DECIZIA nr. 83/19/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

din 28 noiembrie 2019

Trondheim Spektrum (Norvegia) [2020/413]

AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (denumită în continuare „autoritatea”),

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul privind SEE”), și în special articolele 61 și 62,

având în vedere Protocolul 26 la Acordul privind SEE,

având în vedere Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”), și în special articolul 24,

având în vedere Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, și în special articolul 1 alineatul (2) din partea I și articolul 7 alineatul (3) din partea II,

având în vedere Decizia nr. 195/04/COL (modificată) a autorității,

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile și având în vedere observațiile acestora,

întrucât:

I. FAPTELE

1. PROCEDURĂ

1.1. PRIMA PLÂNGERE

(1) La 14 martie 2017, autoritatea a primit o plângere (1) în care se afirma că municipalitatea din Trondheim (denumită în continuare „municipalitatea”) a acordat un ajutor de stat ilegal întreprinderii Trondheim Spektrum AS (denumită în continuare „TS”), o întreprindere care deține și exploatează Trondheim Spektrum, un centru sportiv multifuncțional situat în Trondheim, Norvegia. Prin scrisoarea din 27 martie 2017, autoritatea a invitat autoritățile norvegiene să prezinte observații cu privire la plângere (2). Autoritățile norvegiene au răspuns prin scrisoarea din 2 iunie 2017 (3).

1.2. A DOUA PLÂNGERE

(2) La 27 iulie 2017, autoritatea a primit a doua plângere (4), în care se afirma, de asemenea, că municipalitatea a acordat un ajutor de stat ilegal întreprinderii TS. Prin scrisoarea din 24 august 2017, autoritatea a invitat autoritățile norvegiene să prezinte observații (5). În aceeași scrisoare, autoritatea a solicitat informații suplimentare din partea autorităților norvegiene cu privire la observațiile formulate de acestea în legătură cu prima plângere. Prin scrisoarea din 1 septembrie 2017, autoritatea a transmis autorităților norvegiene informații suplimentare din partea celui de al doilea reclamant (6).

(3) Prin scrisoarea din 20 septembrie 2017, autoritățile norvegiene au prezentat observații cu privire la a doua plângere și au furnizat informațiile solicitate de autoritate în legătură cu prima plângere (7). La 29 septembrie 2017, cazul a fost discutat și în cadrul reuniunii anuale privind pachetul, care a avut loc la Oslo. Discuția a fost sintetizată ulterior într-o scrisoare de monitorizare (8).

1.3. SOLICITARE DE INFORMAȚII

(4) La 20 octombrie 2017, autoritatea a transmis autorităților norvegiene o solicitare de informații (9). La 22 noiembrie 2017, autoritățile norvegiene și autoritatea au organizat o videoconferință pentru a discuta despre solicitarea de informații. Prin scrisoarea din 8 decembrie 2017, autoritățile norvegiene au transmis un răspuns (10).

1.4. INFORMAȚII SUPLIMENTARE DIN PARTEA CELUI DE AL DOILEA RECLAMANT

(5) La 19 septembrie 2017, al doilea reclamant a prezentat informații suplimentare (11). La 6 noiembrie 2017, al doilea reclamant a prezentat informații suplimentare (12). La 9 noiembrie 2017, autoritatea a informat autoritățile norvegiene cu privire la informațiile suplimentare din partea unuia dintre reclamanți (13). La 22 noiembrie și la 13 decembrie 2017, autoritățile norvegiene și autoritatea au discutat cazul în cadrul unor videoconferințe. La 1 decembrie 2017, autoritățile norvegiene au transmis autorității informații suplimentare (14).

(6) La 26 octombrie 2018, al doilea reclamant a prezentat informații suplimentare (15).

1.5. SOLICITARE SUPLIMENTARĂ DE INFORMAȚII

(7) La 16 ianuarie 2018, autoritatea a transmis o solicitare de informații autorităților norvegiene (16), la care acestea au răspuns prin scrisorile din 1 și din 5 februarie 2018 (17).

1.6. NOTIFICAREA CONTRACTULUI DE ÎNCHIRIERE DIN 2019

(8) La 29 noiembrie 2018 (18), autoritățile norvegiene au notificat un contract de închiriere (denumit în continuare „contractul de închiriere din 2019”), care urma să intre în vigoare la 1 decembrie 2019. Prin scrisoarea din 28 ianuarie 2019, autoritatea a solicitat informații suplimentare din partea autorităților norvegiene. Prin scrisoarea din 21 februarie 2019, autoritățile norvegiene au transmis un răspuns (19).

(9) La 13 martie 2019, autoritățile norvegiene și autoritatea au discutat cazul în cadrul unei videoconferințe. În urma reuniunii, autoritățile norvegiene au prezentat informații suplimentare (20). La 18 martie 2019, autoritățile norvegiene au transmis informații suplimentare (21). La 11 iunie, 15 iulie și 18 octombrie 2019, autoritățile norvegiene și autoritatea au discutat cazul în cadrul unor videoconferințe.

1.7. FIȘA DE INFORMAȚII RGECA PRIVIND MAJORAREA DE CAPITAL

(10) La 10 decembrie 2018, autoritățile norvegiene au prezentat o fișă de informații (22) RGECA (23) privind ajutorul ad‐hoc acordat întreprinderii TS sub forma unei majorări de capital în valoare de 55 de milioane NOK (aproximativ 5,68 milioane EUR), afirmând că această măsură a fost exceptată pe categorii de ajutoare.

1.8. PROCEDURA OFICIALĂ DE INVESTIGARE

(11) Prin Decizia nr. 32/19/COL („decizia de inițiere a procedurii”), autoritatea a inițiat procedura oficială de investigare. Prin scrisoarea din 2 mai 2019 (24), autoritățile norvegiene au solicitat o prelungire a termenului de 20 mai 2019 pentru prezentarea observațiilor și furnizarea tuturor documentelor, informațiilor și datelor necesare pentru evaluarea măsurilor. Prin scrisoarea din 10 mai 2019 (25), autoritatea a acceptat să prelungească termenul până la 20 iunie 2019. La 19 iunie 2019, autoritățile norvegiene au solicitat o prelungire suplimentară a termenului până la 30 august 2019 pe care autoritatea a acceptat-o la 20 iunie 2019 (26).

(12) Prin scrisoarea din 30 august 2019 (27), autoritățile norvegiene au răspuns la decizia de inițiere a procedurii.

(13) La 23 mai 2019, decizia de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în suplimentul SEE (28). Autoritatea a primit observații de la o parte interesată, unul dintre reclamanți. Prin scrisoarea din 27 iunie 2019 (29), autoritatea a transmis aceste observații autorităților norvegiene, acordându-le posibilitatea de a răspunde. Prin scrisoarea din 30 august 2019 (30), autoritățile norvegiene au prezentat observații la observațiile formulate de către părțile interesate.

2. CONTEXT

(14) Obiectivul municipalității este acela de a pune la dispoziția locuitorilor din Trondheim centre sportive și de petrecere a timpului liber. Trondheim Spektrum găzduiește evenimente sportive de mică și de mare anvergură, precum și alte tipuri de evenimente, cum ar fi concerte, târguri și congrese. De exemplu, Trondheim Spektrum va găzdui Campionatul European de Handbal Feminin și Masculin din 2020.

(15) În 2004, municipalitatea a oficializat un principiu de gratuitate a infrastructurii în beneficiul cluburilor sportive din municipalitate. Aceasta facilitează participarea copiilor și a tinerilor la activitățile sportive, indiferent de nivelul veniturilor familiilor individuale.

(16) Pentru a putea îndeplini obiectivul de a oferi centre sportive cetățenilor săi, municipalitatea deține și exploatează numeroase centre sportive, dar și închiriază centre deținute și exploatate de terțe părți. Municipalitatea achiziționează capacitate de la TS, de la cluburi sportive cu centre proprii, de la alte autorități ale statului (în clădiri precum liceele) și, într-o măsură extrem de limitată, de la centre private.

(17) Municipalitatea închiriază capacitate de la astfel de centre în conformitate cu contracte de închiriere speciale, iar capacitatea comună este distribuită, în mod gratuit, între cluburile sportive. Sarcina de distribuire a capacității este atribuită Consiliului local al sporturilor (Idrettsrådet), care face parte din structura organizatorică a Confederației Sporturilor din Norvegia (Norges idrettsforbund).

(18) Capacitatea totală disponibilă este pusă la dispoziția Consiliului local al sporturilor. Consiliul sporturilor a instituit un comitet cu scopul de a distribui capacitatea pusă de la dispoziție de către municipalitate. Comitetul distribuie orele puse la dispoziție, pe baza orientărilor stabilite de Consiliul sporturilor.

(19) TS deține și exploatează Trondheim Spektrum, un centru multifuncțional situat în centrul orașului Trondheim. Acest centru este format din opt săli multifuncționale. În aceste săli au loc antrenamente ale unor cluburi sportive locale, evenimente sportive de mică și de mare anvergură, precum și alte tipuri de evenimente, cum ar fi concerte, târguri și congrese.

(20) Istoria TS începe cu întreprinderea Nidarøhallen și înființarea acesteia din 1961, în scopul efectuării construcției și exploatării unei săli de sport și de expoziție în Trondheim. La 5 iunie 2002, denumirea întreprinderii a fost schimbată în Trondheim Spektrum AS.

(21) Municipalitatea a fost și este, în prezent, acționarul majoritar al TS. În prezent, municipalitatea deține 99,68 % din acțiuni (31).

(22) Construcția primei părți a centrului a fost finalizată în 1963 (sălile A și B). Centrul a fost extins de patru ori, în 1971 (sala C), 1980 (sala G), 1988 (sălile D și E/H) și 2000 (sala F).

(23) Începând cu vara anului 2017, Trondheim Spektrum desfășoară lucrări semnificative de renovare și extindere.

(24) Municipalitatea închiriază capacitate de la TS pentru a o pune la dispoziția Consiliului sporturilor. Conform contractului de închiriere, Trondheim Spektrum este rezervat, în principal, pentru activitățile sportive pentru tineret din luna septembrie până în luna mai (32). Restul de capacitate din perioada septembrie-mai, precum și capacitatea totală din restul anului sunt închiriate de către TS pentru alte activități sportive, târguri și concerte etc. TS găzduiește o serie de târguri, inclusiv un târg anual al industriei de pescuit. În plus, TS generează venituri din exploatarea unui chioșc, a unei cafenele și a unui restaurant.

(25) Viitorul plan de afaceri al TS urmărește realizarea unei cote similare și aproximativ egale de venituri generate conform contractului de închiriere cu municipalitatea și din alte activități, astfel cum s-a întâmplat în trecut (33).

3. DESCRIEREA MĂSURILOR

3.1. MĂSURILE DE AJUTOR EXISTENTE

(26) Decizia de inițiere a procedurii a vizat câteva presupuse măsuri de ajutor acordate întreprinderii TS. În decizia de inițiere a procedurii, autoritatea nu a evaluat natura măsurilor care, dacă ar constitui ajutor, ar reprezenta ajutor existent în sensul articolului 1 litera (b) din partea II a Protocolului 3 la Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție („Protocolul 3 la SCA”). Prin urmare, aceste măsuri nu sunt incluse în domeniul de aplicare al prezentei decizii. Aceste măsuri au vizat: (i) un împrumut municipal (măsura 1); (ii) o garanție municipală (măsura 2); (iii) contractele de închiriere (măsura 3); și (iv) ajutorul acordat în cadrul schemei de fonduri pentru jocuri de noroc (măsura 8) (34).

3.2. PRESUPUSELE MĂSURI DE AJUTOR

(27) Astfel cum se menționează la punctul 120 din decizia de inițiere a procedurii, domeniul de aplicare al investigării oficiale a inclus următoarele măsuri: — măsura 4 (parțial): contractele de închiriere dintre TS și municipalitate, care au fost încheiate în perioada 2007-2017; — măsura 5: noul contract de închiriere din 2019 dintre TS și municipalitate (notificat); — măsura 6: majorarea de capital legată de costurile noi și neprevăzute ale extinderii și renovării centrului Trondheim Spektrum; — măsura 7: finanțarea costurilor de infrastructură; — măsura 9: garanția implicită inerentă într-un contract de credit dintre Nordea și TS.

(28) Pentru o descriere mai detaliată a măsurilor, autoritatea face trimitere la secțiunea 4 din decizia de inițiere a procedurii.

3.3. MĂSURA 4 – CONTRACTELE DE ÎNCHIRIERE ÎNCHEIATE ÎN PERIOADA 1999-2017

(29) Majoritatea capacității Trondheim Spektrum a fost utilizată, în mod tradițional, pentru activitățile cluburilor sportive pe baza contractelor de închiriere încheiate între TS și municipalitate. Municipalitatea închiriază centrul de la deschiderea acestuia în 1963. Municipalitatea a închiriat centrele de la Trondheim Spektrum în schimbul sumei de aproximativ 12 milioane NOK pe an din 1990 până în 2002.

(30) Reclamanții au susținut că chiria este peste condițiile pieței. Cu alte cuvinte, chiria se bazează pe nevoile TS și nu pe capacitatea de care are nevoie municipalitatea. Reclamanții pretind că chiria nu s-a bazat niciodată pe negocieri în condiții de concurență deplină, ci a fost decisă în mod unilateral de către consiliul municipal al municipalității.

(31) Potrivit autorităților norvegiene, chiria plătită întreprinderii TS de către municipalitate a fost conformă cu condițiile pieței și, prin urmare, nu implică un ajutor de stat. În cazul în care autoritatea ar ajunge la o concluzie diferită, autoritățile norvegiene susțin că orice nou ajutor ar fi, în orice caz, compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE.

(32) În timpul procedurii până la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene au afirmat că contractele de închiriere fac parte dintr-o schemă de ajutoare existentă. În decizia de inițiere a procedurii, autoritatea și-a exprimat opinia preliminară potrivit căreia contractele de închiriere încheiate în perioada 1999‐2017 nu constituie o schemă de ajutoare. În observațiile lor la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene nu au obiectat cu privire la opinia preliminară a autorității în această privință.

(33) În temeiul articolului 15 alineatul (1) din partea II a Protocolului 3 la SCA, competențele autorității de a recupera ajutorul sunt condiționate de un termen de prescripție de 10 ani. Termenul de prescripție începe să curgă din ziua în care ajutorul ilegal este acordat beneficiarului fie ca ajutor individual, fie ca ajutor în cadrul unei scheme de ajutoare. Orice măsură adoptată de autoritate cu privire la ajutorul ilegal întrerupe termenul de prescripție (35).

(34) În decizia de inițiere a procedurii, autoritatea și-a limitat evaluarea la contractele de închiriere pentru care termenul de prescripție nu a expirat (36). Autoritatea a considerat că termenul de prescripție a fost întrerupt la 27 martie 2017 (37).

(35) În consecință, contractele de închiriere pentru care termenul de prescripție nu a expirat par a fi următoarele: (a) contractul de închiriere 2007-2008; (b) contractul de închiriere 2009-2010; și (c) contractul de închiriere 2011 (care a fost reînnoit anual).

(36) Acest lucru se datorează faptului că, din informațiile furnizate de autoritățile norvegiene, s-ar părea că contractul de închiriere a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2008 (38), dată care, în lipsa unor indicii în sens contrar, ar trebui să fie considerată data la care orice ajutor a fost acordat conform contractului.

(37) Cu toate acestea, autoritatea a afirmat, în decizia de inițiere a procedurii, că nu a avut informații cu privire la contractul de închiriere în vigoare în anul 2007, deoarece contractul de închiriere menționat de autoritățile norvegiene ca precedând contractul 2007-2008 a expirat la 31 decembrie 2006. În plus, autoritatea nu a avut informații cu privire la data la care a fost semnat contractul de închiriere 2007-2008 și la posibilitatea ca data semnării să fie data la care orice ajutor a fost acordat conform contractului.

(38) Autoritățile norvegiene au afirmat, în observațiile lor la decizia de inițiere a procedurii, că nu au putut să pună la dispoziție contractul de închiriere pentru 2007, deoarece se pare că nu fusese încheiat niciun contract scris. Autoritățile norvegiene au afirmat că, deoarece chiria a fost plătită în conformitate cu contractul de închiriere pentru perioada precedentă, acest lucru ar indica faptul că contractul a fost prelungit în mod tacit, în conformitate cu dreptul contractelor din Norvegia. În orice caz, informațiile furnizate de autoritățile norvegiene indică valoarea chiriei pe care municipalitatea a plătit-o pentru un volum specific de capacitate.

(39) Autoritatea nu a solicitat informații suplimentare în această privință, deoarece autoritățile norvegiene nu au obiectat la evaluarea termenului de prescripție efectuată de către autoritate și datorită faptului că autoritățile norvegiene au furnizat informații privind suma plătită conform contractului de închiriere. Prin urmare, lipsa documentației nu ar afecta evaluarea măsurii efectuată de către autoritate în prezenta decizie.

3.4. MĂSURA 5 – CONTRACTUL DE ÎNCHIRIERE DIN 2019 – NOTIFICARE

(40) Astfel cum se prevede la considerentul 8 de mai sus, autoritățile norvegiene au notificat contractul de închiriere din 2019. TS și municipalitatea au încheiat un nou contract de închiriere, care urmează să intre în vigoare la 1 decembrie 2019 (39). Contractul va expira la 30 aprilie 2035.

(41) Autoritățile norvegiene au explicat că acest contract de închiriere se bazează pe principiile care stau la baza contractelor de închiriere anterioare. Autoritățile norvegiene au explicat, de asemenea, că noul contract de închiriere reprezintă o creștere substanțială a capacității puse la dispoziția cluburilor sportive. Conform noului contract de închiriere, sunt închiriate în total 16 848 de ore anual, în comparație cu 12 500 de ore în trecut. Noul contract de închiriere reprezintă o creștere a chiriei pe ore de la aproximativ 1 200 NOK la 1 700 NOK (aproximativ de la 124 la 176 EUR). Această creștere are două motive. În primul rând, chiria istorică plătită de municipalitate a fost stabilită pe baza nivelului stabilit în 1989 și în 1990 și nu a fost ajustată. În al doilea rând, costurile de construcție asociate cu asigurarea flexibilității și permiterea utilizării de sporturi multiple fac ca cheltuielile de funcționare pe metru pătrat să depășească cu mult costul pe metru pătrat al spațiului existent.

(42) Ambii reclamanți au susținut că chiria din noul contract de închiriere este peste condițiile pieței, deoarece se bazează pe nevoile întreprinderii TS și nu pe capacitatea de care are nevoie municipalitatea. Reclamanții pretind că chiria nu se bazează pe negocieri în condiții de concurență deplină, ci este stabilită astfel încât să acopere costul de construcție al extinderii Trondheim Spektrum.

(43) Unul dintre reclamanți a pretins, de asemenea, că principalele elemente de cost ale proiectului de extindere și renovare sunt legate de cerințe referitoare la alte activități decât activitățile acoperite de contractele de închiriere, precum concerte, evenimente sportive profesioniste și târguri. Unul dintre reclamanți afirmă că repartizarea costurilor între diferitele activități este, prin urmare, incorectă, deoarece nevoile cluburilor sportive ar fi putut fi satisfăcute la un cost mai mic.

(44) Potrivit autorităților norvegiene, chiria plătită întreprinderii TS de către municipalitate conform contractului de închiriere este conformă cu condițiile pieței și, prin urmare, nu implică ajutor de stat. În cazul în care autoritatea nu poate să excludă prezența ajutorului de stat din noul contract de închiriere, autoritățile norvegiene au notificat contractul de închiriere ca ajutor compatibil în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.

3.5. MĂSURA 6 – MAJORAREA DE CAPITAL LEGATĂ DE COSTURILE NOI ȘI NEPREVĂZUTE ALE EXTINDERII – EXCEPTARE PE CATEGORII

(45) Astfel cum se prevede la considerentul 10 de mai sus, la 10 decembrie 2018, autoritățile norvegiene au prezentat o fișă de informații RGECA (40) privind un ajutor ad‐hoc acordat întreprinderii TS în valoare de 55 de milioane NOK (aproximativ 5,68 milioane EUR), sub forma unei majorări de capital. Autoritățile norvegiene au acordat o majorare de capital întreprinderii TS în temeiul articolului 55 din RGECA.

(46) În special datorită unei modificări în 2018 în ceea ce privește domeniul de aplicare al proiectului, bugetul a crescut de la 536 de milioane NOK la 591 de milioane NOK (aproximativ 61,05 milioane EUR) (41). Autoritățile norvegiene au explicat că TS nu poate să acopere costurile suplimentare prin mijloacele sale existe sau prin finanțare suplimentară bazată pe piață. Prin urmare, TS a solicitat majorarea de capital la 6 iulie 2018. Injecția de capital a fost acordată la 5 decembrie 2018.

(47) Potrivit autorităților norvegiene, costurile suplimentare în valoare de 55 de milioane NOK pot fi atribuite după cum urmează: — costuri noi: modificarea valorii proiectului prin costuri suplimentare de 40,5 milioane NOK; — costuri neprevăzute: derapaje fiscale de 14,5 milioane NOK.

(48) Autoritățile norvegiene au explicat că, având în vedere că TS avea deja un grad ridicat de îndatorare, a fost preferat un aport de capital în locul unor împrumuturi suplimentare în vederea acoperirii acestor cheltuieli suplimentare. Astfel, ar fi fost dificil să se obțină finanțare (în sensul unui împrumut suplimentar) pe piață. Prin urmare, TS a apelat la proprietarii săi pentru a obține finanțarea necesară.

(49) La acea dată, municipalitatea era proprietarul majoritar al TS (aproximativ 78 %), iar alți proprietari nu și-au manifestat intenția de a participa la majorarea de capital (42). În consecință, municipalitatea a trebuit să opteze între: a acorda fondurile suplimentare și a asigura finalizarea proiectului sau a accepta că TS nu va putea să finalizeze proiectul în conformitate cu planurile finale modificate, care au fost stabilite după începerea lucrărilor la proiectul inițial.

(50) Potrivit autorităților norvegiene, o serie de considerente au făcut ca injecția de capital să fie avantajoasă pentru proprietarul majoritar al TS, și anume, pentru municipalitate.

(51) Extinderea sălii cu 3 200 de locuri va permite întreprinderii TS să găzduiască evenimente de mai mare anvergură, ceea ce va face ca spațiul să fie mai atractiv pentru managerii de evenimente. TS presupune că va putea să găzduiască între patru și șase astfel de evenimente de mare anvergură pe an. Pe lângă chirie, evenimentele de mare anvergură generează o creștere a veniturilor sub forma unor evenimente VIP, a unor venituri din catering și garderobă. Așadar, extinderea era de natură că conducă la o creștere semnificativă a veniturilor pentru TS.

(52) Autoritățile norvegiene au afirmat că lucrările de renovare începuseră înainte de cererea TS de majorare de capital. Lucrările au fost demarate înainte de finalizarea planurilor detaliate pentru execuția proiectului. Motivul pentru graba cu care au fost lansate lucrările de construcție a fost acela că trebuia să se asigure faptul că proiectul va fi finalizat în timp util pentru ca TS să poată găzdui Campionatul European de Handbal Feminin și Masculin din 2020.

(53) TS primește părți mari din veniturile sale nu numai din chirie, ci și din încasările de la casele de bilete. Prin urmare, cele 3 200 de locuri suplimentare erau de natură să genereze o creștere a încasărilor de la casele de bilete, în special deoarece extinderea a permis întreprinderii TS să găzduiască evenimente precum „Disney On Ice”.

(54) Soluția alternativă extinderii era instalarea unor locuri temporare pentru Campionatul European de Handbal și alte evenimente de mare anvergură. Instalarea și demontarea locurilor temporare ar dura aproximativ 11 zile, timp în care TS ar trebui să închidă sala pentru toate activitățile sportive. Așadar, utilizarea locurilor temporare ar fi condus la reducerea veniturilor pentru TS.

(55) O capacitate mai mare a ascensoarelor și de depozitare va conduce la reducerea costurilor și creșterea eficienței. Capacitatea mai mare a ascensoarelor înseamnă că echipamentele pot fi transportate în siguranță și în mod eficient în diferite zone ale centrelor. Eficiența în sine poate să conducă la reducerea costurilor pentru TS în cadrul operațiunilor zilnice. Soluția alternativă era transportul manual al echipamentelor în jurul stadionului cu mașina. Această soluție a fost considerată costisitoare și ineficientă, în special având în vedere campionatele viitoare.

(56) Spațiile de depozitare erau necesare pentru a asigura logistica adecvată și operațiuni eficiente în cadrul evenimentelor de mare anvergură, inclusiv în timpul campionatului de handbal. În plus, consiliul a considerat că exista potențial pentru închirierea spațiilor de depozitare, de exemplu între evenimentele de mare anvergură, ceea ce asigura din nou o altă posibilitate de a obține venituri pentru TS.

(57) În cele din urmă, situația a permis municipalității să devină acționarul cvasiunic al TS. În urma majorării de capital care a fost acordată la 5 decembrie 2018, participația municipalității a crescut la 99,68 % (43). Participația de peste 99 % din totalul de acțiuni permite municipalității să achiziționeze restul acțiunilor chiar și fără consimțământul acționarilor minoritari din prezent. Calitatea de acționar unic va plasa municipalitatea într-o poziție favorabilă în temeiul Legii norvegiene privind societățile cu răspundere limitată (44), deoarece aceasta poate să decidă în mod unilateral modul în care TS ar trebui să fie gestionată în viitor.

(58) Acest lucru implică, de asemenea, faptul că municipalitatea a putut să decidă să modifice statutul astfel încât TS să poată adopta decizii fără aprobarea acționarilor minoritari. Prin urmare, injecția de capital a plasat municipalitatea într-o poziție care îi permite să obțină o rentabilitate decentă a investiției sale pe termen lung sau, în mod alternativ, să fie unic acționar și proprietar al unei infrastructuri multifuncționale moderne și atractive din punct de vedere comercial (45).

(59) Scenariul contrafactual la acest scenariu ar fi fost acela de a rămâne acționar majoritar în cadrul unei întreprinderi ale cărei singure active ar fi o infrastructură inferioară, mai puțin atractivă din punct de vedere comercial și, în consecință, cu perspective de viitor mai puțin bune (46).

(60) Unul dintre reclamanți a pretins că majorarea de capital nu este în conformitate cu toate condițiile prevăzute în capitolul I din RGECA.

3.6. MĂSURA 7 – FINANȚAREA COSTURILOR DE INFRASTRUCTURĂ

(61) La 14 martie 2017, Consiliul municipal a adoptat un plan de zonare pentru zona în care se află Trondheim Spektrum și zona parcului înconjurător. Procesul a fost inițiat de TS cu scopul de a extinde centrul într-un centru multifuncțional, care să se preteze la și evenimente sportive de mare anvergură și cu o creștere a capacității pentru cluburi sportive, târguri și congrese.

(62) Autoritățile norvegiene au explicat că un plan de zonare stă la baza unui proiect precum extinderea Trondheim Spektrum (47). Planul de zonare – inclusiv utilizarea ordinelor procedurale (48) (în limba norvegiană: rekkefølgekrav) – nu impune nicio obligație economică dezvoltatorului, ci prevede utilizarea zonei aferente proiectului și indică faptul că infrastructura (publică) trebuie să existe înainte de punerea în aplicare a proiectului (49).

(63) Autoritățile norvegiene au explicat că contractele de dezvoltare imobiliară, precum cel încheiat între municipalitate și TS în cazul de față, reprezintă un instrument de sprijinire a dezvoltatorului și a municipalităților pentru a asigura faptul că sunt îndeplinite cerințele prevăzute în planul de zonare și sub formă de ordine procedurale (rekkefølgekrav), inclusiv pentru măsurile generale de infrastructură.

(64) Contractele de dezvoltare imobiliară pot, dar nu trebuie neapărat să implice dispoziții care impun dezvoltatorului anumite sarcini economice referitoare la măsurile generale de infrastructură. Este important faptul că aceste contracte de dezvoltare imobiliară sunt rezultatul unei negocieri între municipalitate și dezvoltator (50).

(65) Autoritățile norvegiene au explicat că măsurile generale de infrastructură nu sunt responsabilitatea dezvoltatorului, ci a municipalităților. În plus, nici municipalitatea, nici dezvoltatorul nu au nicio obligație în ceea ce privește încheierea unui contract de dezvoltare imobiliară (51).

(66)) Totuși, în cazul în care este încheiat un contract de dezvoltare imobiliară, legislația relevantă stabilește limite cu privire la costurile care pot fi impuse dezvoltatorului. Raționamentul este că există o repartizare asimetrică a competenței în ceea ce privește negocierea și încheierea contractelor de dezvoltare, care favorizează municipalitatea.

(67) Consiliul municipal a adoptat principiul transferului complet al cheltuielilor în 1993, care prevede că proiectele imobiliare trebuie să suporte toate costurile de infrastructură care rezultă din proiect. Totuși, atunci când municipalitatea aplică acest principiu, trebuie să țină seama de al treilea punct din secțiunea 17-3 din Legea privind planificarea și construcția, care reglementează ceea ce trebuie să includă un contract de dezvoltare imobiliară (52).

(68) Unul dintre reclamanți susține că municipalitatea a scutit TS de costurile de infrastructură pe care un dezvoltator ar trebui să le suporte în mod normal în legătură cu acest tip de construcții și, prin urmare, a acordat un avantaj întreprinderii TS.

(69) Costurile de infrastructură care sunt plătite (parțial) de către municipalitate se referă la următoarele elemente: — sistemul de apă/ape uzate din Klostergata — Autoritățile norvegiene au explicat că sistemul de apă/ape uzate a trebuit să fie înlocuit indiferent de modernizarea Trondheim Spektrum. — Această înlocuire coincide cu lucrările de construcție legate de Trondheim Spektrum. — TS plătește o cotă de 20 de milioane NOK. — podul de legătură de la Nidarø la Biserica Ilen — Autoritățile norvegiene au explicat că podul face parte dintr-o zonă și rețea de recreere. — Podul actual este vechi și trebuie renovat. — Podul va face legătura între părțile centrale ale orașului, precum și între zonele de recreere și de parcuri importante și, prin urmare, se dovedește a fi un beneficiu pentru toți cetățenii și vizitatorii orașului Trondheim. — structura verde și parcul public — Autoritățile norvegiene au explicat că structura verde și parcul public urmăresc să asigure faptul că sunt create locuri atractive pentru activitățile și recreerea publicului larg. — TS plătește o cotă de 26 de milioane NOK.

3.7. MĂSURA 9 – GARANȚIA IMPLICITĂ INERENTĂ ÎNTR-UN CONTRACT DE CREDIT DINTRE NORDEA ȘI TS

(70) La 11 decembrie 2017, TS a semnat cu Nordea un contract de credit în valoare de 490 de milioane NOK (53). Nordea va asigura capitalul circulant în perioada de construcție. Autoritățile norvegiene au explicat că municipalitatea nu este parte la contractul de credit și că nici nu există obligații contractuale care să impună municipalității să acorde întreprinderii TS finanțare sau capital (54).

(71) Totuși, contractul de credit include următoarele enunțuri (55): „Nordea a pus un accent deosebit pe faptul că Trondheim Spektrum AS intenționează să efectueze modificări structurale în cadrul întreprinderii sau să adopte alte măsuri care sporesc posibilitatea ca municipalitatea din Trondheim, fără să acționeze contrar legii, dacă este necesar, să poată să ofere o garanție pentru Nordea, care să reducă riscul de derapaje ale costurilor.” „De asemenea, Nordea a pus un accent deosebit pe dreptul de proprietate al municipalității din Trondheim și pe decizia Comitetului executiv, din 25 iunie 2015 în cazul 144/14, care prevede, la punctul 2, că municipalitatea din Trondheim, în calitate de proprietar majoritar al Trondheim Spektrum, este pregătită să își asume responsabilitatea financiară necesară care rezultă din renovarea și dezvoltarea Trondheim Spektrum.”

(72) Aceste enunțuri se referă la o clauză din contractul de credit care prevede, la rubrica „Alte condiții” (56): „Riscul care rezultă din orice derapaje ale costurilor care sunt înregistrate în perioada de construcție și pe care beneficiarul creditului nu le poate plăti singur: Trondheim Spektrum AS va efectua modificări structurale în cadrul întreprinderii sau va adopta alte măsuri, care vor permite municipalității din Trondheim, fără a intra în conflict cu legislația, dacă este necesar, să ofere o garanție pentru Nordea.”

(73) La aceeași rubrică, următoarea clauză prevede (57): „Contractul de închiriere încheiat cu municipalitatea din Trondheim la 26 octombrie 2017 nu poate fi modificat/redus fără consimțământul scris prealabil al Nordea.”

(74) În cele din urmă, la rubrica „Schimbare de proprietate – rambursare anticipată obligatorie” (58), contractul de credit prevede (59): „Pentru încheierea și menținerea contractului de credit de construcție, există condiția ca municipalitatea din Trondheim să dețină cel puțin 77,93 % din acțiunile beneficiarului creditului și să își păstreze neschimbat dreptul de proprietate. În cazul în care se modifică structura dreptului de proprietate, fără consimțământul scris prealabil al Nordea, creditul de construcție și orice sumă restantă trebuie să fie rambursate astfel cum se specifică în clauza 11 (scadența anticipată a creditului de construcție).”

(75) TS și Nordea au semnat anterior un contract de credit la data de 27 iulie 2017. Contractul conținea condiția ca orice cost de construcție suplimentar din perioada de construcție să fie acoperit fie de către TS, fie de către municipalitate. Contractul de credit a fost cosemnat de către directorul financiar al municipalității. Prin urmare, acel contract a cuprins clauze referitoare la responsabilitatea municipalității cu privire la orice depășiri în cadrul proiectului, precum și obligații cu privire la contractul de închiriere care, la acea dată, nu fusese finalizat (60).

(76) Cosemnarea contractului de credit a fost considerată ulterior o garanție municipală în temeiul secțiunii 51 din Legea privind municipalitățile (61). Municipalitatea a concluzionat că, pentru a fi eficace, garanția necesită aprobarea statului. Din diverse motive, era probabil ca garanția să nu obțină această aprobare și, prin urmare, directorul general al municipalității a fost îndemnat să informeze Nordea de îndată cu privire la faptul că municipalitatea nu putea fi parte la contractul de credit. Acest contract este nul. Prin urmare, TS și Nordea au semnat contractul de credit actual, fără implicarea oficială a municipalității.

4. OBSERVAȚIILE FORMULATE DE PĂRȚILE INTERESATE

(77) La 12 iunie 2019, autoritatea a primit observații de la o parte interesată, unul dintre reclamanții în acest caz. Observațiile au vizat prețul plătit de municipalitate unui alt spațiu sportiv, sprijinind acuzațiile formulate anterior cu privire la prețul excesiv din contractul de închiriere.

5. OBSERVAȚIILE FORMULATE DE AUTORITĂȚILE NORVEGIENE CU PRIVIRE LA OBSERVAȚIILE PĂRȚII INTERESATE

(78) Autoritățile norvegiene au explicat că spațiul la care se referă observațiile terțelor părți face parte din clădirea unei școli și este deținut integral de către districtul în care acesta este situat. Municipalitatea a cumpărat mai multe ore în acest spațiu în 2018 și 2019 ca soluție provizorie pentru a asigura un volum suficient de capacitate de sală pentru cluburile sportive, deoarece anumite părți ale capacității Trondheim Spektrum nu erau disponibile din cauza lucrărilor de construcție în curs. După această perioadă, nu este necesar și nici nu există posibilitatea financiară ca municipalitatea să continue contractul cu acest spațiu.

(79) Autoritățile norvegiene nu consideră că acordul provizoriu este comparabil cu un contract de închiriere. Districtul, în calitate de proprietar al spațiului, a fost dispus să ofere o anumită capacitate de sală sub prețul pieței, pe durata lucrărilor de extindere a Trondheim Spektrum. Acest acord nu a fost menit să fie conform cu condițiile pieței, nu a fost conform cu acestea și nu poate fi considerat un indiciu că contractul de închiriere al municipalității cu Trondheim Spektrum nu este conform cu condițiile pieței.

II. EVALUARE

6. EXISTENȚA UNUI AJUTOR DE STAT

6.1. INTRODUCERE

(80) Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE prevede următoarele: „Este incompatibil cu prezentul acord orice ajutor acordat de statele membre ale CE, statele AELS sau din resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul acord.”

(81) Prin urmare, pentru ca o măsură să fie calificată drept ajutor în sensul acestei dispoziții, este necesar ca toate condițiile următoare să fie îndeplinite: (i) măsura trebuie să fie acordată de către stat sau prin intermediul resurselor de stat; (ii) măsura trebuie să confere un avantaj unei întreprinderi; (iii) măsura trebuie să favorizeze anumite întreprinderi (selectivitate); precum și (iv) măsura trebuie să amenințe să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale.

6.2. NOȚIUNEA DE ÎNTREPRINDERE

(82) Pentru a constitui ajutor de stat în sensul articolului 61 din Acordul privind SEE, măsura trebuie să confere un avantaj unei întreprinderi. Întreprinderile sunt entități care desfășoară o activitate economică, indiferent de statutul lor juridic și de modul în care acestea sunt finanțate (62). Prin urmare, statutul public sau privat al unei entități sau faptul că o entitate este deținută, parțial sau integral, de către stat nu are nicio relevanță cu privire la calitatea entității respective de „întreprindere” în sensul legislației privind ajutoarele de stat (63).

(83) Activitățile economice sunt activități care constau în oferirea de bunuri sau servicii pe o piață (64). În schimb, entitățile care nu sunt active din punct de vedere comercial, în sensul că acestea nu oferă bunuri sau servicii pe o piață dată, nu constituie întreprinderi. În general, atât construcția, cât și exploatarea unei infrastructuri constituie o activitate economică în sine (și, astfel, sunt supuse normelor privind ajutorul de stat) dacă infrastructura în cauză este sau va fi utilizată pentru a furniza bunuri sau servicii pe piață (65). Ajutorul de stat poate fi acordat la mai multe niveluri: construcția, exploatarea și utilizarea infrastructurii (66).

(84) Trondheim Spektrum este un centru multifuncțional, care găzduiește, printre altele, concerte, evenimente sportive de mare anvergură, târguri și congrese. În plus, Trondheim Spektrum va găzdui, în 2020, Campionatul European de Handbal Feminin și Masculin. Prin urmare, TS desfășoară activități economice.

(85) De asemenea, TS închiriază spații municipalității, care, la rândul său, le pune la dispoziția cluburilor sportive. Faptul că municipalitatea oferă capacitatea pe care o închiriază de la TS ca spații gratuite pentru cluburile sportive ale municipalității nu afectează natura tranzacției dintre TS și municipalitate, care este o activitate economică. Prin urmare, TS este o întreprindere în sensul articolului 61 din Acordul privind SEE.

6.3. PREZENȚA RESURSELOR DE STAT

(86) Pentru a constitui ajutor de stat, o măsură trebuie să fie acordată de către stat sau prin intermediul resurselor de stat.

(87) Transferul resurselor de stat poate lua multe forme, cum ar fi granturi directe, împrumuturi, garanții, investiții directe în capitalul întreprinderilor și prestații în natură. Resursele de stat includ toate resursele sectorului public, inclusiv ale municipalităților (67).

6.3.1. Măsurile 4 și 5 – contractele de închiriere încheiate în perioada 2007-2017 și contractul de închiriere din 2019

(88) În cazul în care contractele de închiriere încheiate între municipalitate și TS (măsurile 4 și 5) conțin elemente de ajutor de stat, o astfel de măsură de ajutor ar fi acordată de către stat și prin intermediul resurselor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE deoarece finanțarea ar proveni în mod direct de la municipalitate.

6.3.2. Măsura 6 – majorarea de capital

(89) Majorarea de capital (măsura 6) este plătită în mod direct de către municipalitate întreprinderii TS și, prin urmare, constituie resurse de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

6.3.3. Măsura 7 – finanțarea costurilor de infrastructură

(90) Finanțarea de către municipalitate a costului de infrastructură, suportat în mod normal de către dezvoltator, ar fi plătită în mod direct de către municipalitate și, prin urmare, ar constitui resurse de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

6.3.4. Măsura 9 – garanția implicită inerentă într-un contract de credit dintre Nordea și TS

(91) La 11 decembrie 2017, TS a semnat cu Nordea un contract de credit în valoare de 490 de milioane NOK (aproximativ 50,67 milioane EUR) (68). Nordea va asigura capitalul circulant în perioada de construcție (69).

(92) Astfel cum se descrie în secțiunea 3.7, contractul de credit conține clauze care menționează că TS intenționează să adopte măsuri pentru a permite municipalității, fără să acționeze contrar legii, dacă este necesar, să emită o garanție pentru Nordea în legătură cu riscul pe care îl implică orice derapaje ale costurilor din perioada de construcție (70).

(93) De asemenea, contractul de credit conține o clauză care prevede că contractul de închiriere încheiat între TS și municipalitate nu poate fi modificat fără aprobarea scrisă prealabilă a Nordea (71). În plus, contractul de credit conține o condiție ca municipalitatea să dețină cel puțin 77,93 % din TS (72).

(94) Autoritățile norvegiene au susținut că secțiunea din contractul de credit care prevede că contractul de închiriere cu municipalitatea nu poate fi modificat fără consimțământul scris prealabil al Nordea nu angajează municipalitatea. În cazul în care contractul de închiriere va fi modificat, TS va avea obligația de a se asigura că obține consimțământul creditorului său, și anume al Nordea.

(95) În ceea ce privește condiția, pentru acordarea și obținerea creditului de construcție, ca municipalitatea să dețină cel puțin 77,93 % din TS, autoritățile norvegiene amintesc faptul că consiliul TS, care a încheiat contractul de credit, nu are autoritatea de a-și angaja acționarii și, prin urmare, municipalitatea, inclusiv în ceea ce privește o potențială vânzare viitoare de acțiuni. Contractul de credit reflectă faptul că Nordea este pe deplin conștientă de faptul că acel contract nu poate angaja municipalitatea, având în vedere că a doua secțiune prevede că o modificare fără consimțământ a structurii dreptului de proprietate implică o încălcare a contractului de către TS (73).

(96) Autoritățile norvegiene au furnizat informații suplimentare cu privire la contractul de credit, subliniind faptul că municipalitatea nu este parte la contractul de credit și că consiliul TS nu poate, sub nicio formă, să angajeze municipalitatea, care este proprietarul său majoritar. Clauzele referitoare la obligația întreprinderii TS de a efectua modificări structurale potențiale în cadrul întreprinderii și de a adopta măsuri pentru a permite municipalității, dacă este necesar, să emită o garanție nu constituie o obligație legală fermă și concretă care ar putea angaja municipalitatea.

(97) Autoritățile norvegiene au făcut trimitere la o scrisoare adresată de municipalitate guvernatorului districtului (în limba norvegiană: Fylkesmannen). Scrisoarea a fost trimisă în urma evenimentelor care au condus la declararea nulității contractului de credit anterior în urma unei evaluări juridice care menționează că municipalitatea nu putea fi parte la contractul de credit și nu putea să emită o garanție.

(98) În această scrisoare, municipalitatea a informat guvernatorul districtului că „TS și Nordea caută alte soluții financiare fără implicarea municipalității” (74).

(99) De asemenea, autoritățile norvegiene au afirmat că, dacă municipalitatea ar fi avut obligația legală de a interveni, TS nu ar fi fost nevoită să solicite o majorare de capital (75) și municipalitatea nu ar fi avut posibilitatea de a decide împotriva sau în favoarea acelei măsuri.

(100) Prin urmare, autoritățile norvegiene afirmă că contractul de credit nu implică o obligație contractuală pentru municipalitate care să constituie un angajament ferm și concret de a pune la dispoziție resurse de stat.

(101) Transferul resurselor de stat poate lua multe forme, cum ar fi granturi directe, împrumuturi, garanții, investiții directe în capitalul întreprinderilor și prestații în natură. Un angajamentul ferm și concret de a pune la dispoziție resurse de stat ulterior este considerat, de asemenea, un transfer de resurse de stat (76). Crearea unui risc concret de a impune statului o sarcină suplimentară în viitor, printr-o garanție sau o ofertă contractuală, este suficientă în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE (77). Deoarece măsurile de stat iau forme diverse și trebuie să fie analizate în ceea ce privește efectele lor, nu se poate exclude posibilitatea ca avantajele acordate sub forma unei garanții de stat să implice o sarcină suplimentară pentru stat (78).

(102) Autoritatea a evaluat natura dispozițiilor descrise ale contractului de credit, având în vedere informațiile furnizate de către autoritățile norvegiene.

(103) Autoritățile norvegiene au demonstrat faptul că municipalitatea nu este, în mod oficial, parte la contractul actual (79). Dispozițiile contractului de credit fac trimitere la decizia din 25 iulie 2015 a Comitetului executiv al municipalității, care prevede că aceasta este pregătită să își asume responsabilitatea financiară necesară care rezultă din renovarea și dezvoltarea TS. Totuși, autoritățile norvegiene au pus la dispoziție documente care demonstrează că Comitetul executiv al municipalității, în 2016, a afirmat că municipalitatea nu va finanța construcția, ci doar va închiria capacitate (80).

(104) Deși directorul financiar al municipalității a cosemnat primul credit, având în vedere legislația din Norvegia care impune aprobarea de către stat pentru acest tip de garanții, semnarea a fost considerată nulă și părțile au fost informate în consecință.

(105) Tot în conformitate cu cerințele legislației din Norvegia și în cazul creditului actual, celelalte dispoziții ale contractului de credit referitoare la municipalitate nu vor fi, așadar, aplicabile în fața instanțelor naționale.

(106) Având în vedere cele menționate anterior, orice enunțuri din contractul de credit, referitoare la aspectele pe care Nordea a pus accentul în cadrul evaluării de către aceasta a posibilității de a acorda un credit întreprinderii TS, trebuie să fie considerate o apreciere unilaterală în numele Nordea.

(107) Dispozițiile din contractul de credit care prevăd că contractul de închiriere nu poate fi modificat fără aprobarea Nordea, precum și dispoziția care prevede că o condiție pentru acordarea creditului este aceea ca municipalitatea să dețină cel puțin 77,93 % din TS nu pot fi considerate, în lipsa unor dovezi care să demonstreze implicarea oficială a municipalității, o angajare fermă și concretă a resurselor de stat. TS este o societate cu răspundere limitată (81) care nu beneficiază de niciun drept suplimentar în comparație cu alte întreprinderi în conformitate cu legislația din Norvegia ca urmare a dreptului de proprietate al municipalității.

(108) În lipsa altor informații care să stabilească un angajament ferm și concret în numele municipalității, nu se poate demonstra că aceste dispoziții ale contractului de credit sunt de natură să angajeze resursele de stat.

(109) Deoarece nicio altă dispoziție a contractului de credit nu a suscitat îndoieli din partea autorității în cadrul deciziei de inițiere a procedurii și având în vedere faptul că Nordea este un participant privat pe piață, autoritatea consideră că contractul de credit încheiat între TS și Nordea nu implică ajutor de stat. Așadar, această măsură nu va fi evaluată în continuare.

6.4. AVANTAJUL

(110) Măsura trebuie să confere întreprinderii TS avantajul de a fi scutită de taxele suportate în mod normal din bugetul său.

6.4.1. Măsurile 4 și 5 – contractele de închiriere încheiate în perioada 2007-2017 și contractul de închiriere din 2019

6.4.1.1. Introducere

(111) Pe durata procedurii până la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene au afirmat că contractele de închiriere fac parte dintr-o schemă de ajutoare existentă. În decizia de inițiere a procedurii, autoritatea și-a exprimat opinia preliminară potrivit căreia contractele de închiriere încheiate în perioada 1999-2017 nu constituie o schemă de ajutoare. În observațiile lor la decizia de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene nu au obiectat la opinia preliminară a autorității în această privință. Având în vedere cele menționate anterior și cu trimitere la evaluarea efectuată de către autoritate în secțiunea 5.1 din decizia de inițiere a procedurii, autoritatea consideră că contractele de închiriere încheiate în perioada 1999-2017 nu constituie o schemă de ajutoare.

(112) Autoritățile norvegiene au susținut că contractele de închiriere încheiate în perioada 2007-2017, precum și contractul de închiriere din 2019 sunt conforme cu condițiile pieței și, prin urmare, nu implică un avantaj în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

(113) Ordinea juridică a SEE este neutră în ceea ce privește regimul proprietății și nu aduce atingere în niciun fel dreptului statelor SEE de a acționa ca operatori economici. Totuși, atunci când autoritățile publice efectuează, în mod direct sau indirect, tranzacții economice sub orice formă, acestea sunt supuse normelor SEE privind ajutoarele de stat. Tranzacțiile economice efectuate de organismele publice (inclusiv întreprinderile publice) nu conferă un avantaj pentru contrapartidă și, prin urmare, nu constituie ajutor dacă sunt efectuate cu respectarea condițiilor normale de piață (82).

(114) Autoritățile norvegiene au observat că, având în vedere dimensiunile diferite, echipamentele, proiectarea și amplasarea altor spații din Norvegia, nu este posibilă identificarea unui spațiu pe deplin echivalent cu Trondheim Spektrum în Norvegia (83). Totuși, autoritățile norvegiene au furnizat informații cu privire la alte spații închiriate în scopuri similare, pentru care municipalitatea închiriază capacitate de la TS, precum și cu privire la alte spații din Norvegia, pentru a-și sprijini argumentul potrivit căruia contractele de închiriere au fost conforme cu condițiile pieței.

6.4.1.2. Criterii de referință puse la dispoziție de către autoritățile norvegiene

(115) Municipalitatea a furnizat informații cu privire la modul în care prețurile TS pentru terțe părți se compară cu alte spații, precum și informații privind prețurile pentru închirierea de capacitate de sală în scopuri sportive și de petrecere a timpului liber din alte spații.

(116) Autoritățile norvegiene au explicat că Trondheim Spektrum dispune de două săli mai mari de 2 000 m2 (sala D și sala F), care sunt adecvate în mod special pentru târguri, concerte, conferințe de mai mare anvergură și pentru evenimente similare. În funcție de tipul de eveniment, TS încasează aproximativ 70 000 NOK până la 85 000 NOK pe zi pentru sala D, mai mare (aproximativ 7 230 EUR până la 8 780 EUR) și 59 000 NOK până la 70 000 NOK pentru sala F, ceva mai mică (aproximativ 6 100 EUR până la 7 230 EUR).

(117) Autoritățile norvegiene au făcut o comparație cu închirierea unor astfel de centre în alte spații din Trondheim. De exemplu, Loja francmasonică din Trondheim încasează un tarif zilnic de doar 15 000 NOK până la 18 000 NOK (aproximativ 1 550 EUR până la 1 860 EUR). Acesta este un spațiu oarecum mai mic, care poate găzdui cel mult 600 de persoane, în timp ce sala F din Trondheim Spektrum are o capacitate de peste 1 000 de persoane.

(118) Potrivit autorităților norvegiene, spațiile de dimensiuni comparabile situate în orașele din Norvegia aplică tarife similare. În Stavanger, închirierea unei capacități similare cu cea a sălii F costă puțin peste 200 000 NOK pentru o perioadă de patru zile, în timp ce Grieghallen din Bergen încasează aproximativ 300 000 NOK pentru o perioadă de patru zile (aproximativ 20 100 EUR și 31 000 EUR). Prețurile întreprinderii TS sunt puțin mai mici decât cele din Bergen (84).

(119) Autoritățile norvegiene au făcut trimitere, de asemenea, la Sotra Arena, situată în municipalitatea Fjell, la o distanță de 25 de minute de mers cu mașina de orașul Bergen, un spațiu cu o capacitate interioară de 12 000 m2. În 2016, acest spațiu a fost utilizat pentru târguri, încasând aproximativ 100 000 NOK până la 125 000 NOK pentru o perioadă de trei zile (aproximativ 10 300 EUR până la 12 900 EUR) pentru o suprafață de aproximativ 5 000 m2 până la 7 000 m2.

(120) Având în vedere această comparație, autoritățile norvegiene afirmă că s-ar părea că prețurile întreprinderii TS pentru capacitatea sălilor, atunci când acestea sunt închiriate către terțe părți, sunt în conformitate cu prețurile pieței.

(121) Municipalitatea achiziționează capacitate de la TS, de la cluburi sportive cu centre proprii, de la alte autorități ale statului (în clădiri precum liceele) și, într-o măsură extrem de limitată, de la centre private.

(122) Tariful pe oră plătit de municipalitate variază între 350 NOK și 2 046 NOK pe oră (aproximativ 36 EUR și 211 EUR). Tariful pe oră plătit întreprinderii TS este de 1 174 NOK (aproximativ 121 EUR). Conform noului contract de închiriere, tariful pe oră este de 1 700 NOK. Autoritățile norvegiene observă că diferențele de prețuri pot fi explicate printr-o varietate de factori. De asemenea, unele dintre aceste spații au fost finanțate (parțial) de către stat și sunt obligate prin contract să pună la dispoziție (un anumit volum de) capacitate la tarife fixe.

(123) Alți factori, care pot explica diferențele de preț relativ mari, constau în faptul că nu toate zilele sunt la fel de valoroase și că nu toate spațiile sunt la fel de moderne, de bine echipate și situate central ca Trondheim Spektrum. Autoritățile norvegiene au explicat că toate considerentele menționate anterior constituie motivele pentru care o parte din capacitatea pe care municipalitatea o achiziționează de la alte spații este închiriată la un preț comparativ mai scăzut (85).

(124) Autoritățile norvegiene au oferit exemple de prețuri practicate de Vestlandshallen, un centru sportiv din Bergen. Potrivit autorităților norvegiene, acest spațiu încasează de la utilizatori (ai unor cluburi, altele decât cluburile sportive) aproximativ același preț ca cel pe care municipalitatea îl plătește întreprinderii TS. Acest lucru se bazează pe un calcul prin care una dintre „orele de sală” ale TS este pentru o suprafață de 800 m2 și cuprinde 60 de minute. Un „quarter hall” din Vestlandshallen ar avea o suprafață de aproximativ 440 m2 și ar costa 940 NOK pentru 90 de minute (aproximativ 97 EUR). Acest lucru ar conduce la un preț teoretic de aproximativ 626 NOK pentru 60 de minute și, așadar, de 1 252 NOK pentru o suprafață puțin mai mare decât cea echivalentă din TS (aproximativ 65 EUR și 129 EUR).

(125) În plus, autoritățile norvegiene susțin că orașul Bergen taxează utilizatorii nepreferențial cu 1 150 NOK pentru o oră în Haukelandshallen, un spațiu comparabil cu Trondheim Spektrum (aproximativ 119 EUR). De asemenea, orașul Tromsø încasează până la 1 940 NOK pentru o oră pentru o suprafață similară în Tromsøhallen (aproximativ 200 EUR).

(126) În ceea ce privește, în mod specific, contractul de închiriere din 2019, autoritățile norvegiene au explicat că noul contract de închiriere reprezintă o creștere cu aproximativ 50 % a chiriei pe oră de la aproximativ 1 200 NOK la 1 700 NOK (aproximativ de la 124 la 176 EUR) (86). Autoritățile norvegiene au recunoscut că aceasta se situează la limita superioară a tarifelor pe oră pe care le-au prevăzut [tarifele pe oră de la un eșantion de centre sportive variază de la aproximativ 350 NOK la 2 046 NOK (aproximativ 36 EUR până la 211 EUR)] (87).

(127) Potrivit autorităților norvegiene, în urma modernizării, Trondheim Spektrum va fi un centru modern și situat extrem de central în unul dintre orașele cele mai mari și cu cea mai rapidă creștere din Norvegia. În opinia autorităților norvegiene, pentru ca autoritatea să concluzioneze că contractul de închiriere implică un avantaj, tariful pe oră ar trebui să fie cu mult mai mare decât intervalele de preț observate pe piață (88).

(128) Autoritățile norvegiene au afirmat, de asemenea, că tariful pe oră pentru utilizatorii comerciali ai Trondheim Spektrum a fost mai ridicat în trecut (de la 1 000 NOK la 1 800 NOK; aproximativ 103 EUR până la 186 EUR) decât cel prevăzut în contractul de închiriere municipal (1 200 NOK; aproximativ 124 EUR). De asemenea, se preconizează că situația va rămâne aceeași în viitor, cu un tarif pe oră de aproximativ 1 700 NOK conform noului contract de închiriere (aproximativ 176 EUR) și, în mod corespunzător, cu un tarif pe oră mai mare pentru utilizatorii comerciali.

(129) În opinia autorităților norvegiene, dacă s-ar concluziona că municipalitatea plătește un preț peste nivelul pieței, acest lucru al implica în mod inevitabil faptul că utilizatorii comerciali ai TS ar plăti, de asemenea, un preț peste nivelul pieței. În opinia autorităților norvegiene, nu există motive pentru a presupune că utilizatorii comerciali ar plăti un preț peste nivelul pieței pentru închirierea spațiului de sală din Trondheim Spektrum (89).

(130) În opinia autorităților norvegiene, autoritatea ar putea să concluzioneze că contractele de închiriere nu implică ajutor. Pentru a sprijini autoritatea să ajungă la această concluzie, până în prezent, autoritățile norvegiene au furnizat, în esență, următoarele elemente: — criterii de referință externe, și anume tarifele pe oră pentru închirierea sau arendarea de săli în infrastructuri multifuncționale comparabile; — „criterii de referință interne”, și anume documente care arată că celelalte activități ale TS creează aproximativ același nivel de venituri, consumând mai puțină capacitate; — documente care arată că TS nu își vinde capacitatea către terțe părți la prețuri scăzute în mod artificial, indicând, astfel, că activitățile sale „comerciale” nu sunt subvenționate încrucișat (90).

6.4.1.3. Evaluarea de către autoritate a contractelor de închiriere

(131) Pentru a stabili dacă o tranzacție este în conformitate cu condițiile pieței, tranzacția respectivă poate fi evaluată din perspectiva condițiilor în care tranzacții comparabile efectuate de operatori privați comparabili au avut loc în situații comparabile (91).

(132) Analiza comparativă poate să nu fie o metodă adecvată pentru a stabili prețurile de piață dacă valorile de referință disponibile nu au fost definite în ceea ce privește considerentele de piață sau dacă prețurile existente sunt denaturate în mod semnificativ prin intervenții publice (92).

(133) În plus, astfel cum au observat autoritățile norvegiene, există diferențe importante în ceea ce privește compararea acestor spații, de exemplu, cu privire la durata de închiriere (93), numărul de ore închiriate, calitatea centrelor și amplasarea spațiilor în interiorul (sau în exteriorul) orașelor.

(134) Autoritatea consideră că criteriile de referință puse la dispoziție de către autoritățile norvegiene nu sunt suficient de comparabile sau adecvate pentru a stabili un preț de piață cu care poate fi comparată în mod direct chiria plătită conform contractului de închiriere, a se vedea considerentele 142-152 de mai jos.

(135) Pentru ca autoritatea să concluzioneze că contractele de închiriere implică elemente de ajutor și, prin urmare, conferă un avantaj întreprinderii TS în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, autoritatea trebuie să constate o deviere suficientă a prețului plătit conform contractelor de închiriere de la prețul pieței pentru a justifica o astfel de constatare (94).

(136) Astfel cum se descrie mai sus, nu se poate stabili un preț exact al pieței în cazul de față utilizând metodele tradiționale de analiză comparativă, deoarece nu pot fi identificate criterii de referință comparabile și adecvate.

(137) În plus, stabilirea unui preț prin trimitere la costul de prestare a serviciilor conform contractului de închiriere nu pare a fi adecvată în acest caz, deoarece este dificil să se stabilească, într-un mod semnificativ, partea adecvată a costului de investiție care ar trebui să fie alocată contractului de închiriere sau care ar fi fost aceste costuri în lipsa celorlalte activități desfășurate de TS.

(138) Astfel cum explică autoritățile norvegiene, renovarea și extinderea Trondheim Spektrum au fost determinate parțial de faptul că municipalitatea nu dispunea de centre adecvate pentru a găzdui evenimente sportive și culturale de mai mare anvergură. În acest context, autoritățile norvegiene au menționat că Trondheim va găzdui Campionatul European de Handbal Masculin și Feminin din 2020. Prin urmare, unul dintre obiectivele modernizării a fost ca spațiul renovat să îndeplinească cerințele Federației Europene de Handbal și să permită un număr semnificativ de spectatori.

(139) În opinia autorității, se poate presupune că un operator privat, care închiriază capacitate cu scopul de a asigura spațiu de sală pentru cluburile sportive pentru tineret, nu ar accepta un preț care ar acoperi costuri semnificative asociate cu renovarea și extinderea și care este disproporționat în raport cu nevoile sale în conformitate cu contractul de închiriere. Dacă ar fi acceptată o astfel de abordare, aceasta ar permite un mecanism prin care municipalitatea ar putea să plătească un preț pentru închirierea centrelor în vederea asigurării spațiului de sală pentru sporturile pentru tineret care să corespundă nevoii financiare de a realiza o modernizare a centrelor în general, fără să notifice această contribuție ca ajutor de stat (95).

(140) Construcția de spații pentru evenimente sportive și alte evenimente publice și sprijinul pentru diferitele tipuri de activități care sunt în beneficiul publicului larg pot fi considerate o responsabilitate a statului. În astfel de circumstanțe, statul nu ar acționa în calitate de participant pe piață. Acesta ar acționa în calitate de autoritate publică. Prin urmare, statul poate, în anumite circumstanțe, să finanțeze astfel de activități prin acordarea de ajutor de stat. Totuși, o astfel de măsură ar trebui să îndeplinească toate criteriile relevante prevăzute în RGECA (96) pentru a fi exceptată pe categorii sau, în mod alternativ, ar trebui să fie notificată și aprobată ca fiind compatibilă în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.

(141) Având în vedere cele menționate anterior, autoritatea trebuie să utilizeze alte metode pentru a evalua dacă respectivele contracte de închiriere implică elemente de ajutor. Deși nu sunt aplicabile în mod direct, autoritatea consideră că criteriile de referință furnizate de autoritățile norvegiene pot fi utile pentru a stabili un interval de prețuri existente pe piață cu scopul de a evalua dacă prețul plătit conform contractelor de închiriere este departe de ceea ce par a fi condițiile pieței pentru un serviciu similar.

(142) Autoritățile norvegiene au pus la dispoziția autorității o prezentare generală a prețurilor plătite de municipalitate către alte spații pentru închirierea de capacitate de sală în același scop în care municipalitatea achiziționează capacitate de sală de la TS (97). În opinia autorității, acestea ar fi cele mai comparabile cu contractele de închiriere evaluate în prezenta decizie.

(143) Autoritatea consideră că aceste spații sunt mai adecvate drept comparație cu capacitatea de sală închiriată de către municipalitate decât exemplele de prețuri practicate de spații din alte orașe (98). Tarifele pe oră furnizate pentru celelalte spații par să se refere la situații în care spațiul a fost închiriat pentru o perioadă limitată și pentru evenimente diferite. De asemenea, aceste spații sunt diferite în ceea ce privește facilitățile.

(144) Criteriile de referință furnizate de autoritățile norvegiene în care municipalitatea închiriază spațiu de sală se referă, de asemenea, la acorduri în care un număr mai mare de ore se închiriază pentru același tip de servicii – deși niciunul dintre acestea nu se apropie de numărul de ore închiriate conform contractului de închiriere încheiat între municipalitate și TS. Aceste spații sunt situate, de asemenea, în Trondheim (99).

(145) Autoritățile norvegiene au afirmat că prețul variază între 350 NOK și 2 046 NOK pe oră. Autoritățile norvegiene au afirmat că tarifele pe oră pe care municipalitatea le plătește conform multora dintre aceste contracte individuale sunt, în mod cert, sub prețul pieței și, prin urmare, nu sunt pe deplin comparabile, deoarece o serie de astfel de spații au fost finanțate parțial de către stat și sunt obligate prin contract să pună la dispoziție un anumit volum de capacitate la tarife fixe, pe lângă faptul că contractele se pot referi la momente din zi/săptămână cu valoare diferită (100).

(146) În plus, din cele 11 contracte de închiriere pentru care este furnizat prețul, doar două spații, Heimdal și Utleira, se apropie de prețul plătit de municipalitate întreprinderii TS (101). Autoritățile norvegiene au recunoscut că tarifele pentru aceste două spații sunt mai mari decât ceea ce se plătește pentru celelalte spații pentru care sunt furnizate informații. Autoritățile norvegiene au explicat că este posibil ca tarifele să nu reflecte prețul pieței – deoarece, atunci când a stabilit tariful contractului de închiriere, municipalitatea a luat în considerare, de asemenea, interesul municipal pentru sprijinirea activităților cluburilor sportive de voluntari pe bază de membri. Prin urmare, prețul pieței pentru aceste spații poate fi ușor mai scăzut decât cel indicat (102).

(147) Conform informațiilor disponibile publicului de pe site-ul Heimdal, tarifele pe oră variază între 275 și 550, în funcție de tipul de contract încheiat. Prin urmare, rezultă că tariful pe care spațiul îl practică pe piață este în mod semnificativ mai scăzut decât cel pe care municipalitatea îl plătește conform acelui contract de închiriere.

(148) Conform celorlalte nouă contracte de închiriere, spațiile practică un preț mai scăzut cu 77 % până la 242 % (103) decât cel pe care municipalitatea îl plătește întreprinderii TS conform vechilor contracte de închiriere și cu 154 % până la 385 % mai scăzut decât prețul plătit de municipalitate întreprinderii TS conform contractului de închiriere din 2019.

(149) Dintre cele 11 spații pentru care se furnizează prețul, patru spații sunt închiriate de la operatori privați (104). Prețurile pentru aceste patru spații variază de la 425 NOK la 677 NOK.

(150) Prin urmare, autoritatea consideră că criteriile de referință furnizate de autoritățile norvegiene demonstrează, mai degrabă, că prețul plătit de municipalitate conform contractelor de închiriere a fost în mod considerabil mai mare decât prețul plătit altor spații și practicat de acestea, atât pentru contractele din trecut, cât și, în special, după creșterea prețului plătit pentru închirierea capacității de sală conform contractului de închiriere din 2019.

(151) În opinia autorității, aceste diferențe de preț dintre tarifele pe oră ale acestor spații și prețul pe oră plătit de municipalitate conform contractului de închiriere cu TS – toate fiind închiriate de către municipalitate în același scop – nu pot fi explicate în întregime prin faptul că unele dintre aceste spații este posibil să fi fost finanțate parțial de către stat sau să se fi angajat să pună la dispoziție un anumit volum de capacitate la tarife fixe. Faptul că aceste contracte pot viza momente din zi sau din săptămână cu valoare diferită este aplicabil în egală măsură tuturor spațiilor care au fost prevăzute de autoritățile norvegiene ca posibile criterii de referință.

(152) Având în vedere considerentele menționate anterior, autoritatea nu poate exclude faptul că contractele de închiriere din perioada 2007-2017 și contractul de închiriere din 2019 au conferit un avantaj întreprinderii TS. Totuși, având în vedere că acest ajutor ar fi compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din acesta, nu este necesar să se facă o constatare clară cu privire la existența ajutorului (105).

6.4.2. Măsura 6 – majorarea de capital legată de costurile noi și neprevăzute – RGECA

(153) Autoritățile norvegiene au acordat întreprinderii TS o majorare de capital pentru suma de 55 de milioane NOK (aproximativ 5,68 milioane EUR) în temeiul articolului 55 din RGECA. Autoritățile norvegiene au explicat că TS nu poate să acopere aceste costuri suplimentare prin mijloacele sale existe sau prin finanțare suplimentară bazată pe piață.

(154) Autoritățile norvegiene au afirmat că majorarea de capital nu conferă un avantaj întreprinderii TS. Potrivit autorităților norvegiene, o serie de considerente au făcut ca injecția de capital să fie avantajoasă pentru municipalitate în calitate de proprietar al TS.

(155) Autoritățile norvegiene au afirmat că, în linii mari, modificările erau de natură să aibă un impact semnificativ asupra profitabilității întreprinderii TS, în special în comparație cu scenariul contrafactual, și anume, dacă nu ar fi fost făcute modificările individuale ale locurilor, ale ascensoarelor și ale planurilor de depozitare. Toate măsurile ar fi condus la o creștere a veniturilor/o scădere a costurilor, în timp ce soluțiile alternative au avut drept rezultat un efect opus (106).

(156) Autoritățile norvegiene au explicat, de asemenea, că majorarea de capital a făcut ca municipalitatea să devină acționarul cvasiunic al TS, ceea ce permite municipalității să achiziționeze restul acțiunilor chiar și fără consimțământul acționarilor minoritari din prezent. Calitatea de acționar unic va plasa municipalitatea într-o poziție favorabilă în temeiul Legii norvegiene privind societățile cu răspundere limitată (107), deoarece aceasta poate să decidă în mod unilateral modul în care TS ar trebui să fie gestionată în viitor.

(157) Potrivit autorităților norvegiene, un operator economic privat în economia de piață care este nevoit să opteze între aceste două scenarii ar fi acționat, probabil, la fel ca municipalitatea. În orice caz, autoritățile norvegiene consideră că nu există indicii suficiente pentru a concluziona că testul operatorului economic privat în economia de piață nu este îndeplinit (108).

(158) Autoritățile norvegiene au afirmat că valoarea acțiunilor din cadrul întreprinderii TS – care este legată în mod intrinsec de infrastructura pe care o deține TS – va fi mai mare dacă se referă la centrul Trondheim Spektrum finalizat decât ar fi fost dacă proiectul de renovare ar fi fost oprit. Modificările pe care le-a finanțat majorarea de capital vor contribui la profitabilitatea TS în viitor, reducând costurile și consolidând capacitatea generatoare de venituri a infrastructurii.

(159) În plus, municipalitatea și-a sporit semnificativ participația în cadrul întreprinderii TS. Acest lucru implică, în primul rând, o creștere a valorii participației sale. În schimbul sumei de 55 de milioane NOK, municipalitatea a achiziționat, în esență, o participație de 18 % în cadrul unei întreprinderi care deține o infrastructură pentru care doar extinderea costă aproximativ 600 de milioane NOK. În plus, poziția de (cvasi)unic proprietar al TS va permite municipalității să exercite influență mai directă și imediată asupra exploatării și viitorului întreprinderii.

(160) Autoritățile norvegiene observă că, pe termen mediu și lung, nu este în niciun caz improbabil ca Trondheim Spektrum să poată fi vândut la un preț care să implice o rentabilitate acceptabilă a investiției pentru injecția de capital. În cazul în care Trondheim Spektrum nu este vândut, valoarea deținerii acestuia cel mai probabil va crește în mod semnificativ după finalizarea extinderii și după punerea în aplicare a planului și a strategiei de afaceri care vor face treptat ca o parte mai mare a veniturilor sale să provină din activități comerciale.

(161) În cazul în care un stat consideră că a acționat în calitate de operator economic privat în economia de piață, dacă există dubii, acesta trebuie să furnizeze dovezi care să arate că decizia de a efectua tranzacția a fost adoptată pe baza unor evaluări economice comparabile cu cele pe care, în circumstanțe similare, le-ar fi efectuat un operator economic privat în economia de piață rațional (având caracteristici similare cu cele ale organismului public în cauză) pentru a determina profitabilitatea sau avantajele economice ale tranzacției (109).

(162) Nivelul de sofisticare a unei astfel de evaluări ex ante poate varia în funcție de complexitatea tranzacției în cauză și de valoarea activelor, bunurilor sau serviciilor implicate. În mod normal, evaluările ex ante ar trebui efectuate cu sprijinul unor experți având competențele și experiența corespunzătoare. Aceste evaluări ar trebui să se bazeze întotdeauna pe criterii obiective și nu ar trebui să fie afectate de considerente de politică publică. Evaluările efectuate de experți independenți pot asigura o coroborare suplimentară pentru credibilitatea evaluării.

(163) Pentru a stabili dacă o măsură acordă un avantaj economic, este necesar să se aprecieze dacă, în circumstanțe similare, un operator economic privat în economia de piață, de o dimensiune comparabilă cu cea a întreprinderii în cauză, ar fi efectuat un aport de capital de aceeași valoare, având în vedere, în special, informațiile disponibile și evoluțiile previzibile la data investiției.

(164) Principiul operatorului economic privat în economia de piață a fost dezvoltat cu privire la tranzacții economice diferite. Instanțele SEE au dezvoltat „principiul investitorului în economia de piață” pentru a identifica prezența ajutoarelor de stat în cazuri de investiții publice (în special, injecțiile de capital). Pentru a stabili, pe baza acestui principiu, dacă investiția unui organism public constituie ajutor de stat, este necesar să se evalueze dacă, în circumstanțe similare, un investitor privat de o dimensiune comparabilă, care își desfășoară activitatea în condițiile normale ale unei economii de piață, ar fi putut fi determinat să facă investiția în cauză (110).

(165) Respectarea principiului investitorului în economia de piață poate fi demonstrată printr-un plan de afaceri ex ante, pe baza căruia a fost adoptată decizia de a investi (111). Un stat poate invoca numai elemente obiective și verificabile care au fost luate în considerare înainte de adoptarea deciziei de a face o investiție sau la data adoptării acesteia.

(166) Astfel, trebuie să se demonstreze că investiția se bazează pe o evaluare economică echivalentă cu ceea ce ar fi făcut un investitor privat rațional într-o situație comparabilă înainte de efectua o astfel de investiție pentru a stabili profitabilitatea viitoare a acesteia.

(167) Evaluările economice efectuate după ce avantajul (potențial) a fost acordat, constatarea retrospectivă a rentabilității efective a investiției realizate sau justificările ulterioare referitoare la acțiunile alese efectiv nu sunt suficiente pentru a concluziona că un stat a decis cu privire la investiție la fel ca un investitor privat în economia de piață (112).

(168) Faptul că se presupune că un aport de capital este necesar pentru ca întreprinderea să își continue activitățile sau pentru a asigura capitalizarea adecvată a întreprinderii, în conformitate cu regulile prudențiale sau cu o estimare a riscurilor implicate nu constituie o bază suficientă pe care să se concluzioneze că au fost îndeplinite cerințele principiului investitorului în economia de piață.

(169) Un investitor privat care își desfășoară activitatea în condiții normale de piață nu ar efectua un astfel de aport de capital decât dacă rentabilitatea preconizată ar fi considerată suficientă la data aportului respectiv, pe baza informațiilor disponibile și a evoluțiilor previzibile în acel moment.

(170) În aplicarea principiului operatorului economic privat în economia de piață, se presupune că un investitor privat va încerca să își maximizeze profiturile (113). Astfel cum a stabilit Tribunalul în cauza Westdeutsche Landesbank Girozentrale/Comisia, „[î]n mod normal, un investitor privat nu este mulțumit doar de faptul că o investiție nu îi cauzează o pierdere sau că produce doar profituri limitate. Acesta va încerca să obțină rentabilitatea maximă rezonabilă a investiției sale, în funcție de circumstanțele specifice și satisfacerea intereselor sale pe termen scurt și lung, chiar și atunci când investește într-o întreprindere al cărui acționar este deja” (114).

(171) Autoritățile norvegiene au afirmat că municipalitatea a evaluat dacă, în calitate de acționar majoritar al Trondheim Spektrum și pe baza unor criterii obiective, ar trebui să facă investiții suplimentare sub forma unei majorări de capital. În plus, aceasta a evaluat dacă există motive economice de piață solide pentru ca municipalitatea să efectueze majorarea de capital, în special având în vedere scenariul contrafactual (115).

(172) Totuși, conform acelorași informații furnizate de autoritățile norvegiene, rezultă că municipalitatea nu a efectuat nicio evaluare economică ex ante înainte de a decide să acorde injecția de capital. Nu se poate considera suficient faptul că un operator economic, nevoit să opteze între finalizarea renovărilor și soluția alternativă, ar fi acționat, probabil, la fel ca municipalitatea (116) fără nicio evaluare concretă a profitabilității preconizate a investiției.

(173) Explicațiile prezentate de autoritățile norvegiene nu demonstrează că investiția a fost suficient de profitabilă pentru un investitor pe piață (117). Acest lucru este valabil atât pentru costurile noi, cât și pentru depășirea costurilor. Evaluarea nu se poate baza pe explicații generale ca cele furnizate de autoritățile norvegiene. De exemplu, nu sunt prezentate estimări în ceea ce privește creșterea preconizată a veniturilor ca urmare a locurilor suplimentare și nici creșterile de eficiență ca urmare a ascensoarelor mai mari și a creșterii zonei de depozitare.

(174) Autoritatea a oferit autorităților norvegiene posibilitatea de a prezenta orice astfel de documente legate de tranzacție. Autoritățile norvegiene nu au pus la dispoziție evaluări economice comparabile cu cele pe care le-ar fi făcut un investitor privat rațional într-o situație comparabilă înainte de efectua o astfel de investiție pentru a stabili profitabilitatea viitoare a acesteia. Prin urmare, autoritățile norvegiene nu au prezentat probe care să demonstreze că profitabilitatea viitoare preconizată este satisfăcătoare din punctul de vedere al unui investitor privat (118). La data la care TS a solicitat capital suplimentar, municipalitatea deținea 78 % dintre acțiunile întreprinderii TS. Alți proprietari ai TS nu au prezentat interes în ceea ce privește participarea la majorarea de capital. Dimpotrivă, câțiva proprietari minoritari au fost de acord să își transfere acțiunile către municipalitate în schimbul sumei de 1 NOK.

(175) Se poate considera că faptul că alți proprietari nu au dorit să participe la majorarea de capital și, de fapt, și-au transferat acțiunile în schimbul sumei de 1 NOK către municipalitate indică faptul că tranzacția nu a fost considerată profitabilă de către participanții pe piață.

(176) În concluzie, autoritatea constată că majorarea de capital constituie un avantaj pentru TS, care corespunde valorii totale a majorării de capital.

6.4.3. Măsura 7 – finanțarea costurilor de infrastructură

(177) Forma exactă a măsurii nu este relevantă pentru a determina dacă aceasta conferă sau nu întreprinderii un avantaj economic. Nu doar acordarea de avantaje economice pozitive este relevantă pentru noțiunea de ajutor de stat, ci și scutirea de sarcinile economice poate să constituie un avantaj. Aceasta din urmă este o categorie largă, care cuprinde orice reducere a taxelor incluse în mod normal în bugetul unei întreprinderi. Aceasta se referă la toate situațiile în care operatorii economici sunt scutiți de costurile inerente activităților economice pe care le desfășoară (119).

(178) De asemenea, noțiunea de avantaj se referă la situațiile în care operatorii nu trebuie să suporte costuri pe care alți operatori comparabili le suportă în mod normal în temeiul unei anumite ordini juridice, indiferent de caracterul neeconomic al activității de care sunt legate costurile (120).

(179) În principiu, construcția de infrastructuri utilizate pentru activități pe care statul le desfășoară în exercitarea competențelor sale publice și care nu sunt exploatate în mod comercial este exclusă de la aplicarea normelor privind ajutoarele de stat (121).

(180) S-ar putea constata, totuși, că există un avantaj selectiv cu privire la infrastructură, ca cel evaluat în cazul de față, care nu este finanțat prin resurse de stat și nu este exploatat în mod comercial: — în cazul în care normele aplicabile, în mod normal, proiectului impun ca dezvoltatorii proiectului să suporte o parte a costurilor, atunci poate exista un avantaj selectiv dacă dezvoltatorul plătește mai puțin decât ceea ce prevede legea; — în cazul în care infrastructura nu are caracter general, ci deservește doar o întreprindere sau un număr limitat de întreprinderi cunoscute în prealabil și dacă infrastructura este adaptată la nevoile lor astfel încât întreprinderea(întreprinderile) ar fi trebuit, în mod normal, să suporte singură(singure) costurile infrastructurii (122).

(181) Autoritățile norvegiene au afirmat că infrastructura în cauză este o infrastructură publică, cu caracter general și că TS nu plătește mai puțin decât ceea ce prevede legea. Finanțarea infrastructurii se referă la trei măsuri.

(182) În primul rând, aceasta se referă la podul care leagă peninsula Nidarø de continent, unde este situată Biserica Ilen. Potrivit autorităților norvegiene, podul actual este vechi. Podul este finanțat integral de către municipalitate. Podul va face legătura între părțile centrale ale orașului, precum și între zonele de recreere și de parcuri importante și, prin urmare, va fi în beneficiul tuturor cetățenilor și al vizitatorilor orașului Trondheim.

(183) În al doilea rând, lucrările din Klostergata se referă la un sistem de alimentare cu apă și de canalizare, pe care municipalitatea trebuia să îl înlocuiască în orice caz. Construcția coincide cu lucrările la Trondheim Spektrum. Conform Planului principal pentru apă și canalizare 2013-2024, Planului principal pentru alimentare cu apă 2004-2012 și Planului secundar pentru alimentare cu apă 2017-2028, municipalitatea trebuie să separe apa cenușie (apa uzată, relativ curată) și apa de suprafață și să reînnoiască conductele vechi de apă. Se recomandă ca aceste măsuri să fie realizate în termen de 10 ani (începând din 2014). Municipalitatea depune eforturi pentru a-și coordona lucrările cu lucrărilor altor actori. Conductele de apă din Klostergata au fost instalate în perioada 1895-1915. Autoritățile norvegiene au explicat că municipalitatea înlocuiește întotdeauna astfel de conducte atunci când sunt efectuate alte lucrări la drumul în cauză. TS va plăti o cotă de 20 de milioane NOK (123).

(184) În al treilea rând, structura verde și parcul public urmăresc să asigure faptul că sunt create locuri atractive pentru activitățile și recreerea publicului larg. Municipalitatea plănuiește să planteze vegetație în apropierea râului pentru a crea un mediu adecvat pentru floră și faună. Autoritățile norvegiene au explicat că structura verde și parcul public nu sunt necesare pentru proiect, ci constituie, mai degrabă, o infrastructură care va fi în beneficiul tuturor cetățenilor și al vizitatorilor orașului Trondheim (124).

(185) Pentru a evalua dacă o măsură constituie ajutor de stat, autoritatea trebuie să analizeze efectul măsurii în cauză, și nu obiectivele urmărite. Chiar dacă planul de infrastructură ar fi fost adoptat în legătură cu planurile dezvoltării în cauză, autoritatea ar trebui să evalueze dacă infrastructura este în beneficiul comunității în ansamblu sau doar al dezvoltării în cauză. Doar în acest caz din urmă infrastructura ar trebui să fie finanțată de către dezvoltator pentru a nu exista niciun ajutor (125).

(186) Autoritățile norvegiene au explicat că măsurile finanțate (parțial) de municipalitate nu au o legătură factuală directă cu dezvoltarea, ci sunt rezultatul politicii publice a municipalității pentru a asigura acest tip de infrastructură accesibilă în general și de structură verde în zonele publice (126). Zonarea face parte dintr-o zonă de recreere importantă, situată pe malurile râului Nidelva, cu o floră și o faună extrem de diverse. Nidarø face parte dintr-o rețea de alei care sunt populare în rândul locuitorilor orașului pentru recreere și activități în aer liber (127).

(187) Având în vedere informațiile furnizate de autoritățile norvegiene, autoritatea consideră că măsurile de infrastructură în cauză sunt destinate utilizării de către publicul din Trondheim și în beneficiul acestuia. Chiar dacă dezvoltarea poate determina o anumită creștere a traficului în zonă, lucrările efectuate sunt în beneficiul tuturor locuitorilor (128).

(188) Astfel cum se descrie mai sus, municipalitatea și TS au încheiat un contract de dezvoltare în legătură cu dezvoltarea (129). Autoritățile norvegiene au explicat că nici municipalitatea și nici dezvoltatorul nu are nicio obligație de încheiere a unui contract de dezvoltare.

(189) Contractele de dezvoltare sunt un instrument care ajută dezvoltatorul și municipalitățile să asigure respectarea cerințelor prevăzute în planurile de zonare și în ordinele procedurale, inclusiv pentru măsurile generale de infrastructură. Acestea pot, dar nu trebuie neapărat, să includă dispoziții care impun dezvoltatorului câteva dintre sarcinile economice legate de măsurile generale de infrastructură. Este important faptul că aceste contracte de dezvoltare sunt rezultatul unei negocieri între municipalitate și un dezvoltator.

(190) Nu există dispoziții legale care să prevadă obligația municipalităților de a impune orice astfel de costuri dezvoltatorului. Totuși, în cazul în care municipalitatea și dezvoltatorul încheie un contract de dezvoltare, legislația relevantă stabilește limite cu privire la costurile care pot fi impuse dezvoltatorului. Raționamentul este că există o repartizare asimetrică a competenței în ceea ce privește negocierea și încheierea contractelor de dezvoltare, care favorizează municipalitatea.

(191) În această privință, autoritățile norvegiene au făcut trimitere la o hotărâre recentă a tribunalului districtual Oslo, în care instanța a considerat că „[m]otivul care a stat la baza secțiunii 17-3 din Legea privind planificarea și construcția a fost, printre altele, nevoia de a limita ceea ce municipalitățile ar putea include într-un contract de dezvoltare, având în vedere că autoritatea municipalității de a permite sau de a interzice proiecte o plasează într-o poziție puternică. Prin urmare, această dispoziție implică o cerință de necesitate, adecvare și proporționalitate” (130).

(192) Autoritățile norvegiene au explicat că marja de manevră a municipalității este, așadar, limitată de cadrul juridic și de jurisprudența menționată mai sus în ceea ce privește testele de necesitate și proporționalitate. Cu toate acestea, municipalitatea încearcă să impună dezvoltatorilor cât mai multe costuri posibile. Deși municipalitatea a adoptat un principiu al transferului complet al costurilor, acest principiu este oarecum atenuat, în practică, de limitările prevăzute în cadrul juridic național.

(193) Nu sunt utilizate formule sau calcule prestabilite pentru alocarea costurilor între municipalități și un dezvoltator conform unui contract de dezvoltare. Potrivit autorităților norvegiene, astfel de calcule nu sunt impuse de lege și nici nu sunt utile în practică. Proiectele, dezvoltatorii și capacitatea economică a diferitelor proiecte sunt prea eterogene pentru a utiliza modele matematice.

(194) Municipalitatea evaluează propunerile formulate de dezvoltator. Prin aceasta și cu scopul de a asigura proporționalitatea alocării costurilor, costurile totale pe care dezvoltatorul trebuie să le suporte sunt analizate comparativ cu alte proiecte și cu practica [costul contribuției la infrastructura publică pe m2 BRA (și anume, suprafața utilizată)]. Pentru o dezvoltare tipică de locuințe, care tinde să fie o dezvoltare extrem de profitabilă, o cheltuială acceptabilă pe m2 BRA este de aproximativ 2 000 NOK sau mai mică. Potrivit autorităților norvegiene, proiectele comerciale sau proiectele de servicii publice tind să aibă o profitabilitate mai scăzută și, astfel, în general, suportă un cost mai mic pe m2 BRA.

(195) Conform contractului de dezvoltare cu TS, care a fost încheiat conform acestei practici, costul pentru TS este de 2 226 NOK pe m2 BRA.

(196) Astfel cum a solicitat autoritatea, autoritățile norvegiene au furnizat informații suplimentare cu privire la proiecte de construcție recente, relativ mari, din Trondheim, pentru care a fost încheiat un contract de dezvoltare. Niciunul dintre proiecte nu suportă un cost substanțial mai mare pe m2 BRA decât proiectul TS. Proiectele sunt proiecte de clădiri rezidențiale și proiecte comerciale/de servicii publice. Unele proiecte aparțin uneia dintre aceste categorii, iar altele sunt mixte.

(197) Costul impus întreprinderii TS în cadrul contractului de dezvoltare este mai mare decât în majoritatea exemplelor furnizate. Autoritățile norvegiene au observat că inclusiv proiectele comerciale extrem de profitabile, precum extinderea unui hotel și crearea unui centru comercial, suportă costuri mai mici sau doar marginal mai mari decât TS pe m2 BRA.

(198) Într-un răspuns la solicitarea autorității, autoritățile norvegiene au afirmat că, din cunoștințele lor, nu există statistici la nivel național sau specifice orașului Trondheim cu privire la costurile pe m2 BRA. Totuși, există documente disponibile publicului care indică faptul că TS trebuie să suporte un cost situat la limita superioară a sumei pe care o suportă alte proiecte de construcție. De exemplu, un raport al Norsk Eiendom din august 2018 a constatat că costul pe m2 BRA pentru un eșantion de dezvoltări mari din Oslo variază între 975 NOK și 2 167 NOK, majoritatea proiectelor contribuind cu aproximativ 1 400 NOK până la 1 500 NOK (131).

(199) Autoritățile norvegiene afirmă că criteriile de referință prezentate privind costul pe m2 BRA sunt comparabile. Conform ordinii juridice din Norvegia, în cadrul evaluării proporționalității trebuie să se țină seama în mod special de durabilitatea economică a alocării costurilor. Pentru a stabili dacă contractul de dezvoltare al TS se abate de la practica normală, dezvoltările de locuințe pot fi utilizate drept criteriu de referință, chiar dacă acestea pot, de regulă, să suporte mai multe costuri decât proiecte ca cel al întreprinderii TS. În orice caz, și contractele de dezvoltare pentru dezvoltări comerciale/de servicii publice încheiate de municipalități au un cost mai mic pe m2 BRA decât TS.

(200) În plus, există indicii clare, din legislația relevantă (care impune o evaluare a proporționalității) și de la instanțele din Norvegia (132), că municipalitatea nu ar fi putut să impună întreprinderii TS mai multe costuri fără să intre în conflict cu legislația (133).

(201) Autoritățile norvegiene au furnizat informații privind practica de negociere a contractelor de dezvoltare din Trondheim, precum și o explicație a cerinței din legislația națională relevantă. Informațiile furnizate de autoritățile norvegiene nu indică faptul că s-au înregistrat devieri de la practica obișnuită de a negocia repartizarea costurilor în cazul TS. Criteriile de referință furnizate, deși pentru un tip diferit de proiecte, nu indică faptul că TS a plătit o sumă mai mică decât cea necesară, în mod obișnuit, în ceea ce privește contribuția la infrastructura publică legată de un proiect de dezvoltare din Trondheim.

(202) Astfel, autoritatea nu poate să demonstreze că, în cazul de față, s-a deviat de la practica normală a repartizării costurilor în proiectele de infrastructură publică.

(203) Așadar, în urma evaluării informațiilor furnizate de autoritățile norvegiene, autoritatea nu poate să concluzioneze că, prin repartizarea costurilor de infrastructură, cu privire la renovarea și extinderea TS, a fost acordat un avantaj selectiv întreprinderii TS. În consecință, se consideră că măsura nu constituie ajutor și, așadar, nu va fi evaluată în continuare.

6.5. SELECTIVITATEA

(204) Pentru ca o măsură să fie calificată drept ajutor, acesta trebuie să fie selectivă prin faptul că favorizează „anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri”.

(205) Măsurile în cauză sunt măsuri individuale, adresate exclusiv întreprinderii TS. Prin urmare, acestea sunt selective în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

6.6. EFECTUL ASUPRA SCHIMBURILOR COMERCIALE ȘI DENATURAREA CONCURENȚEI

(206) O măsură de ajutor trebuie să fie de natură să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre părțile contractante la Acordul privind SEE.

(207) Simplul fapt că o măsură consolidează poziția unei întreprinderi în comparație cu alte întreprinderi concurente în schimburile comerciale din cadrul SEE este considerat suficient pentru a concluziona că măsura este de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele SEE și să denatureze concurența dintre întreprinderile stabilite în alte state SEE (134).

(208) Injecția de capital a conferit un avantaj întreprinderii TS, care îi consolidează poziția în comparație cu alte întreprinderi cu care aceasta concurează pe piață la nivelul SEE. Același lucru se aplică pentru orice avantaj conferit întreprinderii TS de către elementul de ajutor potențial inerent contractelor de închiriere.

(209) Autoritatea trebuie să aprecieze dacă măsurile sunt de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele SEE. În această privință, Curtea de Justiție a hotărât că „atunci când un ajutor acordat de un stat membru consolidează poziția anumitor întreprinderi în raport cu aceea a altor întreprinderi concurente în cadrul schimburilor comerciale intra[unionale], acestea din urmă trebuie considerate ca fiind influențate de ajutor” (135).

(210) Trondheim Spektrum are capacitatea de a găzdui evenimente internaționale de medie și mare anvergură, care pot fi organizate, de asemenea, în afara regiunii (136).

(211) Autoritatea observă că un efect asupra schimburilor comerciale nu poate fi doar ipotetic sau presupus. Trebuie să se stabilească motivul pentru care măsura denaturează sau amenință să denatureze concurența și este de natură să aibă un efect asupra schimburilor comerciale dintre statele SEE, pe baza efectelor previzibile ale măsurii (137).

(212) Autoritatea și Comisia au considerat, în mai multe decizii, că anumite activități și măsuri, având în vedere împrejurările lor specifice, au un impact pur local și, în consecință, nu au niciun efect asupra schimburilor comerciale dintre statele SEE. În aceste cazuri, autoritatea și Comisia au constatat, în special, că beneficiarul presta servicii într-o zonă limitată dintr-un stat SEE și că era puțin probabil să atragă clienți din alte state SEE și că nu se putea prevedea că măsura va avea un efect mai mult decât marginal asupra condițiilor de investiții sau de stabilire transfrontaliere. Unele dintre aceste decizii s-au referit la centre sportive și de petrecere a timpului liber, care deservesc, în mod predominant, un public local și este puțin probabil să atragă clienți sau investiții din alte state SEE (138).

(213) În cauza de față, chiar dacă unele dintre activitățile desfășurate de TS au caracter local, TS găzduiește, de asemenea, evenimente precum târgurile și alte evenimente internaționale, care atrag clienți străini. În plus, TS va găzdui Campionatul European de Handbal din 2020, care se poate presupune că atrage clienți străini.

(214) În cele din urmă, piața pentru organizarea de evenimente internaționale este deschisă concurenței dintre furnizorii de spații și organizatorii de evenimente, care, în general, implică activități care fac obiectul schimburilor comerciale dintre statele SEE (139).

(215) Având în vedere cele menționate anterior, autoritatea consideră că măsurile în cauză amenință să denatureze concurența și sunt de natură să afecteze schimburile comerciale dintre statele SEE.

6.7. CONCLUZIE PRIVIND EXISTENȚA AJUTORULUI

(216) Având în vedere cele menționate anterior, autoritatea concluzionează că: (a) nu se poate exclude faptul că contractele de închiriere din perioada 2007-2017 (măsura 4) și noul contract de închiriere din 2019 (măsura 5) conțin elemente de ajutor. Astfel cum se va demonstra mai jos, acest ajutor ar fi compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din acesta și, prin urmare, nu este necesar să se facă o constatare clară cu privire la existența ajutorului; (b) măsura 6 – injecția de capital – implică un ajutor de stat; (c) măsura 7 – finanțarea costurilor de infrastructură – nu implică un ajutor de stat; (d) măsura 9 – contractul de credit încheiat între Nordea și TS – nu implică un ajutor de stat.

7. CERINȚE PROCEDURALE

(217) În temeiul articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la SCA: „Autoritatea AELS de Supraveghere este informată în timp util, pentru a i se permite să prezinte observații, în legătură cu orice planuri de acordare sau de modificare a unui ajutor. [….] Statul în cauză nu își va pune în aplicare măsurile propuse până când procedura nu va avea drept rezultat o decizie finală.”

(218) Autoritățile norvegiene afirmă că noul contract de închiriere este condiționat de respectarea condițiilor pieței (140). Acesta permite în mod explicit adaptări pentru alinierea condițiilor contractului la condițiile pieței, în cazul în care autoritatea solicită acest lucru. Având în vedere acest lucru, autoritatea consideră că autoritățile norvegiene au respectat cerința prevăzută la articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la SCA cu privire la contractul de închiriere din 2019, cu condiția ca acel contract de închiriere să conțină elemente de ajutor.

(219) Autoritățile norvegiene nu au notificat autorității contractele de închiriere încheiate în perioada 2007-2017. Prin urmare, autoritatea concluzionează că autoritățile nu și-au respectat obligațiile în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 cu privire la acea măsură, cu condiția ca acele contracte de închiriere să conțină elemente de ajutor.

7.1. MĂSURA 6 – INJECȚIA DE CAPITAL NU RESPECTĂ RGECA

(220) Conform articolului 3 din RGECA, schemele de ajutoare, ajutoarele individuale acordate în cadrul unor scheme de ajutoare și ajutoarele ad‐hoc sunt compatibile cu piața internă în sensul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE și sunt exceptate de la obligația de notificare prevăzută la articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la SCA dacă ajutoarele respective îndeplinesc toate condițiile prevăzute în capitolul I din RGECA, precum și condițiile specifice pentru categoria relevantă de ajutor stabilite în capitolul III din RGECA.

(221) Articolul 6 alineatul (1) din RGECA prevede că regulamentul se aplică numai ajutoarelor care au un efect stimulativ. Conform articolului 6 alineatul (2) din RGECA: „Se consideră că ajutoarele