú harmonizáciu tohto článku môže ESMA vypracovať návrh regulačných technických noriem, v ktorých sa stanoví, aké informácie sa majú poskytovať príslušným orgánom pri podávaní žiadosti o udelenie povolenia pre správcu AIF vrátane programu činnosti.

Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.

7. S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky uplatňovania tohto článku môže ESMA vypracovať návrh vykonávacích technických noriem, v ktorých sa stanovia štandardné vzory, predlohy a postupy poskytovania informácií uvedených v odseku 6 prvom pododseku.

Komisii sa zveruje právomoc prijať vykonávacie technické normy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.

Článok 8

Podmienky udelenia povolenia

1. Príslušné orgány domovského členského štátu správcu AIF povolenie neudelia, pokiaľ:

a) nie sú presvedčené, že správca AIF bude schopný plniť podmienky tejto smernice;

b) správca AIF nemá dostatočný počiatočný kapitál a vlastné zdr