ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 49/14

HOTĂRÂREA CURȚII

din 11 februarie 2014

în cauza E-12/13

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/111/CE – Nerespectarea obligației de punere în aplicare – Neîndeplinirea obligației de comunicare a măsurilor)

(2015/C 49/07)

În cauza E-12/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE de declarație conform căreia, prin faptul că nu a pus în aplicare în mod corect articolul 1 alineatele (15)-(18), alineatul (19) litera (a), alineatul (21), alineatul (22) litera (a), alineatele (23)-(29), alineatele (36), (37), (39)-(42) și articolul 2 alineatele (5) și (6) din actul menționat la punctele 14, 16e și 31 din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 în ceea ce privește băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, reglementările privind supravegherea, precum și gestionarea crizelor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, precum și prin faptul că nu a informat Autoritatea cu privire la conținutul unor asemenea măsuri, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte și judecător raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 11 februarie 2014, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:

Curtea:

1. Declară că, prin faptul că nu a pus în aplicare în mod corect, în termenul prevăzut, articolul 1 alineatele (15)-(18), alineatul (19) litera (a), alineatul (21), alineatul (22) litera (a), alineatele (23)-(28), alineatele (36), (37), (39)-(42) și articolul 2 alineatele (5) și (6) din actul menționat la punctele 14, 16e și 31 din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/111/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 în ceea ce privește băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, reglementările privind supravegherea, precum și gestionarea crizelor), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE, precum și prin faptul că nu a informat Autoritatea cu privire la conținutul unor asemenea măsuri, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 88/12

HOTĂRÂREA CURȚII

din 15 noiembrie 2013

în cauza E-11/13

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Nerespectarea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2002/92/CE din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări)

2014/C 88/09

În cauza E-11/13, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE prin care se declară că, prin faptul că nu a pus în aplicare corect articolul 9 alineatele (1) și (2) și articolul 10 din actul menționat la punctul 13b din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări), astfel cum a fost adaptat, prin Protocolul 1, la Acordul privind SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, alcătuită din Carl Baudenbacher – președinte și judecător-raportor, Per Christiansen și Páll Hreinsson – judecători, a pronunțat, la 15 noiembrie 2013, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:

Prin prezenta, Curtea:

1. declară că, prin faptul că nu a pus în aplicare corect (și în termenul prevăzut) articolul 9 alineatele (1) și (2) și articolul 10 din actul menționat la punctul 13 b din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări), astfel cum a fost adaptat, prin Protocolul 1, la Acordul privind SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 131/7

HOTĂRÂREA CURȚII

din 24 septembrie 2014

în cauza E-4/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Neîndeplinirea obligației de punere în aplicare – Directiva 2007/23/CE privind introducerea pe piață a articolelor pirotehnice)

(2015/C 131/07)

În cauza E-4/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda, având ca obiect o cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea sau necomunicarea imediată către Autoritatea AELS de Supraveghere a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 4 din capitolul XXIX al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2007/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 privind introducerea pe piață a articolelor pirotehnice), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit în termenul prevăzut obligațiile care îi revin în temeiul articolului 21 din actul menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher (președinte și judecător-raportor), Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecători), a pronunțat, la 24 septembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

Curtea:

1. declară că, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 4 din capitolul XXIX al anexei II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2007/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 privind introducerea pe piață a articolelor pirotehnice), astfel cum a fost adaptat la acord prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 21 din actul menționat și al articolului 7 din acord;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 350/6

HOTĂRÂREA CURȚII

din 31 martie 2015

în cauza E-20/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

[Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Neaplicare – Regulamentul (CE) nr. 392/2009 privind răspunderea în caz de accident a transportatorilor de persoane pe mare]

(2015/C 350/09)

În cauza E-20/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – cerere de constatare a faptului că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE prin neadoptarea măsurilor necesare pentru transpunerea, ca atare și în termenul prevăzut, în ordinea juridică internă a actului menționat la punctul 56x din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul economic european [Regulamentul (CE) nr. 392/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 privind răspunderea în caz de accident a transportatorilor de persoane pe mare], astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 17/2011 a Comitetului mixt al SEE din 1 aprilie 2011, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 31 martie 2015, o hotărâre a cărei parte dispozitivă este următoarea:

Curtea:

1. Constată că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin neadoptarea, în termenul prevăzut, a măsurilor necesare pentru transpunerea în ordinea juridică internă a actului menționat la punctul 56x din capitolul V din anexa XIII la Acordul privind Spațiul economic european [Regulamentul (CE) nr. 392/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 privind răspunderea în caz de accident a transportatorilor de persoane pe mare], astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 17/2011 a Comitetului mixt al SEE din 1 aprilie 2011.
1.

constată că Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 31 din Acordul privind SEE prin menținerea în vigoare a articolului 63 din Legea privind sănătatea publică, care prevede că o persoană care deține calificarea menționată în limba germană prin „Dentist” are obligația de a-și exercita profesia în calitate de salariat sub directa supraveghere, instruire și responsabilitate a unui practician în stomatologie calificat pe deplin („Zahnarzt”);
1.

declară că prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 21c din anexa XVIII la Acordul privind SEE (Directiva 2004/113/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 de aplicare a principiului egalității de tratament între femei și bărbați privind accesul la bunuri și servicii și furnizarea de bunuri și servicii), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 147/2009 din 4 decembrie 2009 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
1.

declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 1a din capitolul XXIII din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind siguranța jucăriilor), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 127/2012 din 13 iulie 2012 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 201/6

HOTĂRÂREA CURȚII

din 28 ianuarie 2015

în cauza E-12/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/125/CE de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic – Nerespectarea obligației de punere în aplicare)

(2015/C 201/06)

În cauza E-2/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – CERERE prin care se declară că, prin faptul că nu a adoptat și/sau notificat Autorității AELS de Supraveghere, fără întârziere, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la capitolul IV punctul 6 din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 67/2011 din 1 iulie 2011 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, prin urmare Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 28 ianuarie 2015, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

Curtea:

1. declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la capitolul IV punctul 6 din anexa II la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic), astfel cum a fost adaptat la acord prin Protocolul 1 la acesta și prin Decizia nr. 67/2011 din 1 iulie 2011 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
1.

Articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93 prevede cerința numirii de către un stat SEE în funcția de coordonator de aeroport a unei persoane fizice sau juridice calificate, după consultarea părților indicate în regulament. Conform articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 95/93, coordonatorul este independent, în drept și în fapt, de toate părțile interesate, de care trebuie să fie, de asemenea, separat din punct de vedere funcțional. Atâta timp cât aceste condiții sunt îndeplinite, statele SEE sunt libere să determine statutul coordonatorului. Pe baza acestor constatări, revine instanței naționale să tragă concluziile necesare astfel încât să se asigure efectul util al Regulamentului (CEE) nr. 95/93.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 183/6

HOTĂRÂREA CURȚII

din 10 noiembrie 2014

în cauza E-9/14

Otto Kaufmann AG

(Admisibilitate – Schimb de informații privind condamnările unor persoane juridice – Libertatea de a presta servicii – Libertatea de stabilire – Directiva 2004/18/CE – Directiva 2006/123/CE)

(2015/C 183/07)

În cauza E-9/14, Otto Kaufmann AG – CERERE adresată Curții, în temeiul articolului 34 din Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, de către Curtea de Justiție a Principatului Liechtenstein (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein). Cererea are ca obiect interpretarea legii Autorității AELS de Supraveghere cu privire la consemnarea condamnărilor unor persoane juridice. Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 10 noiembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

Articolele 31 și 36 ale Acordului privind SEE nu prevăd obligația de a consemna în mod clar condamnările unor persoane juridice. Unele dispoziții, cum ar fi articolul 45 din Directiva 2004/18/CE și articolul 33 din Directiva 2006/123/CE, pot impune unui stat membru al SEE obligația de a transmite, la cererea unui alt stat membru al SEE, informații privind condamnările unor persoane juridice, relevante în ceea ce privește competența și probitatea profesională ale acestora. Cu toate acestea, directivele sus-menționate nu conțin prevederi cu privire la actualizarea și gestionarea acestor informații, aceste aspecte urmând să fie reglementate de legislația națională.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 158/13

HOTĂRÂREA CURȚII

din 10 noiembrie 2014

în cauza E-2/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2005/35/CE – Neaplicare)

(2015/C 158/07)

În cauza E-2/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda – Cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea și/sau nenotificarea către Autoritatea AELS de Supraveghere, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea în legislația națională a actului menționat la punctul 56v din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord și prin Decizia nr. 65/2009 din 29 mai 2009 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător-raportor) și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat, la 10 noiembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

Curtea:

1. Declară că, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 56v din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare), astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la acord și prin Decizia nr. 65/2009 din 29 mai 2009 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 158/15

HOTĂRÂREA CURȚII

din 10 noiembrie 2014

în cauza E-8/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către o parte contractantă a obligațiilor care îi revin – Directiva 2009/38/CE – Neaplicare)

(2015/C 158/09)

În cauza E-8/14, Autoritatea AELS de supraveghere/Republica Islanda – Cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea și/sau necomunicarea către Autoritatea AELS de supraveghere, în termenul prevăzut, a tuturor măsurilor necesare pentru transpunerea completă a actului menționat la punctul 27 din anexa XVIII la Acordul privind SEE [Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de dimensiune comunitară (reformare)], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 și prin Decizia nr. 54/2010 din 30 aprilie 2010 a Comitetului mixt al SEE, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen (judecător raportor), și Páll Hreinsson, judecători, a pronunțat la 10 noiembrie 2014, o hotărâre a cărei parte dispozitivă prevede următoarele:

Curtea:

1. Declară că, prin faptul că nu a adoptat, în termenul prevăzut, toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 27 din anexa XVIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de dimensiune comunitară (reformare)], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE și prin Decizia nr. 54/2010 a Comitetului mixt, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul actului menționat anterior și al articolului 7 din Acordul privind SEE.
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 131/8

HOTĂRÂREA CURȚII

din 24 septembrie 2014

în cauza E-5/14

Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda

(Neîndeplinirea de către un stat SEE a obligațiilor care îi revin – Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive)

(2015/C 131/08)

În cauza E-5/14, Autoritatea AELS de Supraveghere/Islanda, având ca obiect o cerere de declarare a faptului că, prin neadoptarea în termenul prevăzut sau necomunicarea imediată către Autoritatea AELS de Supraveghere a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 32ff din capitolul V al anexei XX la Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), și anume Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive, astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din directivă și al articolului 7 din Acordul privind SEE, Curtea, compusă din Carl Baudenbacher, președinte, Per Christiansen și Páll Hreinsson (judecător-raportor), judecători, a pronunțat, la 24 septembrie 2014, hotărârea al cărei dispozitiv prevede următoarele:

Curtea:

1. declară că, prin faptul că nu a adoptat măsurile necesare pentru punerea în aplicare a actului menționat la punctul 32ff din capitolul V al anexei XX la Acordul privind Spațiul Economic European (Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile și de abrogare a anumitor directive), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acest acord, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 40 din actul menționat și al articolului 7 din Acordul privind SEE;
3.

Dreptul SEE nu prevede că normele SEE care nu au fost transpuse pot fi invocate direct în instanțele naționale ale statelor membre ale AELS. Cu toate acestea, din dreptul SEE rezultă că atunci când interpretează normele naționale, instanța națională are obligația de a aplica, în măsura posibilului, metodele de interpretare recunoscute de legislația națională pentru a obține rezultatul vizat prin Directiva 2011/92/UE. Această obligație intră în vigoare în ziua în care textul legislativ în cauză devine parte a Acordului privind SEE.
5.

În eventualitatea în care un stat din SEE, prin legislația națională, acordă entităților publice o derogare de la aplicarea normelor în materie de concurență ale SEE, de exemplu prin acordarea de drepturi speciale sau exclusive, acest lucru trebuie să se facă în conformitate cu normele în materie de concurență ale SEE, în special cu articolul 59 alineatul (1) din Acordul privind SEE.
2.

Cu toate acestea, în măsura în care acest tip de legislație creează dificultăți și costuri suplimentare pentru activitățile desfășurate în temeiul normelor care reglementează libera prestare a serviciilor și este susceptibil să se adauge controalelor deja efectuate în statul SEE de origine al furnizorului de servicii pentru fiducii sau societăți, descurajându-l pe acesta din urmă să desfășoare astfel de activități, aceasta constituie o restricție în ceea ce privește libera prestare a serviciilor. Articolul 36 din Acordul privind SEE trebuie interpretat în sensul că nu se opune acestui tip de legislație, cu condiția să fie aplicat într-un mod nediscriminatoriu, să fie justificat de obiectivul combaterii spălării banilor și a finanțării terorismului, să fie de natură să garanteze realizarea acestui obiectiv și să nu depășească ceea ce este necesar pentru atingerea acestuia. În special, pentru ca măsurile naționale de supraveghere ale statului SEE gazdă să fie considerate proporționale, nu ar trebui să existe o prezumție generală de fraudă care să conducă la verificări complete și sistematice ale tuturor persoanelor care sunt stabilite în alte state SEE și care furnizează temporar servicii în statul SEE gazdă. În plus, statul SEE gazdă trebuie, atunci când solicită informații, cum ar fi documente, care se află în statul SEE unde este stabilit furnizorul de servicii, să acorde acestuia din urmă o perioadă rezonabilă de timp pentru a furniza aceste informații, de exemplu prin transmiterea de copii ale documentelor. În acest sens, stabilirea unui termen adecvat va depinde de volumul documentelor solicitate și de suportul pe care acestea sunt stocate.