DECIZIA AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

NR. 38/15/COL

din 4 februarie 2015

de adoptare a unei comunicări: „Orientări privind aplicabilitatea articolului 53 din Acordul privind SEE acordurilor de transfer de tehnologie” [2016/196]

AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE,

AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și articolul 25 alineatul (1),

întrucât:

Regulamentul (UE) nr. 316/2014 al Comisiei din 21 martie 2014 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri de transfer de tehnologie (1) a fost încorporat în Acordul privind SEE ca punctul 5 din anexa XIV la Acordul privind SEE.

Comisia Europeană a publicat o comunicare intitulată „Orientări privind aplicarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene acordurilor de transfer de tehnologie” (2).

Orientările Comisiei Europene au relevanță și pentru Spațiul Economic European.

Aplicarea uniformă a normelor SEE în materie de concurență trebuie asigurată pe întregul teritoriu al Spațiului Economic European.

În conformitate cu punctul II al rubricii „Observații generale” de la sfârșitul anexei XIV la Acordul SEE, Autoritatea AELS de Supraveghere trebuie să adopte, după ce poartă consultări cu Comisia Europeană, acte care să corespundă celor adoptate de Comisia Europeană pentru a menține condiții egale de concurență.

Comitetul consultativ pentru practici restrictive și poziții dominante și Comisia Europeană au fost consultate,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Comunicarea este publicată în Secțiunea SEE și în Suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.

(1) JO L 93, 28.3.2014, p. 17, încorporat în Acordul privind SEE prin Decizia nr. 293/2014 a Comitetului mixt al SEE din 12 decembrie 2014 (nepublicată încă).

(2) JO C 89, 28.3.2014, p. 3.

ANEXĂ

COMUNICAREA AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

Orientări privind aplicabilitatea articolului 53 din Acordul privind SEE acordurilor de transfer de tehnologie

A. Prezenta comunicare este publicată în temeiul dispozițiilor Acordului privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul privind SEE”) și ale Acordului dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”).

B. Comisia Europeană („Comisia”) a publicat o comunicare intitulată „Orientări privind aplicarea articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene acordurilor de transfer de tehnologie” (1). Respectivul act fără caracter obligatoriu stabilește principiile pe care Comisia le respectă în cadrul evaluării acordurilor de transfer de tehnologie în temeiul articolului 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”).

C. Autoritatea AELS de Supraveghere („autoritatea”) consideră că orientările Comisiei au relevanță pentru SEE. Pentru a menține condiții egale de concurență și a asigura aplicarea uniformă a normelor de concurență ale SEE în întreg Spațiul Economic European („SEE”), autoritatea a adoptat prezenta comunicare în temeiul competenței care i-a fost conferită prin articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. Aceasta intenționează să urmeze principiile și normele stabilite în prezenta comunicare atunci când aplică normele relevante ale SEE într-un caz particular.

D. Prezenta comunicare enunță îndeosebi principiile de evaluare a acordurilor de transfer de tehnologie în temeiul articolului 53 din Acordul privind SEE și oferă îndrumări cu privire la aplicarea acestora.

E. Prezenta comunicare se aplică doar cazurilor în care autoritatea are rolul de autoritate de supraveghere competentă în temeiul articolului 56 din Acordul privind SEE.

F. Prezenta comunicare înlocuiește comunicarea anterioară, din 2005, a autorității, referitoare la aplicarea articolul 53 din Acordul privind SEE acordurilor de transfer de tehnologie (2).

CUPRINS

1. INTRODUCERE

2. PRINCIPII GENERALE

2.1. Articolul 53 și drepturile de proprietate intelectuală

2.2. Cadrul general de aplicare a articolului 53

2.3. Definirea pieței

2.4. Distincția dintre concurenți și neconcurenți

3. APLICAREA REGULAMENTULUI DE EXCEPTARE PE CATEGORII A ACORDURILOR DE TRANSFER DE TEHNOLOGIE

3.1. Efectele Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie

3.2. Domeniul de aplicare și durata Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie

3.2.1. Conceptul de acorduri de transfer de tehnologie

3.2.2. Conceptul de „transfer”

3.2.3. Acordurile dintre două părți

3.2.4. Acordurile referitoare la fabricarea produselor contractuale

3.2.5. Durată

3.2.6. Relația cu alte regulamente de exceptare pe categorii

3.2.6.1. Regulamentele de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare și de cercetare și dezvoltare

3.2.6.2. Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale

3.3. Pragurile cotei de piață a zonei de securitate

3.4. Restrângeri grave ale concurenței în temeiul Regulamentului de exceptare pe categorii

3.4.1. Principii generale

3.4.2. Acorduri între concurenți

3.4.3. Acorduri între neconcurenți

3.5. Restricții excluse

3.6. Retragerea și neaplicarea Regulamentului de exceptare pe categorii

3.6.1. Procedura de retragere

3.6.2. Neaplicarea Regulamentului de exceptare pe categorii

4. APLICAREA ARTICOLULUI 53 ALINEATELE (1) ȘI (3) ÎN AFARA DOMENIULUI DE APLICARE AL REGULAMENTULUI DE EXCEPTARE PE CATEGORII A ACORDURILOR DE TRANSFER DE TEHNOLOGIE

4.1. Cadrul general de analiză

4.1.1. Factorii relevanți

4.1.2. Efectele negative ale acordurilor de licență restrictive

4.1.3. Efectele pozitive ale acordurilor de licență restrictive și cadrul de analiză a acestor efecte

4.2. Aplicarea articolului 53 diferitelor tipuri de restrângeri proprii acordurilor de licență

4.2.1. Obligații în materie de redevențe

4.2.2. Acordurile de licență exclusivă și restricțiile referitoare la vânzări

4.2.2.1. Licențele exclusive și unice

4.2.2.2. Restricții referitoare la vânzări

4.2.3. Restricții referitoare la producție

4.2.4. Restricții referitoare la domeniul de utilizare

4.2.5. Restricții referitoare la utilizarea captivă

4.2.6. Legarea și gruparea licențelor

4.2.7. Obligații de neconcurență

4.3. Acorduri de soluționare

4.4. Acordurile de regrupare de tehnologii

4.4.1. Evaluarea formării și a funcționării regrupărilor de tehnologii

4.4.2. Evaluarea restricțiilor individuale în acordurile dintre regrupare și licențiații acesteia

1. INTRODUCERE

(1) Prezentele orientări definesc principiile de evaluare a acordurilor de transfer de tehnologie în temeiul articolului 53 din Acordul privind SEE („articolul 53”). Acordurile de transfer de tehnologie se referă la acordarea de licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii prin care licențiatorul autorizează licențiatul să folosească drepturile asupra unei tehnologii acordate pentru producția de bunuri și prestarea de servicii, astfel cum sunt definite la articolul 1 alineatul (1) litera (c) din actul menționat la punctul 5 din anexa XIV la Acordul privind SEE [Regulamentul (UE) nr. 316/2014 al Comisiei din 21 martie 2014 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene categoriilor de acorduri de transfer de tehnologie (denumit în continuare „Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie”)] (3).

(2) Scopul prezentelor orientări este să furnizeze îndrumări de aplicare a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, precum și de aplicare a articolului 53 acordurilor de transfer de tehnologie care nu intră în domeniul de aplicare al regulamentului menționat mai sus. Nici Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, nici orientările nu aduc atingere posibilei aplicări paralele a articolului 54 din Acordul privind SEE („articolul 54”) acordurilor de transfer de tehnologie (4).

(3) Standardele menționate în prezentele orientări trebuie aplicate în funcție de circumstanțele specifice fiecărui caz. Aceasta exclude orice aplicare mecanică. Fiecare caz trebuie evaluat pe baza propriilor date, iar orientările trebuie aplicate în mod rezonabil și flexibil. Exemplele oferite au un rol strict ilustrativ și nu urmăresc să fie exhaustive. Autoritatea va studia modul în care Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și orientările sunt aplicate în cadrul noului sistem de aplicare creat în temeiul capitolului II din Protocolul 4 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție („Protocolul 4”) (5), pentru a aprecia necesitatea unor eventuale modificări.

(4) Prezentele orientări nu aduc atingere interpretării articolului 53 și a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie care ar putea fi oferită de Curtea de Justiție și de Tribunal.

2. PRINCIPII GENERALE

2.1. Articolul 53 și drepturile de proprietate intelectuală

(5) Scopul global al articolului 53 este să protejeze concurența de pe piață în vederea promovării bunăstării consumatorilor și a unei alocări eficiente a resurselor. Articolul 53 alineatul (1) interzice toate acordurile și practicile concertate dintre întreprinderi și deciziile asociațiilor de întreprinderi (6) care pot aduce atingere comerțului dintre părțile contractante („statele SEE”) (7) și care au ca obiect sau efect împiedicarea, restrângerea sau denaturarea concurenței (8). Prin derogare de la această normă, articolul 53 alineatul (3) dispune ca interdicția prevăzută la articolul 53 alineatul (1) să poată fi declarată neaplicabilă în cazul acordurilor dintre întreprinderi care contribuie la îmbunătățirea producției sau a distribuției de produse ori la promovarea progresului tehnic sau economic, asigurându-le totodată consumatorilor o parte echitabilă din beneficiile rezultate, dar fără a impune restricții care nu sunt indispensabile atingerii acestor obiective și fără a le oferi întreprinderilor în cauză posibilitatea de a elimina concurența în ceea ce privește o parte substanțială a produselor în cauză.

(6) Legislația privind proprietatea intelectuală le acordă drepturi exclusive titularilor de brevete, de drepturi de autor, de drepturi privind desenele, mărcile înregistrate și de alte drepturi protejate de lege. Titularul dreptului de proprietate intelectuală are dreptul, în temeiul legislației privind proprietatea intelectuală, să împiedice folosirea neautorizată a proprietății sale intelectuale și să o exploateze, de exemplu, prin acordarea de licențe unor terți. Din momentul în care un produs care încorporează un drept de proprietate intelectuală, cu excepția drepturilor de execuție (9), a fost introdus pe piața din SEE de către titularul dreptului sau cu consimțământul acestuia, dreptul de proprietate intelectuală este epuizat pe întreg teritoriul SEE, inclusiv în statele AELS, în sensul că titularul nu îl mai poate folosi pentru a controla vânzarea produsului în cauză (principiul epuizării unui drept în SEE) (10). Titularul dreptului nu este autorizat, în temeiul legislației privind proprietatea intelectuală, să împiedice vânzarea de către licențiați sau de către cumpărători a respectivelor produse care încorporează tehnologia ce face obiectul licenței. Principiul epuizării unui drept în SEE este conform funcției esențiale a drepturilor de proprietate intelectuală, care constă în a acorda titularului dreptul de a împiedica alte persoane să exploateze proprietatea sa intelectuală fără consimțământul său.

(7) Faptul că legislația privind proprietatea intelectuală acordă drepturi exclusive de exploatare nu înseamnă că drepturile de proprietate intelectuală sunt excluse de la aplicarea dreptului concurenței. Articolul 53 din tratat este aplicabil în special acordurilor prin care titularul acordă unei alte întreprinderi o licență de exploatare a drepturilor sale de proprietate intelectuală (11). De asemenea, aceasta nu înseamnă că există un conflict inerent între drepturile de proprietate intelectuală și normele în materie de concurență ale SEE. Într-adevăr, ambele corpusuri legislative au același obiectiv fundamental de promovare a intereselor consumatorului și a unei alocări eficiente a resurselor. Inovarea constituie o componentă esențială și dinamică a unei economii de piață deschise și concurențiale. Drepturile de proprietate intelectuală promovează concurența dinamică, încurajând întreprinderile să investească în dezvoltarea unor produse sau procese noi ori îmbunătățite. Concurența are un rol similar, obligând întreprinderile să inoveze. De aceea, atât drepturile de proprietate intelectuală, cât și concurența sunt necesare pentru a promova inovarea și a asigura o valorificare în condiții concurențiale a inovării.

(8) La evaluarea acordurilor de licență în temeiul articolului 53, trebuie să se țină seama de faptul că crearea drepturilor de proprietate intelectuală presupune adesea investiții substanțiale și că, adeseori, acest efort presupune riscuri. Pentru a nu reduce concurența dinamică și pentru a menține interesul pentru inovare, inovatorul nu trebuie să facă obiectul unor limitări necorespunzătoare în ceea ce privește exploatarea drepturilor de proprietate intelectuală care se dovedesc valoroase. Din aceste motive, inovatorul ar trebui să aibă latitudinea de a urmări să obțină, pentru proiectele reușite, o remunerare adecvată care să fie suficientă pentru a întreține interesul de a investi, ținând seama de proiectele care se soldează cu eșecuri. Acordarea unei licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii poate, de asemenea, să impună licențiatului să realizeze investiții semnificative care nu se recuperează (și anume, la abandonarea domeniului respectiv de activitate, investiția nu poate fi utilizată de către licențiat pentru alte activități sau nu poate fi vândută fără a înregistra o pierdere considerabilă) în tehnologia care face obiectul licenței și în activele de producție necesare exploatării acesteia. Nu se poate aplica articolul 53 fără a ține seama de aceste investiții ex ante efectuate de părți și de riscurile aferente. Riscul asumat de părți și investiția imposibil de recuperat care trebuie realizată pot duce astfel la un acord care nu intră în domeniul de aplicare al articolului 53 alineatul (1) sau care îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3), după caz, pentru perioada necesară amortizării investiției.

(9) La evaluarea acordurilor de licență în temeiul articolului 53, cadrul analitic existent este suficient de flexibil pentru a ține seama în mod corespunzător de aspectele dinamice ale acordării de licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii. Nu se presupune în nici un caz că drepturile de proprietate intelectuală și acordurile de licență ridică, în sine, probleme de concurență. Cele mai multe acorduri de licență nu restrâng concurența, ci generează creșteri ale eficienței favorabile concurenței. Într-adevăr, acordarea de licențe în sine are un caracter favorabil concurenței, întrucât duce la diseminarea tehnologiei și promovează inovarea de către licențiator și licențiat (licențiați). În afară de aceasta, chiar acordurile de licență care restrâng concurența pot produce creșteri ale eficienței favorabile concurenței, care trebuie examinate în temeiul articolului 53 alineatul (3) și prin comparare cu efectele negative asupra concurenței (12). Prin urmare, marea majoritate a acordurilor de licență sunt compatibile cu articolul 53.

2.2. Cadrul general de aplicare a articolului 53

(10) Articolul 53 alineatul (1) interzice acordurile care au ca obiect sau ca efect restrângerea concurenței. Articolul 53 alineatul (1) se aplică atât restrângerilor concurenței dintre părțile la un acord, cât și restrângerilor concurenței dintre una dintre părți și terți.

(11) Caracterul posibil restrictiv asupra concurenței al unui acord de licență trebuie evaluat în funcție de contextul real în care concurența ar exista în cazul în care acordul și restricțiile sale presupuse nu ar exista (13). La efectuarea evaluării este necesar să se țină seama de impactul posibil al acordului asupra concurenței intertehnologice (cu alte cuvinte, a concurenței dintre întreprinderile care utilizează tehnologii concurente) și asupra concurenței intratehnologice (cu alte cuvinte, a concurenței dintre întreprinderile care utilizează aceeași tehnologie) (14). Articolul 53 alineatul (1) interzice atât restrângerea concurenței intertehnologice, cât și a concurenței intratehnologice. Prin urmare, este necesar să se evalueze măsura în care acordul aduce atingere sau poate aduce atingere acestor două aspecte ale concurenței pe piață.

(12) Următoarele două probleme furnizează un cadru util pentru efectuarea acestei evaluări. Prima problemă se referă la impactul acordului asupra concurenței intertehnologice, în timp ce a doua abordează impactul acordului asupra concurenței intratehnologice. Întrucât restricțiile pot aduce atingere ambelor tipuri de concurență în același timp, s-ar putea să fie necesar să se analizeze o restricție din perspectiva celor două întrebări de la literele (a) și (b) înainte de a se stabili dacă a avut sau nu loc o limitare a concurenței în sensul articolului 53 alineatul (1): (a) acordul de licență restrânge o concurență reală sau potențială care ar fi putut exista în lipsa sa? Dacă da, acordul poate intra sub incidența articolului 53 alineatul (1). Pentru a efectua această evaluare, este necesar să se țină seama de concurența dintre părți și concurența din partea terților. De exemplu, în cazul în care două întreprinderi cu sediul în state SEE diferite acordă licențe încrucișate pentru tehnologii concurente și se angajează să nu vândă produse unul pe piața celuilalt, concurența (potențială) anterioară acordului este restrânsă. În mod similar, în cazul în care un licențiator impune licențiaților săi obligația de a nu folosi tehnologii concurente și aceste obligații au ca efect excluderea tehnologiilor terților, concurența reală sau potențială care ar fi existat în absența acordului este restrânsă; (b) acordul de licență restrânge o concurență reală sau potențială care nu ar fi putut exista decât în lipsa restricției (restricțiilor) din contract? Dacă da, acordul poate intra sub incidența articolului 53 alineatul (1). De exemplu, în cazul în care un licențiator le interzice licențiaților săi, care, înainte de acord, nu erau concurenți reali sau potențiali, să concureze între ei, concurența (potențială) care ar fi putut exista între licențiați în lipsa acestor constrângeri este restrânsă. Astfel de restricții includ fixarea verticală a prețului, precum și restricțiile, între licențiați, de a vinde într-un anumit teritoriu sau către anumiți clienți. Cu toate acestea, anumite constrângeri pot, în anumite cazuri, să nu intre sub incidența articolului 53 alineatul (1), atunci când constrângerea este necesară în mod obiectiv pentru existența unui acord de acest tip sau de această natură (15). Această excludere din domeniul de aplicare al articolului 53 alineatul (1) se poate face numai pe baza unor factori obiectivi externi părților, și nu pe baza unor opinii subiective sau a unor caracteristici ale părților. Nu trebuie să se stabilească dacă părțile, în situația lor, nu ar fi acceptat să încheie un acord mai puțin restrictiv, ci dacă, dată fiind natura acordului și caracteristicile pieței, un acord mai puțin restrictiv nu ar fi fost încheiat de întreprinderi într-o situație similară (16). Argumentul potrivit căruia, în lipsa unei constrângeri, furnizorul ar fi recurs la integrare verticală nu este suficient. Deciziile privind realizarea sau nu a unei integrări verticale depind de o gamă largă de factori economici complecși, dintre care o parte sunt interni întreprinderii în cauză.

(13) Faptul că articolul 53 alineatul (1) face distincție între acordurile care au ca obiect restrângerea concurenței și acordurile care au ca efect restrângerea concurenței ar trebui să fie luat în considerare la aplicarea cadrului analitic menționat la punctul 12 din prezentele orientări. Un acord sau o restricție contractuală nu este interzis(ă) de articolul 53 alineatul (1) decât în cazul în care are ca obiect sau efect restrângerea concurenței intertehnologice și/sau intratehnologice.

(14) Restrângerile concurenței prin obiect sunt acelea care, prin propria lor natură, restrâng concurența. Acestea sunt restrângeri care, ținându-se seama de obiectivele urmărite de normele SEE în materie de concurență, au un potențial atât de mare de a produce efecte negative asupra concurenței, încât nu este necesar să se demonstreze, în scopul aplicării articolului 53 alineatul (1), niciun efect asupra pieței (17). În afară de aceasta, este puțin probabil ca, în cazul restricțiilor prin obiect, condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3) să fie îndeplinite. Mai mulți factori permit să se evalueze dacă un acord are sau nu ca obiect restrângerea concurenței. Acești factori includ, în special, conținutul acordului și scopurile obiective urmărite de acesta. De asemenea, ar putea fi necesar să se examineze contextul în care acesta se aplică (urmează să se aplice) și comportamentul efectiv al părților pe piață (18). Cu alte cuvinte, o examinare a faptelor care stau la baza acordului și a circumstanțelor specifice în care acesta funcționează ar putea fi necesară înainte de a se putea concluziona dacă o restricție anume constituie o restrângere prin obiect a concurenței. Modul în care se pune în aplicare efectiv un acord poate dezvălui o restricție prin obiect chiar și în cazul în care acordul formal nu conține o prevedere expresă în acest sens. Proba intenției subiective din partea părților de a restrânge concurența este un factor relevant, dar nu o condiție necesară. Un acord poate fi considerat ca având un obiect restrictiv chiar dacă nu are drept unic obiectiv restrângerea concurenței, ci urmărește, de asemenea, alte obiective legitime (19). Pentru acordurile de licență, autoritatea consideră că restricțiile din lista restrângerilor grave ale concurenței menționate la articolul 4 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie constituie restricții prin însuși obiectul lor (20).

(15) În cazul în care un acord nu este restrictiv asupra concurenței prin obiectul său, este necesar să se examineze dacă are efecte de restrângere a concurenței. Trebuie să se țină seama atât de efectele reale, cât și de cele potențiale (21). Cu alte cuvinte, acordul trebuie să aibă efecte anticoncurențiale probabile. Pentru ca acordurile de licență să restrângă concurența prin efectul lor, ele trebuie să afecteze concurența reală sau potențială într-o măsură îndeajuns de mare încât să poată produce, cu un grad rezonabil de probabilitate, efecte negative asupra prețurilor, producției, inovării sau varietății ori asupra calității bunurilor și serviciilor pe piața relevantă. Efectele negative probabile asupra concurenței trebuie să fie semnificative (22). Un acord este susceptibil să aibă efecte anticoncurențiale semnificative atunci când cel puțin una dintre părți are sau obține un anumit grad de putere pe piață, iar acordul contribuie la crearea, menținerea sau consolidarea acestei puteri pe piață ori le permite părților să exploateze această putere pe piață. Puterea de piață este capacitatea de a menține prețurile la un nivel superior celui al prețurilor concurențiale sau producția la un nivel inferior celui al unei producții competitive din punct de vedere al cantității, calității și varietății produselor, precum și al inovării, de-a lungul unei perioade semnificative (23). Gradul de putere pe piață necesar, în mod normal, pentru a se putea constata o încălcare a articolului 53 alineatul (1) este mai mic decât gradul de putere pe piață necesar pentru a se constata o poziție dominantă în temeiul articolului 54 (24).

(16) În scopul analizării restrângerilor concurenței prin efect, în mod normal, este necesar să se definească piața relevantă și să se examineze și să se evalueze, în special, natura produselor și a tehnologiilor în cauză, poziția pe piață a părților, poziția pe piață a concurenților, poziția pe piață a cumpărătorilor, existența unor concurenți potențiali și nivelul barierelor la intrare. Cu toate acestea, în anumite cazuri, efectele anticoncurențiale ar putea fi demonstrate în mod direct, analizându-se comportamentul pe piață al părților la acord. Astfel, mai poate fi posibil să se constate că un acord a dus la creșterea prețurilor.

(17) Cu toate acestea, acordurile de licență pot avea, de asemenea, un important potențial favorabil concurenței, iar marea majoritate a acestor acorduri sunt, într-adevăr, favorabile concurenței. Acordurile de licență pot promova inovarea, permițându-le inovatorilor să câștige venituri care să acopere cel puțin o parte din costurile de cercetare și dezvoltare. Acordurile de licență duc, de asemenea, la diseminarea tehnologiilor, care pot crea plusvaloare prin reducerea costurilor de producție ale licențiatului sau prin posibilitatea oferită acestuia de a fabrica produse noi sau îmbunătățite. Creșterile în ceea ce privește eficiența realizate la nivelul licențiatului provin adesea dintr-o combinare a tehnologiei licențiatorului cu activele și tehnologiile licențiatului. O asemenea integrare a unor active și tehnologii complementare poate duce la o configurație cost/producție care, altfel, nu ar fi posibilă. De exemplu, combinarea unei tehnologii îmbunătățite a licențiatorului cu activele de producție sau de distribuție mai eficiente ale licențiatului poate reduce costurile de producție sau conduce la fabricarea unui produs de calitate mai bună. Acordarea de licențe poate servi și la realizarea scopului favorabil concurenței de înlăturare a obstacolelor din calea dezvoltării și a exploatării propriei tehnologii a licențiatului. În special în sectoare în care prevalează numeroase brevete, se acordă adesea licențe pentru a oferi libertatea de concepție, eliminându-se riscul de fi acuzat de licențiator de încălcarea drepturilor sale. Atunci când licențiatorul acceptă să nu își invoce drepturile de proprietate intelectuală pentru a împiedica vânzarea produselor licențiatului, acordul elimină o barieră din calea vânzării produsului licențiatului și, astfel, încurajează concurența în general.

(18) În cazurile în care un acord de licență intră sub incidența articolului 53 alineatul (1), efectele sale proconcurențiale trebuie comparate cu cele restrictive, prin raportare la articolul 53 alineatul (3). În cazul în care toate cele patru condiții prevăzute la articolul 53 alineatul (3) sunt îndeplinite, acordul de licență restrictiv în cauză este valid și aplicabil, nemaifiind necesară nici o decizie prealabilă în acest scop (25). Cu toate acestea, este improbabil ca restrângerile grave să poată îndeplini condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3). În general, asemenea acorduri nu îndeplinesc (cel puțin) una din primele două condiții prevăzute la articolul 53 alineatul (3). În general, ele nu creează avantaje economice obiective sau avantaje pentru consumatori. În afară de aceasta, acordurile de acest tip nu îndeplinesc în general a treia condiție, care are legătură cu caracterul indispensabil al restricțiilor. De exemplu, în cazul în care părțile fixează prețul la care trebuie vândute produsele realizate sub licență, acest lucru va conduce, în principiu, la o producție mai scăzută și la o alocare greșită a resurselor, precum și la prețuri mai mari pentru consumatori. Nici restricția privind prețul nu este indispensabilă pentru a obține creșterea nivelului de eficiență datorită faptului că ambii concurenți dispun de cele două tehnologii.

2.3. Definirea pieței

(19) Abordarea Autorității AELS de Supraveghere privind definirea pieței relevante se găsește în Comunicarea sa privind definirea pieței relevante în sensul dreptului SEE al concurenței (26). Prezentele orientări se referă numai la aspectele de definire a pieței care prezintă o importanță deosebită în domeniul acordării de licențe de drepturi asupra unei tehnologii.

(20) Tehnologia este un factor de producție care este integrat fie într-un produs, fie într-un proces de producție. Prin urmare, acordarea de licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii poate afecta concurența atât în amonte, pe piața factorilor de producție, cât și în aval, pe cea a produselor finite. De exemplu, un acord între două părți care vând produse concurente în aval și care își acordă licențe încrucișate pentru drepturi asupra unei tehnologii legate de fabricarea acestor produse în amonte poate restrânge concurența pe piața din aval a produselor sau a serviciilor în cauză. Acordarea de licențe încrucișate poate, de asemenea, restrânge concurența pe piața din amonte a tehnologiilor și, de asemenea, pe alte piețe ale factorilor de producție din amonte. Prin urmare, pentru a evalua efectele acordurilor de licență asupra concurenței, este posibil să fie necesară definirea pieței (piețelor) relevante ale produsului, precum și a (ale) tehnologiilor (27).

(21) Piața relevantă a produsului cuprinde produsele contractuale (care încorporează tehnologia care face obiectul licenței) și produsele care sunt considerate de cumpărători ca interschimbabile sau substituibile cu produsele contractuale, datorită caracteristicilor produselor, prețurilor și utilizării căreia acestea îi sunt destinate. Produsele contractuale pot face parte dintr-o piață finală și/sau intermediară a produsului

(22) Piețele relevante ale tehnologiilor sunt alcătuite din drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței și substituenții săi, cu alte cuvinte alte tehnologii care sunt considerate de licențiați ca interschimbabile sau substituibile drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței, datorită caracteristicilor și redevențelor tehnologiilor, precum și utilizării căreia îi sunt destinate. Pornind de la tehnologia comercializată de licențiator, este necesar să se identifice celelalte tehnologii spre care licențiații s-ar putea îndrepta în cazul unei creșteri ușoare, dar permanente, a prețurilor relative, cu alte cuvinte a redevențelor. Într-o abordare alternativă ar trebui examinată piața produselor care încorporează drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței (a se vedea punctul 25 de mai jos).

(23) Termenul de „piață relevantă” utilizat la articolul 3 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și definit la articolul 1 alineatul (1) litera (m) se referă la piața relevantă a produselor și la piața relevantă a tehnologiilor atât din punctul de vedere al produselor, cât și din cel geografic.

(24) „Piața geografică relevantă” este definită la articolul 1 alineatul (1) litera (l) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și reprezintă zona în care întreprinderile interesate sunt implicate în oferta și cererea de produse sau în acordarea de licențe pentru tehnologie, în care condițiile concurențiale sunt suficient de omogene și care poate fi distinsă de zonele învecinate, deoarece condițiile concurențiale diferă într-o măsură apreciabilă în acele zone. Piața geografică a pieței (piețelor) relevante a (ale) tehnologiei poate fi diferită de piața geografică a piețelor relevante ale produselor.

(25) Odată definite piețele relevante, se poate efectua atribuirea cotelor de piață diferitelor surse de concurență care funcționează aici; acestea vor indica puterea relativă a operatorilor de pe piață. În cazul piețelor tehnologiilor, una dintre metode o reprezintă calcularea cotelor de piață pe baza cotei fiecărei tehnologii din totalul veniturilor din redevențe, care reprezintă cota unei tehnologii pe o piață în care diferite tehnologii concurente sunt acordate prin licențe. Totuși, această metodă se dovedește a fi adesea pur teoretică, și nu practică, din cauza lipsei informațiilor clare privind redevențele. O altă abordare, care este cea folosită pentru calcularea zonei de securitate, astfel cum se explică la articolul 8 litera (d) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, constă în a calcula cotele pe piața tehnologiilor pe baza vânzărilor de produse care încorporează tehnologia ce face obiectul licenței pe piețele produselor aflate în aval (pentru mai multe detalii, a se vedea punctul 86 și următoarele). În cazuri individuale situate în zonei de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, poate fi necesar, dacă acest lucru este posibil din punct de vedere practic, să se aplice ambele abordări descrise pentru evaluarea mai exactă a puterii de piață a licențiatorului și să se ia în considerare alți factori disponibili care oferă o bună aproximare a puterii relative a tehnologiilor disponibile (pentru mai mulți factori, a se vedea punctele 157 și 159 și următoarele) (28).

(26) Anumite acorduri de licență pot afecta concurența în materie de inovare. Cu toate acestea, la analiza unor asemenea efecte, autoritatea se va limita, în mod normal, la examinarea impactului acordului asupra concurenței pe piețele produselor și tehnologiilor existente (29). Concurența pe aceste piețe poate fi afectată de acorduri care întârzie introducerea produselor îmbunătățite sau a produselor noi care, în timp, le vor înlocui pe cele existente. În astfel de cazuri, inovarea este o sursă de concurență potențială care trebuie luată în calcul la evaluarea impactului acordului asupra piețelor produselor și piețelor tehnologiilor. Cu toate acestea, într-un număr limitat de cazuri ar putea fi util și necesar să se analizeze și separat efectele asupra concurenței în materie de inovare. Este cazul mai ales atunci când acordul afectează inovarea care are ca scop crearea de noi produse și atunci când este posibilă identificarea încă dintr-o fază incipientă a polilor de cercetare și dezvoltare (30). În astfel de cazuri, se poate analiza dacă în urma încheierii acordului va rămâne un număr suficient de poli concurențiali de cercetare și dezvoltare pentru a fi menținută o concurență efectivă în materie de inovare.

2.4. Distincția dintre concurenți și neconcurenți

(27) În general, acordurile dintre concurenți prezintă riscuri mai mari pentru concurență decât acordurile dintre neconcurenți. Cu toate acestea, concurența dintre întreprinderi care folosesc aceeași tehnologie (concurența intratehnologică între licențiați) constituie un factor complementar important pentru concurența dintre întreprinderile care utilizează tehnologii concurente (concurența intertehnologică). De exemplu, concurența intratehnologică poate determina scăderea prețurilor pentru produsele care încorporează tehnologia în cauză, ceea ce nu numai că ar putea produce beneficii directe și imediate pentru consumatorii acestor produse, dar și stimula concurența între întreprinderi care folosesc tehnologii concurente. În contextul acordării de licențe, faptul că licențiații își comercializează propriul produs trebuie să fie, de asemenea, luat în considerare. Ei nu revând un produs furnizat de o altă întreprindere. Astfel, există posibilități mai mari de diferențiere a produselor și de concurență bazată pe calitate între licențiați decât în cazul acordurilor verticale privind revânzarea produselor.

(28) Pentru a determina relația concurențială dintre părți, este necesar să se examineze dacă părțile ar fi fost concurenți reali sau potențiali în absența acordului. În cazul în care, în lipsa acordului, părțile nu ar fi fost concurenți reali sau potențiali pe niciuna dintre piețele relevante afectate de acordul respectiv, atunci acestea sunt considerate neconcurenți.

(29) În principiu, părțile la un acord nu sunt considerate concurenți în cazul în care acestea sunt într-o poziție de blocaj unilateral sau bilateral. O situație de blocaj unilateral există atunci când un drept asupra unei tehnologii nu poate fi exploatat fără a încălca un alt drept valabil asupra unei tehnologii sau dacă una dintre părți nu poate fi activă într-un mod viabil din punct de vedere comercial pe piața relevantă fără a încălca dreptul valabil asupra unei tehnologii al celeilalte părți. Acest lucru se întâmplă, de exemplu, în cazul în care un drept asupra unei tehnologii are ca obiect o îmbunătățire adusă unui alt drept asupra unei tehnologii, iar îmbunătățirea nu poate fi utilizată din punct de vedere juridic fără o licență pentru dreptul asupra tehnologiei de bază. O situație de blocaj bilateral există atunci când niciunul dintre drepturile asupra unei tehnologii nu poate fi exploatat fără să aducă atingere unui alt drept valabil asupra unei tehnologii sau în cazul în care nici una dintre părți nu poate fi activă într-un mod viabil din punct de vedere comercial pe piața relevantă fără a încălca dreptul valabil asupra unei tehnologii al celeilalte părți și în cazul în care părțile sunt astfel nevoite să obțină o licență sau o permisiune reciprocă (31). Cu toate acestea, în practică, vor apărea cazuri în care nu este deloc sigur dacă un anumit drept asupra unei tehnologii este valabil și încălcat.

(30) Părțile sunt concurenți reali pe piața produsului în cazul în care, înainte de acord, ambele desfășurau deja activități pe aceeași piață relevantă a produsului. Faptul că ambele părți desfășurau deja activități pe aceeași piață relevantă a produsului, fără a fi încheiat un acord de licență, este un indiciu puternic al faptului că părțile nu se blochează reciproc. Într-un astfel de scenariu, se poate considera că părțile sunt concurenți reali, până când este dovedită o situație de blocaj (în special printr-o hotărâre judecătorească definitivă).

(31) Licențiatul poate fi considerat concurent potențial pe piața produsului în cazul în care, în lipsa acordului ar fi făcut probabil investițiile suplimentare necesare pentru a intra pe piața relevantă ca răspuns la o creștere ușoară, dar permanentă, a prețurilor produselor. Posibila intrare ar trebui să fie evaluată în mod realist, adică pe baza faptelor din cazul respectiv. Intrarea este mai probabilă dacă licențiatul deține active care pot fi utilizate cu ușurință pentru a intra pe piață fără costuri nerecuperabile semnificative sau dacă acesta a elaborat deja planuri ori a început să realizeze altfel de investiții pentru a intra pe piață. Trebuie să existe posibilități concrete reale pentru ca licențiatul să intre pe piața relevantă și să concureze cu întreprinderile stabilite (32). În consecință, licențiatul nu poate fi descris ca fiind un concurent potențial dacă intrarea sa pe o piață nu constituie o strategie viabilă din punct de vedere economic (33).

(32) În contextul specific al drepturilor de proprietate intelectuală, un factor suplimentar pentru a evalua dacă părțile sunt concurenți potențiali pe o anumită piață este posibilitatea ca drepturile lor de proprietate intelectuală să fie într-o situație de blocaj, și anume ca licențiatul să nu poată intra pe piața respectivă fără a încălca drepturile de proprietate intelectuală ale celeilalte părți.

(33) În lipsa unei certitudini sub forma unei hotărâri judecătorești definitive potrivit căreia există o situație de blocaj și, prin urmare, în lipsa unei certitudini cu privire la acest punct, părțile, atunci când trebuie să stabilească dacă sunt concurenți potențiali, vor trebui să se bazeze pe toate datele disponibile la acel moment, inclusiv posibilitatea ca drepturile de proprietate intelectuală să fie încălcate și existența unor posibilități efective ca, într-un caz concret, drepturile de proprietate intelectuală existente să fie conturnate. Investițiile substanțiale efectuate deja sau planurile avansate în vederea intrării pe o anumită piață pot veni în sprijinul opiniei că părțile sunt cel puțin concurenți potențiali, chiar și dacă nu poate fi exclusă o situație de blocaj. Ar putea fi necesare dovezi deosebit de solide în sensul existenței unei situații de blocaj atunci când părțile pot avea un interes comun în invocarea existenței unei astfel de situații de blocaj în scopul calificării lor ca neconcurenți, de exemplu atunci când situația de blocaj bilateral invocată se referă la tehnologii care sunt substituenți tehnologici (a se vedea punctul 22 de mai sus) sau când există un stimulent financiar semnificativ din partea licențiatorului către licențiat.

(34) Pentru a constitui o presiune concurențială reală, intrarea trebuie să se poată produce într-o perioadă scurtă de timp (34). În mod normal, o perioadă de 1-2 ani este considerată corespunzătoare. Cu toate acestea, în cazuri individuale, pot fi luate în calcul și perioade mai mari. Perioada de timp necesară întreprinderilor deja aflate pe piață pentru a-și adapta capacitățile poate fi folosită ca etalon pentru a determina această perioadă. De exemplu, părțile pot fi considerate concurenți potențiali pe piața produsului atunci când licențiatul produce pe baza propriei tehnologii pe o piață geografică și începe să producă pe o altă piață geografică pe baza unei tehnologii concurente care face obiectul unei licențe. În astfel de situații, este probabil ca licențiatul să fi putut intra pe cea de a doua piață geografică pe baza propriei tehnologii, cu excepția cazului în care această intrare ar fi fost împiedicată de factori obiectivi, precum existența unor drepturi de proprietate intelectuală de blocaj.

(35) Părțile sunt considerate concurenți reali pe piața tehnologiei în cazul în care ambele acordă deja licențe pentru drepturi asupra unor tehnologii substituibile sau licențiatul acordă deja licențe pentru drepturi asupra tehnologiei sale, iar licențiatorul intră pe piața tehnologiei acordând licențiatului o licență pentru drepturi asupra unei tehnologii concurente.

(36) Părțile sunt considerate concurenți potențiali pe piața tehnologiilor dacă dețin tehnologii substituibile, iar licențiatul nu acordă licențe pentru propria tehnologie, dar există posibilitatea de a o face în eventualitatea unei creșteri ușoare, dar permanente, a prețurilor tehnologiei în cauză. În cazul piețelor tehnologiilor, este în general mai dificil să se evalueze dacă părțile sunt concurenți potențiali. Din acest motiv, la aplicarea Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu este luată în calcul concurența potențială de pe piața tehnologiilor (a se vedea punctul 83 de mai jos), iar părțile sunt considerate neconcurenți.

(37) În anumite cazuri, este posibil să se stabilească faptul că, deși licențiatorul și licențiatul fabrică produse concurente, ei nu sunt totuși concurenți pe piața relevantă a produsului sau pe piața relevantă a tehnologiilor, deoarece tehnologia care face obiectul licenței constituie o inovație atât de importantă încât tehnologia licențiatului a devenit depășită moral sau necompetitivă. În astfel de cazuri, tehnologia licențiatorului fie creează o nouă piață, fie exclude de pe piața existentă tehnologia licențiatului. Totuși, acest lucru este adesea imposibil de stabilit la momentul încheierii acordului. De obicei, vechea tehnologie nu apare ca fiind depășită moral sau necompetitivă decât atunci când consumatorii au acces de ceva timp la tehnologia nouă și la produsele care o încorporează. De exemplu, atunci când tehnologia CD-ului a fost dezvoltată, iar cititoarele de CD-uri și discurile au fost lansate pe piață, nu era evident că această nouă tehnologie va înlocui discurile de vinil. Acest fapt a devenit evident abia după câțiva ani. În consecință, părțile vor fi considerate concurenți în cazul în care, la momentul încheierii acordului, nu este evident că tehnologia licențiatului este depășită moral sau necompetitivă. Cu toate acestea, ținându-se seama de faptul că atât articolul 53 alineatul (1), cât și articolul 53 alineatul (3) trebuie să fie aplicate în funcție de contextul real în care acordul este încheiat, evaluarea ar putea fi modificată în cazul unei evoluții semnificative a situației. Prin urmare, relația dintre părți va avea o altă clasificare, fiind considerată o relație între neconcurenți în cazul în care, cu timpul, tehnologia licențiatului devine depășită moral sau necompetitivă pe piață.

(38) În unele cazuri, părțile pot deveni concurenți în urma încheierii acordului, deoarece licențiatul dezvoltă sau achiziționează o tehnologie concurentă și începe exploatarea acesteia. În astfel de cazuri, este necesar să se țină seama de faptul că părțile nu au fost concurenți la momentul încheierii acordului și că acordul a fost încheiat în acest context. Prin urmare, autoritatea își va concentra atenția asupra impactului acordului asupra capacității licențiatului de a-și exploata propria tehnologie (concurentă). În special, lista restricțiilor grave aplicabilă acordurilor dintre concurenți nu va fi aplicabilă unor astfel de acorduri, decât dacă acordul a fost modificat ulterior sub un aspect esențial, după ce părțile au devenit concurenți [a se vedea articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie].

(39) De asemenea, întreprinderile participante la un acord pot deveni concurenți în urma încheierii acordului atunci când licențiatul era deja activ pe piața relevantă pe care este vândut produsul contractual înainte de acordarea licenței și când licențiatorul intră ulterior pe piața relevantă fie pe baza drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței, fie pe baza unei noi tehnologii. De asemenea, în acest caz, lista restricțiilor grave aplicabilă acordurilor între neconcurenți va continua să se aplice acordului, cu excepția cazului în care acordul este modificat ulterior sub orice aspect esențial [a se vedea articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie]. O modificare sub un aspect esențial include încheierea unui nou acord de transfer de tehnologie între părți privind drepturi asupra unor tehnologii concurente care pot fi folosite pentru fabricarea de produse care sunt concurente cu produsele contractuale.

3. APLICAREA REGULAMENTULUI DE EXCEPTARE PE CATEGORII A ACORDURILOR DE TRANSFER DE TEHNOLOGIE

3.1. Efectele Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie

(40) Categoriile de acorduri de transfer de tehnologie care îndeplinesc condițiile prevăzute de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie sunt exceptate de la interdicția prevăzută la articolul 53 alineatul (1). Acordurile care beneficiază de exceptarea pe categorii sunt, din punct de vedere legal, valabile și aplicabile. Astfel de acorduri pot fi interzise numai pentru viitor și numai prin retragerea exceptării pe categorii de către autoritate sau de către autoritățile din domeniul concurenței ale statelor AELS. Ele nu pot fi interzise în temeiul articolului 53 de către instanțele naționale în cadrul litigiilor private.

(41) Exceptarea pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie este întemeiată pe prezumția că, în măsura în care intră sub incidența articolului 53 alineatul (1), acordurile respective îndeplinesc cele patru condiții prevăzute la articolul 53 alineatul (3). Prin urmare, se presupune că acordurile conduc la creșteri ale eficienței economice, că restricțiile pe care le conțin sunt indispensabile pentru atingerea acestor creșteri ale eficienței, că li se asigură consumatorilor de pe piața afectată o parte echitabilă din aceste creșteri ale eficienței și că acordurile nu le oferă întreprinderilor implicate posibilitatea de a elimina concurența pentru o parte substanțială a produselor în cauză. Pragurile cotelor de piață (articolul 3, lista restricțiilor grave (articolul 4 și restricțiile excluse (articolul 5 prevăzute de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie urmăresc ca numai acordurile restrictive, despre care se poate presupune în mod rezonabil că îndeplinesc cele patru condiții prevăzute la articolul 53 alineatul (3), să beneficieze de exceptarea pe categorii.

(42) Astfel cum prevede secțiunea 4 a prezentelor orientări, numeroase acorduri de licență nu intră sub incidența articolului 53 alineatul (1), fie pentru că nu restrâng deloc concurența, fie pentru că restrângerea concurenței nu este semnificativă (35). În măsura în care astfel de acorduri intră oricum sub incidența Regulamentului de exceptare pe categorii, nu va fi necesar să se determine dacă ele intră sau nu sub incidența articolul 53 alineatul (1) (36).

(43) În afara domeniului de aplicare a exceptării pe categorii, este relevant a se examina dacă, în anumite cazuri, acordul intră sub incidența articolului 53 alineatul (1) și, în această situație, dacă condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3) sunt îndeplinite Nu există o prezumție că acordurile de transfer de tehnologie care nu beneficiază de exceptarea pe categorii intră sub incidența articolului 53 alineatul (1) sau că nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3). În special, simplul fapt că acele cote de piață ale părților depășesc pragurile cotelor de piață prevăzute la articolul 3 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu reprezintă un temei suficient pentru a se considera că acordul intră sub incidența articolului 53 alineatul (1). Este necesară o evaluare individuală a efectelor posibile ale acordului. Aceasta se întâmplă doar atunci când acordurile conțin restrângeri grave ale concurenței despre care se poate presupune, în mod normal, că sunt interzise de articolul 53.

3.2. Domeniul de aplicare și durata Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie

3.2.1. Conceptul de acorduri de transfer de tehnologie

(44) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și prezentele orientări reglementează acordurile de transfer de tehnologie. Potrivit articolului 1 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, conceptul de „drepturi asupra unei tehnologii” se referă la know-how, precum și la brevete, modele de utilitate, drepturile asupra desenelor și modelelor, topografia produselor semiconductoare, certificate de protecție suplimentară pentru medicamente sau alte produse pentru care astfel de certificate de protecție suplimentară pot fi obținute, certificate de ameliorator de plante și drepturi de autor pentru programe informatice sau o combinație a acestora, precum și cererile referitoare la aceste drepturi și cererile de înregistrare a acestor drepturi. Drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței ar trebui să-i permită licențiatului să fabrice produsele contractuale cu sau fără alți factori de producție. Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie se aplică numai în statele SEE în care licențiatorul deține drepturi asupra tehnologiei relevante. În caz contrar, nu există drepturi asupra tehnologiei care să fie transferate în sensul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie.

(45) Know-how-ul este definit la articolul 1 alineatul (1) litera (i) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie ca fiind un ansamblu de informații practice care rezultă din experiență și testare și care sunt secrete, esențiale și identificate: (a) „secret” înseamnă că know-how-ul nu este, în general, cunoscut sau ușor accesibil; (b) „esențial” înseamnă că know-how-ul include informații importante și utile pentru fabricarea produselor care fac obiectul acordului de licență sau pentru aplicarea procesului care face obiectul acordului de licență. Cu alte cuvinte, aceste informații trebuie să contribuie în mod semnificativ sau să faciliteze fabricarea produselor contractuale. În cazurile în care know-how-ul care face obiectul licenței se referă la un produs, și nu la un proces, această condiție presupune că know-how-ul este util pentru fabricarea produsului contractual. Această condiție nu este îndeplinită în cazul în care produsele contractuale pot fi realizate pe baza unei tehnologii disponibile în mod gratuit. Cu toate acestea, această condiție nu presupune ca produsele contractuale să aibă o valoare mai mare decât produsele realizate pe baza unei tehnologii disponibile în mod gratuit. În cazul proceselor tehnologice, această condiție presupune necesitatea ca know-how-ul să fie util, în sensul că, la data încheierii acordului, se poate conta în mod rezonabil pe capacitatea sa de a îmbunătăți semnificativ poziția concurențială a licențiatului, spre exemplu, prin reducerea costurilor de producție; (c) „identificat” înseamnă că se poate verifica dacă know-how-ul care face obiectul licenței îndeplinește criteriile de „secret” și de „esențial”. Această condiție este îndeplinită atunci când know-how-ul care face obiectul licenței este descris într-un manual sau stabilit în orice altă formă scrisă. Cu toate acestea, în anumite situații, acest lucru poate fi, în mod rezonabil, imposibil. Know-how-ul care face obiectul licenței poate consta în cunoștințele practice deținute de angajații licențiatorului. De exemplu, angajații licențiatorului pot deține cunoștințe secrete și esențiale referitoare la un anumit proces de producție, care sunt transmise licențiatului sub forma instruirii angajaților acestuia din urmă. În astfel de situații, este suficient ca în acord să fie descris caracterul general al know-how-ului și să se enumere angajații care vor fi sau au fost implicați în transferul lui către licențiat.

(46) Clauzele din acordurile de transfer de tehnologie referitoare la achiziționarea de produse de către licențiat sunt reglementate de regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie dacă și în măsura în care respectivele clauze au o legătură directă cu fabricarea sau comercializarea produselor contractuale. Prin urmare, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu se aplică acelor părți dintr-un acord de transfer de tehnologie care se referă la factori de producție și/sau echipamente utilizate în alte scopuri decât pentru fabricarea produselor contractuale. De exemplu, în cazurile în care se vinde lapte și, în același timp, se acordă licențe pentru tehnologia de fabricare de brânzeturi, numai laptele utilizat pentru fabricarea de brânzeturi cu ajutorul tehnologiei care face obiectul licenței va fi reglementat de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie.

(47) Clauzele din acordurile de transfer de tehnologie referitoare la acordarea de licențe pentru alte tipuri de proprietate intelectuală, cum ar fi mărcile sau drepturile de autor, altele decât drepturile de autor pentru programe informatice (pentru drepturile de autor pentru programe informatice a se vedea punctele 44 și 62), sunt reglementate de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie numai dacă și în măsura în care au o legătură directă cu fabricarea sau comercializarea produselor contractuale. Această condiție face ca de exceptarea pe categorii să beneficieze doar clauzele referitoare la alte categorii de drepturi de proprietate intelectuală, în măsura în care aceste drepturi permit licențiatului o mai bună exploatare a drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței. De exemplu, în cazul în care un licențiator autorizează un licențiat să utilizeze marca sa pe produsele care încorporează tehnologia care face obiectul licenței, această licență pentru marcă poate permite licențiatului o mai bună exploatare a tehnologiei care face obiectul licenței, prin faptul că le permite consumatorilor să facă o legătură imediată între produs și caracteristicile conferite acestuia de drepturile asupra tehnologiei care face obiectul licenței. Obligația impusă licențiatului de a folosi marca licențiatorului poate, de asemenea, să aibă ca efect promovarea diseminării tehnologiei, permițându-i licențiatorului să fie identificat ca sursă a tehnologiei subiacente. Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie reglementează acordurile de transfer de tehnologie în acest scenariu, chiar și în cazul în care interesul principal al părților este de a exploata mai degrabă marca decât tehnologia (37).

(48) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu reglementează acordarea de licențe pentru dreptul de autor, altul decât dreptul de autor pentru programe informatice (cu excepția situației prezentate la punctul 47). Cu toate acestea, ca regulă generală, autoritatea va aplica principiile definite în Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și în prezentele orientări atunci când va evalua acordarea de licențe pentru drepturi de autor pentru fabricarea produselor contractuale, în temeiul articolului 53.

(49) Pe de altă parte, se consideră că acordarea de licențe asupra drepturilor de închiriere sau de execuție publică, protejate de drepturi de autor, în particular cele referitoare la filme și muzică, ridică probleme specifice și că s-ar putea să nu fie oportun să se analizeze acest tip de licențe pe baza principiilor prezentate în prezentele orientări. La aplicarea articolului 53, trebuie să se țină seama de particularitățile operei și de modalitatea de exploatare a acesteia (38). Prin urmare, autoritatea nu va aplica Regulamentul de exceptare pe categorii și prezentele orientări prin analogie acordării de licențe asupra acestor alte drepturi.

(50) De asemenea, autoritatea nu va aplica licențelor asupra mărcilor principiile consacrate de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și de prezentele orientări (cu excepția situației prevăzute la punctul 47). Acordarea de licențe asupra mărcii apare adesea în contextul distribuției și revânzării de bunuri și servicii și este, în general, mai apropiată de acordurile de distribuție decât de acordurile de licență pentru tehnologie. Atunci când licența asupra mărcii este direct legată de folosința, vânzarea sau revânzarea bunurilor și a serviciilor și nu constituie obiectul principal al acordului, acordul de licență este reglementat de actul prevăzut la punctul 2 din anexa XIV la Acordul privind SEE [Regulamentul (UE) nr. 330/2010 al Comisiei din 20 aprilie 2010] privind aplicarea articolului 53 alineatul (3) din Acordul privind SEE categoriilor de acorduri verticale și practici concertate (denumit în continuare „Regulamentul de exceptare pe categorii aplicabil acordurilor verticale”) (39).

3.2.2. Conceptul de „transfer”

(51) Conceptul de „transfer” presupune transmiterea tehnologiei de la o întreprindere la alta. Astfel de transferuri capătă, de obicei, forma unei acordări de licență prin care licențiatorul acordă licențiatului dreptul de a folosi drepturile sale asupra unei tehnologii în schimbul plății unor redevențe.

(52) Astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, cesiunile în care o parte din riscul asociat exploatării drepturilor asupra unei tehnologii revin în continuare cesionarului sunt, de asemenea, considerate acorduri de transfer de tehnologie. În particular, această situație se regăsește atunci când suma de achitat corespunzătoare cesiunii depinde de cifra de afaceri obținută de către cesionar în ceea ce privește produsele fabricate cu ajutorul tehnologiei cesionate, de cantitatea de produse fabricate sau de numărul operațiunilor efectuate care utilizează tehnologia.

(53) Un acord prin care licențiatorul se angajează să nu își exercite drepturile asupra unei tehnologii împotriva licențiatului poate fi considerat, de asemenea, drept un transfer de drepturi asupra unei tehnologii. Într-adevăr, esența unei licențe de brevet pure este dreptul de a acționa în cadrul domeniului reglementat de dreptul exclusiv al brevetului. De aici rezultă că Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie reglementează și așa-numitele acorduri de nerevendicare și de soluționare prin care licențiatorul îi permite licențiatului să producă în domeniul reglementat de brevet (40).

3.2.3. Acordurile dintre două părți

(54) În conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, acesta reglementează doar acordurile de transfer de tehnologie „dintre două întreprinderi”. Atunci când sunt încheiate de mai mult de două întreprinderi, acordurile de transfer de tehnologie nu sunt reglementate de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie. Factorul decisiv de diferențiere între acordurile încheiate între două întreprinderi și acordurile multipartite este dacă acordul în cauză este încheiat între mai mult de două întreprinderi.

(55) Acordurile încheiate între două întreprinderi intră în domeniul de aplicare al Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, chiar dacă acordurile respective conțin dispoziții aplicabile mai multor niveluri ale lanțului comercial. De exemplu, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie se aplică unui acord de licență care privește nu doar etapa producției, dar și pe cea a distribuției, stipulând obligații pe care licențiatul poate sau trebuie să le impună revânzătorilor de produse fabricate sub licență (41).

(56) Acordurile care instituie regrupări de tehnologii și care acordă licență din regrupările de tehnologii sunt, în general, acorduri multilaterale și, prin urmare, nu sunt reglementate de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie (42). Noțiunea de regrupare de tehnologii se referă la acordurile prin care două sau mai multe părți convin să-și reunească tehnologiile respective și să acorde licențe pentru ele sub forma unui pachet. Tot în sfera noțiunii de regrupare de tehnologii intră și acordurile prin care două sau mai multe întreprinderi acceptă să acorde licență unui terț, autorizându-l ca, la rândul său, să acorde licență pentru pachetul de tehnologii.

(57) Acordurile de licență încheiate între mai mult de două întreprinderi ridică adesea aceleași probleme ca acordurile de licență de aceeași natură încheiate între două întreprinderi. Cu ocazia evaluării individuale a acordurilor de licență de aceeași natură ca cele care pot beneficia de exceptarea pe categorii, dar care sunt încheiate între mai mult de două întreprinderi, autoritatea va aplica prin analogie principiile stabilite în Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie. Cu toate acestea, regrupările de tehnologii și acordarea de licențe din regrupările de tehnologii sunt reglementate în mod expres în secțiunea 4.4.

3.2.4. Acordurile referitoare la fabricarea produselor contractuale

(58) Articolul 1 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie prevede că pentru a fi reglementate de acesta, acordurile de licență trebuie să fie încheiate „în scopul fabricării de produse contractuale”, cu alte cuvinte de produse care încorporează drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței sau care sunt fabricate pe baza acestora. Licența trebuie să-i permită licențiatului și/sau subcontractanților acestuia să exploateze tehnologia care face obiectul licenței pentru producția de bunuri sau servicii [a se vedea, de asemenea, considerentul 7 din preambulul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie].

(59) În cazul în care scopul acordului nu este fabricarea produselor contractuale, ci, de exemplu, doar blocarea dezvoltării unei tehnologii concurente, acordul de licență nu este reglementat de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, iar prezentele orientări pot, de asemenea, să nu fie adecvate pentru evaluarea acordului. Mai general, atunci când părțile se abțin să exploateze drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței, nefiind desfășurată nici o activitate care să conducă la o creștere a eficienței, nu există o justificare a exceptării pe categorii. Cu toate acestea, exploatarea nu trebuie, în mod necesar, să ia forma unei integrări de active. Ea se produce, de asemenea, atunci când licența creează libertatea de concepere pentru licențiat, permițându-i să exploateze propria sa tehnologie fără a se expune riscului unei acțiuni a licențiatorului pentru încălcarea drepturilor acestuia. În cazul acordului de licență între concurenți, faptul că părțile nu exploatează tehnologia care face obiectul licenței poate să indice faptul că acordul constituie un cartel deghizat. Din aceste motive, autoritatea va examina cu mare atenție cazurile de neexploatare.

(60) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie se aplică acordurilor de licență în scopul fabricării de produse contractuale de către licențiat și/sau de către subcontractanții acestuia. Prin urmare, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu se aplică (acelor părți din) acordurilor de transfer de tehnologie care permit acordarea de sublicențe. Cu toate acestea, autoritatea va aplica prin analogie principiile stabilite în Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și în prezentele orientări unor „acorduri-cadru de licență” între licențiator și licențiat (mai precis, un acord prin care licențiatorul îi permite licențiatului să acorde licență la rândul lui pentru tehnologia respectivă). Acordurile dintre licențiat și sublicențiați pentru fabricarea de produse contractuale se încadrează în domeniul de aplicare a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie.

(61) Termenul de „produse contractuale” cuprinde produsele fabricate și serviciile prestate pe baza drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței. Acest lucru este valabil atât atunci când tehnologia care face obiectul licenței este folosită în procesul de producție, cât și atunci când aceasta este încorporată chiar în produs. În prezentele orientări, sintagma „produse care încorporează tehnologia ce face obiectul licenței” se referă la ambele situații. Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie este aplicabil în toate cazurile în care drepturile asupra unei tehnologii sunt transferate sub licență în scopul producerii de bunuri și servicii. Cadrul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și prezentele orientări au la bază ipoteza că există o legătură directă între drepturile asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței și un produs contractual. În cazurile în care nu există o astfel de legătură, și anume atunci când scopul acordului este de a nu permite fabricarea unui produs contractual, cadrul analitic instituit prin Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și de prezentele orientări ar putea să nu fie adecvat.

(62) Acordarea de licențe pentru programe informatice în scopul simplei reproduceri și distribuții a operelor protejate, cu alte cuvinte pentru fabricarea de copii destinate revânzării nu se consideră „fabricare” în sensul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și nu este, prin urmare, reglementată de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și de prezentele orientări. Aceste cazuri de reproducere în scopul distribuției sunt reglementate, în schimb, prin Regulamentul de exceptare pe categorii aplicabil acordurilor verticale (43) și prin Orientările privind restricțiile verticale (44). Este vorba despre reproducere în scopul distribuției atunci când se acordă o licență pentru reproducerea programelor informatice pe un suport, indiferent de mijloacele tehnice de distribuire a programelor informatice. De exemplu, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și prezentele orientări nu reglementează acordarea de licențe pentru programe informatice prin care licențiatul primește o matriță în vederea reproducerii și vânzării programelor informatice către utilizatorii finali. Aceste texte nu reglementează nici acordarea de licențe privind drepturile de autor asupra programelor informatice și distribuția de programe informatice prin intermediul licențelor de tip „shrink wrap”, cu alte cuvinte, a unui set de condiții incluse în pachetul fizic pe care utilizatorul final se consideră că le-a acceptat prin deschiderea ambalajului pachetului, și nici acordarea de licențe privind drepturile de autor asupra programelor informatice și distribuția de programe informatice prin descărcare online.

(63) Cu toate acestea, în cazul în care programul informatic ce face obiectul licenței este încorporat de către licențiat în produsul contractual, aceasta nu este considerată ca o simplă reproducere, ci ca o fabricare. De exemplu, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și prezentele orientări reglementează acordarea de licențe privind drepturile de autor asupra programelor informatice în care licențiatul are dreptul de a reproduce programele informatice prin încorporarea acestora într-un dispozitiv cu care acestea interacționează.

(64) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie reglementează operațiunile de „subcontractare” prin care licențiatorul acordă licență pentru drepturi asupra unei tehnologii licențiatului care se angajează să fabrice anumite produse în exclusivitate pentru licențiator pe baza acestei tehnologii. Subcontractarea poate implica, de asemenea, furnizarea de către licențiator de echipamente care urmează a fi folosite de licențiat în producerea bunurilor și serviciilor vizate de acord. Pentru cel de al doilea tip de subcontractare reglementat de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie ca parte a unui acord de transfer de tehnologie, echipamentele furnizate trebuie să aibă o legătură directă cu fabricarea produselor contractuale. Subcontractarea este reglementată, de asemenea, prin Comunicarea Autorității privind evaluarea anumitor acorduri de subcontractare în temeiul articolului 53 alineatul (1) din Acordul privind SEE (45). Conform comunicării respective, care rămâne aplicabilă, acordurile de subcontractare prin care subcontractantul se angajează să fabrice anumite produse exclusiv pentru contractant nu intră, în general, sub incidența articolului 53 alineatul (1). Acordurile de subcontractare în care contractantul stabilește prețul de transfer al produsului contractual intermediar între subcontractanții dintr-un lanț valoric de subcontractare nu intră, în general, sub incidența articolului 53 alineatul (1), cu condiția ca produsele contractuale să fie fabricate exclusiv pentru contractant. Cu toate acestea, alte restricții impuse subcontractantului, cum ar fi obligația de a nu desfășura sau exploata propriile activități de cercetare și dezvoltare, pot intra sub incidența articolului 53 (46).

(65) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie se aplică și acordurilor prin care licențiatul trebuie să întreprindă activități de dezvoltare înainte de a obține un produs sau un proces pregătit pentru exploatare comercială, cu condiția ca produsul contractual să fie identificat. Chiar dacă sunt necesare astfel de activități și de investiții suplimentare, obiectul acordului este fabricarea unui produs contractual identificat, cu alte cuvinte a unui produs fabricat cu ajutorul drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței.

(66) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și prezentele orientări nu reglementează acordurile prin care se acordă licență pentru drepturi asupra unei tehnologii în scopul de a da posibilitatea licențiatului de a desfășura activități suplimentare de cercetare și dezvoltare în domenii variate, inclusiv continuarea dezvoltării unui produs care rezultă din astfel de activități de cercetare și dezvoltare (47). De exemplu, Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și orientările nu reglementează acordarea unei licențe referitoare la un instrument tehnologic de cercetare necesar în scopul desfășurării unei activități de cercetare suplimentare. Acestea nu reglementează nici acordurile de subcontractare de cercetare și dezvoltare în care licențiatul se angajează să realizeze activități de cercetare și dezvoltare în domeniul tehnologiei care face obiectul licenței și să înapoieze pachetul tehnologic astfel îmbunătățit licențiatorului (48). Obiectul principal al unor astfel de acorduri îl constituie prestarea de servicii de cercetare și dezvoltare în scopul îmbunătățirii unei tehnologii, și nu producția de bunuri și servicii pe baza tehnologiei care face obiectul licenței.

3.2.5. Durată

(67) În funcție de perioada de aplicare a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, care expiră la 30 aprilie 2026, exceptarea pe categorii este aplicabilă atât timp cât dreptul de proprietate care face obiectul licenței nu a devenit caduc, nu a expirat sau nu a fost declarat nul. În cazul know-how-ului, exceptarea pe categorii este aplicabilă atât timp cât know-how-ul care face obiectul licenței rămâne secret, cu excepția situației în care acesta este făcut public, în urma unei acțiuni a licențiatului, caz în care exceptarea se aplică numai pe durata acordului (a se vedea articolul 2 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie).

(68) Exceptarea pe categorii se aplică fiecărei drept asupra unei tehnologii care face obiectul acordului de licență și încetează a fi aplicată la data expirării, declarării nulității ori prin trecerea în domeniul public a ultimului „drept asupra unei tehnologii” în sensul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie.

3.2.6. Relația cu alte regulamente de exceptare pe categorii

(69) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie reglementează acordurile dintre două întreprinderi referitoare la acordarea de licențe pentru drepturi asupra unei tehnologii în scopul fabricării de produse contractuale. Cu toate acestea, drepturile asupra unei tehnologii pot constitui un element al altor tipuri de acorduri. În afară de aceasta, produsele care încorporează tehnologia care face obiectul licenței sunt ulterior vândute pe piață. De aceea, trebuie analizată interacțiunea dintre Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și actul menționat la punctul 6 din anexa XIV la Acordul privind SEE [Regulamentul (UE) nr. 1218/2010 al Comisiei din 14 decembrie 2010 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene anumitor categorii de acorduri de specializare (denumit în continuare „Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare”)] (49), actul menționat la punctul 7 din anexa XIV la Acordul privind SEE [„Regulamentul (UE) nr. 1217/2010 al Comisiei din 14 decembrie 2010 privind aplicarea articolului 101 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene anumitor categorii de acorduri de cercetare și dezvoltare („Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea”] (50) și Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale (51).

3.2.6.1. Regulamentele de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare și de cercetare și dezvoltare

(70) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie nu se aplică acordării de licențe în contextul acordurilor de specializare reglementate prin Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare sau acordării de licențe în contextul acordurilor de cercetare și dezvoltare reglementate prin Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea (a se vedea considerentul 7 și articolul 9 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie).

(71) În conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare, regulamentul respectiv reglementează îndeosebi acordurile de producție în comun în temeiul cărora două sau mai multe părți convin să fabrice anumite produse în comun. Regulamentul se aplică și dispozițiilor privind cesiunea sau folosirea drepturilor de proprietate intelectuală, cu condiția ca acestea să nu constituie obiectul principal al acordului, ci să fie direct legate și necesare punerii în aplicare a acestuia.

(72) Atunci când mai multe întreprinderi înființează o întreprindere comună de producție și îi acordă acesteia o licență pentru exploatarea tehnologiei folosite la producerea produselor fabricate de către întreprinderea comună, o astfel de acordare de licențe intră sub incidența Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare, și nu a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie. Din acest motiv, acordarea de licențe în cadrul unei societăți în comun de producție este analizată, în mod normal, în temeiul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de specializare. Cu toate acestea, atunci când întreprinderea comună participă la acordarea de licențe pentru tehnologii terților, această activitate nu este legată de fabricarea de produse de către întreprinderea comună și, prin urmare, nu intră sub incidența regulamentului respectiv. Astfel de acorduri de licență, care permit reunirea tehnologiilor părților implicate, constituie regrupări de tehnologii care sunt reglementate în secțiunea 4.4 a prezentelor orientări.

(73) Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea reglementează acordurile prin care două sau mai multe întreprinderi convin să desfășoare în comun activități de cercetare și de dezvoltare și să exploateze în comun rezultatele acestora. În conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (m) din regulamentul respectiv, cercetarea și dezvoltarea, precum și exploatarea rezultatelor se realizează în comun atunci când activitatea respectivă este realizată de o echipă comună, o organizație comună sau o întreprindere comună, încredințată de comun acord unei părți terțe sau repartizată între părți în funcție de specializarea în cercetare, dezvoltare, producție sau distribuție, inclusiv în acordarea de licențe. Regulamentul respectiv reglementează și acordurile de cercetare și dezvoltare remunerată prin care două sau mai multe întreprinderi convin ca cercetarea și dezvoltarea să fie efectuate de una dintre părți și finanțate de cealaltă parte, cu sau fără exploatarea în comun a rezultatelor lor [a se vedea articolul 1 alineatul (1) litera (a) punctul (vi) din Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea].

(74) Prin urmare, Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea reglementează acordarea de licențe între și de către părțile la o întreprindere comună în cadrul unui acord de cercetare și dezvoltare. Această acordare de licențe este reglementată numai de Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea, și nu de Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie. În cadrul unor astfel de acorduri, părțile pot stabili, de asemenea, condițiile în care rezultatele activității de cercetare și dezvoltare vor face obiectul unor licențe către terți. Cu toate acestea, deoarece terții licențiați nu sunt parte la acordul de cercetare și dezvoltare, acordul de licență individual încheiat cu terții nu este reglementat prin Regulamentul de exceptare pe categorii privind cercetarea și dezvoltarea. Acordul de licență respectiv beneficiază de exceptarea pe categorii prevăzută în Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute de acesta.

3.2.6.2. Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale

(75) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale reglementează acordurile dintre două sau mai multe întreprinderi, fiecare acționând, în sensul acordului, la un nivel diferit al lanțului de producție sau distribuție, acorduri referitoare la condițiile în care părțile pot cumpăra, vinde sau revinde anumite bunuri sau servicii. Prin urmare, acesta reglementează acordurile de furnizare și distribuție (52).

(76) Deoarece Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie reglementează numai acordurile încheiate între două părți și deoarece un licențiat care vinde produse care încorporează tehnologia care face obiectul licenței este considerat furnizor în sensul aplicării Regulamentului de exceptare pe categorii privind acordurile verticale, aceste două regulamente de exceptare pe categorii sunt strâns legate între ele. Acordul dintre licențiator și licențiat intră sub incidența Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, în timp ce acordurile dintre licențiat și cumpărătorii produselor contractuale intră sub incidența Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor verticale (53).

(77) Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie exceptează, de asemenea, acordurile dintre licențiator și licențiat atunci când acestuia din urmă îi sunt impuse obligații referitoare la modul în care trebuie să vândă produsele care încorporează tehnologia care face obiectul licenței. În special, licențiatul poate fi obligat să instituie un anumit tip de sistem de distribuție, precum distribuția exclusivă sau selectivă. Cu toate acestea, acordurile de distribuție încheiate pentru executarea unor astfel de obligații trebuie să fie conforme cu Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale pentru a putea beneficia de exceptarea pe categorii. De exemplu, licențiatorul poate obliga licențiatul să instituie un sistem bazat pe distribuție exclusivă în conformitate cu normele specificate. Cu toate acestea, din articolul 4 litera (b) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale rezultă că, în general, distribuitorii trebuie să dispună de libertatea de a efectua vânzări pasive pe teritoriile altor distribuitori exclusivi ai licențiatului.

(78) În plus, în temeiul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor verticale, distribuitorii trebuie, în principiu, să fie liberi să vândă, atât activ, cât și pasiv, pe teritoriile acoperite de sistemele de distribuție ale altor furnizori, cu alte cuvinte ale altor licențiați care își fabrică propriile produse pe baza drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței. Aceasta deoarece, în sensul aplicării Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor verticale, fiecare licențiat constituie un furnizor distinct. Cu toate acestea, motivele de acordare a exceptării pe categorii a restricțiilor privind vânzările active din sistemul de distribuție al unui furnizor prevăzute de respectivul regulament se pot aplica și atunci când produsele care încorporează tehnologia care face obiectul licenței sunt vândute de licențiați diferiți sub o marcă comună care aparține licențiatorului. Atunci când aceste produse sunt vândute sub o marcă comună, din aceleași motive de eficiență, ar trebui să se aplice aceleași tipuri de restricții între sistemele de distribuție ale licențiaților, ca în cazul unui sistem unic de distribuție vertical. În asemenea cazuri, este puțin probabil ca, atunci când condițiile prevăzute în Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor verticale sunt, prin analogie, îndeplinite, autoritatea să conteste eventuale restricții. Pentru ca identitatea unei mărci comune să existe, produsele trebuie vândute și comercializate sub o marcă comună, care să fie predominantă în ceea ce privește comunicarea ideii de calitate și a altor informații pertinente care trebuie comunicate consumatorilor. Nu este suficient ca produsul să prezinte, alături de marca licențiatului, și marca licențiatorului, permițând astfel identificarea acestuia ca fiind sursa tehnologiei care face obiectul licenței.

3.3. Pragurile cotei de piață a zonei de securitate

(79) În conformitate cu articolul 3 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, exceptarea pe categorii a acordurilor restrictive, cu alte cuvinte zona de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, este supusă pragurilor cotei de piață, ceea ce limitează domeniul de aplicare al exceptărilor pe categorii la acordurile care, cu toate că pot restrânge concurența, sunt prezumate ca îndeplinind condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3). În afara zonei de securitate create de pragurile cotei de piață, se impune o analiză individuală. În cazul în care cotele de piață depășesc pragurile, aceasta nu înseamnă neapărat că acordul intră sub incidența articolului 53 alineatul (1) sau că acordul nu îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 53 alineatul (3). În absența unor restricții grave, astfel cum se prevede la articolul 4 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, se impune efectuarea unei analize de piață.

Praguri relevante ale cotei de piață

(80) Pragul cotei de piață care trebuie aplicat în sensul zonei de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie variază în funcție de faptul că acordul este încheiat între concurenți sau între neconcurenți.

(81) Pragurile cotelor de piață se aplică atât pieței (piețelor) relevante a (ale) drepturilor asupra unei tehnologii care fac obiectul licenței, cât și pieței (piețelor) relevante ale produselor contractuale. În cazul în care cota de piață deținută este mai mare decât pragul aplicabil pe una sau mai multe piețe ale produsului și ale tehnologiei, acordul nu beneficiază de exceptarea pe categorii pe piața (piețele) relevantă (relevante) în cauză. De exemplu, în cazul în care acordul de licență vizează două piețe distincte ale produsului, exceptarea pe categorii poate fi aplicabilă uneia dintre piețe, fără a fi aplicabilă celeilalte.

(82) Potrivit articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, zona de securitate prevăzută la articolul 2 din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie se aplică acordurilor dintre concurenți dacă cota de piață cumulată deținută de părți nu depășește 20 % pe orice piață relevantă. Pragul cotei de piață prevăzut la articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie este aplicabil dacă părțile sunt concurenți reali sau potențiali pe piața (piețele) produsului și/sau concurenți reali pe piața tehnologiei (pentru distincția dintre concurenți și neconcurenți a se vedea punctul 27 și următoarele).

(83) Concurența potențială pe piața tehnologiei nu este luată în considerare pentru aplicarea pragului cotei de piață sau a listei de restricții grave referitoare la acordurile dintre concurenți. În afara zonei de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, concurența potențială de pe piața tehnologiei este luată în considerare, dar nu conduce la aplicarea listei de restricții grave aferente acordurilor dintre concurenți.

(84) În cazul în care întreprinderile care sunt părți la acordul de licență nu sunt concurenți, se aplică pragul cotei de piață prevăzut la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie. Un acord între neconcurenți intră în domeniul de aplicare al regulamentului în cazul în care cota de piață a fiecărei părți nu depășește 30 % din piețele relevante ale tehnologiei și ale produsului afectate.

(85) În cazul în care părțile devin concurenți în sensul articolului 3 alineatul (1) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie la un moment ulterior, de exemplu în situația în care licențiatul era deja prezent, înaintea acordării licenței, pe piața relevantă pe care sunt vândute produsele contractuale, iar licențiatorul devine ulterior furnizor real sau potențial pe aceeași piață relevantă, pragul cotei de piață de 20 % se va aplica din momentul în care părțile devin concurenți. Cu toate acestea, în acest caz, lista restricțiilor grave aplicabile acordurilor dintre neconcurenți va continua să se aplice acordului, cu excepția cazului în care acordul este ulterior modificat sub un aspect esențial [a se vedea articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie și punctul 39 din prezentele orientări].

Calcularea cotelor de piață pentru piața (piețele) tehnologiei în scopul aplicării zonei de securitate

(86) Calcularea cotelor de piață de pe piețele relevante pe care este acordată licență pentru drepturile asupra unei tehnologii, în temeiul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, se îndepărtează de practicile uzuale, din motivele explicate la punctul 87 din prezentele orientări. În ceea ce privește piețele tehnologiilor, din articolul 8 litera (d) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie rezultă că, atât pentru produse, cât și pentru dimensiunea geografică a pieței relevante, cota de piață a licențiatorului va fi calculată pe baza vânzărilor realizate de către licențiator și de către toți licențiații săi de produse care încorporează tehnologia care face obiectul licenței. În cadrul acestei abordări, vânzările combinate de produse contractuale ale licențiatorului și ale licențiaților săi sunt calculate ca parte a tuturor vânzărilor de produse concurente, indiferent dacă aceste produse concurente sunt fabricate sau nu cu o tehnologie care face obiectul unei licențe.

(87) Această abordare, constând în calcularea cotei de piață a licențiatorului pe piața tehnologiei sub forma „amprentei” sale la nivelul produselor, este aleasă din cauza dificultăților practice legate de calcularea cotei de piață a unui licențiator pe baza veniturilor din redevențe (a se vedea punctul 25 de mai sus). Pe lângă dificultatea generală legată de obținerea unor date fiabile privind veniturile din redevențe, veniturile efective din redevențe pot, de asemenea, subestima considerabil poziția unei tehnologii pe piață în cazurile în care plățile de redevențe sunt reduse ca urmare a acordării de licențe încrucișate sau a furnizării de produse legate. Acest risc nu ar mai exista în cazul în care calculul cotei de piață a licențiatorului pe piața tehnologiei s-ar baza pe produsele fabricate cu ajutorul respectivei tehnologii comparativ cu produsele fabricate folosind tehnologii concurente. O astfel de „amprentă” la nivelul produselor reprezintă, în general, o bună aproximare a poziției de piață a tehnologiei respective.

(88) În mod ideal, această „amprentă” ar fi calculată excluzând de pe piața produsului acele produse fabricate cu tehnologii interne, pentru care nu se acordă licențe, întrucât respectivele tehnologii interne reprezintă doar o constrângere indirectă asupra tehnologiei care face obiectul licenței. Cu toate acestea, întrucât, în practică, ar putea fi dificil pentru licențiator și pentru licențiați să știe dacă alte produse de pe aceeași piață a produsului sunt fabricate cu tehnologii acordate sub licență sau interne, în sensul Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, calcularea cotei de piață a tehnologiei se bazează pe produsele fabricate cu ajutorul tehnologiei acordate sub licență prin raportare la toate produsele vândute pe piața respectivului produs. Se preconizează că această abordare, bazată pe „amprenta” tehnologiei de pe piața (piețele) globală (globale) a (ale) produselor, conduce la reducerea cotei de piață calculate, prin includerea unor produse fabricate cu tehnologii interne, dar, cu toate acestea, în general, reprezintă un bun indicator al ponderii acelei tehnologii. În primul rând, ea înglobează concurența potențială din partea întreprinderilor care fabrică produse cu propria tehnologie și care pot începe acordarea de licențe pentru aceasta ca răspuns la o creștere mică, dar permanentă, a prețului licențelor. În al doilea rând, chiar dacă este improbabil ca alți deținători de tehnologii să înceapă să acorde licențe, licențiatorul nu dispune neapărat de putere de piață pe piața tehnologiei, chiar dacă îi revine o mare parte din venitul rezultat din licențe. În cazul în care piața produsului din aval este competitivă, concurența de la acest nivel îl poate constrânge efectiv pe licențiator. O creștere a redevențelor în amonte afectează costurile licențiatului, făcându-l mai puțin competitiv și provocând astfel o scădere a vânzărilor sale. Cota unei tehnologii pe piața produsului reflectă, de asemenea, acest element și constituie, așadar, în mod normal, un bun indicator al puterii de piață a licențiatorului pe piața tehnologiei.

(89) Pentru a estima ponderea unei tehnologii trebuie, de asemenea, să se ia în considerare dimensiunea geografică a pieței tehnologiei. Aceasta poate fi uneori diferită de dimensiunea geografică a pieței din aval a produsului respectiv. În scopul aplicării Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, dimensiunea geografică a pieței tehnologiei relevante este determinată și de piața (piețele) produsului. Cu toate acestea, în afara zonei de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie, ar putea fi indicat să se țină seama și de o zonă geografică eventual mai mare, în care licențiatorul și licențiații unor tehnologii concurente sunt implicați în acordarea de licențe pentru aceste tehnologii, în care condițiile concurențiale sunt suficient de omogene și care poate fi diferențiată de zonele învecinate din cauza caracterului considerabil diferit al condițiilor concurențiale din respectivele zone.

(90) În cazul unor tehnologii noi care nu au generat încă vânzări în anul calendaristic precedent, este atribuită o cotă de piață egală cu zero. Atunci când vor începe vânzările, tehnologia care face obiectul licenței va începe să acumuleze cote de piață. În cazul în care cota de piață crește ulterior până la un nivel superior pragului relevant de 20 % sau 30 %, zona de securitate va continua să se aplice pe perioada celor doi ani calendaristici consecutivi care urmează anului în care a fost depășit pragul [a se vedea articolul 8 litera (e) din Regulamentul de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie].

Calcularea cotelor de piață pentru piața (piețele) produsului în scopul aplicării zonei de securitate

(91) În ceea ce privește piețele relevante pe care sunt vândute produsele contractuale, cota de piață a licențiatului trebuie calculată pe baza vânzărilor sale de produse care încorporează tehnologia licențiatorului și a vânzărilor sale de produse concurente, cu alte cuvinte pe baza totalului vânzărilor licențiatului pe piața respectivă a produsului. Atunci când licențiatorul acționează și ca furnizor de produse pe piața relevantă, trebuie să fie luate în considerare și vânzările licențiatorului pe piața produselor în cauză. Cu toate acestea, la calcularea cotelor de piață pe piețele produselor, vânzările realizate de alți licențiați nu sunt luate în considerare la calcularea cotei de piață a licențiatului și/sau a licențiatorului.

(92) Cotele de piață ar trebui să fie calculate pe baza valorii vânzărilor din anul anterior, atunci când aceste date sunt disponibile. Datele de acest tip indică, în mod normal, mult mai exact ponderea unei tehnologii decât datele privind volumul vânzărilor. Totuși, atunci când nu sunt disponibile date bazate pe valori, pot fi utilizate estimări bazate pe alte informații fiabile privind piața, inclusiv datele privind volumul vânzărilor pe piață.

(93) Principiile menționate în secțiunea 3.3 din prezentele orientări pot fi ilustrate cu următoarele exemple:

Acordarea de licențe între neconcurenți

Exemplul 1

Întreprinderea A este specializată în dezvoltarea de produse și tehnici biotehnologice și a dezvoltat un nou produs, Xeran. Întrucât nu dispune nici de instalațiile de producție, nici de instalațiile de distribuție necesare, ea nu acționează ca producător al acestui produs. Întreprinderea B este unul dintre fabricanții de produse concurente, pe care le fabrică utilizând tehnologii care nu sunt deținute de vreo entitate, disponibile în mod liber. În cursul anului 1, B a vândut produse fabricate cu ajutorul tehnologiei disponibile în mod liber în valoare de 25 de milioane EUR. În cursul anului 2, A acordă o licență lui B pentru a produce Xeran. În același an, B vinde, în valoare de 15 milioane EUR, produse fabricate cu ajutorul tehnologiei disponibile în mod liber și, în valoare de 15 milioane EUR, Xeran. În cursul anului 3 și în anii următori, B produce și vinde numai Xeran, în valoare de 40 de milioane EUR anual. În plus, în anul 2, A acordă de asemenea o licență întreprinderii C, care nu a fost activă pe piața produsului respectiv înainte. C produce și vinde doar Xeran, în valoare de 10 milioane EUR în cursul anului 2 și în valoare de 15 milioane EUR în cursul anului 3 și în anii următori. S-a stabilit că piața totală a Xeran-ului și a substituenților lui, pe care acționau B și C, se ridica anual la suma de 200 de milioane EUR.

În cursul anului 2, pe parcursul căruia au fost încheiate acordurile de licență, cota de piață a lui A pe piața tehnologiei este de 0 %, deoarece aceasta trebuie să fie calculată pe baza vânzărilor totale de Xeran din anul anterior. În cursul anului 3, A deține pe piața tehnologiei o cotă de 12,5 %, care reflectă valoarea Xeran-ului produs de B și C în anului anterior, și anume anul 2. În cursul anului 4 și în anii următori, A deține pe piața tehnologiei o cotă de 27,5 %, care reflectă valoarea Xeran-ului produs de B și C în cursul anului precedent.

În cursul anului 2, B deține pe piața produsului o cotă de 12,5 %, care reflectă vânzările de 25 de milioane EUR realizate de B în anul 1. În cursul anului 3, cota de piață a lui B este de 15 %, pentru că vânzările sale au crescut la 30 de milioane EUR în anul 2. În cursul anului 4 și în anii următori, cota de piață a lui B este de 20 %, fiindcă vânzările sale reprezintă 40 de milioane EUR pe an. Cota de piață a lui C pe piața produsului este de 0 % în anii 1 și 2, de 5 % în anul 3 și de 7,5 % în anii următori.

Deoarece acordurile de licență dintre A și B și cele dintre A și C sunt încheiate între neconcurenți, iar cotele de piață individuale ale lui A, B și C sunt sub 30 % în fiecare an, acordurile intră în zona de securitate a Regulamentului de exceptare pe categorii a acordurilor de transfer de tehnologie.

Exemplul 2

Situația este aceeași ca în exemplul 1, doar că acum B și C acționează pe piețe geografice diferite. S-a stabilit că piața totală a Xeran-ului și a substituenților săi valorează 100 de milioane EUR anual pe fiecare piață geografică.

În acest caz, cota de piața a întreprinderii A pe piețele tehnologiei relevante trebuie calculată sepa