C 58/58

Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Borgarting Lagmannsrett în cadrul unei proceduri penale împotriva lui P

(Cauza E-15/20)

(2021/C 58/14)

La data de 16 octombrie 2020, Borgarting Lagmannsrett (Curtea de Apel Borgarting) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 21 octombrie 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cadrul procedurii penale împotriva P. Cererea vizează următoarele întrebări:

Întrebarea 1

Articolul 3 și articolul 7 litera (a) din Acordul privind SEE, citite în coroborare cu Regulamentul 883/2004, în special cu articolele 4, 5 și 7, coroborate cu capitolul 6, se opun unui sistem național în cadrul căruia:

a) una dintre condițiile pentru a avea dreptul la prestații de șomaj este ca șomerul să aibă reședința („oppholder seg”) în Norvegia (a se vedea articolul 4-2 din Legea asigurărilor naționale); și

b) este prevăzută o derogare de la obligația de ședere, inclusiv dispoziția de la articolul 64 din Regulamentul nr. 883/2004, în Regulamentul național privind indemnizațiile de șomaj, care este, de asemenea, transpus în regulamentul de transpunere?

Întrebarea 2

Indiferent de răspunsul la întrebarea 1, un sistem precum cel descris în întrebarea 1 reprezintă o restricție în temeiul normelor privind libera circulație din Acordul privind SEE, inclusiv în temeiul articolelor 28, 29 și 36?

În caz afirmativ, poate o astfel de restricție să fie justificată prin referire la următoarele motive:

i. că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca oferind șomerului stimulente și oportunități mai bune pentru căutarea și găsirea unui loc de muncă, inclusiv posibilitatea de a-și începe rapid activitatea în cazul găsirii unui loc de muncă;

ii. că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca ajutând șomerul să se afle la dispoziția serviciilor de ocupare a forței de muncă și că prezența acestuia în Norvegia permite îi administrației publice să monitorizeze dacă șomerul îndeplinește condițiile pentru a primi ajutorul în numerar plătit în caz de șomaj – inclusiv dacă șomerul este cu adevărat șomer și nu are surse ascunse de venit, este cu adevărat în căutarea unui loc de muncă, caută activ un loc de muncă sau participă la alte activități care vizează găsirea unui loc de muncă;

iii. că șederea în statul competent este considerată, de regulă, ca oferind serviciilor de ocupare a forței de muncă oportunități mai bune de a evalua dacă se iau măsurile adecvate cu privire la șomer; și

iv. că sistemul național permite primirea prestațiilor de șomaj într-un alt stat SEE în condițiile prevăzute de Regulamentul nr. 883/2004?

Întrebarea 3

În măsura în care răspunsurile la întrebările 1 și 2 impun acest lucru, se adresează întrebări echivalente în legătură cu Directiva 2004/38, inclusiv în legătură cu articolele 4, 6 și 7.

Întrebarea 4

Inculpatul a fost pus sub acuzare pentru că a furnizat informații false organismului administrativ NAV cu privire la șederea într-un alt stat SEE, inducând astfel în eroare NAV, care i-a plătit prestații de șomaj la care nu avea dreptul, deoarece Legea asigurărilor naționale prevede condiția șederii („opphold”) în Norvegia pentru a primi prestații de șomaj. Având în vedere transpunerea în Norvegia a Regulamentului 883/2004 (a se vedea întrebarea 1), utilizarea dispozițiilor Codului penal privind frauda și darea unei declarații false într-un caz precum cel de față sunt conforme cu principiile fundamentale ale dreptului SEE, cum ar fi principiul clarității și principiul securității juridice?

Întrebarea 5

Într-un caz specific precum cel de față, având în vedere transpunerea de către Norvegia a Regulamentului 883/2004 (a se vedea întrebarea 1), sancțiunea de drept penal este conformă cu principiul proporționalității?