RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 287/12

Comunicarea Autorității de Supraveghere a AELS privind examinarea de către Autoritate a plângerilor în temeiul articolelor 53 și 54 din Acordul SEE

(2007/C 287/06)

A. Prezenta comunicare este publicată în temeiul dispozițiilor Acordului privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul SEE”) și ale Acordului între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere a AELS și a unei Curți de Justiție (denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea”).

B. Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a publicat o comunicare intitulată „Comunicarea Comisiei privind examinarea de către Comisie a plângerilor în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE” (1). Actul menționat, care nu este obligatoriu, conține principii și norme pe care Comisia le urmează în domeniul concurenței. Acesta explică, de asemenea, modul în care Comisia intenționează să trateze plângerile.

C. Autoritatea de Supraveghere a AELS consideră actul menționat anterior ca fiind relevant pentru SEE. Pentru a menține condiții de concurență egale și pentru a garanta o aplicare uniformă a normelor de concurență ale SEE în întregul Spațiu Economic European, Autoritatea de Supraveghere a AELS adoptă prezenta comunicare în temeiul puterii care i se conferă prin articolul 5 alineatul (2) litera (b) al Acordului privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea. Aceasta intenționează să urmeze principiile și normele stabilite în prezenta comunicare atunci când aplică normele relevante de concurență ale SEE unui caz particular (2).

D. Prezenta comunicare vizează, în special, să definească modul în care Autoritatea de Supraveghere a AELS tratează plângerile privind încălcările presupuse ale articolelor 53 și 54 din Acordul SEE.

E. Prezenta comunicare este aplicabilă cazurilor în care Autoritatea este autoritatea de supraveghere competentă în temeiul articolului 56 din Acordul SEE.

I. INTRODUCERE ȘI OBIECTUL COMUNICĂRII

1. Capitolul II al părții I din Protocolul 4 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea (denumit în continuare „capitolul II”) (3) stabilește un sistem în care Autoritatea de Supraveghere a AELS, autoritățile de concurență și instanțele statelor AELS pot pune în aplicare articolele 53 și 54 din Acordul SEE. Capitolul II recunoaște, în special, complementaritatea rolului Autorității și al autorităților de concurență ale statelor AELS, care acționează ca autorități publice de punere în aplicare, și al instanțelor statelor AELS, care hotărăsc în litigii între persoane de drept privat pentru a proteja drepturile persoanelor fizice care derivă din articolele 53 și 54.

2. În temeiul capitolului II, autoritățile publice își pot concentra acțiunea asupra investigațiilor privind încălcările grave ale articolelor 53 și 54 care sunt adesea dificil de identificat. În acest sens, autoritățile publice pot folosi informațiile furnizate de întreprinderi și de consumatorii de pe piață.

3. Prin urmare, Autoritatea de Supraveghere AELS dorește să încurajeze cetățenii și întreprinderile să se adreseze autorităților menționate anterior pentru a le informa despre posibilele încălcări ale normelor de concurență. La nivelul Autorității, există în acest sens două demersuri; unul constă în depunerea unei plângeri în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II. În temeiul articolelor 5-9 din capitolul III, partea I la Protocolul 4 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea (denumit în continuare „capitolul III”) (4), astfel de plângeri trebuie să îndeplinească anumite cerințe.

4. Cel de-al doilea demers constă în furnizarea informațiilor referitoare la piață fără a fi necesar să se respecte cerințele pentru plângeri în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din capitolul II. Astfel de informații privind presupusele încălcări ale articolelor 53 și 54 constituie punctul de plecare pentru o anchetă a Autorității de Supraveghere a AELS (5). Informațiile despre presupusele încălcări pot fi furnizate la următoarea adresă: Autoritatea de Supraveghere a AELS Direcția Concurență și Ajutor de Stat Rue Belliard 35 B-1040 Bruxelles competition@eftasurv.int

5. Fără a aduce atingere interpretării capitolelor II și III de către Curtea AELS, prezenta comunicare intenționează să ofere orientări cetățenilor și întreprinderilor care doresc să obțină despăgubiri în urma încălcărilor presupuse ale normelor de concurență. Comunicarea cuprinde două părți principale: — capitolul II prezintă informații despre opțiunea de a depune o plângere la Autoritatea de Supraveghere a AELS sau de a sesiza o instanță națională. Mai mult, acesta reamintește principiile repartizării sarcinilor între Autoritate și autoritățile naționale de concurență ale statelor AELS în cadrul sistemului de punere în aplicare instituit prin capitolul II care sunt expuse în comunicarea privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență AELS (6), — capitolul III descrie procedura de examinare de către Autoritate a plângerilor depuse în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II.

6. Prezenta comunicare nu abordează următoarele situații: — plângerile depuse de către statele AELS în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II, — plângerile prin care se solicită Autorității de Supraveghere a AELS să ia măsuri împotriva unui stat AELS în temeiul articolului 59 alineatul (3) coroborat cu articolele 53 sau 54 din Acordul SEE, — plângerile privind articolul 61 din Acordul SEE referitor la ajutoarele de stat, — plângerile privind încălcări ale dreptului comunitar de către statele AELS pe care Autoritatea le poate investiga în temeiul articolului 31 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea.

II. POSIBILITĂȚI DIFERITE PENTRU DEPUNEREA PLÂNGERILOR PRIVIND ÎNCĂLCĂRILE PRESUPUSE ALE ARTICOLELOR 53 ȘI 54 DIN ACORDUL SEE

A. Plângerile în cadrul noului sistem de punere în aplicare instituit prin capitolul II

7. În funcție de natura plângerii, autorul plângerii poate sesiza fie instanța națională, fie autoritatea de concurență a statului AELS care acționează ca autoritate publică de punere în aplicare. Prezentul capitol al acestei comunicări are ca obiectiv să îi asiste pe eventualii autori ai plângerilor să decidă în cunoștință de cauză dacă trebuie să se adreseze Autorității de Supraveghere a AELS, unei autorități de concurență a statelor AELS sau unei instanțe naționale.

8. În timp ce instanțele naționale sunt chemate să protejeze drepturile persoanelor fizice și, așadar, trebuie să hotărască ori de câte ori sunt sesizate, autoritățile publice de punere în aplicare nu pot investiga toate plângerile și, în consecință, trebuie să stabilească priorități în examinarea cauzelor. Autoritatea de Supraveghere a AELS, căreia i s-a încredințat, prin articolul 55 alineatul (1) din Acordul SEE, sarcina de a asigura aplicarea principiilor prevăzute la articolele 53 și 54 din Acordul SEE, este responsabilă pentru definirea și punerea în aplicare a orientării politicii de concurență a SEE (7). În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene, Comisia, pentru a-și îndeplini sarcinile sale în mod eficient, are dreptul de a atribui grade de prioritate plângerilor care i-au fost înaintate în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE (8). Autoritatea estimează că un principiu similar îi este aplicat în cadrul Acordului SEE.

9. Capitolul II oferă competență instanțelor statelor AELS și autorităților de concurență ale statelor AELS, în paralel cu Autoritatea de Supraveghere a AELS, pentru a aplica articolele 53 și 54 din Acordul SEE. Unul dintre obiectivele principale ale capitolului II este ca instanțele și autoritățile de concurență ale statelor AELS să poată participa în mod eficient la aplicarea articolelor 53 și 54 (9).

10. Mai mult, articolul 3 din capitolul II prevede că instanțele și autoritățile de concurență ale statelor AELS trebuie să aplice articolele 53 și 54 ale Acordului SEE tuturor acordurilor sau comportamentelor susceptibile a afecta comerțul dintre părțile contractante ale Acordului SEE cărora le aplică legislația națională în domeniul concurenței. Mai mult, articolele 11 și 15 din capitolul II instituie o serie de mecanisme prin care instanțele și autoritățile de concurență ale statelor AELS cooperează cu Autoritatea de Supraveghere a AELS în vederea aplicării articolelor 53 și 54.

11. În acest nou cadru legislativ, Autoritatea de Supraveghere a AELS dorește să concentreze resursele de aplicare în jurul următoarelor axe: — aplicarea normelor de concurență SEE în cauzele în care este bine plasată să acționeze (10), concentrându-și resursele asupra celor mai grave încălcări, — examinarea cauzelor în care Autoritatea de Supraveghere a AELS trebuie să acționeze în vederea definirii politicii de concurență a SEE și/sau pentru a asigura aplicarea coerentă a articolelor 53 sau 54 din Acordul SEE.

B. Complementaritatea rolurilor de aplicare private și publice

12. Instanțele comunitare consideră, în mod constant, că instanțele naționale sunt chemate să protejeze drepturile persoanelor fizice care decurg din efectul direct al articolelor 81 alineatul (1) și 82 din Tratatul CE (11). Reiese din articolul 7 SEE și din Protocolul 35 la Acordul SEE că dreptul SEE nu implică un transfer al puterilor legislative. Prin urmare, dreptul SEE nu prevede că persoanele fizice și operatorii economici pot să invoce direct dispozițiile SEE care nu sunt puse în aplicare înaintea instanțelor naționale (12). Cu toate acestea, în conformitate cu Protocolul 35, statele AELS au obligația de a asigura, dacă este necesar printr-o dispoziție legislativă, că, în cazurile de conflict între normele SEE puse în aplicare și alte dispoziții legislative, normele SEE predomină. În conformitate cu Curtea AELS, decurge din natura protocolului menționat că persoanele fizice și operatorii economici trebuie, în cazurile de conflict între normele SEE puse în aplicare și dispozițiile legislative naționale, să poată să invoce și să pretindă la nivelul național toate drepturile care ar putea să derive din dispozițiile Acordului SEE, ca fiind sau ca făcând parte din ordinul juridic național, în cazul în care aceste dispoziții sunt necondiționate și suficient precise (13).

13. Instanțele naționale pot hotărî asupra nulității sau a validității contractelor și doar instanțele naționale pot acorda despăgubiri unei persoane fizice în cazul unei încălcări a articolelor 53 și 54 din Acordul SEE. Pentru a asigura eficiența deplină a normelor de concurență ale SEE, orice persoană fizică trebuie să poată să pretindă despăgubiri pentru prejudiciul adus printr-un contract sau un comportament care restrânge sau denaturează concurența. Acțiunile în despăgubire introduse în fața instanțele naționale pot contribui în mod semnificativ la menținerea unei concurențe efective pe teritoriul acoperit de Acordul SEE deoarece descurajează întreprinderile să încheie și să aplice acorduri sau practici restrictive (14).

14. Capitolul II ia în considerare, în mod expres, faptul că instanțele naționale joacă un rol esențial în aplicarea normelor comunitare de concurență (15). Prin extinderea la nivelul instanțelor naționale a competenței de a aplica articolul 53 alineatul (3), întreprinderile nu mai au posibilitatea de a întârzia procedurile în fața instanțelor naționale prin intermediul unei notificări adresate Autorității de Supraveghere a AELS și elimină astfel un obstacol în calea litigiilor între persoane de drept privat care exista în temeiul normelor precedente.

15. Fără a aduce atingere dreptului sau obligației instanțelor naționale de a cere Curții AELS să își dea un aviz consultativ în conformitate cu articolul 34 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea, articolul 15 alineatul (1) din capitolul II prevede în mod expres că instanțele naționale pot cere Autorității de Supraveghere a AELS să le comunice avizele și informațiile. Această dispoziție are ca scop înlesnirea aplicării articolelor 53 și 54 de către instanțele naționale (16).

16. Sesizarea instanțelor naționale oferă autorilor plângerilor următoarele avantaje: — instanțele naționale pot acorda despăgubiri pentru prejudiciul suferit ca urmare a unei încălcări a articolului 53 sau 54, — instanțele naționale pot decide referitor la cererile de plată sau la executarea obligațiilor contractuale întemeiate pe un acord pe care îl examinează în temeiul articolului 53, — instanțele naționale decid aplicarea sancțiunii civile a nulității articolului 53 alineatul (2) în relațiile contractuale între persoanele fizice (17). Acestea pot evalua, în special, în temeiul dreptului intern aplicabil, întinderea și consecințele nulității unor dispoziții contractuale în temeiul articolul 53 alineatul (2), mai ales în ceea ce privește celelalte aspecte reglementate prin acord (18), — instanțele naționale sunt, de obicei, mai bine plasate decât Autoritatea de Supraveghere a AELS pentru a adopta măsuri provizorii (19), — înaintea instanțelor naționale se poate introduce o cerere în temeiul dreptului comunitar al SEE, împreună cu alte cereri în temeiul dreptului intern, — în principiu, instanțele au competența să acorde cheltuieli de judecată părții care a obținut câștig de cauză, ceea ce nu este niciodată posibil în cadrul unei proceduri administrative înaintea Autorității.

17. Faptul că autorul plângerii poate beneficia de protecția drepturilor sale prin intermediul unei acțiuni în fața unei instanțe naționale este un element important pe care Autoritatea de Supraveghere a AELS îl poate lua în considerare atunci când evaluează interesul în temeiul Acordului SEE în analizarea unei plângeri (20).

18. Autoritatea de Supraveghere a AELS consideră, așadar, că noul sistem de aplicare instituit prin capitolul II consolidează posibilitățile de care dispun autorii plângerilor pentru a solicita și a obține despăgubiri în fața instanțelor naționale.

C. Repartizarea sarcinilor între autoritățile publice de punere în aplicare în pilonul AELS

19. Capitolul II creează un sistem în care atât Autoritatea de Supraveghere a AELS, cât și autoritățile de concurență ale statelor AELS sunt împuternicite să aplice integral dispozițiile articolelor 53 și 54 (articolul 5). Aplicarea descentralizată este susținută și de posibilitatea pe care autoritățile de concurență ale statelor AELS o au de a face schimb de informații (articolul 12) și de a-și oferi asistență în investigații (articolul 22).

20. Capitolul II nu reglementează repartizarea sarcinilor între Autoritatea de Supraveghere a AELS și autoritățile de concurență ale statelor AELS, repartizarea rezultând din cooperarea între Autoritate și autoritățile de concurență ale statelor AELS în cadrul Rețelei de concurență a AELS. Capitolul II are ca obiectiv asigurarea aplicării eficiente a articolelor 53 și 54 prin intermediul unei repartizări flexibile a examinării dosarelor între autoritățile publice de punere în aplicare în AELS.

21. Prin intermediul unei comunicări distincte se prezintă orientările pentru repartizarea sarcinilor între Autoritatea de Supraveghere a AELS și autoritățile de concurență ale statelor AELS (21). Orientările din comunicarea menționată, care privesc relațiile între autoritățile publice de punere în aplicare AELS, sunt esențiale pentru autorii plângerilor deoarece le permit să adreseze o plângere autorității susceptibilă de a fi cea mai bine plasată în rezolvarea cauzei.

22. Comunicarea privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență a AELS prevede, în special (22): „O autoritate poate fi considerată bine plasată pentru a instrumenta o cauză în cazul în care îndeplinește cumulativ următoarele trei condiții: 1. acordul sau practica produce efecte directe semnificative, actuale sau previzibile asupra concurenței pe teritoriul său, este pus în aplicare sau își are originea pe teritoriul său; 2. autoritatea este în măsură în mod efectiv să impună încetarea întregii încălcări, de exemplu prin adoptarea unui ordin de încetare a încălcării, al cărui efect este suficient pentru a sista încălcarea și, poate, dacă este cazul, sancționa încălcarea în mod corespunzător; 3. poate strânge, eventual cu asistența celorlalte autorități, probele cerute pentru a demonstra încălcarea. Criteriile menționate anterior arată că trebuie să existe o legătură strânsă între încălcare și teritoriul unui stat AELS pentru ca autoritatea de concurență a acestui stat să fie considerată bine plasată. Este probabil ca, în majoritatea cauzelor, autoritățile statelor AELS unde concurența este afectată în mod semnificativ de o încălcare să fie bine plasate cu condiția să fie în măsură să pună capăt încălcării în mod efectiv printr-o acțiune individuală sau paralelă și sub rezerva ca Autoritatea de Supraveghere a AELS să nu fie mai bine plasată să acționeze (vezi cele ce urmează […]). Rezultă că o singură autoritate națională de concurență este, în general, bine plasată pentru a se ocupa de acordurile sau practicile care afectează semnificativ concurența în special pe teritoriul propriu. […] În plus, chiar în cazul în care mai multe autorități ar putea fi considerate bine plasate, uneori este indicată intervenția unei singure autorități atunci când aceasta este suficientă pentru a determina încetarea în totalitate a încălcării. […] Intervenția paralelă a mai multor autorități naționale de concurență poate fi indicată atunci când un acord sau o practică are efecte semnificative asupra concurenței în principal pe teritoriile fiecăreia dintre ele, iar intervenția unei singure autorități naționale de concurență nu ar fi suficientă pentru a determina încetarea în totalitate a încălcării și/sau pentru a o sancționa în mod corespunzător. […] Autoritățile care instrumentează o cauză în paralel depun toate eforturile necesare în vederea coordonării acțiunilor lor. În acest sens ar putea considera util să desemneze pe una dintre ele ca autoritate coordonatoare, delegându-i anumite sarcini precum, de exemplu, coordonarea măsurilor de investigare, fiecare dintre autorități rămânând responsabilă cu procedura inițiată de ea însăși. Autoritatea de Supraveghere a AELS este bine plasată în special în cazul în care unul sau mai multe acorduri sau practici, inclusiv rețele de acorduri sau practici similare au efecte asupra concurenței din mai mult de trei state membre (piețe transfrontaliere cuprinzând mai mult de trei state membre sau mai multe piețe naționale). Mai mult, Autoritatea de Supraveghere a AELS este deosebit de bine plasată pentru a instrumenta o cauză în cazul în care cauza este în strânsă legătură cu alte dispoziții SEE care pot fi aplicate exclusiv sau mai eficient de către Autoritate, sau în cazul în care interesul SEE impune adoptarea unei decizii a Autorității pentru dezvoltarea politicii SEE în domeniul concurenței atunci când apare o nouă problemă în domeniul concurenței sau pentru a asigura aplicarea eficientă a normelor.”

23. În cadrul Rețelei de concurență a AELS, informațiile asupra cauzelor investigate ca urmare a unei plângeri sunt disponibile pentru celelalte state membre din rețea înainte sau imediat după începerea primei măsuri formale de investigație (23). În cazul în care plângerea s-a depus la mai multe autorități sau în cazul în care aceasta a fost depusă la o autoritate care nu este bine plasată pentru investigarea cazului, membrii rețelei depun eforturi pentru a stabili într-un termen indicativ de două luni autoritatea sau autoritățile care să se ocupe de cauză.

24. Autorii plângerilor joacă un rol important în reducerea necesității unei posibile realocări a cauzei care are la bază plângerea lor. În momentul în care decid să depună o plângere pot consulta orientările privind repartizarea sarcinilor în cadrul rețelei stabilite în prezentul capitol. În cazul în care o cauză este totuși realocată în cadrul rețelei, întreprinderile interesate și autorul plângerii sau autorii plângerilor sunt informați despre aceasta cât mai repede posibil de către autoritățile de concurență implicate (24).

25. În conformitate cu articolul 13 din capitolul II, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate respinge o plângere pe motiv că autoritatea de concurență a unui stat AELS examinează sau a examinat cauza. În acest caz, Autoritatea, în conformitate cu articolul 9 din capitolul III, trebuie să îl informeze imediat pe autorul plângerii despre autoritatea națională de concurență care examinează sau care a examinat deja cauza.

III. EXAMINAREA DE CĂTRE AUTORITATEA DE SUPRAVEGHERE AELS A PLÂNGERILOR DEPUSE ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 7 ALINEATUL (2) DIN CAPITOLUL II

A. Generalități

26. În temeiul articolul 7 alineatul (2) din capitolul II, persoanele fizice sau juridice care fac dovada unui interes legitim (25) sunt îndreptățite să depună o plângere pentru a cere Autorității de Supraveghere a AELS să constate încălcarea articolelor 53 și 54 SEE și să adopte măsuri pentru încetarea încălcărilor constatate în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din capitolul II. Această parte din prezenta comunicare prezintă condițiile care se aplică plângerilor depuse în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II, analiza acestora și procedura urmată de către Autoritate.

27. Autoritatea de Supraveghere a AELS, spre deosebire de instanțele civile a căror atribuție este de a proteja drepturile subiective ale persoanelor de drept privat, este o autoritate administrativă care trebuie să acționeze în interesul public. Ca autoritate publică de punere în aplicare, o trăsătură intrinsecă a sarcinii Autorității este puterea de care dispune în stabilirea priorităților în activitatea sa de punere în aplicare (26).

28. Autoritatea de Supraveghere a AELS dispune de competențe de stabilire a gradului de prioritate pe care îl acordă plângerilor primite și poate lua drept criteriu de prioritate interesul într-o anumită cauză în temeiul Acordului SEE (27). Autoritatea poate respinge o plângere atunci când consideră că o anumită cauză nu prezintă suficient interes comunitar în temeiul Acordului SEE pentru a justifica investigații ulterioare. În cazul respingerii plângerii de către Autoritate, autorul plângerii are dreptul să primească o decizie a Autorității (28) fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (3) din capitolul III.

B. Depunerea unei plângeri în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II

(a) Formularul de depunere a unei plângeri

29. O plângere în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II nu poate fi depusă decât pentru a invoca o presupusă încălcare a articolelor 53 și 54, pentru ca Autoritatea de Supraveghere a AELS să acționeze în temeiul articolului 7 alineatul (1) din capitolul II. O plângere depusă în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II trebuie să se conformeze formularului C menționat la articolul 5 alineatul (1) din capitolul III.

30. Puteți găsi formularul C la adresa http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldcompetition/faq/, fiind anexat, de asemenea, prezentei comunicări. Plângerea trebuie depusă în trei exemplare pe suport de hârtie și, în măsura posibilului, un exemplar în format electronic. Mai mult, autorul plângerii trebuie să furnizeze o versiune neconfidențială a plângerii [articolul 5 alineatul (2) din capitolul III]. Exemplarul electronic se poate transmite Autorității de Supraveghere a AELS prin intermediul adresei de internet menționate anterior, iar exemplarele pe suport de hârtie trebuie trimise la următoarea adresă: Autoritatea de Supraveghere a AELS Direcția Concurență și Ajutor de Stat Rue Belliard 35 B-1040 Bruxelles

31. Formularul C solicită autorului plângerii să prezinte informații detaliate privind plângerea. De asemenea, autorul plângerii trebuie să includă copii după documentele disponibile care sprijină plângerea sa și, în măsura posibilului, să indice Autorității de Supraveghere a AELS de unde poate obține elementele și documentele la care autorul plângerii nu are acces. În cazuri excepționale, Autoritatea poate oferi o dispensă autorului plângerii de la obligația de a furniza anumite informații cerute prin formularul C [articolul 5 alineatul (1) din capitolul III]. Autoritatea consideră că această alternativă poate facilita în special sarcina asociațiilor de consumatori care, în contextul unei plângeri motivate, nu au acces la informațiile specifice din sectorul întreprinderilor care fac obiectul plângerii.

32. Corespondența adresată Autorității de Supraveghere a AELS, care nu respectă condițiile prevăzute la articolul 5 din capitolul III și, în consecință, nu constituie plângere în sensul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II este considerată de către Autoritate drept informare cu caracter general, iar atunci când se consideră util, poate duce la o investigație din proprie inițiativă (vezi punctul 4 de mai sus).

(b) Interesul legitim

33. În temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II, persoanele fizice și juridice care fac dovada unui interes legitim sunt îndreptățite să depună o plângere (29). Se consideră că statele AELS au un interes legitim pentru toate plângerile pe care le depun.

34. În numeroase cauze, condiția referitoare la interesul legitim ridică foarte rar îndoieli, deoarece majoritatea autorilor plângerilor sunt direct lezați de presupusa încălcare. Cu toate acestea, există cazuri în care condiția privind „interesul legitim” enunțată la articolul 7 alineatul (2) trebuie analizată în mai mare detaliu pentru a se stabili că este îndeplinită. În acest sens, cea mai bună orientare o poate oferi o listă neexhaustivă de exemple.

35. Astfel, Curtea de Primă Instanță a Comunităților Europene a hotărât că o asociație de întreprinderi poate pretinde unui interes legitim în depunerea unei plângeri, chiar în cazul în care nu este direct afectată de comportamentul denunțat în calitate de întreprindere care operează pe piața relevantă, cu condiția ca, pe de o parte, să aibă dreptul de a reprezenta interesele membrilor săi, iar pe de cealaltă parte, practica denunțată să fie susceptibilă de a leza interesele membrilor săi (30). Invers, Comisia poate decide să nu dea curs unei plângeri a unei asociații de întreprinderi ai cărei membri nu au participat la tipul de tranzacții comerciale denunțate în plângere (31).

36. Ținând cont de această jurisprudență, Autoritatea de Supraveghere a AELS estimează că întreprinderile (ele însele sau prin intermediul asociațiilor abilitate să le reprezinte interesele) pot face dovada interesului legitim atunci când operează pe piața relevantă sau atunci când comportamentul denunțat este susceptibil de a leza în mod direct interesele lor. Autoritatea consideră că interesul legitim poate fi invocat, de exemplu, de părțile la acord sau la practica care face obiectul plângerii, de concurenți ale căror interese se pretinde că au fost lezate prin comportamentul denunțat sau de întreprinderile excluse din rețeaua de distribuție.

37. Asociațiile de consumatori pot depune, în egală măsură, plângeri la Autoritatea de Supraveghere a AELS (32). Autoritatea consideră, de asemenea, că pot face dovada un interes legitim consumatorii individuali ale căror interese economice sunt direct lezate prin faptul că au cumpărat bunuri sau servicii care fac obiectul unei încălcări (33).

38. Cu toate acestea, Autoritatea de Supraveghere a AELS nu consideră a fi un interes legitim în sensul articolului 7 alineatul (2), interesul persoanelor sau organizațiilor care doresc să acționeze în temeiul considerentelor de interes general, în cazul în care nu pot dovedi că ele sau membrii organizațiilor respective sunt susceptibili de a fi lezați în mod direct ca urmare a încălcării (pro bono publico).

39. Autoritățile publice locale sau regionale pot face dovada interesului legitim în calitatea lor de cumpărători sau utilizatori ai bunurilor sau serviciilor afectate de comportamentul denunțat. Cu toate acestea, ele nu pot dovedi un interes legitim în sensul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II, în cazul în care sesizează Autoritatea de Supraveghere a AELS asupra unor posibile încălcări pro bono publico.

40. Autorii plângerilor trebuie să facă dovada interesului legitim. În cazul în care o persoană fizică sau juridică nu poate face dovada interesului legitim, Autoritatea de Supraveghere a AELS are competența de a decide, fără a aduce atingere dreptului de a iniția o procedură din oficiu, să nu dea curs plângerii. Autoritatea poate verifica dacă s-a îndeplinit această condiție indiferent de stadiul investigației (34).

C. Analizarea plângerilor

(a) Interesul privind Acordul SEE

41. Potrivit jurisprudenței constante a instanțelor comunitare și a practicii Comisiei, Autoritatea de Supraveghere a AELS consideră că nu are obligația de a efectua o investigație în cazul fiecărei plângeri (35) sau nici nu are, a fortiori, obligația de a lua o decizie în sensul articolului 5 alineatul (2) litera (a) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea asupra săvârșirii sau nesăvârșirii unei încălcări a articolelor 53 sau 54 din Acordul SEE (36). Aceasta poate stabili însă grade de prioritate diferite plângerilor care i se prezintă și poate face trimitere la interesul privind Acordul SEE (37) pentru a determina gradul de prioritate pe care îl atribuie plângerilor primite, cu excepția cazului în care plângerea ține de competența exclusivă a Autorității (38).

42. Cu toate acestea, pentru a evalua interesul privind Acordul SEE în investigarea unei cauze, Autoritatea de Supraveghere a AELS trebuie să analizeze cu atenție elementele de fapt și de drept care îi sunt aduse la cunoștință de autorul plângerii (39).

43. Evaluarea interesului privind Acordul SEE pe care îl prezintă o plângere depinde de circumstanțele fiecărei cauze. Astfel, numărul criteriilor de evaluare la care poate face trimitere Autoritatea de Supraveghere a AELS nu este limitat, iar aceasta nu este obligată să recurgă în mod exclusiv la un anumit număr de criterii. Deoarece circumstanțele de fapt și de drept pot varia semnificativ de la o cauză la alta, se pot aplica criterii noi care nu au fost luate în considerare anterior (40). Atunci când este necesar, Autoritatea poate acorda prioritate unui singur criteriu pentru a determina interesul comunitar privind Acordul SEE (41).

44. Printre criteriile pe care jurisprudența le consideră pertinente pentru a evalua interesul comunitar în temeiul Acordului SEE în investigarea sau continuarea investigării unei cauze se numără următoarele: — Autoritatea de Supraveghere a AELS poate respinge o plângere pe motiv că autorul plângerii poate introduce o acțiune pentru a-și valorifica drepturile în fața instanțelor naționale (42). — Comisia poate să nu considere că anumite cauze sunt excluse de principiu din domeniul său de competență în cadrul misiunii ce i-a fost încredințată prin Acordul SEE, însă are obligația de a stabili pentru fiecare cauză gravitatea încălcărilor presupuse și persistența efectelor sale. Aceasta presupune, în mod special, că trebuie să ia în considerare durata și gravitatea încălcărilor denunțate, precum și efectul asupra mediului concurențial pe teritoriul acoperit de Acordul SEE (43). — Autoritatea va trebui uneori să compare impactul presupusei încălcări asupra funcționării Acordului SEE, cu probabilitatea de a dovedi săvârșirea încălcării și sfera investigației necesare pentru a îndeplini îndatorirea sa de asigurare a respectării articolelor 53 și 54 din Acordul SEE (44). — Existența puterii discreționare a Autorității nu are legătură cu cât de avansată este o investigație desfășurată într-o anumită cauză. În schimb, stadiul investigației face parte din circumstanțele cauzei pe care Autoritatea trebuie să le ia în considerare (45). — Autoritatea poate decide că nu este oportună investigarea unei plângeri atunci când practicile denunțate au încetat. Cu toate acestea, Autoritatea trebuie, în acest sens, să verifice dacă efectele anticoncurențiale persistă și dacă gravitatea sau efectele încălcărilor nu conferă plângerii interes în temeiul Acordului SEE (46). — De asemenea, Autoritatea poate decide că nu este oportun să investigheze o plângere atunci când întreprinderile vizate sunt de acord să își modifice comportamentul astfel încât să se considere că nu mai există suficient interes pentru a interveni în temeiul Acordului SEE (47).

45. Atunci când este de părere că o cauză nu prezintă suficient interes în temeiul Acordului SEE pentru a justifica investigația sau continuarea acesteia, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate respinge plângerea din acest motiv. Decizia poate fi adoptată înainte de începerea unei investigații sau după inițierea unor măsuri de investigație (48). Cu toate acestea, Autoritatea nu este obligată să respingă o plângere pe motiv că nu prezintă interes suficient în temeiul Acordului SEE (49).

(b) Analizarea în temeiul articolelor 53 și 54

46. Analiza unei plângeri în temeiul articolelor 53 și 54 presupune două aspecte. Primul aspect se referă la faptele care trebuie stabilite pentru a dovedi încălcarea articolelor 53 sau 54, cel de-al doilea aspect privește aprecierea din punct de vedere juridic a comportamentului denunțat.

47. Atunci când plângerea, deși se conformează condițiilor prevăzute la articolul 5 din capitolul III și din formularul C, nu motivează suficient afirmațiile prezentate, poate fi respinsă din acest considerent (50). Pentru a respinge o plângere pe motiv că acest comportament denunțat nu încalcă normele de concurență SEE sau pe motiv că nu intră în domeniul de aplicare al acestora, Autoritatea de Supraveghere a AELS nu are obligația de a lua în considerare circumstanțele care nu i-au fost aduse la cunoștință de către autorul plângerii și pe care le-ar fi descoperit doar prin instrumentarea cauzei (51).

48. Criteriile de apreciere din punct de vedere juridic a acordurilor sau practicilor în temeiul articolelor 53 și 54 nu pot fi prezentate exhaustiv în prezenta comunicare. Cu toate acestea, potențialii autori ai plângerilor ar trebui să apeleze la lucrările de orientare mai detaliate disponibile la Autoritatea de Supraveghere a AELS (52) pe lângă alte surse, în special jurisprudența instanțelor AELS și comunitare și practica constantă a Autorității și a Comisiei (53). Punctele care urmează prezintă patru aspecte specifice cu trimitere la sursele de unde se poate obține o orientare mai amplă.

49. Acordurile și practicile intră în domeniul de aplicare al articolelor 53 și 54 atunci când sunt susceptibile să afecteze comerțul între părțile contractante ale Acordului SEE. Atunci când acordul sau practica nu îndeplinește această condiție, se poate aplica dreptul național al concurenței și nu dreptul SEE al concurenței. Mai multe indicații privind aceste aspecte sunt prezentate în comunicarea privind conceptul de efect asupra comerțului (54).

50. Acordurile care intră în domeniul de aplicare al articolului 53 pot fi acorduri de importanță minoră și care nu restrâng în mod semnificativ concurența. Indicații privind acest aspect sunt prezentate în comunicarea de minimis a Autorității de Supraveghere a AELS (55).

51. Acordurile care îndeplinesc condițiile unui regulament de exceptare pe categorii se consideră că îndeplinesc condițiile articolului 53 alineatul (3). Autoritatea de Supraveghere a AELS poate retrage beneficiul exceptării pe categorii în temeiul articolului 29 din capitolul II, atunci când, în urma evaluării unei aprecieri individuale a unei anumite cauze, aceasta constată că acordul la care se aplică regulamentul de exceptare produce efecte care sunt incompatibile cu articolul 53 alineatul (3).

52. Acordurile care restrâng concurența în sensul articolului 53 alineatul (1) din Acordul SEE pot îndeplini condițiile articolului 53 alineatul (3) din Acordul SEE. În conformitate cu articolul 1 alineatul (2) din capitolul II și fără a fi necesară o decizie administrativă prealabilă, aceste acorduri nu sunt interzise. Indicațiile privind condițiile pe care un acord trebuie să le îndeplinească în temeiul articolului 53 alineatul (3) sunt prezentate în comunicarea privind articolul 53 alineatul (3) (56).

D. Procedurile Autorității de Supraveghere a AELS de examinare a plângerilor

(a) Prezentare generală

53. În conformitate cu cele expuse anterior, Autoritatea de Supraveghere a AELS nu are obligația de a efectua o investigație pe baza fiecărei plângeri primite pentru a stabili dacă s-a săvârșit o încălcare. Cu toate acestea, Autorității îi revine îndatorirea de a analiza atent aspectele de fapt și de drept pe care autorul plângerii i le aduce la cunoștință, pentru a putea stabili dacă aceste elemente denotă un comportament susceptibil de a constitui o încălcare a dispozițiilor articolelor 53 și 54 (57).

54. În cadrul procedurii Autorității de Supraveghere a AELS de examinare a plângerilor se disting diferite etape (58).

55. În prima etapă, ce urmează depunerii plângerii, Autoritatea de Supraveghere a AELS analizează plângerea și eventual colectează informațiile suplimentare necesare pentru a decide asupra acțiunii de urmat. Această primă etapă poate presupune schimbul informal de opinii între Autoritate și autorul plângerii în vederea stabilirii elementele de fapt și de drept care fac obiectul plângerii. În această etapă, Autoritatea poate comunica autorului plângerii prima sa reacție, dându-i acestuia posibilitatea de a elabora afirmațiile sale în temeiul acestei prime reacții.

56. În a doua etapă, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate continua instrumentarea cauzei în vederea deschiderii procedurilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din capitolul II împotriva întreprinderilor reclamate. Atunci când Autoritatea consideră că nu există temei suficient pentru a acționa în baza plângerii, aceasta comunică autorului plângerii motivele sale și îi oferă posibilitatea de a prezenta observații complementare într-un termen pe care îl stabilește [articolul 7 alineatul (1) din capitolul III].

57. În cazul în care autorul plângerii nu prezintă punctul său de vedere în termenul stabilit de Autoritatea de Supraveghere a AELS, plângerea se consideră retrasă [articolul 7 alineatul (3) din capitolul III]. În celelalte cazuri, în cea de-a treia etapă a procedurii, Autoritatea ia cunoștință de observațiile prezentate de autorul plângerii și decide dacă inițiază o procedură împotriva persoanei care face obiectul plângerii sau dacă adoptă o decizie de respingere a plângerii (59).

58. Atunci când Autoritatea de Supraveghere a AELS respinge o plângere în temeiul articolului 13 din capitolul II pe motiv că o altă autoritate se ocupă sau s-a ocupat de cauză, se procedează în conformitate cu articolul 9 din capitolul III.

59. Pe perioada desfășurării procedurii, autorii plângerilor beneficiază de o serie de drepturi, în special de cele prevăzute la articolele 6-8 din capitolul III. Cu toate acestea, în cauzele de concurență, procedurile Autorității de Supraveghere a AELS nu sunt proceduri contradictorii între autorul plângerii pe de o parte și întreprinderile investigate, pe de cealaltă parte. În consecință, drepturile procedurale ale autorilor plângerilor sunt mai limitate decât dreptul la apărare al întreprinderilor care fac obiectul procedurii de încălcare (60).

(b) Termen indicativ de informare a autorului plângerii despre acțiunea pe care o are în vedere Autoritatea de Supraveghere a AELS

60. Autoritatea de Supraveghere a AELS are obligația de a decide asupra plângerilor într-un termen rezonabil (61). Caracterul rezonabil se stabilește în funcție de circumstanțele fiecărei cauze și, în special, de context, de diferitele etape procedurale urmate de Autoritate, de conduita părților pe perioada procedurii, de complexitatea cauzei, precum și de importanța pentru diferitele părți implicate (62).

61. În principiu, Autoritatea de Supraveghere a AELS depune eforturi pentru a informa autorul plângerii despre demersul pe care intenționează să îl urmeze în cazul unei plângeri într-un termen indicativ de patru luni de la data primirii plângerii. În consecință, în funcție de circumstanțele specifice fiecărei cauze și sub rezerva necesității de a solicita informații complementare autorului plângerii sau unui terț, în principiu, Autoritatea va informa autorul plângerii în termenul de patru luni dacă intenționează sau nu să continue investigația. Termenul nu este un termen legal obligatoriu.

62. Ca atare, în cursul perioadei de patru luni, ca primă reacție în prima etapă a procedurii, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate comunica autorului plângerii acțiunea pe care intenționează să o urmeze în cazul plângerii (vezi alineatul 55 de mai sus). În cazul în care, după ce a fost examinată, plângerea intră în cea de-a doua etapă (vezi alineatul 56 de mai sus), Autoritatea poate comunica direct autorului plângerii evaluarea provizorie printr-o scrisoare în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) din capitolul III.

63. Pentru a asigura analiza rapidă a plângerii, este de dorit ca autorii plângerilor să facă dovadă de diligență pe parcursul procedurii administrative (63), de exemplu, comunicând Autorității de Supraveghere a AELS orice nou element care apare.

(c) Drepturile procedurale ale autorului plângerii

64. Atunci când Autoritatea de Supraveghere a AELS adresează întreprinderilor reclamate comunicarea privind obiecțiunile în temeiul articolului 10 alineatul (1) din capitolul III, autorul plângerii are dreptul să primească o copie a acestui document, din care au fost eliminate secretele de afaceri și alte informații confidențiale ale respectivelor întreprinderi [versiunea neconfidențială a comunicării privind obiecțiunile; vezi articolul 6, alineatul (1) din capitolul III]. Autorul plângerii este invitat să prezinte în scris observațiile sale privind comunicarea privind obiecțiunile. Se stabilește un termen pentru prezentarea acestor observații scrise.

65. În afară de acestea, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate oferi autorilor plângerilor ocazia de a-și exprima punctele de vedere, după caz, la audierea părților cărora le-a fost adresată comunicarea privind obiecțiunile, în cazul în care autorii plângerilor au solicitat acest lucru în observațiile scrise (64).

66. Autorii plângerilor pot prezenta, din proprie inițiativă sau la cererea Autorității de Supraveghere a AELS, documente care conțin secrete de afaceri sau alte informații confidențiale. Informațiile confidențiale sunt protejate de Autoritate (65). În conformitate cu articolul 16 din capitolul III, autorii plângerilor au obligația de a semnala informațiile confidențiale, de a indica motivele pentru care sunt considerate confidențiale și de a prezenta o versiune neconfidențială în momentul în care prezintă punctele lor de vedere în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) și articolul 7 alineatul (1) din capitolul III și în momentul în care prezintă ulterior informații complementare pe parcursul aceleiași proceduri. Mai mult, în toate celelalte cazuri, Autoritatea poate solicita autorilor plângerilor care au furnizat documente sau declarații să identifice documentele sau părțile din documente sau declarații pe care le consideră confidențiale. În special, aceasta poate fixa un termen în care autorul plângerii trebuie să prezinte motivele pentru care consideră că informațiile sunt confidențiale și în care să furnizeze o versiune neconfidențială, inclusiv o descriere succintă sau o versiune neconfidențială a fiecărei informații eliminate.

67. Calificarea unei informații drept confidențiale nu înseamnă că nu poate fi divulgată sau folosită de Autoritatea de Supraveghere a AELS atunci când este necesar pentru a putea dovedi încălcarea articolelor 53 sau 54 (66). Atunci când secretele de afaceri și informațiile confidențiale sunt necesare pentru a putea dovedi încălcarea, Autoritatea trebuie să evalueze, pentru fiecare document în parte, dacă necesitatea de divulgare este mai mare decât prejudiciul ce ar rezulta din divulgare.

68. Atunci când Autoritatea de Supraveghere a AELS consideră că nu trebuie să mai examineze plângerea deoarece nu există suficient interes în temeiul Acordului SEE sau, din alte considerente, informează despre aceasta autorul plângerii printr-o scrisoare în care indică temeiul legal [articolul 7 alineatul (1) din capitolul III] și precizează motivele care au condus la concluzia provizorie în sensul indicat și oferă autorului plângerii posibilitatea de a prezenta informații sau observații complementare în termenul stabilit de către Autoritate. Autoritatea indică, de asemenea, consecințele prevăzute la articolul 7 alineatul (3) din capitolul III în cazul lipsei unui răspuns (vezi mai jos).

69. În temeiul articolului 8 alineatul (1) din capitolul III, autorul plângerii are drept de acces la informațiile pe baza cărora Autoritatea își formează opinia preliminară. În principiu, Comisia acordă dreptul de acces anexând la scrisoarea sa copii ale documentelor relevante.

70. Termenul de prezentare de către autorul plângerii a observațiilor sale privind scrisoarea prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din capitolul III se stabilește în funcție de circumstanțele cauzei. Acesta este de cel puțin patru săptămâni [articolul 17 alineatul (2) din capitolul III]. În cazul în care autorul plângerii nu răspunde în termenul stabilit, plângerea este considerată a fi retrasă în temeiul articolului 7 alineatul (3) din capitolul III. Autorii plângerilor pot retrage în orice moment plângerea, în cazul în care doresc acest lucru.

71. Autorul plângerii poate solicita prelungirea termenului pentru prezentarea observațiilor. În funcție de circumstanțele cauzei, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate acorda prelungirea termenului.

72. În acest caz, Autoritatea de Supraveghere a AELS ia la cunoștință observațiile complementare ale autorului plângerii. În cazul în care acestea sunt de o asemenea natură încât schimbă direcția de acțiune inițială a Autorității, aceasta poate deschide o procedură împotriva întreprinderilor reclamate. În această procedură, autorul plângerii dispune de drepturile procedurale menționate la punctele anterioare.

73. În cazul în care observațiile autorului plângerii nu modifică cursul de acțiune propus de Autoritatea de Supraveghere a AELS, aceasta adoptă o decizie de respingere a plângerii (67).

(d) Decizia Autorității de Supraveghere a AELS de respingere a unei plângeri

74. În cazul în care Autoritatea de Supraveghere a AELS respinge o plângere prin decizie în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul III, aceasta trebuie să indice motivele în conformitate cu articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea și anume într-un mod adaptat actului emis și în funcție de circumstanțele fiecărei cauze.

75. Expunerea de motive trebuie să prezinte în mod clar și fără echivoc raționamentul urmat de Autoritatea de Supraveghere a AELS, pentru a permite autorului plângerii să identifice motivele deciziei, iar instanței AELS să-și exercite controlul. Cu toate acestea, Autoritatea nu are obligația de a adopta o poziție asupra tuturor argumentelor invocate de autorul plângerii în sprijinul plângerii sale. Este suficient ca aceasta să specifice faptele și considerentele de natură juridică care sunt esențiale în contextul deciziei (68).

76. În cazul în care Autoritatea de Supraveghere a AELS respinge o plângere într-o cauză care duce, de asemenea, la o decizie în temeiul articolului 10 din capitolul III (constatarea neaplicării articolelor 53 sau 54) sau articolului 9 din capitolul II (angajamente), decizia de respingere a plângerii poate face trimitere la cealaltă decizie adoptată în temeiul dispozițiilor menționate anterior.

77. Decizia de respingere a unei reclamații poate fi contestată la instanța AELS (69).

78. Decizia de respingere a plângerii împiedică autorii plângerilor să ceară redeschiderea investigației, cu excepția cazului în care aceștia prezintă noi probe semnificative. În consecință, corespondența ulterioară a foștilor autori ai plângerilor privind aceeași presupusă încălcare nu poate fi considerată ca o nouă plângere, decât în cazul în care se aduc la cunoștința Autorității de Supraveghere AELS noi probe semnificative. Cu toate acestea, Autoritatea poate redeschide un dosar în cazul în care circumstanțele o cer.

79. Decizia de respingere a plângerii nu este o pronunțare definitivă asupra încălcării sau a neîncălcării articolelor 53 sau 54, chiar atunci când Autoritatea de Supraveghere a AELS a evaluat faptele în temeiul articolelor 53 și 54. Evaluările efectuate de Autoritate în decizia de respingere a plângerii nu este de natură a împiedica instanța sau autoritatea de concurență a unui stat AELS să aplice articolele 53 și 54 acordurilor și practicilor în privința cărora sunt sesizate. Evaluările Autorității în decizia de respingere a unei plângeri constituie elemente de fapt pe care instanțele sau autoritățile de concurență ale statelor AELS le pot lua în considerare atunci când evaluează conformitatea acordurilor sau a comportamentelor în cauză cu articolele 53 și 54 (70).

(e) Situații speciale

80. În temeiul articolului 8 din capitolul II, Autoritatea de Supraveghere a AELS poate dispune din oficiu măsuri provizorii atunci când există riscul unui prejudiciu grav și ireparabil adus concurenței. Articolul 8 din capitolul II precizează clar că măsurile provizorii nu pot fi solicitate de autorii plângerilor în temeiul articolului 7 alineatul (2) din capitolul II. Cererile pentru măsuri provizorii formulate de întreprinderi pot fi adresate instanțelor din statele AELS care sunt bine plasate să hotărască în privința acestor măsuri (71).

81. Unele persoane doresc să informeze Autoritatea de Supraveghere a AELS despre posibile încălcări ale articolelor 53 sau 54 fără a face cunoscută identitatea lor întreprinderilor vizate de plângeri. Aceste persoane nu trebuie să ezite să contacteze Autoritatea deoarece aceasta din urmă are obligația de a respecta cererea de anonimat a unui informator (72), cu excepția cazului în care cererea este în mod evident neîntemeiată.

(1) JO C 101, 27.4.2004, p. 65.

(2) Competența de a examina cazuri individuale în temeiul articolelor 53 și 54 din Acordul SEE este împărțită între Autoritatea de Supraveghere a AELS și Comisie în conformitate cu normele stabilite la articolul 56 din Acordul SEE. Doar una dintre autoritățile de supraveghere are competența să examineze orice caz particular.

(3) Ca urmare a intrării în vigoare, la 20 mai 2005, a Acordului de modificare a Protocolului 4 la Acordul statelor AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție la 24 septembrie 2004, capitolul II din Protocolul 4 al Acordului de Supraveghere și al Curții reflectă, în mare măsură, în pilonul AELS Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului (JO L 1, 4.1.2003, p. 1).

(4) Ca urmare a intrării în vigoare, la 1 iulie 2005, a Acordului statelor AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție la 3 decembrie 2004, capitolul III din Protocolul 4 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea reflectă Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei (JO L 123, 27.4.2004, p. 18).

(5) Comisia examinează corespondența de la informatori în conformitate cu principiile sale de bună conduită administrativă.

(6) Comunicarea Autorității de Supraveghere a AELS privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență AELS, care nu a fost încă publicată.

(7) Aceste sarcini sunt îndeplinite împreună cu Comisia în conformitate cu normele de concurență definite la articolul 56 din Acordul SEE.

(8) Cauza C-344/98, Masterfoods c. HB Ice Cream, Culegere 2000, p. I-11369, considerentul 46; cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentul 88; cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 73-77. Articolul 6 din Acordul SEE prevede că, fără a aduce atingere evoluțiilor viitoare ale jurisprudenței, dispozițiile prezentului acord, în măsura în care acestea sunt identice în substanță normelor corespunzătoare ale Tratatului de instituire a Comunității Europene și ale Tratatului de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și actelor adoptate în aplicarea acestor două tratate, sunt, pentru punerea lor în aplicare, interpretate în conformitate cu jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Comunităților Europene, anterioară datei de semnare a Acordului SEE. În ceea ce privește hotărârile Curții de Justiție emise după data semnării Acordului SEE, decurge din articolul 3 alineatul (2) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea că Autoritatea de Supraveghere AELS și Curtea AELS trebuie să țină seama, în mod corespunzător, de principiile prevăzute prin aceste hotărâri.

(9) Vezi, în special, articolele 5, 6, 11, 12, 15, 22, 29 și 40 din capitolul II.

(10) Vezi comunicarea privind cooperarea cu rețeaua autorităților de concurență a AELS, considerentul 5 și următoarele.

(11) Jurisprudență comunitară constantă, vezi cauza 127/73, Belgische Radio en Televisie (BRT) c. SABAM și Fonior, Culegere 1974, p. 51, considerentul 16; cauza C-282/95 P, Guérin automobiles c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. I-1503, considerentul 39; cauza C-453/99, Courage c. Bernhard Crehan, Culegere 2001, p. I-6297, considerentul 23.

(12) Vezi cauza E-4/01, Karlsson, Culegerea Curții AELS 2002, p. 240, considerentul 28.

(13) Vezi cauza E-1/94, Restamark, Culegerea Curții AELS 1994-1995, p. 15, considerentul 77.

(14) Cauza C-453/99, Courage c. Bernhard Crehan, Culegere 2001, p. I-6297, considerentele 26 și 27.

(15) Vezi articolele 1, 6 și 15 din capitolul II.

(16) Pentru explicații suplimentare privind acest mecanism vezi comunicarea privind cooperarea dintre Autoritate și instanțele statelor AELS în aplicarea articolelor 53 și 54 din Tratatul CE, care nu a fost încă publicată.

(17) Cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 93.

(18) Vezi deciziile Curții AELS în cauza E-3/97 Jæger c. Opel Norge, Culegerea Curții AELS 1998, p. 1, considerentul 77, și cauza E-7/01 Hegelstad c. Hydro Texaco, Culegerea Curții AELS 2002, p. 310, considerentul 43, precum și deciziile instanțelor comunitare în cauza C-230/96, Cabour și Nord Distribution Automobile c Arnor „SOCO”, Culegere 1998, p. I-2055, considerentul 51; cauzele conexe T-185/96, T-189/96 și T-190/96, Dalmasso și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. II-93, considerentul 50.

(19) Vezi articolul 8 din capitolul II și considerentul 80 de mai jos. În funcție de natura cauzei, autoritățile de concurență din statele AELS pot fi, de asemenea, bine plasate să adopte măsuri provizorii.

(20) Vezi considerentul 41 de mai jos.

(21) Comunicarea privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență a AELS.

(22) Vezi comunicarea privind cooperarea cu Rețeaua autorităților de concurență a AELS, considerentele 8-14.

(23) Articolul 11 alineatele (2) și (3) din capitolul II; comunicarea privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență a AELS, considerentele 15 și 16.

(24) Comunicarea privind cooperarea în cadrul Rețelei autorităților de concurență a AELS, considerentul 33.

(25) Pentru mai multe detalii privind această noțiune vezi considerentul 33 și următoarele mai jos.

(26) Instanțele comunitare au recunoscut marja largă de apreciere de care dispune Comisia în activitățile sale de aplicare a legislației, vezi, de exemplu, cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentul 88. Cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentele 73-77 și 85. Vezi, de asemenea, considerentul 8 de mai sus.

(27) Posibilitatea Comisiei de a lua drept criteriu de prioritate interesul comunitar al unei cauze este jurisprudența constatată de la cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 85. Autoritatea consideră că beneficiază de o posibilitate similară în cadrul Acordului SEE.

(28) Vezi în contextul comunitar: cauza C-282/95 P, Guérin automobiles c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. I-1503, considerentul 36.

(29) Vezi articolul 5, alineatul (1) din capitolul II.

(30) Cauza T-114/92, Bureau européen des médias et de l'industrie musicale (BEMIM) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1995, p. II-147, considerentul 28. De asemenea, în cazurile la originea cauzei 298/83, autorii plângerilor au fost asociații de întreprinderi, Comité des industries cinématographiques des Communautés européennes (CICCE) c. Comisiei, Culegere 1985, p. 1105 și la originea cauzei T-319/99, Federación Nacional de Empresas (FENIN) c. Comisiei, nepublicată încă în Culegerea 2003.

(31) Cauzele conexate T-133/95 și T-204/95, International Express Carriers Conference (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1998, p. II-3645, considerentele 79-83.

(32) Vezi în contextul comunitar: cauza T-37/92, Bureau européen des Unions de consommateurs (BEUC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1994, p. II-285, considerentul 36.

(33) Problema este ridicată în momentul de față în cadrul unei proceduri în instanță în fața Curții de Primă Instanță (cauzele conexate T-213 și 214/01). De asemenea, Comisia a declarat admisibilă plângerea unui consumator, persoană fizică, în decizia din 9 decembrie 1998 în cauza IV/D-2/34.466, Feriboturile, JO L 109, 27.4.1999, p. 24, considerentul 1.

(34) Cauzele conexate T-133/95 și T-204/95, International Express Carriers Conference (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1998, p. II-3645, considerentul 79.

(35) Cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 76; cauza C-91/95 P, Roger Tremblay și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1996, p. I-5547, considerentul 30.

(36) Cauza 125/78, GEMA c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1979, p. 3173, considerentul 17; cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentul 87.

(37) Jurisprudența constantă de la cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 77 și 85. Vezi, de asemenea, notele de subsol 26 și 27 de mai sus.

(38) Jurisprudența comunitară constantă de la cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 75. În temeiul capitolului II, acest principiu poate fi relevant doar în contextul articolului 29 din acest capitol.

(39) Vezi în acest context: cauza 210/81, Oswald Schmidt, funcționând sub denumirea de Demo-Studio Schmidt c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1983, p. 3045, considerentul 19; cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentul 86.

(40) Cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentele 79-80.

(41) Vezi în acest context: cauza C-450/98 P, International Express Carriers Conference (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 2001, p. I-3947, considerentele 57-59.

(42) Vezi în acest context: cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 88 și următoarele; cauza T-5/93 P, Roger Tremblay și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1995, p. II-185, considerentele 65 și următoarele. Cauza T-575/93, Casper Koelman c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1996, p. II-1, considerentele 75-80; vezi și partea Iide mai sus unde sunt prezentate mai multe date asupra situației.

(43) Vezi în acest context: cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentele 92/93.

(44) Jurisprudența constantă în Comunitate de la cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 86.

(45) Vezi în acest context: cauza C-449/98 P, International Express Carriers Conference (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 2001, p. I-3875, considerentul 37.

(46) Vezi în acest context: cauza T-77/95, Syndicat français de l'Express international și alții c. Comisiei, Culegere 1997, p. II-1, considerentul 57; cauza C-119/97 P, Union française de l'express (Ufex) și alții c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. I-1341, considerentul 95. Vezi, de asemenea, cauza T-37/92, Bureau européen des Unions de consommateurs (BEUC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1994, p. II-285, considerentul 113, în care un angajament nescris între un stat membru și un stat terț care nu face parte din politica comercială comună nu a fost acceptat ca temei pentru a dovedi că practica reclamată a încetat.

(47) Vezi în acest context: cauza T-110/95, International Express Carriers (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene și alții, Culegere 1998, p. II-3605, considerentul 57 confirmată de cauza 449/98 P, International Express Carriers (IECC) c. Comisiei Comunităților Europene și alții, Culegere 2001, p. I-3875, considerentele 44-47.

(48) Vezi în acest context cauza C-449/98 P, International Express Carriers Conference (IECC) c. Comisiei, Culegere 2001, p. I-3875, considerentul 37.

(49) Vezi în acest context: Vezi cauza T-77/92 P, Parker Pen c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1994, p. II-549, considerentele 64/65.

(50) Cauza 298/83, Comité des industries cinématographiques des Communautés européennes (CICCE) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1985 p. 1105, considerentele 21-24; cauza T-198/98, Micro Leader Business c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1999, p. II-3989, considerentele 32-39.

(51) Vezi în acest context: cauza T-319/99, Federacion Nacional de Empresas (FENIN) c. Comisiei Comunităților Europene, nepublicată încă în Culegerea 2003, considerentul 43.

(52) Mai multe explicații puteți găsi pe site-ul Autorității la:

http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldcompetition/

(53) Așa cum este indicat la articolul 58 al Acordului SEE și la Protocolul 23, Autoritatea și Comisia trebuie să coopereze în vederea unei promovări, printre altele, a unei puneri în aplicare omogene, a unei aplicări și a unei interpretări a Acordului SEE. Deși deciziile și scrisorile de orientare informale ale Comisiei nu au caracter obligatoriu asupra Autorității, aceasta se străduiește să țină cont în mod corespunzător de practica constantă a Comisiei.

(54) Comunicare privind conceptul de efect asupra comerțului din articolele 53 și 54 din Acordul SEE, care nu a fost încă publicată.

(55) Comunicarea Autorității privind acordurile de mai mică importanță care nu restrâng semnificativ concurența în temeiul articolului 81 alineatul (1) din Acordul SEE (norma de minimis), JO C 67, 20.3.2003, p. 20 și Suplimentul SEE la JO nr. 15, 20.3.2003, p. 11.

(56) Comunicarea Autorității — Orientări privind aplicarea articolului 53 alineatul (3) din Acordul SEE, care nu a fost încă publicată.

(57) Vezi în acest context: cauza 210/81, Oswald Schmidt, funcționând sub denumirea de Demo-Studio Schmidt c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1983, p. 3045, considerentul 19; cauza T-24/90, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1992, p. II-2223, considerentul 79.

(58) Vezi în acest context: Vezi cauza T-64/89, Automec c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1990, p. II-367, considerentele 45-47; cauza T-37/92, Bureau européen des Unions de consommateurs (BEUC) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1994, p. II-285, considerentul 29.

(59) Vezi în acest context: cauza C-282/95 P, Guérin automobiles c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. I-1503, considerentul 36.

(60) Cauzele conexate 142 și 156/84, British-American Tobacco Company și R.J. Reynolds Industries c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1987, p. 249, considerentele 19/20.

(61) Vezi în acest context: cauza C-282/95 P, Guérin automobiles c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. I-1503, considerentul 37.

(62) Vezi în acest context: cauzele conexate T-213/95 et T-18/96, Stichting Certificacie Kraanverhuurbedrijf (SCK) și Federatie van Nederlandse Kraanbedrijven (FNK) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. 1739, considerentul 57.

(63) Noțiunea de „diligență” din partea autorului plângerii este folosită de Curtea de Primă Instanță în cauza T-77/94, Vereniging van Groothandelaren in Bloemkwekerijprodukten și alții c. Comisia Comunităților Europene, Culegere 1997, p. II-759, considerentul 75.

(64) Vezi articolul 6, alineatul (2) din capitolul III.

(65) Articolul 122 din Acordul SEE, articolul 14 alineatul (4) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea, articolul 28 din capitolul II și articolul 15 și 16 din capitolul III.

(66) Vezi articolul 27, alineatul (2) din capitolul II.

(67) Cauza C-282/95 P, Guérin automobiles c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1997, p. I-1503, considerentul 36.

(68) Jurisprudență constantă, cauza E-2/94, Scottish Salmon Growers Association Limited c. Autorității de Supraveghere AELS, Culegerea Curții AELS 1994-1995, p 59, cauza E-4/97, Norwegian Bankers' Association c. Autorității de Supraveghere a AELS, Culegerea Curții AELS 1998, p. 38, și în Comunitate cauza T-114/92, Bureau Européen des Médias et de l'Industrie Musicale (BEMIM) c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1995, p. II-147, considerentul 41.

(69) Articolul 36 alineatul (2) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea. Vezi în contextul comunitar: cauza 210/81, Oswald Schmidt, funcționând sub denumirea de Demo-Studio Schmidt c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1983, p. 3045.

(70) Vezi în acest context: cauza T-575/93, Casper Koelman c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1996, p. II-1, considerentele 41-43.

(71) În funcție de natura cauzei, autoritățile de concurență din statele AELS pot fi, de asemenea, bine plasate să adopte măsuri provizorii.

(72) Cauza 145/83, Stanley George Adams c. Comisiei Comunităților Europene, Culegere 1985, p. 3539.