ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

având în vedere că nu a adoptat toate măsurile necesare pentru transpunerea deplină în dreptul intern a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE (Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale), astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, și nici nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri, Republica Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 alineatul (1) din directivă și articolului 7 din Acordul privind SEE;
1.

având în vedere că nu a adoptat toate măsurile necesare pentru transpunerea deplină, în termenul prevăzut, a actului menționat la punctul 1 din anexa VII la Acordul privind SEE [Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale, astfel cum a fost modificată de Regulamentul (CE) nr. 1430/2007 al Comisiei din 5 decembrie 2007 de modificare a anexelor II și III la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind recunoașterea calificărilor profesionale, precum și de Regulamentul (CE) nr. 755/2008 al Comisiei din 31 iulie 2008 de modificare a anexei II la Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind recunoașterea calificărilor profesionale], astfel cum a fost adaptată la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta, și nici nu a informat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la aceste măsuri, Principatul Liechtenstein nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 63 alineatul (1) din directivă și articolului 7 din Acordul privind SEE;
—

Reclamantul susține că Autoritatea AELS de Supraveghere a aplicat incorect articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. Măsurile fiscale din Liechtenstein nu constituie ajutor de stat, deoarece societățile captive nu pot fi considerate drept întreprinderi în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. De asemenea, măsura fiscală din Liechtenstein nu poate fi considerată drept o măsură selectivă în temeiul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.
1.

În conformitate cu articolul 31 din Acordul privind SEE, cf. articolul 34 din Acordul privind SEE, reprezintă o restricție faptul de a se impune unei societăți plata unei taxe de lichidare în cazul în care dreptul societăților comerciale al țării respective prevede obligația de a lichida societatea în caz de transfer de facto al sediului social din Norvegia în alt stat al SEE? Este relevant faptul că nu se acordă amânarea plății acestei taxe până nu se realizează, eventual, lichidarea?
—

Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere: — a aplicat în mod eronat articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE atunci când a evaluat dacă Asker Brygge a beneficiat de avantaje economice în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE; — a comis o eroare în aprecierea perioadei relevante pentru baza de calcul pentru a stabili dacă s-a acordat un ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE; și — nu a ținut seama în mod corespunzător de faptul că vânzarea are la bază un acord de opțiune.
—

Solicitantul susține, inter alia, că Autoritatea AELS de Supraveghere își bazează decizia atacată pe erori evidente de drept sau de interpretare: — în ceea ce privește articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE cu privire la dreptul guvernului norvegian de a asigura că activitatea unei întreprinderi căreia i-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general nu este obstrucționată în cazul în care continuarea funcționării sale este în pericol, precum și cu privire la nivelul compensației care poate fi acordată în aceste circumstanțe; — în ceea ce privește articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și cadrul Altmark, precum și în ceea ce privește aplicarea ulterioară a deciziei; — în ceea ce privește articolul 61 alineatul (3) din Acordul privind SEE, precum și în ceea ce privește aplicabilitatea Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate; și — consideră că decizia trebuie anulată, în temeiul faptului că Autoritatea AELS de Supraveghere nu a respectat obligația de a prezenta motivele deciziei sale, astfel cum se prevede la articolul 16 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea, a încălcat principiul bunei administrări, nu a respectat obligația de a depune toate eforturile, al faptului că în Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea nu există un temei juridic și/sau se încalcă principiul certitudinii juridice.
1.

Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului și, dacă este necesar, alte dispoziții legislative ale SEE, inclusiv articolele 11-13 din partea principală a Acordului privind SEE referitoare la libera circulație a mărfurilor, ar trebui interpretată în sensul că o structură spitalicească precum reclamanta, care furnizează asistență medicală și servicii medicale, nu poate importa din Norvegia, pentru persoanele pe care le îngrijește în cadrul structurii, medicamente care au primit o autorizație națională de punere pe piață în Norvegia, sub acoperirea unei autorizații de punere pe piață eliberată de Islanda pentru medicamente care au același nume, în cazul în care aceste autorizații au fost acordate înainte de intrarea în vigoare a Directivei 2001/83/CE?
1.

Dacă Directiva 96/71/CE, inclusiv articolul 3 alineatul (1) primul paragraf litera (a) și/sau litera (c), a se vedea al doilea paragraf, permite unui stat SEE să garanteze lucrătorilor dintr-un alt stat SEE detașați pe teritoriul său următoarele condiții de muncă și de încadrare în muncă, stabilite în statul SEE în care își desfășoară activitatea prin convenții colective naționale declarate ca fiind general aplicabile în conformitate cu articolul 3 alineatul (8) din directivă: (a) numărul maxim al orelor normale de lucru; (b) remunerație suplimentară, pe lângă salariul de bază pe oră, pentru sarcinile care necesită ședere peste noapte, departe de domiciliu, cu excepția lucrătorilor angajați pe șantier; și (c) decontarea cheltuielilor de transport, cazare și masă pentru sarcinile de lucru care necesită șederea peste noapte, departe de domiciliu, cu excepția lucrătorilor angajați pe șantier? Dacă este cazul, în ce fel afectează răspunsurile la întrebările de mai sus ponderea lucrătorilor care intră sub incidența convenției colective în cauză, înainte de declararea sa drept general aplicabilă?
1.

Prin neadoptarea măsurilor necesare transpunerii în ordinea sa juridică internă, în termenul prevăzut, (a) a actului menționat la capitolul V punctul 56oa din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranța Maritimă], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1; și (b) a actului menționat la capitolul V punctul 56oa din anexa XIII la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul (CE) nr. 2038/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării provocate de nave și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002], astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1, Regatul Norvegiei nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE.
1.

este incompatibil cu articolul 11 din Acordul privind SEE ca unei întreprinderi de stat, care deține monopol asupra vânzării cu amănuntul a alcoolului pe teritoriul unui stat SEE, să i se permită, în conformitate cu legislația sau normele administrative, să refuze acceptarea spre vânzare a băuturilor alcoolice fabricate legal și comercializate într-un alt stat membru SEE, pe motiv că ambalajele și etichetele produselor conțin informații tendențioase sau care nu au legătură cu produsul sau sugerează că alcoolul sporește condiția fizică, mentală, socială sau sexuală, fără a se referi exclusiv la produs, la metoda de producție sau la caracteristicile sale;
1.

Compatibilitatea cu legislația SEE, în special cu articolul 6 din Directiva 2003/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind reutilizarea informațiilor din sectorul public [în conformitate cu Decizia nr. 105/2005 a Comitetului mixt al SEE de modificare a anexei XI (Servicii de telecomunicații) la Acordul privind SEE], a perceperii unei taxe pentru fiecare cerere mecanică de informații din registru în cazul în care, la momentul stabilirii acestei taxe, nu este disponibil niciun calcul al „venitului total” și al „costului”, în sensul articolului 6 din directivă.
5.

În cazul în care Curtea de Justiție a AELS consideră că procedura de licitație nu a îndeplinit cerințele prevăzute de legislația SEE și de legislația europeană: (a) Legislația SEE și legislația europeană prevăd consecințe juridice specifice în cazul unor erori de procedură de acest fel? (b) Există posibilitatea de a remedia erorile de procedură de acest fel? În caz afirmativ, în ce condiții? (c) În cazul de față, sunt îndeplinite condițiile pentru a anula întreaga procedură de licitație și de atribuire a concesiunii?
1.

Este compatibilă cu articolul 28 din Acordul privind SEE și/sau cu articolul 7 din Directiva 2004/38/CE situația în care un stat (A), care este parte la Acordul privind SEE, nu oferă soților posibilitatea de a-și cumula creditele fiscale în cadrul evaluării impozitului pe venit, atunci când ambii soți se mută din statul (A) și se instalează în alt stat (B) din Spațiul Economic European și unul dintre ei primește pensie de la statul (A), iar celălalt nu are niciun venit, în timp ce situația fiscală a cuplului respectiv ar fi diferită dacă amândoi ar locui în statul (A), la care se adaugă faptul că ar avea dreptul să își cumuleze creditele fiscale individuale?
—

printr-o decizie din 19 decembrie 2012, Autoritatea AELS de Supraveghere a închis procedura oficială de investigare privind un posibil ajutor în favoarea AS Oslo Sporveier și AS Sporveisbussene. La 8 mai 2013, Autoritatea AELS de Supraveghere a luat o decizie cu privire la posibilul ajutor în favoarea Kollektivtransportproduksjon AS Oslo Vognselskap AS și Unibuss AS. Niciuna dintre decizii nu a fost încă publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau în suplimentul SEE la acesta;
1.

Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului trebuie interpretată în sensul că „prestatorii de servicii pentru trusturi și societăți”, la care se face referire la articolul 2 alineatul (1) punctul (c) litera (c) și la articolul 3 alineatul (7) litera (b) din directiva menționată sunt supuși obligației de verificare a identității clientului, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (1) litera (a) și la articolul 9 alineatele (1) și (6) din directivă numai în conformitate cu legislația statului membru în care sunt stabiliți (in welchem [der Dienstleister für Trusts und Gesellschaften] seinen rechtlichen Sitz hat)?
1.

Directiva 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului trebuie interpretată în sensul că „prestatorii de servicii pentru trusturi și societăți”, la care se face referire la articolul 2 alineatul (1) punctul (c) litera (c) și la articolul 3 punctul 7 litera (b) din directiva menționată sunt supuși obligației de obținere de informații privind scopul și natura dorită a relației de afaceri, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (1) litera (c) și la articolul 9 alineatul (6) din directivă numai în conformitate cu legislația statului membru în care sunt stabiliți (in welchem [der Dienstleister für Trusts und Gesellschaften] seinen rechtlichen Sitz hat)?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 480/6

Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS, înaintată de Oslo tingrett la data de 9 noiembrie 2015 în cauza Yankuba Jabbi/Statul norvegian

(Cauza E-28/15)

(2016/C 480/07)

Prin scrisoarea din 9 noiembrie 2015, Oslo tingrett (tribunalul districtual Oslo) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, primită la grefa Tribunalului la 18 noiembrie 2015, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza Yankuba Jabbi/Statul norvegian, cu privire la următoarea întrebare:

Articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2004/38/CE coroborat cu articolul 7 alineatul (l) litera (b) conferă drepturi de ședere derivate unui resortisant al unei țări terțe care este membru al familiei unui resortisant al SEE care, la întoarcerea din alt stat din SEE, are reședința în statul din SEE a cărui naționalitate o deține resortisantul SEE?
3.

Atunci când evaluează dacă articolul 54 din Acordul privind SEE se aplică unei activități a unei municipalități sau a unei întreprinderi cooperative, are importanță faptul că legislația părții contractante în cauză conține dispoziții care autorizează sau obligă organismele publice să efectueze activitatea respectivă? Este compatibil cu Acordul privind SEE ca o parte contractantă să excludă, prin intermediul unor dispoziții juridice, anumite activități efectuate de entități publice din domeniul de aplicare al dreptului concurenței?
B.1.

Se poate afirma că recurgerea la boicot de către un sindicat, în scopul de a obține aprobarea unui contract colectiv de către o întreprindere a cărei societate-mamă își are sediul în alt stat SEE, constituie o restricționare a libertății de stabilire în temeiul articolului 31 din Acordul privind SEE, în cazul în care contractul colectiv presupune faptul că întreprinderea respectivă trebuie să acorde prioritate achiziționării de servicii de încărcare și descărcare de marfă de la un birou administrativ distinct care corespunde caracteristicilor descrise la punctele 10-14 din documentul sus-menționat, mai degrabă decât să apeleze la propriii săi angajați pentru aceste activități?
1.

Să declare că Principatul Liechtenstein și-a încălcat obligațiile care decurg din articolele 9, 10, 13 și 16 din actul menționat la punctul 1 din anexa X la Acordul privind SEE (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne), astfel cum a fost adaptat la Acordul privind SEE prin protocolul 1 la acesta și, în măsura în care stabilirea și furnizarea serviciilor transfrontaliere nu intră în domeniul de aplicare al actului respectiv, obligațiile care decurg din articolele 31 și 36 din Acordul privind SEE: (a) prin menținerea în vigoare a articolului 7 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care instituie un regim de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care intenționează să se stabilească în Liechtenstein; (b) prin menținerea în vigoare a articolului 8 alineatul (1) din Legea Liechtensteinului privind comerțul, în măsura în care acesta impune condiții care nu sunt clare și neechivoce pentru acordarea autorizației prealabile întreprinderilor care doresc să se stabilească în Liechtenstein (și anume obligația de a avea personalul necesar și obligația de a stăpâni limba germană la un nivel corespunzător); (c) prin faptul că nu a reușit să se asigure că cerințele, care sunt echivalente sau comparabile în esență în ceea ce privește scopul, la care este supus furnizorul de servicii în alt stat din SEE sau în același stat din SEE în cadrul procedurii de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care doresc să se stabilească în Liechtenstein nu sunt duplicate și că procedura și formalitățile legate de regimul de autorizare prevăzut de Legea privind comerțul sunt formulate în mod clar; (d) prin menținerea în vigoare a articolului 21 din Legea Liechtensteinului privind comerțul, care instituie un regim de autorizare prealabilă pentru întreprinderile care doresc să furnizeze servicii transfrontaliere în Liechtenstein.
2.

Ar trebui ca articolul 1 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Directiva 89/665/CEE sau alte dispoziții prevăzute de această directivă să fie interpretate în sensul unei încălcări a unei dispoziții a dreptului SEE în materie de achiziții publice conform căreia autoritatea contractantă nu are libertatea de a exercita puteri discreționare și că aceasta constituie, în sine, o încălcare suficient de calificată ce poate declanșa un drept la despăgubiri în anumite condiții?
RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 123/8

Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Borgarting lagmannsrett în data de 27 septembrie 2016 în cauza Yara International ASA/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Ministerul de Finanțe

(Cauza E-15/16)

(2017/C 123/09)

Borgarting lagmannsrett (Curtea de Apel din Borgarting) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS printr-o scrisoare din data de 27 septembrie 2016, care a fost primită la grefa Curții la data de 4 octombrie 2016, prin care se solicită un aviz consultativ în cauza Yara International ASA/Guvernul Norvegiei, reprezentat de Ministerul de Finanțe, cu privire la următoarea întrebare:

Este compatibil cu articolele 31 și 34 din Acordul privind SEE faptul că normele naționale privind contribuțiile intragrup, cum ar fi normele prevăzute în Legea privind impozitele din Norvegia, în temeiul cărora contribuția reduce venitul impozabil al entității care transferă și este inclusă în venitul impozabil al beneficiarului indiferent dacă beneficiarul înregistrează o pierdere sau un profit din punct de vedere fiscal, prevăd condiția ca atât entitatea care transferă, cât și beneficiarul să fie impozitați în statul SEE în cauză sau normele SEE trebuie să fie interpretate în sensul că, în anumite condiții, trebuie să se acorde o scutire fiscală pe teritoriul Norvegiei?
1.

Normele în materie de emitere menționate în secțiunea 4 din Legea privind băncile comerciale și în secțiunea 2-1 din Legea privind activitatea de asigurare, înțelese ca fiind cerința prin care se impune ca trei pătrimi din acțiunile deținute în noi bănci și în noi companii de asigurări să fie subscrise fără drepturi preferențiale (în cadrul unei emisiuni publice de acțiuni), constituie o restricție în temeiul articolului 31, al articolului 36 și al articolului 40 din Acordul privind SEE, cu condiția ca cererea de licență să nu vizeze doar o activitate de nișă? a. Presupunând că aceste norme constituie o restricție în sensul Acordului privind SEE: urmăresc acestea un obiectiv public legitim? b. Presupunând că restricția urmărește un obiectiv public legitim: este aceasta eligibilă în sensul dreptului SEE? c. Presupunând că restricția urmărește un obiectiv public legitim: este aceasta necesară în sensul dreptului SEE?
—

În plus, reclamanții arată că, indiferent de situație, orice derogare de la o obligație prevăzută de Acordul privind SEE trebuie să fie în conformitate cu principiul proporționalității și nu trebuie să aibă un domeniu de aplicare mai larg decât este necesar pentru remedierea oricăror dificultăți neprevăzute. Potrivit reclamanților, controalele impuse de Legea nr. 37/2016 sunt disproporționate și nu abordează preocuparea formulată de Guvernul Islandez și, în plus, autoritățile islandeze nu au luat în considerare opțiunile mult mai puțin restrictive care le-au fost sugerate.
1.

Care este criteriul juridic atunci când se stabilește dacă un acord între întreprinderi are un obiect care restricționează concurența în sensul articolului 53 din Acordul privind SEE? (a) În acest context, este suficient ca, pentru a putea califica o formă de comportament drept o încălcare prin obiect în temeiul articolului 53 din Acordul privind SEE, cooperarea să fie de asemenea natură încât să restrângă concurența?
1.

să declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică internă, în conformitate cu articolul 7 din Acordul privind SEE, actul menționat la punctul l2zzq din capitolul XV din anexa II la Acordul privind SEE [Regulamentul (UE) nr. 98/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2013 privind comercializarea și utilizarea precursorilor de explozivi], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;
1.3.

În cazul în care Curții i se solicită să aibă în vedere articolul 31 din Acordul privind SEE pentru a examina legalitatea punctului 8 al treilea paragraf din Regulamentul privind egalizarea prețurilor, articolul 31 din Acordul privind SEE va fi relevant doar în ceea ce privește produsele cunoscute sub denumirea curentă de „produse menționate la protocolul 3” sau schema va fi considerată drept ajutor pentru transport cu relevanță pentru toate categoriile de produse, chiar dacă transportul este limitat la produsele proprii ale părții vizate?
—

Marine Harvest susține că Autoritatea AELS de Supraveghere dispune de competențele necesare pentru a analiza dacă ajutoarele acordate pentru producția și comercializarea produselor pescărești și de acvacultură sunt compatibile cu Acordul privind SEE și pentru a efectua operațiuni de supraveghere în acest sens, în temeiul articolului 62 din Acordul privind SEE (a se vedea Protocolul 26 la Acordul privind SEE); Marine Harvest afirmă, de asemenea, că Autoritatea AELS de Supraveghere este obligată să efectueze o astfel de supraveghere în temeiul aceluiași articol.
—

Prezenta cerere se referă la legislația națională adoptată în Norvegia pentru restricționarea PFOA. Prin intermediul acestei cereri, ESA nu urmărește în niciun caz să pună sub semnul întrebării necesitatea de a reglementa PFOA ca substanță. În schimb, există un aspect procedural important care a determinat ESA să introducă prezenta acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor: în cazul în care un stat membru al SEE identifică un risc pentru sănătate sau pentru mediu care decurge dintr-o substanță ce intră sub incidența REACH, este esențial pentru funcționarea sistemului instituit de REACH ca aceste preocupări să fie luate în considerare în cadrul sistemului respectiv, mai degrabă decât în urma unor acțiuni unilaterale.
Acțiune introdusă la 26 februarie 2019 de către Nettbuss AS împotriva Konkurrenten.no AS

(Cauza E-1/17 Costs)

(2019/C 197/08)

La data de 26 februarie 2019, Nettbuss AS, reprezentată de Camilla Borna Fossem of Advokatfirmaet Schjødt AS, Ruseløkkveien 14, NO-0201 Oslo, Norvegia, a introdus o acțiune împotriva Konkurrenten.no AS la Curtea de Justiție a AELS.

Partea reclamantă solicită Curții să pronunțe următoarea ordonanță:

1. Konkurrenten.no va plăti întreprinderii Nettbuss AS suma de 442 125 NOK (sau echivalentul în euro) în plus față de ratele dobânzii penalizatoare relevante.

Situația de fapt și de drept și motivele invocate:

— La data de 11 ianuarie 2017, Konkurrenten.no AS a introdus la Curtea de Justiție a AELS o acțiune împotriva Deciziei nr. 179/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din mai 2015. Partea reclamantă a fost direct afectată de decizia Autorității AELS de Supraveghere și a solicitat permisiunea de a interveni în cauza E-1/17 Konkurrenten.no AS/Autoritatea AELS de Supraveghere. Părții reclamante i s-a acordat dreptul de a interveni prin Ordinul Președintelui din 12 iulie 2017.

— Articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Curții AELS prevede următoarele: „În cazul în care cheltuielile recuperabile sunt contestate, la cererea părții interesate și după ascultarea observațiilor celeilalte părți, Curtea se pronunță prin ordonanță.”