1989L0552 — SK — 30.07.1997 — 001.001

Tento dokument slúži čisto na potrebu dokumentácie a inštitúcie nenesú nijakú zodpovednosť za jeho obsah

►B SMERNICA RADY z 3. októbra 1989 o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania (89/552/EHS) (Ú. v. ES L 298, 17.10.1989, p.23)

Zmenené a doplnené:









▼B

SMERNICA RADY

z 3. októbra 1989

o koordinácii určitých ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení v členských štátoch týkajúcich sa vykonávania činností televízneho vysielania

(89/552/EHS)







RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV, so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä jej články 57 ods. 2 a 66, so zreteľom na návrh Komisie ( 1 ), v spolupráci s Európskym parlamentom ( 2 ), so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru ( 3 ), keďže ciele spoločenstva, ako sú ustanovené v zmluve, zahŕňajú vytváranie stále užšieho zjednotenia medzi národmi Európy, podporovanie užších vzťahov medzi štátmi patriacimi do spoločenstva, zabezpečovanie ekonomického a sociálneho pokroku svojich krajín spoločnou činnosťou, aby sa odstránili prekážky, ktoré rozdeľujú Európu, podporovanie stáleho zlepšovania životných podmienok svojich národov ako aj zabezpečenie zachovania a upevnenia mieru a slobody; keďže zmluva ustanovuje vytvorenie spoločného trhu medzi členskými štátmi vrátane zrušenia prekážok pre slobodný pohyb služieb a zavedenie systému, ktorý zabezpečí, že sa neskreslí hospodárska súťaž v spoločnom trhu; keďže televízne vysielania vysielané cez hranice prostredníctvom rôznych technológií sú jedným zo spôsobov na vykonanie cieľov spoločenstva; keďže by sa mali prijať opatrenia na povolenie a zabezpečenie prenosu z národných trhov do spoločného trhu produkcie programov a distribúcie a na vytvorenie podmienok spravodlivej hospodárskej súťaže bez toho, aby bola dotknutá úloha verejného záujmu, ktorú majú spĺňať služby televízneho vysielania; keďže Rada Európy prijala Európsky dohovor o cezhraničnej televízii; keďže zmluva ustanovuje vydanie smerníc pre koordináciu ustanovení, aby sa uľahčilo vymedzenie činností samostatne zárobkovo činných osôb; keďže televízne vysielanie za normálnych okolností predstavuje službu v rámci zmyslu zmluvy; keďže zmluva ustanovuje voľný pohyb všetkých normálne poskytovaných služieb za odplatu, bez vylúčenia na základe ich kultúrneho alebo iného obsahu a bez obmedzení štátnych príslušníkov členských štátov usadených v inej krajine spoločenstva, ako je krajina osoby, pre ktorú sú služby určené; keďže toto právo tak, ako sa vzťahuje na vysielanie a rozširovanie televíznych služieb, je v rámci práva spoločenstva taktiež osobitnou manifestáciou všeobecnejšej zásady, menovite slobody prejavu, ako je ustanovená v článku 10 ods. 1 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ktorú ratifikovali všetky členské štáty; keďže z toho dôvodu musí vydávanie smerníc o vysielaní a rozširovaní televíznych programov zabezpečovať ich voľný pohyb vzhľadom na vyššie uvedený článok a iba s výhradou obmedzení, ktoré sú stanovené v odseku 2 tohto článku a podľa článku 56 ods. 1 zmluvy; keďže zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia v členských štátoch, ktoré sa týkajú vykonávania činností televízneho vysielania a káblových operátorov, obsahujú rozdielnosti, z ktorých niektoré by mohli brániť voľnému pohybu vysielaní v rámci spoločenstva a mohli by skresliť hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu; keďže všetky takéto obmedzenia slobody pri poskytovaní vysielacích služieb v rámci spoločenstva sa podľa zmluvy musia odstrániť; keďže takéto odstránenie musí ísť súčasne s koordináciou uplatniteľných zákonov; keďže takáto koordinácia musí byť zameraná na uľahčenie vykonávania príslušných odborných činností a všeobecne na voľný pohyb informácií a myšlienok v rámci spoločenstva; keďže je v dôsledku toho potrebné a dostačujúce, aby všetky vysielania boli v súlade s právom členského štátu, z ktorého vychádzajú; keďže táto smernica ustanovuje minimálne pravidlá potrebné na zaručenie slobody prenosu vo vysielaní; keďže to nemá vplyv na zodpovednosť členských štátov a ich orgánov, pokiaľ ide o organizáciu — vrátane systému udeľovania licencií, administratívneho oprávnenia alebo zdanenia — financovanie a obsah programov; keďže preto zostanú nedotknuté nezávisloť kultúrneho rozvoja v členských štátoch a zachovanie kultúrnej rozdielnosti v spoločenstve; keďže v spoločnom trhu je potrebné, aby všetky vysielania vychádzajúce zo spoločenstva a určené pre príjem v rámci spoločenstva a najmä také, ktoré sú určené na príjem v inom členskom štáte, by mali rešpektovať právo členského štátu, z ktorého pochádzajú, ktoré sú uplatniteľné na vysielania určené na príjem verejnosťou v tom členskom štáte a taktiež ustanovenia tejto smernice; keďže požiadavka, aby členský štát, z ktorého vysielania pochádzajú, preveroval, či vysielania sú v súlade s vnútroštátnym právom, ako to koordinuje táto smernica, postačuje podľa práva spoločenstva na zabezpečenie voľného pohybu vysielaní bez sekundárnej kontroly na takom istom základe v prijímajúcich členských štátoch; keďže však členský štát môže výnimočne a podľa osobitných podmienok dočasne zastaviť retransmisiu (opakovaný prenos) televíznych vysielaní; keďže pre členské štáty je dôležité, aby sa zabezpečilo zabránenie akýchkoľvek činov, ktoré by sa mohli ukázať ako škodlivé pre voľný pohyb a obchod s televíznymi programami alebo ktoré by mohli podporovať tvorbu dominantných pozícií, ktoré by viedli k obmedzovaniu pluralizmu a slobody televíznych informácií a informačného sektora ako celku; keďže táto smernica, ktorá sa obmedzuje špecificky na pravidlá televízneho vysielania, sa nedotýka existujúceho alebo budúceho zosúlaďovania v spoločenstve, najmä aby sa uspokojili povinné požiadavky, ktoré sa týkajú ochrany spotrebiteľov a spravodlivosti obchodných transakcií a hospodárskej súťaže; keďže napriek tomu je potrebná koordinácia, aby sa uľahčilo osobám a odvetviam, ktoré vyrábajú programy, aby mali kultúrny cieľ na venovanie sa svojim činnostiam a na ich výkon; keďže minimálne požiadavky, pokiaľ ide o všetky verejné alebo súkromné televízne programy spoločenstva pre európsku audiovizuálnu produkciu, sú prostriedkom na podporu produkcie, nezávislej produkcie a rozširovania vyššie uvedených odvetví a dopĺňajú iné nástroje, ktoré sa už navrhli, alebo sa navrhnú v prospech toho istého cieľa; keďže je preto potrebné, aby sa podporovali trhy dostatočnej veľkosti pre televíznu produkciu v členských štátoch, aby sa obnovovali investície nielen zavádzaním spoločných pravidiel otvárajúcich národné trhy, ale taktiež uvažovaním pri európskych produkciách, kde je to dosiahnuteľné a vhodnými prostriedkami, o väčšinovom podiele v televíznych programoch všetkých členských štátov; keďže preto, aby sa umožnilo sledovanie uplatňovania týchto pravidiel a výkonu cieľov, poskytnú členské štáty Komisii správu o uplatňovaní percentuálnych podielov rezervovaných pre európske diela a nezávislé produkcie v tejto smernici; keďže pre vypočítanie takýchto percentuálnych podielov je potrebné brať do úvahy špecifickú situáciu Gréckej republiky a Portugalskej republiky; keďže Komisia musí informovať ostatné členské štáty o takýchto správach, ku ktorým sa doloží, kde je to vhodné, stanovisko, ktoré zohľadňuje najmä pokrok, ktorý sa dosiahol vo vzťahu k predchádzajúcim rokom, percentuálny podiel prvých vysielaní pri programovaní, príslušné okolnosti nových prevádzkovateľov televízneho vysielania a špecifická situácia krajín s nízkou výrobnou kapacitou audiovizuálnych programov alebo s obmedzeným jazykovým priestorom; keďže pre takéto účely by sa „európske diela“ mali definovať bez toho, aby boli dotknuté možnosti členských štátov, ktoré uvádzajú podrobnejšiu definíciu, pokiaľ ide o prevádzkovateľov televízneho vysielania podľa ich právomoci v súlade s článkom 3 ods. 1, v súlade s právom spoločenstva a pri zohľadnení cieľov tejto smernice; keďže je dôležité hľadať vhodné nástroje a postupy v súlade s právom spoločenstva, aby sa podporilo uskutočňovanie takýchto cieľov s úmyslom prijímať vhodné opatrenia na povzbudenie činnosti a rozvoja európskej audiovizuálnej produkcie a distribúcie, najmä v krajinách s nízkou výrobnou kapacitou programov alebo obmedzeným jazykovým priestorom; keďže národné podporné projekty pre rozvoj európskej produkcie je možné uplatniť, ak sú v súlade s právom spoločenstva; keďže zaviazanie sa, kde je to dosiahnuteľné, k určitému podielu vysielaní pre nezávislé produkcie vytvorené producentmi, ktorí sú nezávislí od prevádzkovateľov vysielania, bude stimulovať nové zdroje televíznej produkcie, obzvlášť tvorbu malých a stredných podnikateľských subjektov; keďže to ponúkne nové príležitosti a odbytiská pre uvedenie na trh nových talentov, kultúrnych povolaní a zamestnancov v kultúrnej oblasti; keďže definícia konceptu nezávislého producenta členskými štátmi by mala zohľadňovať takýto cieľ tým, že náležitú pozornosť bude venovať malým a stredným producentom a umožní schváliť finančnú spoluúčasť koprodukčnými pridruženými spoločnosťami televíznych organizácií; keďže sú potrebné opatrenia pre členské štáty na zaistenie toho, aby uplynula určitá doba medzi prvým uvedením diela v kine a jeho prvým televíznym odvysielaním; keďže preto, aby sa umožnila aktívna politika v prospech špecifického jazyka, zostane na členských štátoch, aby voľne stanovili podrobnejšie alebo prísnejšie pravidlá najmä na základe jazykových kritérií, pokiaľ takéto pravidlá sú v súlade s právom spoločenstva a najmä nie sú uplatniteľné pre retransmisiu televíznych vysielaní, ktoré pochádzajú z iných členských štátov; keďže preto, aby sa zabezpečilo, že záujmy spotrebiteľov ako televíznych divákov sú plne a riadne chránené, je dôležité pre televíznu reklamu, aby podliehala určitému počtu minimálnych pravidiel a noriem a aby si členské štáty zachovali právo na stanovenie podrobnejších a prísnejších pravidiel a za určitých okolností na ustanovenie podmienok pre prevádzkovateľov televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje ich právomoc; keďže členské štáty s náležitým ohľadom na právo spoločenstva a vo vzťahu k vysielaniam určeným výhradne pre vnútroštátne územie, ktoré nie je možné prijímať priamo alebo nepriamo v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, musia byť schopné ustanoviť odlišné podmienky pre vkladanie reklamy a odlišné obmedzenia pre rozsah reklamy, aby sa zjednodušili tieto osobitné vysielania; keďže je potrebné, aby sa zakázala každá reklama podporujúca cigarety a iné tabakové výrobky vrátane nepriamych foriem reklamy, ktorá zatiaľ čo sa priamo nezmieňuje o tabakových výrobkoch, snaží sa obísť zákaz reklamy používaním značkových názvov, symbolov alebo iných charakteristických znakov tabakových výrobkov alebo podnikov, ktorých známe alebo hlavné činnosti zahŕňajú výrobu alebo predaj takýchto výrobkov; keďže je rovnako potrebné, aby sa zakázala každá televízna reklama na lekárske výrobky a lekárske ošetrenie dostupné iba na lekársky predpis v členskom štáte, ktorého právomoc sa vzťahuje na prevádzkovateľa vysielania a aby sa zaviedli prísne kritériá týkajúce sa televíznej reklamy alkoholických výrobkov; keďže so zreteľom na rastúcu dôležitosť sponzorstva pri financovaní programov by sa mali ustanoviť vhodné pravidlá; keďže je ďalej potrebné, aby sa zaviedli pravidlá na ochranu telesného, duševného a morálneho rozvoja maloletých osôb v programoch a v televíznej reklame; keďže televízne vysielania sú hoci normálne viazané na zabezpečenie toho, aby programy podávali skutočnosti a udalosti spravodlivo, je napriek tomu dôležité, aby podliehali osobitným povinnostiam vzhľadom na právo odpovede alebo rovnocennej nápravy tak aby každá osoba, ktorej právne záujmy boli poškodené výrokom v priebehu vysielaného televízneho programu, mohla účinne vykonať také právo alebo nápravu, PRIJALA TÚTO SMERNICU:







KAPITOLA I

Definície

Článok 1

Na účely tejto smernice:

a) „televízne vysielanie“ znamená prvotný prenos televíznych programov, ktoré sú určené na príjem verejnosťou, prostredníctvom káblových rozvodov alebo vysielačov vrátane prostredníctvom družíc, nekódovanou alebo zakódovanou formou. Zahŕňa to prenos programov medzi prevádzkovateľmi s cieľom vysielať ich pre verejnosť. Nezahŕňa to komunikačné služby, ktoré poskytujú informácie alebo iné správy na základe individuálnej požiadavky, ako sú telefaxové služby, elektronické databázy a iné podobné služby;

▼M1

b) „prevádzkovateľ vysielania“ znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá má edičnú zodpovednosť za zostavenie programovej skladby televíznych vysielaní v zmysle písmena a) a ktorá ich prenáša sama alebo prostredníctvom tretích osôb;

▼M1

c) „televízna reklama“ znamená akúkoľvek formu vysielania oznamov za odplatu alebo obdobné protiplnenie, alebo vysielanie na účely vlastnej propagácie verejným alebo súkromným podnikom v súvislosti s obchodovaním, podnikaním, remeslom alebo povolaním, s cieľom podporiť odbyt tovarov alebo služieb za odplatu vrátane nehnuteľného majetku, práv a záväzkov;

▼B

►M1 d) ◄ „skrytá reklama“ znamená slovnú alebo obrazovú informáciu o tovaroch, službách, názve, ochrannej známke alebo činnostiach výrobcu tovarov alebo poskytovateľa služieb v programoch, ak prevádzkovateľ vysielania má zámer takúto informáciu použiť na reklamu a ak vzhľadom na svoju povahu by to mohlo uviesť verejnosť do omylu. Takéto zobrazenie sa považuje za zámerné, najmä ak sa tak vykoná za odplatu alebo za podobnú odmenu;

►M1 e) ◄ „sponzorstvo“ znamená akýkoľvek príspevok vykonaný podnikateľským subjektom verejného alebo súkromného práva, ktorý nie je zapojený do činností televízneho vysielania alebo do výroby audiovizuálnych diel, na financovanie televíznych programov na účely podpory jej názvu, ochrannej známky, dobrého mena, činností alebo výrobkov;

▼M1

f) „televízna ponuka tovarov (teleshopping)“ znamená vysielanie priamych ponúk pre verejnosť za odplatu s cieľom ponuky tovarov alebo služieb vrátane nehnuteľného majetku, práv a záväzkov.

▼B







KAPITOLA II

Všeobecné ustanovenia

▼M1

Článok 2

1. Každý členský štát zabezpečí, aby všetky televízne vysielania prenášané prevádzkovateľmi vysielania spadajúcimi do jeho právomoci boli v súlade s pravidlami právneho systému uplatniteľného na vysielanie určené pre verejnosť v tomto členskom štáte.

2. Na účely tejto smernice sú prevádzkovateľmi vysielania, na ktorých sa vzťahuje právomoc členského štátu:

— prevádzkovatelia vysielania usadení v tomto členskom štáte v súlade s odsekom 3,

— prevádzkovatelia vysielania, na ktorých sa vzťahuje odsek 4.

3. Na účely tejto smernice sa za prevádzkovateľa vysielania zriadeného v členskom štáte považuje prevádzkovateľ vysielania v nasledujúcich prípadoch:

a) ak prevádzkovateľ vysielania má svoje ústredie v tomto členskom štáte a edičné rozhodnutia o programovej skladbe sa uskutočňujú v tomto členskom štáte;

b) ak prevádzkovateľ vysielania má svoje ústredie v jednom členskom štáte, ale edičné rozhodnutia o programovej skladbe sa uskutočňujú v inom členskom štáte, považuje sa za prevádzkovateľa vysielania usadeného v tom členskom štáte, kde pracuje podstatná časť pracovných síl zapojených do výkonu činnosti televízneho vysielania; v prípade, že podstatná časť pracovných síl zapojených do výkonu činnosti televízneho vysielania pracuje v každom z týchto členských štátov, prevádzkovateľ vysielania sa považuje za prevádzkovateľa vysielania usadeného v tom členskom štáte, kde má svoje ústredie; v prípade, že podstatná časť pracovných síl zapojená do výkonu činnosti televízneho vysielania nepracuje v žiadnom z týchto členských štátov, prevádzkovateľ vysielania sa považuje za prevádzkovateľa vysielania usadeného v tom členskom štáte, kde prvýkrát začal televízne vysielanie v súlade s právnym systémom tohto členského štátu za predpokladu, že udržiava stabilné a účinné spojenie s ekonomikou tohto štátu;

c) ak prevádzkovateľ vysielania má svoje sídlo v jednom členskom štáte, ale rozhodnutia o programovej skladbe sa uskutočňujú v tretej krajine, alebo naopak prevádzkovateľ vysielania sa považuje za prevádzkovateľa vysielania zriadeného v príslušnom členskom štáte za predpokladu, že podstatná časť pracovných síl zapojených do výkonu činnosti televízneho vysielania pracuje v tomto členskom štáte.

4. Prevádzkovatelia vysielania, na ktorých sa nedajú uplatniť ustanovenia odseku 3, sa považujú za prevádzkovateľov vysielania spadajúcich pod jurisdikciu členského štátu v nasledovných prípadoch:

a) využívajú kmitočet pridelený týmto členským štátom;

b) hoci nevyužívajú kmitočet pridelený členským štátom, využívajú však družicovú kapacitu patriacu tomuto členskému štátu;

c) hoci nevyužívajú ani kmitočet pridelený členským štátom, ani družicovú kapacitu patriacu členskému štátu využívajú však vzostupné zariadenie na družicu umiestnené v tomto členskom štáte.

5. V prípade, že podľa odsekov 3 a 4 sa nedá určiť, ktorý členský štát má právomoc, je príslušným členským štátom ten štát, v ktorom bol prevádzkovateľ vysielania usadený v zmysle článkov 52 a nasledujúcich článkov Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva.

6. Táto smernica sa nevzťahuje na televízne vysielania určené výlučne pre príjem v tretích krajinách, ani na tie, ktoré neprijíma priamo alebo nepriamo verejnosť jedného alebo viacerých členských štátov.

▼M1

Článok 2a

1. Členské štáty zabezpečia voľný príjem a neobmedzia retransmisiu televíznych vysielaní z iných členských štátov na ich územie z dôvodov, ktoré patria do oblastí koordinovaných touto smernicou.

2. Členský štát môže dočasne urobiť výnimku odseku 1, ak sa splnia nasledovné podmienky:

a) televízne vysielanie prichádzajúce z iného členského štátu zjavne, závažne a hlboko porušuje článok 22 ods. 1 alebo 2 a/alebo článok 22a;

b) prevádzkovateľ vysielania počas predchádzajúcich 12 mesiacov najmenej dvakrát porušil ustanovenie (ustanovenia) uvedené v písmene a);

c) dotknutý členský štát písomne oznámil prevádzkovateľovi vysielania a Komisii údajné porušenia a opatrenia, ktoré zamýšľa podniknúť, ak by sa také porušenia znovu vyskytli;

d) porady s vysielajúcim členským štátom a s Komisiou nepriniesli priateľské urovnanie sporu do 15 dní od oznámenia ustanoveného v písmene c) a uvádzané porušovanie trvá.

Komisia rozhodne do dvoch mesiacov po oznámení opatrení, ktoré prijal členský štát, o tom, či sú opatrenia zlučiteľné s právnymi predpismi spoločenstva. Ak rozhodne, že nie sú, nariadi sa členskému štátu ukončiť príslušné opatrenia ako súrnu záležitosť.

3. Odsekom 2 nie je dotknuté uplatňovanie akéhokoľvek postupu, opravného prostriedku alebo sankcie za príslušné porušenia v členskom štáte, ktorý má právomoc nad príslušným prevádzkovateľom vysielania.

▼M1

Článok 3

1. Členské štáty majú naďalej možnosť požadovať od prevádzkovateľov televízneho vysielania spadajúcich pod ich právomoc, aby vyhoveli podrobnejším a prísnejším pravidlám v oblastiach pôsobnosti tejto smernice.

2. Členské štáty zabezpečia vhodnými prostriedkami v rámci svojich právnych predpisov, aby sa prevádzkovatelia televízneho vysielania, na ktorých sa vzťahuje právomoc, účinne prispôsobili ustanoveniam tejto smernice.

3. Opatrenia zahŕňajú vhodné postupy, ktorými môžu priamo dotknuté tretie osoby vrátane štátnych príslušníkov iných členských štátov požadovať od príslušných súdnych alebo iných orgánov účinné dosiahnutie súladu v zmysle vnútroštátnych právnych predpisov.

Článok 3a

1. Každý členský štát môže uskutočniť opatrenia v súlade s právnymi predpismi spoločenstva, aby sa zabezpečil, že prevádzkovatelia vysielania, na ktorých sa vzťahuje právomoc, nebudú vysielať na základe výlučnosti udalosti, ktoré tento členský štát považuje za udalosti veľkého významu pre spoločnosť takým spôsobom, že zbavia podstatnú časť verejnosti v tomto členskom štáte možnosti sledovať takéto udalosti prostredníctvom priameho prenosu (naživo) alebo prostredníctvom nepriameho prenosu (zo záznamu). Ak tak príslušný členský štát koná, vypracuje zoznam stanovených vnútroštátnych alebo nie vnútroštátnych udalostí, ktoré považuje za udalosti veľkého významu pre spoločnosť. Vypracuje ho zrozumiteľným a prehľadným spôsobom s dostatočným časovým predstihom. Pri takom konaní dotknutý členský štát taktiež určí, či tieto udalosti budú dostupné prostredníctvom úplného alebo čiastočného priameho prenosu alebo, ak je to nevyhnutné alebo vhodné z objektívnych dôvodov v záujme verejnosti, úplného alebo čiastočného nepriameho prenosu.

2. Členské štáty ihneď oznámia Komisii akékoľvek uskutočnené opatrenia alebo opatrenia, ktoré sa musia uskutočniť podľa odseku 1. Do troch mesiacov od oznámenia Komisia potvrdí, že takéto opatrenia sú zlučiteľné s právnymi predpismi spoločenstva a oznámi ich ostatným členským štátom. Požiada o stanovisko výbor zriadený v súlade s článkom 23a. Uskutočnené opatrenia bezodkladne uverejní v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a aspoň raz do roka uverejní úplný zoznam opatrení uskutočnených členskými štátmi.

3. Členské štáty vhodnými prostriedkami zabezpečia, v rámci svojho právneho poriadku, aby si prevádzkovatelia vysielania spadajúci pod ich jurisdikciu neuplatňovali výlučné práva, ktoré títo prevádzkovatelia vysielania zakúpili po dátume uverejnenia tejto smernice takým spôsobom, že podstatná časť verejnosti v inom členskom štáte je zbavená možnosti na sledovanie udalostí, ktoré tento druhý členský štát ustanovil v súlade s predchádzajúcim odsekom, prostredníctvom úplného alebo čiastočného priameho prenosu alebo, kde je to nevyhnutné alebo vhodné z objektívnych dôvodov v záujme verejnosti, celého alebo čiastočného nepriameho prenosu na nezávislej televízii, ako tento druhý členský štát ustanovil v súlade s odsekom 1.

▼B







KAPITOLA III

Podpora rozširovania a tvorby televíznych programov

Článok 4

1. Ak je to vhodné, členské štáty zabezpečia vhodnými prostriedkami, aby prevádzkovatelia vysielania rezervovali pre európske diela v zmysle článku 6 väčšinový podiel svojho vysielacieho času, okrem času určeného pre spravodajstvo, športové podujatia, reklamu ►M1 teletextové služby a televíznu ponuku tovarov ◄ . Takýto percentuálny podiel, pokiaľ ide o medzinárodné, výchovné, kultúrne estrádne záväzky prevádzkovateľa vysielania voči svojej diváckej verejnosti sa má dosiahnuť postupne na základe vhodných kritérií.

2. V prípade, že sa percentuálny podiel ustanovený v odseku 1 nemôže dosiahnuť, nesmie byť nižší než priemer za rok 1988 v príslušnom členskom štáte.

Avšak pokiaľ ide o Grécku republiku a Portugalskú republiku, nahradí sa rok 1988 rokom 1990.

3. Od októbra 1991 predložia členské štáty Komisii každé dva roky správu o uplatňovaní tohto článku a článku 5.

Taká správa bude obsahovať najmä štatistické vyjadrenie o dosiahnutí percentuálneho podielu, ktorý je uvedený v tomto článku a v článku 5 za každý z televíznych programov, na ktoré sa vzťahuje právomoc príslušného členského štátu, v každom prípade dôvody, pre ktoré tento podiel nebol dosiahnutý a prijaté alebo zamýšľané opatrenia na jeho dosiahnutie.

Komisia podá ostatným členským štátom a Európskemu parlamentu informáciu o správach, ku ktorým priloží, ak je to vhodné, stanovisko. Komisia zabezpečí uplatňovanie tohto článku a článku 5 v súlade s ustanoveniami zmluvy. Komisia môže vo svojom stanovisku zohľadniť najmä pokrok, ktorý sa dosiahol vo vzťahu k predchádzajúcim rokom, podiel prvovysielaných diel v televíznom programe, najmä okolnosti nových prevádzkovateľov televízneho vysielania a špecifickú situáciu krajín s nízkou kapacitou audiovizuálnej produkcie alebo s obmedzeným jazykovým priestorom.

4. Rada preskúma vykonávanie tohto článku na základe správy od Komisie sprevádzanej akýmkoľvek návrhom na preskúmanie, ktorý môže pokladať za vhodný, najneskôr do konca piateho roka od prijatia smernice.

Za takým účelom zohľadní správa Komisie na základe informácií, ktoré poskytnú členské štáty podľa odseku 3, najmä vývoj na trhu spoločenstva a v medzinárodnom kontexte.

Článok 5

Ak je to vhodné, členské štáty vhodnými prostriedkami zabezpečia, aby prevádzkovatelia vysielania rezervovali apoň 10 % svojho vysielacieho času, okrem času určeného pre spravodajstvo, športové podujatia, hry, reklamu ►M1 teletextové služby a televíznu ponuku tovarov ◄ alebo ako druhá možnosť podľa uváženia členského štátu aspoň 10 % svojho programového rozpočtu pre európske diela vytvorené producentmi, ktorí sú nezávislí od prevádzkovateľov vysielania. Tento percentuálny podiel by sa mal vzhľadom na informačné, výchovné, kultúrne a estrádne záväzky prevádzkovateľa vysielania voči svojim divákom, dosiahnuť vzostup na základe vhodných kritérií; musí sa dosiahnuť vzostup vybratím primeraného podielu novších diel, to znamená diel vysielaných za posledných päť rokov z ich produkcie.

Článok 6

1. V zmysle tejto kapitoly „európske diela“ znamenajú nasledovné:

▼M1

a) diela pochádzajúce z členských štátov;

▼B

b) diela pochádzajúce z tretích európskych krajín, ktoré sú zmluvnou stranou Európskeho dohovoru o cezhraničnej televízii Rady Európy, ktoré spĺňajú podmienky odseku 2;

c) diela pochádzajúce z iných tretích európskych krajín, ktoré spĺňajú podmienky odseku 3.

▼M1

Uplatnenie ustanovení písm. b) a c) je podmienené tým, že diela pochádzajúce z členských štátov nie sú v dotknutých tretích krajinách predmetom diskriminačných opatrení.

▼B

2. Diela uvedené v odseku 1 písm. a) a b) sú diela, ktoré vyrobili hlavne autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo vo viacerých štátoch uvedených v ods. 1 písm. a) a b) za predpokladu, že spĺňajú jednu z nasledujúcich troch podmienok:

a) boli vyrobené jedným alebo viacerými producentmi usadenými v jednom alebo viacerých z takýchto štátov; alebo

b) dohľad a skutočnú kontrolu výroby diel vykonávajú producenti usadení v jednom alebo vo viacerých takýchto štátoch; alebo

c) príspevok koproducentov takýchto štátov do celkových spoločných produkčných nákladov prevláda a koprodukcia nie je kontrolovaná jedným alebo viacerými producentmi usadenými mimo takýchto štátov.

▼M1

3. Dielami uvedenými v odseku 1 písm. c) sú diela vyrobené výlučne alebo v koprodukcii s výrobcami usadenými s jednom alebo vo viacerých členských štátoch, výrobcami usadenými v jednom alebo vo viacerých tretích európskych krajinách, s ktorými spoločenstvo uzatvorilo dohody vzťahujúce sa na audiovizuálnu oblasť, ak takéto diela vyrobili autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo viacerých európskych štátoch.

▼M1

4. Diela, ktoré nie sú európskymi dielami v zmysle odseku 1, ale ktoré boli vyrobené v rámci zmlúv o dvojstrannej spolupráci, ktoré boli uzatvorené medzi členskými štátmi a tretími krajinami, sa považujú za európske diela za predpokladu, že koproducenti spoločenstva pokryjú väčší podiel celkových nákladov na produkciu a že produkciu nekontroluje jeden alebo viacerí výrobcovia zriadení mimo územia členských štátov.

▼B

►M1 5. ◄ Diela, ktoré nie sú európskymi dielami v zmysle ►M1 odseky 1 a 4 ◄ , ale ich vyrobili hlavne autori a pracovníci, ktorí majú bydlisko v jednom alebo vo viacerých členských štátoch, sa budú považovať za európske diela do tej miery, ktorá zodpovedá percentuálnemu podielu príspevku koproducentov spoločenstva do celkových výrobných nákladov.

▼M1

Článok 7

Členské štáty zabezpečia, aby prevádzkovatelia vysielania spadajúci pod ich právomoc nevysielali kinematografické diela mimo časových intervalov, ktoré boli odsúhlasené s majiteľmi práv.

▼M1 —————

▼M1

Článok 9

Táto kapitola sa nevzťahuje na televízne vysielania, ktoré sú určené pre miestnych divákov a nie sú súčasťou národnej siete.

▼B







KAPITOLA IV

▼M1

Televízna reklama, sponzorovanie a televízna ponuka tovarov

Článok 10

1. Televízna reklama a televízna ponuka tovarov budú jasne rozoznateľné ako také a celkom oddelené od ostatných častí programovej služby, a to vizuálnymi a/alebo akustickými prostriedkami.

2. Samostatné reklamné klipy a krátke televízne ponuky tovarov zostávajú výnimkou.

3. Reklama a televízna ponuka tovarov nepoužijú techniky vysielania pod prahom bežnej vnímavosti.

4. Neautorizované reklamy a televízna ponuka tovarov sú zakázané.

Článok 11

1. Reklamné klipy a krátke televízne ponuky tovarov budú zaraďované medzi programy. Za predpokladu, že sa splnia podmienky ustanovené v odsekoch 2 až 5, môžu sa reklamné klipy a krátke televízne ponuky tovarov zaraďovať počas programov takým spôsobom, aby sa zachovala integrita a hodnota programu, berúc pritom do úvahy prirodzené prerušovania a trvanie a povahu programu, ako aj práva oprávnených majiteľov.

2. V programoch, ktoré pozostávajú zo samostatných častí alebo v športových programoch a podobne štruktúrovaných udalostiach, ktoré majú prestávky, sa reklamné klipy a krátke televízne ponuky tovarov budú zaraďovať iba medzi jednotlivými časťami alebo cez prestávky.

3. Prenos takých audiovizuálnych diel, ako sú kinematografické filmy a televízne filmy (okrem programov na pokračovanie, seriálov, ľahkých zábavných programov a dokumentárnych programov) za predpokladu, že ich naplánovaná dĺžka trvania je viac než 45 minút, je možné prerušovať jedenkrát počas každého 45 minútového časového úseku. Ďalšie prerušenie je prípustné vtedy, ak je ich naplánované trvanie aspoň o 20 minút dlhšie než dva alebo viac úplných 45 minútových časových úsekov.

4. V prípade, že sú prerušované iné programy, ako sú tie, ktoré sú uvedené v odseku 2, reklamnými klipmi alebo krátkymi televíznymi ponukami tovarov, uplynie aspoň 20-minútový časový úsek medzi každým nasledujúcim reklamným blokom v rámci programu.

5. Reklamy a televízne ponuky tovarov sa nezaradia do žiadneho vysielania bohoslužieb. Správy a programy o aktuálnych udalostiach, dokumentárne programy, náboženské programy a detské programy sa nebudú prerušovať reklamami alebo televíznou ponukou tovarov, ak ich naplánovaná doba trvania je kratšia než 30 minút. Ak je ich naplánovaná doba trvania 30 minút a dlhšie, uplatnia sa ustanovenia predchádzajúcich odsekov.

▼B

Článok 12

▼M1

Televízna reklama a televízna ponuka tovarov nesmie:

▼B

a) porušovať ľudskú dôstojnosť;

b) obsahovať akúkoľvek diskrimináciu z dôvodov rasy, pohlavia alebo národnosti;

c) útočiť na náboženské alebo politické presvedčenia;

d) podporovať správanie na ujmu zdravia alebo bezpečnosti;

e) podporovať správanie na ujmu ochrany životného prostredia.

▼M1

Článok 13

Všetky formy televíznej reklamy a televíznej ponuky cigariet a iných tabakových výrobkov sú zakázané.

▼B

Článok 14

►M1 1. ◄ Televízna reklama liekov a lekárskeho ošetrenia, ktoré sú dostupné iba na lekársky predpis v členských štátoch, ktorých právomoc sa vzťahuje na prevádzkovateľa vysielania, je zakázaná.

▼M1

2. Televízna ponuka liekov, ktoré podliehajú marketingovému oprávneniu v zmysle smernice Rady 65/65/EHS z 26. januára 1965 o aproximácii ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení týkajúcich sa liekov ( 4 ), ako aj televízna ponuka lekárskeho ošetrenia sú zakázané.

▼B

Článok 15

▼M1

Televízna reklama a televízna ponuka alkoholických nápojov musí spĺňať tieto podmienky:

▼B

a) nesmie byť adresovaná osobitne na maloleté osoby alebo najmä nesmie zobrazovať maloleté osoby konzumujúce takéto nápoje;

b) nesmie dávať do súvislosti konzumovanie alkoholických nápojov so zvýšeným fyzickým výkonom alebo riadením vozidla;

c) nesmie vytvárať dojem, že konzumovanie alkoholu prispieva k sociálnemu alebo sexuálnemu úspechu;

d) nesmie tvrdiť, že alkohol má liečebné vlastnosti, alebo že je povzbudzujúcim prostriedkom, utišujúcim prostriedkom alebo prostriedkom na riešenie osobných konfliktov;

e) nesmie podporovať nestriedmu konzumáciu alkoholu, alebo nesmie zobrazovať abstinenciu alebo striedmosť ako nedostatok;

f) nesmie klásť dôraz na vysoký obsah alkoholu ako kladnú vlastnosť nápojov.

Článok 16

►M1 1. ◄ Televízna reklama nesmie ohroziť duševné alebo telesné zdravie maloletých, preto musí spĺňať tieto kritériá na ich ochranu:

a) nesmie priamo nabádať maloleté osoby, aby si kúpili výrobok alebo službu prostredníctvom využitia ich neskúsenosti alebo dôverčivosti;

b) nesmie priamo nabádať maloleté osoby, aby presvedčovali svojich rodičov alebo iných, aby nakupovali tovary alebo služby uvádzané v reklamách;

c) nesmie využívať osobitnú dôveru, ktorú maloleté osoby vkladajú do rodičov, učiteľov alebo iných osôb;

d) nesmie bezdôvodne zobraziť maloleté osoby v nebezpečných situáciách.

▼M1

2. Televízna ponuka tovarov musí spĺňať podmienky uvedené v odseku 1 a nesmie nabádať neplnoleté osoby k uzatváraniu kúpnej zmluvy alebo zmluvy o prenájme tovarov, alebo o poskytnutí služieb.

▼B

Článok 17

1. Sponzorované televízne programy musia splniť nasledovné požiadavky:

a) obsah a rozvrhnutie sponzorovaných programov nesmú v žiadnom prípade byť ovplyvnené sponzorom takým spôsobom, aby mali vplyv na zodpovednosť a vydavateľskú nezávislosť prevádzkovateľa vysielania vzhľadom na programy;

b) musia byť jasne označené ako také názvom a/alebo logom sponzora na začiatku a/alebo na konci programov;

c) nesmú podporovať nákup alebo prenájom výrobkov alebo služieb sponzora alebo tretej osoby najmä osobitnými propagačnými zmienkami o takýchto výrobkoch alebo službách.

▼M1

2. Televízne programy nesmú byť sponzorované podnikmi, ktorých hlavnou činnosťou je výroba alebo predaj cigariet a iných tabakových výrobkov.

▼M1

3. Sponzorovanie televíznych programov podnikmi, ktorých činnosti zahŕňajú výrobu alebo predaj liekov a lekárske ošetrenie, môže propagovať názov alebo imidž podniku, ale nesmie propagovať určité lieky alebo lekárske ošetrenia, ktoré sú dostupné iba na základe lekárskeho predpisu v členskom štáte, pod právomoc ktorého spadá prevádzkovateľ vysielania.

▼B

►M1 4. ◄ Správy a programy o súčasných udalostiach nesmú byť sponzorované.

▼M1

Článok 18

1. Podiel vysielacieho času venovaného krátkym televíznym ponukám tovarov, reklamným klipom a iným formám reklamy, s výnimkou okienok pre televízny nákup tovarov v zmysle článku 18a neprekročí 20 % denného vysielacieho času. Prenosový čas pre reklamné klipy neprekročí 15 % denného vysielacieho času.

2. Podiel reklamných klipov a krátkych televíznych ponúk tovarov v rámci príslušnej hodiny počítanej od celej hodiny neprekročí 20 %.

3. Na účely tohto článku reklama nezahŕňa:

— oznamy, ktoré prevádzkovateľ vysielania vykonáva v súvislosti s jeho vlastnými programami a pomocnými produktmi, ktoré sa odvodzujú priamo od týchto programov,

— oznamy o verejných službách a vysielania dobročinných výziev, ktoré sú bezodplatné.

▼M1

Článok 18a

1. Okienka venované televíznej ponuke tovarov, ktoré vysiela televízny kanál, ktorý sa nevenuje výlučne televíznej ponuke tovarov, budú trvať minimálne neprerušene 15 minút.

2. Počet okienok za deň nesmie presiahnuť osem. Ich celková doba trvania neprekročí tri hodiny za deň. Zreteľne sa musia označiť optickými a akustickými spôsobmi ako okienka pre televíznu ponuku tovarov.

▼M1

Článok 19

Kapitoly I, II, IV, V, VI, VIa a VII sa primerane uplatnia na televízne kanály, ktoré sa venujú výlučne televíznej ponuke tovarov. Vysielanie reklám na takýchto televíznych kanáloch sa povolí v rámci denných limitov ustanovených článkom 18 ods. 1. Článok 18 ods. 2 sa neuplatní.

▼M1

Článok 19a

Kapitoly I, II, IV, V, VI, VIa a VII sa primerane uplatnia na televízne kanály, ktoré sa venujú výlučne vlastnej propagácii. Iné formy reklamy na takýchto televíznych kanáloch sa povolia v rámci obmedzení ustanovených článkom 18 ods. 1 a 2. Najmä toto ustanovenie podlieha preskúmaniu v súlade s článkom 26.

▼M1

Článok 20

Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 3, môžu členské štáty ustanoviť, s náležitým ohľadom na právne predpisy spoločenstva, iné podmienky, ako sú tie, ktoré sú ustanovené v článku 11 ods. 2 až 5 a v článkoch 18 a 18a, pokiaľ ide o vysielania určené výlučne pre vnútroštátne územie, ktoré je mimo priameho alebo nepriameho dosahu verejnosti v jednom alebo vo viacerých členských štátoch.

▼M1 —————

▼B







KAPITOLA V

▼M1

Ochrana maloletých osôb a verejného poriadku

Článok 22

1. Členské štáty prijmú vhodné opatrenia, aby zabezpečili, že televízne vysielanie spadajúce pod ich právomoc nezahŕňa žiadne programy, ktoré by vážne poškodzovali telesný, duševný alebo mravný vývoj maloletých osôb, a to najmä programy, ktoré obsahujú pornografiu alebo svojvoľné násilie.

2. Opatrenia ustanovené v odseku 1 sa rozšíria na iné programy, ktoré pravdepodobne poškodzujú telesný, duševný alebo mravný vývoj neplnoletých osôb okrem prípadov, ak je zabezpečené prostredníctvom výberu času vysielania alebo akýmkoľvek technickým opatrením, že neplnoleté osoby v oblasti prenosu za bežných okolností nebudú takéto vysielania sledovať.

3. Okrem toho, ak sú takéto programy vysielané v nezakódovanej forme, členské štáty zabezpečia, že im bude predchádzať zvukové varovanie, alebo že budú označené vizuálnym symbolom prítomným počas ich celého trvania.

▼M1

Článok 22a

Členské štáty zabezpečia, že vysielania nebudú obsahovať žiadne podnecovanie k nenávisti na základe rasy, pohlavia, náboženstva alebo národnosti.

Článok 22b

1. Komisia bude prikladať zvláštny význam uplatneniu tejto kapitoly do správy ustanovenej v článku 26.

2. Komisia preskúma do jedného roka od dátumu uverejnenia tejto smernice spolu s príslušnými orgánmi členských štátov možné výhody a nevýhody ďalších opatrení s cieľom uľahčiť rodičom alebo osobám vykonávajúcimi dozor nad maloletými osobami kontrolu nad programami, ktoré maloleté osoby smú pozerať. Tento prieskum zohľadní medzi iným vhodnosť:

— požiadavky na nové televízne prijímače vybavené technickým zariadením, ktoré rodičom alebo osobám vykonávajúcimi dozor nad maloletými osobami umožní pretriediť niektoré programy,

— zostavenia vhodného systém hodnotenia,

— podporovania zásady rodinného sledovania programov a iných výchovných a vzdelávacích opatrení,

— zohľadnenia skúseností získaných v tejto oblasti v Európe a inde, ako aj stanovísk zainteresovaných strán, ako sú prevádzkovatelia vysielania, výrobcovia, výchovní pracovníci a príslušné združenia.

▼B







KAPITOLA VI

Právo na vyjadrenie

Článok 23

▼M1

1. Bez toho, aby boli dotknuté iné ustanovenia, ktoré členské štáty prijali v rámci občianskeho, správneho alebo trestného práva, musí mať každá fyzická alebo právnická osoba bez ohľadu na národnosť, ktorej oprávnené záujmy najmä česť a dobré meno boli poškodené výrokmi o nesprávnych skutočnostiach v televíznom programe, mať právo na vyjadrenie alebo na rovnocennú nápravu. Členské štáty zabezpečia, aby sa nebránilo skutočnému výkonu práva na vyjadrenie alebo na rovnocennú nápravu ukladaním neprimeraných lehôt alebo podmienok. Vyjadrenie sa odvysiela v rámci rozumnej lehoty po doručení odôvodnenej žiadosti a v čase a spôsobom, ktoré sú primerané pre vysielanie, ktorého sa žiadosť týka.

▼B

2. Právo na odpoveď alebo na rovnocennú nápravu bude existovať vo vzťahu ku všetkým prevádzkovateľom vysielania v rámci právomoci členského štátu.

3. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zavedenie práva na vyjadrenie alebo rovnocennú nápravu a určia postup na ich uplatnenie. Zabezpečia najmä, aby na ich uplatnenie bola stanovená dostatočná lehota a taký postup, aby právo na vyjadrenie alebo rovnocennú nápravu mohli primerane uplatniť aj fyzické alebo právnické osoby, ktoré majú bydlisko alebo sídlo v iných členských štátoch.

4. Žiadosť na vykonanie práva na odpoveď alebo na rovnocennú nápravu sa môže zamietnuť, ak by takáto odpoveď nebola oprávnená podľa podmienok ustanovených v odseku 1, ak by obsahovala trestný čin, ak by prevádzkovateľa vysielania vystavila možnosti občianskeho súdneho konania alebo ak by prekračovala pravidlá verejnej slušnosti.

5. Stanoví sa možno súdneho preskúmania sporov týkajúcich sa uplatnenia práva na vyjadrenie alebo na rovnocennú nápravu.

▼M1







KAPITOLA VIa

Kontaktný výbor

Článok 23a

1. Pri Komisii sa zriaďuje Kontaktný výbor. Skladá sa zo zástupcov príslušných orgánov členských štátov. Predsedá mu zástupca Komisie a schádza sa buď na jeho podnet, alebo na základe žiadosti delegácie členského štátu.

2. Výbor má tieto úlohy:

a) uľahčiť účinné vykonávanie tejto smernice formou pravidelných porád o akýchkoľvek praktických problémoch vyplývajúcich z jej uplatňovania a najmä z uplatňovania článku 2, ako aj porád o akýchkoľvek záležitostiach, o ktorých sa výmena názorov pokladá za užitočnú;

b) oznamovať z vlastného podnetu a na žiadosť Komisie stanoviská k uplatňovaniu ustanovení tejto smernice členskými štátmi;

c) pôsobiť ako fórum pre výmenu názorov o tom, ktoré otázky sa majú riešiť v správach, ktoré musia členské štáty predkladať v súlade s článkom 4 ods. 3, o ich metodike, o podmienkach odporúčania na nezávislý prieskum uvedený v článku 25a, o vyhodnotení verejnej súťaže na tento prieskum a o prieskume samotnom;

d) prediskutovanie výsledkov pravidelných porád, ktoré Komisia vedie so zástupcami televíznych organizácií, producentov, spotrebiteľov, výrobcov, poskytovateľov služieb a odborov a tvorivej obce;

e) uľahčenie výmeny informácií medzi členskými štátmi a Komisiou o situácii a vývoji pravidelných činností, ktoré sa týkajú služieb televízneho vysielania, zohľadňujúc pritom audiovizuálnu politiku spoločenstva, ako aj príslušného vývoja v technickej oblasti;

f) preverenie akéhokoľvek vývoja, ktorý sa v tejto oblasti vyskytne, o ktorom sa akákoľvek výmena názorov javí byť užitočnou.

▼B







KAPITOLA VII

Záverečné ustanovenia

Článok 24

V oblastiach, ktoré táto smernica nekoordinuje, ňou nie sú dotknuté práva a povinnosti členských štátov vyplývajúce z existujúcich dohovorov o telekomunikáciách alebo vysielaní.

Článok 25

1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou tak, aby nadobudli účinnosť najneskôr do 3. októbra 1991. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.

2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.

▼M1

Článok 25a

Ďalšie preskúmanie výsledkov podľa článku 4 ods. 4 sa uskutoční do 30. júna 2002. S prihliadnutím na nezávislý prieskum o vplyve príslušných opatrení na úrovni spoločenstva, ako aj na národnej úrovni.

▼M1

Článok 26

Najneskôr do 31. decembra 2000, a potom každé dva roky predloží Komisia Európskemu parlamentu, Rade a Hospodárskemu a sociálnemu výboru správu o uplatňovaní tejto smernice podľa doplnenia a v prípade potreby podá ďalšie návrhy na jej prispôsobenie najnovšiemu vývoju v oblasti televízneho vysielania, najmä vzhľadom na najnovší technický vývoj.

▼B

Článok 27

Táto smernica je adresovaná členským štátom.