RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 301/10

DECIZIA AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

NR. 303/09/COL

din 8 iulie 2009

privind schema de ajutor pentru transportul maritim sub forma unui regim de taxe pe tonaj și a unei scheme de rambursare pentru încadrarea în muncă a navigatorilor

(Islanda)

AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolele 61-63 și Protocolul 26,

având în vedere Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (3), în special articolul 24,

având în vedere articolul 1 alineatul (2) partea I și articolul 4 alineatul (4), articolul 6 și articolul 7 alineatul (5) partea II din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (4),

având în vedere Orientările Autorității privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE (5), în special capitolul privind ajutorul pentru transportul maritim (6),

având în vedere Decizia Autorității din 14 iulie 2004 privind dispozițiile de punere în aplicare menționate la articolul 27 partea II din Protocolul 3 (7),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus (8),

întrucât:

I. DATE FACTUALE

1. PROCEDURA

Prin scrisoarea din 23 martie 2007 (Evenimentul nr. 415003), autoritățile islandeze au notificat Autoritatea cu privire la ajutorul planificat pentru sectorul transportului maritim, în temeiul articolului 1 alineatul (3) partea I la Protocolul 3.

După mai multe schimburi de corespondență (9), prin scrisoarea din 19 decembrie 2007, Autoritate a informat autoritățile islandeze că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 1 alineatul (2) partea I la Protocolul 3 cu privire la ajutorul de stat pentru transportul maritim din Islanda acordat sub forma unui regim de taxe pe tonaj și a unei scheme de rambursare pentru încadrarea în muncă a navigatorilor.

Decizia nr. 721/07/COL a Autorității de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în Suplimentul SEE al acestuia (10). Autoritatea a invitat părțile interesante să își prezinte observațiile cu privire la decizie.

Autoritatea nu a primit nicio observație din partea părților interesate.

2. DESCRIEREA MĂSURILOR PROPUSE

Notificarea a vizat două măsuri separate: un regim de taxe pe tonaj și o schemă specială de rambursare pentru proprietarii de nave. Cele două măsuri vor fi descrise mai jos.

2.1. DENUMIREA ȘI OBIECTIVUL SCHEMELOR NOTIFICATE

Schema „Ríkisstyrkur vegan kaupskipaútgerðar á Íslandi”, adică ajutor de stat pentru transportul maritim în Islanda, cuprinde ambele măsuri notificate. Obiectivul schemei este sprijinirea transportului maritim în Islanda prin acordarea unor avantaje proprietarilor de nave, pentru a-i încuraja pe aceștia să se înregistreze în Islanda mai degrabă decât să navigheze sub un pavilion de complezență.

2.2. TEMEIUL JURIDIC NAȚIONAL AL MĂSURILOR NOTIFICATE

Temeiul juridic pentru măsurile menționate mai sus este Legea nr. 86/2007 privind taxarea operațiunilor vaselor comerciale „Lög um skattlagningu kaupskipaútgerðar” (denumită în continuare „Legea privind taxa pe tonaj”). Această lege a fost adoptată de parlament la 17 martie 2007 și publicată în Monitorul Oficial la 30 martie 2007. În conformitate cu articolul 17 din Legea privind taxa pe tonaj, aceasta a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2008.

Legea privind taxa pe tonaj trebuie interpretată în coroborare cu Legea nr. 38/2007 um íslenska alþjóðlega skipaskrá privind Registrul internațional al navelor din Islanda (11) (denumit în continuare „IIS”), care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2008 (12).

2.3. TAXA PE TONAJ

În Islanda, rata standard a impozitului pe profit este de 15 % (13). Legea privind taxa pe tonaj prevede că, în loc să se aplice în mod direct impozitul pe profit normal de 15 % la profitul generat de activitățile de transport maritim, societățile de transport maritim pot beneficia de o taxă mai favorabilă pe tonaj, calculată pe baza unui profit teoretic pe zi în funcție de tonajul efectiv al navei în cauză. Dacă o societate de transport maritim dorește să facă în continuare obiectul impozitului normal pe profit la calcularea profitului său, aceasta poate face acest lucru.

Ulterior, profitul teoretic obținut prin aplicarea unei rate stabilite la tonajul efectiv face obiectul impozitului standard pe profit.

Astfel, regimul de taxe pe tonaj exceptează societățile eligibile de la impozitul normal pe profit aplicabil profiturilor obținute din transportul maritim, cu condiția ca profiturile să fie reținute în societățile din cadrul sistemului. Exceptarea nu se aplică dobânzilor, profiturilor din tranzacționarea acțiunilor nete sau veniturilor din alte surse.

2.3.1. Activitățile eligibile

Schema se referă la navele înregistrate în IIS de cel puțin 100 GT utilizate pentru transportul de persoane sau de mărfuri în străinătate și transportul intern de mărfuri. Articolul 3 din Legea privind taxa pe tonaj specifică faptul că transportul de mărfuri sau de pasageri se efectuează cu:

1. nave comerciale aflate în proprietatea operatorului;

2. nave comerciale închiriate fără echipaj (navlosirea navei nude);

3. nave comerciale închiriate cu echipaj (navlosire pe timp).

Operațiunile navelor comerciale nu includ navlosirea navelor nude pe perioade mai mari de trei ani. Autoritățile islandeze au indicat că nu există nicio normă specială privind proporția de nave comerciale care pot fi închiriate cu sau fără echipaj, în raport cu cele aflate în proprietatea operatorului.

Articolul 4 din Legea privind taxa pe tonaj prevede activitățile care nu sunt eligibile în temeiul legii: pescuitul, construcțiile portuare, scufundările, activitățile de pilotaj și salvare, activitățile educative și de școală, activitățile sportive, de distracție și agrement, inclusiv observarea balenelor și transportul de pasageri între porturi de pe teritoriul islandez care nu sunt porturi de escală între țări.

Autoritățile islandeze au confirmat că remorcarea și dragarea nu sunt eligibile în temeiul legii.

Articolul 3 din Legea privind taxa pe tonaj prevede activitățile auxiliare eligibile, și anume:

1. utilizarea containerelor în transporturile de mărfuri;

2. operarea instalațiilor de încărcare, descărcare și întreținere;

3. operarea terminalelor de vânzare a biletelor și pasageri;

4. operarea birourilor și a spațiilor administrative;

5. vânzarea produselor de consum la bordul navelor comerciale.

2.3.2. Înregistrarea în IIS și obligația fiscală nelimitată

În temeiul articolului 1 din Legea privind taxa pe tonaj,

„societățile cu răspundere limitată și societățile private cu răspundere limitată, care fac obiectul impozitării în temeiul articolului 2 alineatul (1) punctul (1) din Legea nr. 90/2003 privind impozitul pe venit și care operează nave comerciale înregistrate în Registrul internațional al navelor din Islanda (IIS), pot decide să plătească impozitul pe operațiunile navelor lor comerciale în conformitate cu prezenta lege, în loc de Legea nr. 90/2003.”

Pe lângă cerințele privind activitățile eligibile, Legea privind taxa pe tonaj prevede că trebuie îndeplinite următoarele două condiții:

— în primul rând, navele trebuie să fie înregistrate în IIS. Autoritățile islandeze susțin că înregistrarea în IIS nu este considerată a fi o așa-numită „legătură de pavilion”. Nu este impusă nicio legătură explicită de pavilion cu Islanda strictu sensu. În realitate, în conformitate cu articolul 6 din Legea nr. 38/2007 privind IIS „o navă comercială care este înregistrată în Registrul internațional al navelor din Islanda este considerată a fi o navă islandeză și are dreptul de a naviga sub pavilionul național al Islandei”. Autoritățile islandeze descriu, prin urmare, legătura de pavilion ca un drept și nu ca o condiție de eligibilitate în cadrul schemei. O navă care nu navighează sub pavilion islandez poate beneficia de taxa pe tonaj dacă este înregistrată în IIS. În acest sens, articolul 4 din aceeași lege prevede că înregistrarea este posibilă în cazul în care „proprietarul navei comerciale este cetățean islandez, cetățean al unui alt stat din Spațiul Economic European sau al statelor fondatoare ale Spațiului Economic European, cetățean al Insulelor Feroe sau o persoană juridică înregistrată în Islanda”.

— în al doilea rând, societățile cu răspundere limitată și societățile private cu răspundere limitată trebuie să facă obiectul impozitării în temeiul articolului 2 alineatul (1) paragraful (1) din Legea nr. 90/2003 privind impozitul pe venit (denumită în continuare „Legea privind impozitul pe venit”). Această dispoziție prevede că societățile cu sediul în Islanda au obligația de a plăti impozit în Islanda pe venitul lor global (obligație nelimitată). O persoană juridică este considerată a avea sediul în Islanda dacă este înregistrată în Islanda, dacă, în conformitate cu statutul său, consideră Islanda ca țara sa de reședință sau dacă sediul său social administrativ se află în Islanda. Articolul 3 din Legea privind impozitul pe venit prevede că societățile care nu au sediul în Islanda fac obiectul impozitului pe venitul care provine din Islanda (impozitare la sursă). Autoritățile islandeze au confirmat că societățile, pentru a fi eligibile, nu trebuie în mod necesar să fie constituite în temeiul Legii islandeze privind societățile comerciale ca societăți islandeze. Astfel, societățile constituite în temeiul legii privind societățile comerciale din alt stat SEE s-ar califica pentru schema de taxe în funcție de tonaj, cu condiția îndeplinirii cerințelor suplimentare.

2.3.3. Stabilirea bazei de impozitare

În conformitate cu articolul 6 din Legea privind taxa pe tonaj, baza de impozitare (profitul teoretic) va fi stabilită după cum urmează:

— până la 25 000 NT, inclusiv – 30 ISK pentru 100 NT;

— de la 25 001 NT – 10 ISK pentru 100 NT.

Nu sunt permise deduceri din baza de impozitare.

2.3.4. Impozitarea în temeiul Legii privind impozitul pe venit și contabilitatea separată

Articolul 4 din Legea privind taxa pe tonaj specifică faptul că dacă un operator de nave este angajat și în alte activități decât cele care se califică pentru taxa pe tonaj, acesta ar trebui impozitat pentru acele activități în conformitate cu Legea privind impozitul pe venit.

Articolul 7 din Legea privind taxa pe tonaj prevede că veniturile și costurile operațiunilor navelor comerciale ar trebui calculate separat de veniturile și costurile altor activități, proporțional cu valoarea activelor utilizate în operarea navelor comerciale, pe de-o parte, și a celor utilizate în alte scopuri, pe de altă parte.

Articolul 9 din Legea privind taxa pe tonaj prevede că nu pot fi deduse costurile pentru operarea navelor comerciale din venitul operatorului navelor care face obiectul impozitării în temeiul Legii privind impozitul pe venit. Costurile, altele decât costurile financiare, care au în același timp legătură cu obținerea de venituri din operațiunile navelor comerciale și obținerea altor venituri ar trebui să fie împărțite proporțional cu veniturile. În cazul în care cheltuielile legate de dobânzi, depreciere și pierderi în legătură cu rata de schimb valutar în temeiul articolului 49 din Legea privind impozitul pe venit au în același timp legătură cu obținerea de venituri din operarea navelor comerciale și obținerea altor venituri, astfel de costuri financiare se împart proporțional la valoarea contabilă a activelor utilizate în operațiunile navelor comerciale, pe de-o parte și, pentru alte scopuri, pe de altă parte. Costurile care sunt considerate a avea legătură cu generarea altor venituri decât cele provenind din operarea navelor comerciale intră sub incidența Legii privind impozitul pe venit.

Articolul 11 din Legea privind taxa pe tonaj prevede că pierderile din operațiunile navelor comerciale nu ar trebui să fie deductibile în ceea ce privește impozitarea altor activități în conformitate cu Legea privind impozitul pe venit.

2.3.5. Durata schemei și perioada obligatorie de aplicare

Autoritățile islandeze au indicat că schemele sunt notificate pe durată nelimitată, însă sunt dispuse să le renotifice după o perioadă de timp care va fi convenită cu Autoritatea.

În conformitate cu articolul 2 din Legea privind taxa pe tonaj, regimul de taxe pe tonaj prevede o perioadă de aplicare obligatorie de trei ani. Aceasta înseamnă că un proprietar de nave care optează pentru taxa pe tonaj trebuie să rămână în acest sistem timp de trei ani.

2.4. RAMBURSAREA SPECIALĂ PENTRU IMPOZITUL PE VENIT AL NAVIGATORILOR

Autoritățile islandeze au notificat, de asemenea, un sistem de sprijin pentru salariul brut al navigatorilor, prin care proprietarii de nave pot primi subvenții de până la 90 % din impozitul pe venit calculat la salariile brute ale navigatorilor angajați. Pentru a se califica pentru subvenții, proprietarul de nave trebuie să fie o societate cu răspundere limitată sau o societate particulară cu răspundere limitată cu obligație fiscală nelimitată în Islanda, navele trebuie să fie înregistrate în IIS, iar proprietarul de nave trebuie să angajeze navigatori care sunt eligibili pentru impozitare în Islanda.

Articolul 16 din Legea privind taxa pe tonaj prevede:

„Societățile cu răspundere limitată și societățile particulare cu răspundere limitată care fac obiectul impozitării în temeiul articolului 2 alineatul (1) punctul (1) din Legea nr. 90/2003 privind impozitul pe venit și care operează nave comerciale, a se vede articolul 3, înregistrate în Registrul internațional al navelor din Islanda (IIS), primesc o subvenție care corespunde unui procent de 90 % din suma stabilită corect a impozitului pe venit și a impozitului municipal pe venit prin reținerea la sursă a impozitelor pe salariile echipajelor navelor comerciale în cauză, ținând seama de scutirile fiscale personale și indemnizațiile navigatorilor. Astfel, reținerea la sursă va fi dispusă în așa fel încât 5 % se va plăti Trezoreriei și 5 % se va plăti municipalității navigatorului în cauză. Această dispunere va înlocui dispunerea reținerii la sursă și divizarea în conformitate cu Legea privind reținerea la sursă, Legea privind impozitul pe venit și Legea privind baza veniturilor municipale. Ministrul Finanțelor specifică, printr-o reglementare, punerea în aplicare a plăților în temeiul alineatului (1), inclusiv forma cererilor de subvenție, termenele de plată și echilibrul cu nivelurile publice neplătite.”

Autoritățile islandeze au confirmat că nu există niciun criteriu de eligibilitate la nivelul navigatorului, în afara calității de angajat al unei societăți comerciale de transport maritim și a obligației fiscale în Islanda. Rambursarea se acordă doar pentru impozitul pe venit calculat la salariul navigatorilor. Nu sunt incluse contribuțiile la asigurările sociale. Autoritățile islandeze au confirmat, de asemenea, că naționalitatea islandeză nu este relevantă în acest sens. Navigatorul nu trebuie în mod necesar să aibă o reședință în Islanda pentru ca proprietarul de nave să se poată califica pentru subvenție.

2.5. BENEFICIARII AJUTORULUI, BUGETUL, DURATA ȘI INTRAREA ÎN VIGOARE A MĂSURILOR NOTIFICATE

Autoritățile islandeze nu au depus cifre exacte privind reducerea veniturilor de stat care va fi determinată de aplicarea regimului de taxe pe tonaj în comparație cu venitul din impozite care ar fi fost realizat prin aplicarea impozitului standard pe profit.

Autoritățile islandeze au indicat că costul măsurilor notificate nu va depinde de numărul de nave care se înregistrează în IIS. Se așteaptă înregistrarea a 12 nave, pentru care se pornește de la premisa că taxa pe tonaj este în medie de 120 000 ISK. Astfel, taxa pe tonaj s-ar ridica la 1 440 000 ISK. Totuși, estimările preliminare nu indică valoarea impozitului pe profit pe care aceste 12 nave l-ar fi plătit în caz contrar.

Autoritățile islandeze au menționat că nu au fost făcute cereri pentru înregistrare în registrul islandez al navelor.

Autoritățile islandeze nu au limitat durata celor două scheme.

2.6. CUMULUL

În conformitate cu secțiunea 11 din Orientările maritime, o reducere la zero a impozitului și a contribuțiilor sociale pentru navigatori și o reducere a impozitului pe profit pentru activitățile de transport maritim în conformitate cu regimurile deja aprobate în alte state SEE este nivelul maxim de ajutor care ar putea fi permis. Pentru a evita denaturarea concurenței, alte sisteme de ajutor nu pot aduce beneficii mai mari decât acesta. Ajutorul nu trebuie în niciun caz să depășească suma totală a impozitelor și contribuțiilor sociale colectate din activitățile de transport maritim și de la navigatori.

Autoritățile islandeze au confirmat că un cumul al celor două scheme cu alte măsuri de sprijin va fi monitorizat de către autoritățile fiscale islandeze și că intensitățile maxime ale ajutorului vor fi respectate.

2.7. INFORMAȚII PRIVIND PROFITUL MACROECONOMIC AL SECTORULUI MARITIM

În conformitate cu secțiunea 12(2) din Orientările maritime, autoritățile islandeze au efectuat o analiză a eficienței din punctul de vedere al costurilor pentru a stabili profitul macroeconomic al regimurilor de impozitare notificate. Analiza arată că este dificil să se prevadă efectele economice ale Legii privind taxa pe tonaj, deoarece acestea vor depinde de numărul de nave înregistrate în IIS. În ceea ce privește numărul de locuri de muncă create sau salvate, autoritățile islandeze estimează că efectul ambelor măsuri de sprijin este că în următorii șase ani, 200 de navigatori vor fi angajați ca noi membri ai echipajului în cadrul navelor comerciale.

3. PREOCUPĂRILE DIN DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII

La 19 decembrie 2007, Autoritatea a decis să inițieze o procedură oficială de investigare cu privire la ajutorul de stat propus pentru transportul maritim din Islanda sub forma unui regim de axe pe tonaj și a unei scheme de rambursare pentru încadrarea în muncă a navigatorilor (14).

În decizia de inițiere a procedurii, Autoritatea și-a exprimat îndoielile cu privire la regimul de taxe pe tonaj în legătură cu punctele referitoare la înregistrarea navelor în IIS, prin care erau excluse de la regimul de impozitare operațiunile navelor înregistrate în alte state SEE, și cerința privind obligația fiscală nelimitată, prin care erau excluse de la taxa pe tonaj activitățile supuse impozitului la sursă.

De asemenea, Autoritatea și-a exprimat preocuparea cu privire la cerința potrivit căreia doar persoanele juridice înregistrate în Islanda se pot înregistra în IIS, regimul aplicat societăților de administrare a navelor, stabilirea unei baze de impozitare și durata perioadei în care proprietarul de nave trebuie să rămână în sistemul de taxe pe tonaj („perioada de aplicare obligatorie”).

În ceea ce privește schema de rambursare pentru navigatori, Autoritatea și-a exprimat îndoielile cu privire la cerința de înregistrare în IIS și de a avea o obligație fiscală nelimitată. În plus, în ceea ce privește serviciile de transport regulat de pasageri între porturile din SEE, Autoritatea are îndoieli privind acordarea ajutorului doar pentru angajarea navigatorilor din SEE.

4. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR ISLANDEZE

Autoritățile islandeze au furnizat Autorității anumite observații privind atât regimul de taxe pe tonaj, cât și schema de rambursare pentru navigatori, prin scrisoarea din 15 februarie 2008 (Evenimentul nr. 465550).

Autoritățile islandeze au formulat următoarele observații:

— niciun proprietar de nave nu a solicitat înregistrarea în IIS;

— pentru a fi eligibile, societățile trebuie să aibă o obligație fiscală în Islanda, însă nu trebuie în mod necesar să fie constituite în temeiul Legii islandeze privind societățile comerciale ca societăți islandeze;

— nu se aplică reguli specifice privind raportul dintre navele aflate în proprietatea proprietarului de nave și cele care sunt administrate cu un echipaj;

— navele aflate în proprietatea unor persoane juridice în alte state SEE cu obligație fiscală parțială în Islanda nu sunt eligibile pentru înregistrarea în IIS;

— articolul 3 din Legea privind taxa pe tonaj prevede că impozitarea în temeiul acestei legi include operarea tuturor navelor comerciale care îndeplinesc condițiile pentru înregistrare în IIS. Atunci când se optează pentru taxa pe tonaj, societatea convine ca toate navele sale eligibile și activitățile aferente să intre sub incidența taxei pe tonaj (așa-numita regulă „totul sau nimic”);

— ratele de impozitare: autoritățile islandeze au susținut că ratele taxei pe tonaj sunt conforme cu cele aprobate de către Autoritate în schemele norvegiene privind taxa pe tonaj, care au fost aprobate;

— durata schemei: autoritățile islandeze au indicat că sunt dispuse să renotifice schemele, astfel cum s-a convenit cu Autoritatea;

— cumul: autoritățile islandeze au indicat că vor asigura respectarea normelor privind cumulul.

Autoritățile islandeze nu au formulat nicio observație privind durata perioadei de aplicare obligatorie.

II. EVALUARE

1. PREZENȚA AJUTORULUI DE STAT

Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE prevede următoarele:

„Este incompatibil cu prezentul acord orice ajutor acordat de statele membre ale CE, statele AELS sau din resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul acord.”

Criteriile individuale vor fi examinate mai jos.

1.1. PREZENȚA RESURSELOR DE STAT

Avantajul trebuie acordat de către stat sau din resurse de stat.

Aplicarea taxei pe tonaj mai scăzut în locul impozitului standard pe profit conduce la o pierdere de venituri la bugetul de stat. Schema referitoare la navigatori implică o pierdere similară de venituri la bugetul de stat, deoarece statul va acorda proprietarilor de nave subvenții directe corespunzând unui procent de 90 % din impozitul pe venit care ar fi fost datorat de navigator și plătit de către proprietarul de nave. Ca urmare a acestor două scheme, statul renunță la venituri din impozite pe care le-ar fi primit în mod normal de la întreprinderile în cauză. Absența acestor fonduri reprezintă o sarcină asupra resurselor de stat obținute din taxe care sunt în mod normal suportate de bugetele întreprinderilor participante (15). O pierdere de venituri din impozite este echivalentă cu o pierdere din resursele statului sub formă de cheltuieli fiscale (16).

1.2. FAVORIZAREA ANUMITOR ÎNTREPRINDERI SAU A PRODUCȚIEI ANUMITOR BUNURI

Cele două măsuri oferă avantaje proprietarilor de nave sub formă de subvenții și concesii fiscale. Cele două măsuri se limitează la sectorul maritim și, prin urmare, favorizează doar anumite întreprinderi. Prin urmare, trebuie considerate a fi selective în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE (17).

1.3. DENATURAREA CONCURENȚEI ȘI EFECTUL ASUPRA COMERȚULUI ÎNTRE PĂRȚILE CONTRACTANTE

Măsurile de ajutor trebuie să denatureze concurența și să afecteze comerțul între părțile contractante.

Proprietarii de nave care beneficiază de schemele în cauză desfășoară o activitate economică în concurență cu proprietari de nave/societăți din alte țări SEE. Taxa pe tonaj și regimul privind navigatorii consolidează poziția proprietarilor de nave față de concurenții lor din SEE, precum și dintre Islanda și alte state SEE și țări terțe. Prin urmare, măsurile afectează comerțul între părțile contractante.

1.4. CONCLUZIE

Prin urmare, în opinia Autorității, măsurile de sprijin notificate (taxa pe tonaj și schema privind navigatorii) constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

Într-adevăr, Orientările maritime prevăd în mod specific că „aceste măsuri de scutire de impozit care se aplică în mod special sectorului transportului maritim sunt considerate ajutor de stat. În egală măsură, sistemul de înlocuire a sistemului normal de impozitare pe profit cu o taxă pe tonaj reprezintă ajutor de stat”.

2. CERINȚE PROCEDURALE

În temeiul articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3, „Autoritatea de Supraveghere a AELS este informată, în timp suficient pentru a putea să își prezinte observațiile cu privire la orice plan de acordare sau modificare a unui ajutor (…). Statul în cauză nu pune în aplicare măsurile pe care le propune până în momentul în care se ia o hotărâre definitivă cu privire la procedură”.

Prin depunerea notificării celor două măsuri de sprijin, înaintată printr-o scrisoare din partea Misiunii Islandeze în Uniunea Europeană din 23 martie 2007 (Evenimentul nr. 415003), autoritățile islandeze au respectat cerința de notificare.

Cu toate acestea, autoritățile islandeze au pus în aplicare măsurile notificate înainte ca autoritatea să ia o decizie finală cu privire la acestea. În consecință, Autoritatea concluzionează că autoritățile islandeze nu și-au îndeplinit obligațiile în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) partea I din Protocolul 3.

3. COMPATIBILITATEA AJUTORULUI

Articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE prevede că pot fi considerate ca fiind compatibile cu funcționarea Acordului SEE ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice, în cazul în care acestea nu aduc modificări condițiilor schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Autoritatea consideră că articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE împreună cu Orientările maritime constituie temeiul juridic pentru evaluarea compatibilității măsurilor notificate.

Secțiunea 1.2 litera (c) alineatul (4) din Orientările maritime permite statelor AELS să sprijine industria transporturilor maritime: „industriile maritime sunt inextricabil legate de transportul maritim. Această asociere este un argument puternic în favoarea măsurilor pozitive al căror scop este de a menține o flotă care să depindă de armatorii din SEE. Dat fiind că transportul maritim este una dintre legăturile din lanțul de transport, în general, și din lanțul industriilor maritime, în special, măsurile menite să mențină competitivitatea flotei europene au, de asemenea, repercusiuni asupra investițiilor efectuate pe uscat și în industriile conexe celei maritime și asupra contribuției transportului maritim la economia SEE în ansamblu și la locurile de muncă în general”.

Cele două măsuri notificate se referă la ajutor operațional, adică ajutor menit să scutească o întreprindere de cheltuielile pe care aceasta ar trebui să le suporte în administrarea zilnică a activităților sale obișnuite. Ajutorul operațional nu ar trebui permis în mod normal în afara cazului în care este autorizat în mod explicit de Orientările Autorității privind ajutorul de stat. Orientările maritime ale Autorității prevăd posibilitatea de acordare a unui ajutor operațional sub forma taxei pe tonaj de la secțiunea 3.1 și sub forma reducerii costurilor legate de forța de muncă de la secțiunea 3.2.

În analiza sa, Autoritatea a examinat condițiile comune regimului de taxe pe tonaj și schemei privind navigatorii (3.1) și apoi condițiile specifice regimului de taxe pe tonaj (3.2) și schemei privind navigatorii (3.3).

3.1. CONDIȚII COMUNE REGIMULUI DE TAXE PE TONAJ ȘI SCHEMEI DE RAMBURSARE PENTRU NAVIGATORI: CERINȚA DE ÎNREGISTRARE A NAVEI ÎN IIS, PRIN CARE SUNT EXCLUSE NAVELE ÎNREGISTRATE ÎN ALTE STATE SEE

Cerința de la articolul 1 din Legea privind taxa pe tonaj potrivit căreia navele trebuie să fie înregistrate în IIS pentru a avea acces la sistemul de taxe pe tonaj duce la excluderea navelor care nu sunt înregistrate în Islanda. Această restricție se aplică chiar și atunci când operarea acestor nave face obiectul impozitării în Islanda. Astfel, un proprietar de nave cu două nave, una înregistrată în IIS și cealaltă înregistrată în alt stat SEE poate face obiectul impozitării în Islanda pe profiturile provenind din operarea ambelor nave (18). Totuși, doar nava înregistrată în IIS va fi eligibilă pentru a beneficia de taxa pe tonaj.

Este bine stabilit principiul conform căruia, deși impozitarea directă intră în atribuțiile statelor SEE, acestea trebuie totuși să își exercite aceste atribuții în conformitate cu legislația SEE (19). Dreptul de stabilire include dreptul resortisanților (persoane fizice și juridice) unui stat SEE să înființeze și să administreze întreprinderi în alt stat SEE în condițiile stabilite de legislația statului gazdă pentru resortisanții săi. Abolirea restricțiilor cu privire la dreptul de stabilire se aplică restricțiilor asupra înființării de agenții, filiale și sucursale (20). De asemenea, interzicerea restricțiilor privind dreptul de stabilire se aplică și dispozițiilor fiscale (21). În consecință, acesta include dreptul unei societăți stabilite într-un stat SEE care are sediul, sediul social, sediul administrativ principal sau principala unitate de activitate în SEE de a-și desfășura activitățile în alt stat SEE printr-o filială sau agenție și de a face obiectul aceluiași regim fiscal ca societățile stabilite în statul respectiv. O diferență de regim fiscal poate fi compatibilă cu prevederile Acordului SEE doar dacă se referă la situații care nu sunt în mod obiectiv comparabile cu Acordul privind SEE sau dacă se justifică prin motive primordiale de interes public (22).

Înregistrarea unei nave poate constitui o stabilire atunci când nava reprezintă un instrument pentru desfășurarea activității economice care implică o stabilire fixă. Restricțiile asupra înregistrării navelor în alte state SEE pot fi, prin urmare, contrare dreptului de stabilire de la articolul 31 din Acordul privind SEE (23).

Astfel cum s-a arătat mai sus, un proprietar de nave cu obligație fiscală nelimitată în Islanda și cu nave comerciale înregistrate în alt stat SEE va face obiectul unui regim fiscal mai puțin favorabil decât un proprietar de nave cu obligație fiscală nelimitată în Islanda și cu navele comerciale înregistrate în IIS. Diferența de regim constituie o restricție a dreptului de stabilire, deoarece descurajează proprietarii de nave să își înregistreze navele în alte state SEE.

Autoritățile islandeze nu au prezentat niciun motiv primordial de interes public convingător prin care să justifice o astfel de restricție asupra stabilirii proprietarilor de nave în alte state SEE. De asemenea, Autoritatea nu a identificat niciun motiv pentru care o astfel de restricție asupra libertății de stabilire este necesară pentru îndeplinirea obiectivului regimului de taxe pe tonaj, respectiv îmbunătățirea condițiilor concurențiale ale proprietarilor de nave din Islanda față de condițiile din jurisdicțiile din afara SEE.

Autoritatea consideră, de asemenea, că cerința islandeză de înregistrare nu este compatibilă cu secțiunea 3.1(7) din Orientările maritime, care prevede că o schemă de scutire de impozit ar trebui să necesite o legătură cu un „pavilion SEE”. Orientările maritime explică faptul că o astfel de normă există pentru a „promova competitivitatea flotelor SEE pe piața globală a transportului maritim”. Formularea „un stat SEE” interpretată în lumina acestui obiectiv nu sprijină introducerea unei cerințe de înregistrare în statul AELS care acordă ajutorul. Autoritatea sprijină mai degrabă opinia că înregistrarea în orice stat SEE ar trebui să fie criteriul (24).

Autoritățile islandeze au susținut că nu solicită ceea ce numesc „legătură de pavilion” deoarece fiecare navă înregistrată în IIS rămâne liberă să navigheze sub alt pavilion. Astfel cum s-a explicat mai sus în secțiunea 2.3.2, articolul 6 din Legea nr. 38/2007 privind IIS prevede că o navă comercială care este înregistrată în IIS este considerată o navă islandeză indiferent dacă navighează sub pavilionul islandez.

Autoritatea consideră că argumentul privind utilizarea voluntară a pavilionului islandez nu este relevant, deoarece restricția asupra libertății de stabilire, menționată mai sus, provine din cerințele de înregistrare. Astfel, chiar dacă proprietarului de nave i se permite să arboreze un alt pavilion decât cel islandez, acesta are încă obligația de a se înregistra în IIS pentru a beneficia de taxa mai favorabilă pe tonaj. În pofida cererilor formulate de Autoritate, autoritățile islandeze nu au prezentat niciun argument pentru a justifica motivul pentru care o astfel de cerință privind dubla înregistrare este necesară și proporțională pentru atingerea obiectivelor regimului de taxe pe tonaj.

Prin urmare, Autoritatea concluzionează că cerința de înregistrare nu este compatibilă cu funcționarea Acordului privind SEE, în special dreptul de stabilire de la articolul 31 din Acordul privind SEE și, prin urmare, nu poate fi permisă în temeiul normelor SEE privind ajutorul de stat.

În lumina celor de mai sus, Autoritatea nu consideră necesar să analizeze în detaliu preocuparea la care se face referire în Decizia nr. 721/07/COL privind cerința de obligație fiscală nelimitată pentru a beneficia de regimul de taxe pe tonaj și schema de rambursare privind navigatorii. În orice caz, astfel cum s-a menționat mai sus în nota de subsol 18, convențiile de evitare a dublei impuneri încheiate între statele SEE vor determina, în mod normal, impozitarea societăților de transport maritim în statul în care se află conducerea efectivă a societății. Astfel, societățile de transport maritim stabilite în SEE cu obligație fiscală limitată în Islanda vor face în mod normal obiectul impozitării doar în statul SEE de stabilire.

3.2. CONDIȚII SPECIFICE REGIMULUI DE TAXE PE TONAJ

3.2.1. Stabilirea bazei de impozitare

Secțiunea 3.1(18) din Orientările maritime precizează că sunt aprobate de către Comisia CE doar sistemele care impun o anumită taxă pentru același tonaj „în deplină conformitate cu sistemele deja aprobate. Pe baza experienței dobândite, Autoritatea observă că în loc să calculeze profitul virtual la care se aplică sistemul obișnuit de impozitare a societăților, unele state pot decide să stabilească, în mod direct, cote speciale pentru taxa pe tonaj. De asemenea, Autoritatea va urmări să mențină un echilibru echitabil, în conformitate cu sistemele deja aprobate”.

Autoritatea a comparat ratele notificate de autoritățile islandeze cu ratele aplicabile în cadrul schemelor aprobate în alte state SEE:

Islanda Danemarca Lituania Italia Norvegia (25) Fiecare cantitate până la 25 000 NT Până la 1 000 NT Până la 1 000 NT Până la 1 000 NT Niciun impozit pentru primele 1 000 NT 30 ISK (0,17 EUR) pentru 100 NT 0,90 EUR pentru 100 NT 0,93 EUR pentru 100 NT 0,90 EUR pentru 100 NT De la 1 001 NT până la 10 000 NT De la 1 001 NT până la 10 000 NT De la 1 001 NT până la 10 000 NT De la 1 001 NT până la 10 000 NT 0,70 EUR pentru 100 NT 0,67 EUR pentru 100 NT 0,70 EUR pentru 100 NT 0,22 EUR pentru 100 NT De la 10 001 până la 25 000 NT De la 10 001 până la 25 000 NT De la 10 001 până la 25 000 NT De la 10 001 până la 25 000 NT 0,40 EUR pentru 100 NT 0,43 EUR pentru 100 NT 0,40 EUR pentru 100 NT 0,15 EUR pentru 100 NT Peste 25 000 NT Peste 25 000 NT Peste 25 000 NT Peste 25 000 NT Peste 25 000 NT 10 ISK (0,06 EUR) pentru 100 NT 0,30 EUR pentru 100 NT 0,27 EUR pentru 100 NT 0,20 EUR pentru 100 NT 0,07 EUR pentru 100 NT Toate valorile sunt exprimate pe zi.

Astfel cum reiese din tabelul de mai sus, regimul islandez operează cu o bază de impozitare considerabil mai scăzută decât în celelalte patru state SEE (27).

Comisia a acceptat rate de impozitare mai mici doar în circumstanțe foarte specifice (28). Autoritățile islandeze nu au furnizat Autorității nicio informație privind existența unor circumstanțe excepționale care să justifice aplicarea unor rate scăzute.

Autoritatea consideră că nivelul bazei de impozitare din Islanda nu este conform cu ratele aplicabile în alte state SEE, deoarece este în mod semnificativ mai scăzut și, în consecință, nu este compatibil cu secțiunea 3.1(18) din Orientările maritime.

3.2.2. Perioada în care proprietarul de nave trebuie să rămână în regimul de taxe pe tonaj

Perioada în care proprietarul de nave trebuie să rămână în regimul de taxe pe tonaj este de trei ani.

Autoritatea este de părere că o perioadă de zece ani ar trebui să se aplice în cadrul statelor AELS (29).

Abordarea autorității este conformă cu cea a Comisiei. Durata minimă a acestei perioade în alte regimuri de taxe pe tonaj aprobate este de zece ani. Comisia subliniază că prin permiterea unor criterii diferite pentru diverse regimuri de taxe pe tonaj există riscul creării unor avantaje neloiale și al apariției unei concurențe între statele membre în ceea ce privește nivelul regimurilor de taxe pe tonaj. În consecință, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la un regim fiscal polonez care permitea o durată minimă de cinci ani, arătând că aceasta ar putea avea drept rezultat o diferență negativă între regimurile de taxe pe tonaj, întrucât ar fi făcut regimul de taxe polonez mai de dorit și ar fi determinat o schimbare a pavilioanelor în cadrul Comunității (30).

Autoritatea consideră că acest aspect al schemei notificate nu este compatibil cu articolul 61 din Acordul privind SEE.

3.2.3. Regimul aplicabil societăților de administrare a navelor

În Decizia sa nr. 755/08/COL, Autoritatea a indicat că are îndoieli în ceea ce privește compatibilitatea schemei notificate cu Acordul privind SEE în legătură cu regimul aplicabil societăților de administrare a navelor.

Autoritățile islandeze nu au furnizat Autorității nicio informație care să elimine îndoiala prezentată.

În lumina aspectelor de mai sus privind incompatibilitatea schemei notificate cu Acordul privind SEE, Autoritatea nu consideră necesară analizarea în detaliu a preocupării sale prezentate în Decizia nr. 721/07/COL privind societățile de administrare a navelor.

3.3. CONDIȚII SPECIFICE SCHEMEI DE RAMBURSARE PENTRU NAVIGATORI

3.3.1. Serviciile de transport regulat de pasageri între porturile SEE: ajutorul ar trebui acordat doar pentru încadrarea în muncă a navigatorilor din SEE

În conformitate cu secțiunea 3.2(2) din Orientările maritime, sprijinul poate fi acordat sub forma unor rate reduse ale contribuțiilor la asigurările sociale ale navigatorilor din SEE angajați la bordul navelor înregistrate într-un stat SEE, precum și a unor rate reduse ale impozitului pe venitul navigatorilor din SEE la bordul navelor înregistrate într-un stat SEE. Autoritățile islandeze au notificat un sprijin pentru contribuțiile navigatorilor din care 90 % poate fi rambursat proprietarului de nave.

În conformitate cu secțiunea 3.2(2) din Orientările maritime, navigatorii din SEE sunt definiți ca:

— cetățenii din statele SEE, în cazul navigatorilor care lucrează la bordul navelor (inclusiv feriboturi Ro-Ro) care asigură transportul regulat de persoane între porturile din cadrul SEE;

— toți navigatorii care fac obiectul impozitării într-un stat SEE în toate celelalte cazuri.

Autoritățile islandeze nu au prezentat o definiție scrisă a noțiunii de navigator într-un act legislativ sau administrativ, însă au confirmat că nici naționalitatea, nici domiciliul nu reprezintă condiții în acest sens. Resortisanții țărilor terțe ar beneficia, de asemenea, de acest regim. În Decizia nr. 721/07/COL, Autoritatea a indicat că, în conformitate cu secțiunea 3.2(2) din Orientările maritime, pentru serviciile de pasageri între porturile din cadrul SEE, ajutorul ar trebui acordat doar pentru încadrarea în muncă a navigatorilor din SEE.

Autoritățile islandeze nu au furnizat Autorității nicio informație care să contrazică aprecierea acesteia.

Pe baza informațiilor pe care le-a primit, Autoritatea consideră că acest aspect al schemei nu este conform cu Acordul privind SEE.

4. CONCLUZIE

Pe baza evaluării de mai sus, Autoritatea consideră că schema de ajutor pentru transportul maritim sub forma unui regim de taxe pe tonaj și a unei scheme de rambursare pentru încadrarea în muncă a navigatorilor este incompatibilă cu normele privind ajutorul de stat din Acordul privind SEE.

Autoritatea înțelege că, în pofida faptului că adoptarea actului normativ în sine a însemnat că s-a declanșat obligația de notificare menționată mai sus, nu au fost efectuate plăți în temeiul măsurilor care fac obiectul procedurii oficiale de investigare și, prin urmare, nu vor fi necesare dispoziții privind recuperarea,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Schema de ajutor pentru transportul maritim sub forma unui regim de taxe pe tonaj și a unei scheme de rambursare pentru încadrarea în muncă a navigatorilor este incompatibilă cu funcționarea Acordului SEE în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

Articolul 2

Autoritățile islandeze informează Autoritatea AELS de Supraveghere în termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, cu privire la măsurile luate pentru a se conforma acesteia.

Articolul 3

Prezenta decizie se adresează Republicii Islanda.

Articolul 4

Numai versiunea în limba engleză este autentică.

Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2009. Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere Per SANDERUD Președintele Kristján A. STEFÁNSSON Membru al Colegiului

(1) Denumită în continuare „Autoritatea”.

(2) Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

(3) Denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

(4) Denumit în continuare „Protocolul 3”.

(5) Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de Autoritate la 19 ianuarie 1994, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare JO) L 231, 3.9.1994, p. 1 și în Suplimentul SEE nr. 32, 3.9.1994, p. 1, denumite în continuare „Orientările privind ajutorul de stat”. Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutorul de stat este publicată pe site-ul web al Autorității: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(6) Denumite în continuare „Orientările maritime”.

(7) Decizia nr. 195/04/COL din 14 iulie 2004 publicată în JO L 139, 25.5.2006, p. 37 și în Suplimentul SEE nr. 26, 25.5.2006, p. 1, astfel cum a fost modificată prin Decizia nr. 319/05/COL din 14 decembrie 2005 publicată în JO C 286, 23.11.2006, p. 9 și în Suplimentul SEE nr. 57, 23.11.2006, p. 31.

(8) Publicată în JO C 96, 17.4.2008, p. 37 și în Suplimentul SEE nr. 20 din 17.4.2008, p. 17.

(9) Pentru informații mai detaliate privind corespondența dintre Autoritate și autoritățile islandeze, se face referire la decizia Autorității de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Decizia nr. 721/07/COL, publicată în JO C 93, 17.4.2008, p. 37 și în Suplimentul SEE nr. 20, 17.4.2008, p. 17.

(10) A se vedea nota de subsol 8 pentru referința din JO.

(11) Există deja un registru al navelor islandeze care include navele de pescuit, ambarcațiuni cu vele, feriboturi etc. care nu va fi înlocuit de IIS nou introdus. Cele două registre vor fi utilizate în paralel.

(12) Autoritățile islandeze au indicat că guvernul islandez a depus un proiect de lege la parlament, prin care urma să se amâne intrarea în vigoare a Legii nr. 38/2007 până la 1 ianuarie 2009. Proiectul de lege a fost înaintat parlamentului la 28 noiembrie 2007 și a fost dezbătut la 4 decembrie 2007. Totuși, nu s-a ajuns la un acord privind proiectul de lege și, astfel, acesta nu a mai fost trimis pentru o a doua lectură în parlament. Ambele legi, nr. 86/2007 și nr. 38/2007 au intrat, prin urmare, în vigoare la 1 ianuarie 2008.

(13) La momentul notificării schemei, rata impozitului pe profit era de 18 %. Această rată a fost modificată prin Legea din 7 iunie 2007 („Lög um breyting á lögum nr. 90/2003, um tekjuskatt, með síðari breytingum, og lögum nr. 86/2007, um skattlagningu kaupskipaútgerðar”) ajungând la 15 %.

(14) Pentru o analiză detaliată a preocupărilor identificate de Autoritate, a se vedea Decizia nr. 721/07/COL, secțiunea 3.

(15) Cauza C-156/98 Germania c. Comisia, Culegere [2000], p. I-6857, alineatul (26).

(16) A se vedea inter alia secțiunea 3(3) din Orientările privind ajutorul de stat cu privire la aplicarea normelor referitoare la ajutorul de stat asupra impozitării directe a întreprinderilor.

(17) Cauza C-75/97 Belgia c. Comisia, Culegere [1999], p. I-3671, alineatul (33).

(18) Atunci când există convenții de evitare a dublei impuneri, dreptul de a percepe impozit se va acorda în mod normal statului în care se află sediul administrativ efectiv al societății, inclusiv pentru operațiuni care au loc în alte state SEE printr-o filială etc. Astfel, în exemplul prezentat mai sus, impozitarea unei societăți stabilite permanent în Islanda se va face în Islanda și pentru venitul generat în afara teritoriului islandez. Cu toate acestea, doar profiturile provenind de la nava înregistrată în Registrul internațional al navelor din Islanda vor face obiectul regimului de impozitare pe tonaj. Profiturile provenind din operațiunile celeilalte nave vor fi impozitate în conformitate cu regimul fiscal normal aplicabil societăților. Autoritățile islandeze au confirmat această înțelegere.

(19) Cauza E-6/98 Guvernul Norvegiei/Autoritatea de Supraveghere a AELS, Raportul Curții de Justiție AELS [1999], p. 74, alineatul (34); Cauza E-1/04 Fokus Bank Raportul Curții de Justiție AELS [2004], p. 11, alineatul (20).

(20) A se vedea, de exemplu, Cauza C-270/83 Comisia/Franța Culegere [1986], 273, alineatul (13) și Cauza C-311/97 Royal Bank of Scotland Culegere [1999], p. -2651, alineatul (22).

(21) Cauza C-471/04 Keller Holding Culegere [2006], p. I-2017, alineatul (49).

(22) Cauza 270/83 Comisia/Franța Culegere [1986], p. 273, alineatul (13); Cauza C-311/97 Royal Bank of Scotland citată mai sus, alineatele (23) – (31); și Cauza C-253/03 CLT-UFA SA Culegere [2006], p. I-1831, alineatele (14) – (17).

(23) Cauza C-221/89 Factortame Ltd. și alții Culegere [1991], p. I-3905, alineatele (22) – (23).

(24) La fel ca în cazul Deciziei nr. 755/08/COL din 3 decembrie 2008, unde schema prevedea necesitatea unei legături cu pavilionul unuia dintre statele SEE.

(25) În Norvegia nu se calculează un profit teoretic. Taxa pe tonaj se calculează direct prin înmulțirea ratelor taxei cu tonajul efectiv. Ratele pentru Islanda, Danemarca, Lituania și Italia sunt profituri teoretice cărora li se aplică apoi impozitul pe profit. Prin urmare, în pofida faptului că ratele din Norvegia și Islanda pot apărea foarte apropiate, acestea conduc la niveluri foarte diferite ale impozitului plătit efectiv de către proprietarul de nave. Astfel, ca exemplu, un proprietar de nave cu un tonaj de 30 000 NT ar plăti o taxă pe tonaj de aproximativ 46 EUR în Norvegia și de aproximativ 7 EUR în Islanda ().

(26) A se vedea, de asemenea, decizia Autorității privind regimul de impozitare pe tonaj din Norvegia, Decizia nr. 755/08/COL din 3 decembrie 2008.

(27) Ratele menționate sunt cele de la data adoptării deciziei; acestea reflectă actualele rate ale cursului de schimb. Autoritatea consideră că, chiar și înainte ca criza financiară să aibă un impact asupra monedei islandeze króna, nivelul bazei de impozitare din Islanda nu era conform cu ratele aplicabile în celelalte state SEE, a se vedea Decizia nr. 721/07/COL.

(28) A se vedea Decizia Comisiei 2005/417/CE din 30 iunie 2004 privind o serie de măsuri fiscale pe care Belgia intenționează să le pună în aplicare pentru transportul maritim, JO L 150, 10.6.2005, p. 1. Autoritățile belgiene au dorit să ofere rate mai mici de impozitare pentru navele mari care urmau să își schimbe pavilionul. A existat o rată redusă pentru tranșa de peste 40 000 tone în cazul Belgiei, care a fost acceptată cu condiția ca nava să fie nouă sau să fi fost înregistrată sub pavilionul unei țări terțe pe o perioadă de cinci ani înainte de a fi intrat în sistemul belgian. Preocuparea Comisiei cu privire la această taxă a fost că baza de impozitare scăzută ar putea conduce la o denaturare a concurenței dacă încurajează proprietarii de nave din afara Belgiei să își transfere navele dintr-un registru comunitar în registrul belgian.

(29) A se vedea Decizia nr. 755/08/COL din 3 decembrie 2008 privind notificarea modificărilor la regimul special de impozitare norvegian pentru sectorul transportului maritim.

(30) Decizia N 93/2006 – Polonia.