RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 78/59

DECIZIA NR. 290/09/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

din 1 iulie 2009

privind ajutorul acordat sectorului formării piloților de linie în comitatul Troms

(Norvegia)

AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),

AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolele 61-63 și Protocolul 26,

AVÂND ÎN VEDERE Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (3), în special articolul 24,

AVÂND ÎN VEDERE articolul 1 alineatul (2) din Partea I și articolele 7 alineatul (2), 7 alineatul (5), 13 și 14 din Partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție,

AVÂND ÎN VEDERE Orientările Autorității privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE (4), în special capitolele privind compensația pentru serviciu public și privind garanțiile de stat,

AVÂND ÎN VEDERE Decizia 195/04/COL din 14 iulie 2004 privind dispozițiile de punere în aplicare menționate la articolul 27 din Partea II a Protocolului 3 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (5),

AVÂND ÎN VEDERE Decizia nr. 389/06/COL a Autorității din 13 decembrie 2006 de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 1 alineatul (2) din Partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (6),

DUPĂ CE părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile (7) și ținând seama de observațiile primite,

întrucât:

I. FAPTE

1. Procedura

Prin scrisoarea din 17 martie 2006, North European Aviation Resources AS (denumită în continuare „NEAR” sau „reclamantul”) a depus o plângere împotriva acordării de ajutor, prin bugetul național revizuit, Colegiului Norvegian de Aviație (denumit în continuare „NAC”). Scrisoarea a fost primită și înregistrată de Autoritate la 20 martie 2006 (Evenimentul cu referința nr. 366921). Prin scrisoarea din 25 august 2006, primită și înregistrată de Autoritate la 28 august (Evenimentul cu referința nr. 385471), NEAR a depus un supliment la plângerea sa cu privire la diverse sume de bani acordate NAC de către comitatul Troms și municipalitatea din Målselv.

Prin scrisorile din 11 aprilie 2006 (Evenimentul cu referința nr. 369763) și 7 septembrie 2006 (Evenimentul cu referința nr. 385794), Autoritatea a informat autoritățile norvegiene cu privire la plângere și la suplimentul la aceasta și le-a invitat să transmită observații.

După analizarea acestor observații, Autoritatea a informat autoritățile norvegiene, prin scrisoarea din 13 decembrie 2006 (Evenimentul cu referința nr. 401508), că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 1 alineatul (2) din Partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție cu privire la ajutorul acordat sectorului formării piloților de linie în comitatul Troms (8). Guvernul Norvegiei a fost invitat să transmită observații pe marginea deciziei. Prin scrisoarea din 15 februarie 2007, primită și înregistrată de Autoritate la 19 februarie 2007 (Evenimentul cu referința nr. 410248), autoritățile norvegiene au transmis observațiile.

Decizia nr. 389/06/COL de inițiere a procedurii oficiale de investigare a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în Suplimentul SEE. Autoritatea a invitat părțile interesate să transmită observații (9).

Autoritatea a primit două serii de observații de la părțile interesate. Prin scrisoarea din 10 octombrie 2007 (Evenimentul cu referința nr. 446322), Autoritatea a înaintat aceste observații autorităților norvegiene, dându-le posibilitatea de a răspunde. Prin scrisoarea din 13 noiembrie 2007 (Evenimentul cu referința nr. 451773), autoritățile norvegiene au transmis observații.

2. Descrierea măsurii propuse

2.1. Măsurile care fac obiectul analizei

(a) Subvenție în favoarea NAC

Potrivit guvernului norvegian, parlamentul a introdus o subvenție de 4,5 milioane NOK pentru „formarea piloților de linie din Tromsø/Bardufoss” în iunie 2005. Ministerul Educației și Cercetării a alocat această subvenție direct NAC la 8 iulie 2005.

O altă sumă de 4,5 milioane NOK a fost inclusă în bugetul de stat pe 2006 și a fost, de asemenea, propusă în proiectul de buget pe 2007. Totuși, potrivit guvernului norvegian, parlamentul a fost notificat cu privire la plângere, iar alte alocări către NAC au fost suspendate în așteptarea soluționării problemei.

(b) Finanțarea pentru proiecte în favoarea Norsk Luftfartshøgskole

Comitatul Troms a confirmat că, prin decizia din 6 iulie 2006, a acordat finanțare pentru proiecte în valoare de 1,9 milioane NOK către Norsk Luftfartshøgskole (NLH), un organism descris de autoritățile norvegiene ca fundație fără scop lucrativ înființată în scopul facilitării formării piloților în partea de nord a Norvegiei.

(c) Împrumut pentru NAC din partea comitatului Troms și scutirea ulterioară de la rambursarea acestuia

Potrivit comitatului Troms County, acesta a acordat NAC un împrumut de 400 000 NOK în 1999, în conformitate cu schema privind împrumuturile regionale notificată Autorității și aprobată de aceasta. Împrumutul original prevedea rambursarea acestuia la rate uzuale ale dobânzii, după o perioadă inițială de trei ani. În urma prelungirilor perioadei de rambursare, comitatul Troms a acordat scutirea de la rambursarea împrumutului, prin decizia din 6 iulie 2006, cu condiția ca toți ceilalți creditori să participe la anularea datoriilor NAC.

(d) Garanția pentru împrumut

Comitatul Troms a confirmat că a garantat o sumă de 500 000 NOK din datoria NAC pe perioada 1 septembrie 2002-1 septembrie 2012 fără a solicita NAC să plătească o primă de garanție.

(e) Împrumut pentru NLH din partea municipalității din Målselv

Municipalitatea din Målselv a afirmat că, prin decizia din 19 iulie 2006, a acordat NAC un împrumut subordonat de 1,3 milioane NOK la o rată a dobânzii de 8,5 % pe an, suma integrală împreună cu dobânda având scadența cel târziu la finalul anului 2007. Prin decizia din 24 aprilie 2008, municipalitatea din Målselv a prelungit termenul de rambursare până la 31 decembrie 2008. Autoritățile norvegiene au confirmat de la acea dată că împrumutul a fost acordat și plătit în favoarea NLH.

2.2. Obiectivul măsurilor care fac obiectul analizei

(a) Subvenția

Potrivit guvernului norvegian, atât capacitatea Forțelor Aeriene de a forma piloți în afara serviciilor forțelor armate, precum și sprijinul financiar pentru formarea piloților de linie furnizat de către linia aeriană SAS au scăzut în ultimii ani. Finanțarea contestată poate părea o consecință a acestor modificări. Subvenția poate fi utilizată doar pentru a se asigura continuitatea formării piloților de line existentă la NAC, preocuparea fiind menținerea capacității existente pentru formarea piloților de linie în Norvegia și evitarea unei crize în cadrul recrutării piloților.

(b) Finanțarea pentru proiecte în favoarea NLH

Potrivit comitatului Troms, finanțarea pentru proiecte are ca scop asigurarea dezvoltării și consolidării competențelor existente în domeniul aviației în comitat.

(c) Împrumutul pentru NAC din partea comitatului Troms și scutirea ulterioară de la rambursarea acestuia

Potrivit comitatului Troms, situația financiară a NAC a determinat necesitatea de a acorda prelungiri ale termenelor de rambursare a împrumutului și anularea integrală a acestuia în cele din urmă.

(d) Garanția pentru împrumut

Garanția a fost solicitată din partea proprietarilor NAC proporțional cu participațiile lor și în legătură cu un împrumut pentru finanțarea unui simulator de zbor.

(e) Împrumut pentru NLH din partea municipalității din Målselv

Nu s-au specificat obiectivele.

2.3. Temeiul juridic național pentru măsura de ajutor

Subvenția directă, în valoare de 4,5 milioane NOK, este acordată în contextul bugetului național revizuit pe 2005 (Kap. 281, post 1). Această linie bugetară include și suma de 574 000 NOK pentru alte scopuri care nu au legătură cu măsurile care fac obiectul analizei.

Celelalte măsuri sunt rezultatul deciziilor luate fie de Consiliul comitatului Troms, fie de Comitetul executiv al municipalității din Målselv.

2.4. Beneficiari

NAC este o societate cu răspundere limitată înregistrată în Norvegia din 1993. A fost deținută de către SAS (60 %), Norsk Luftfartshøgskole (29 %) și alți acționari mai mici. În noiembrie 2006, NLH și-a majorat participația în cadrul NAC la 95,65 %. Restul de 4,35 % din acțiuni sunt deținute de către Hurtigruten AS.

NAC, care organizează singurele cursuri de formare a piloților de linie din regiunea Tromsø/Bardufoss, a fost considerat singurul beneficiar posibil al subvenției parlamentare.

NAC este, de asemenea, beneficiarul specific al împrumutului (pentru care s-a acordat ulterior o scutire de la rambursare) și al garanției pentru împrumut acordată de comitatul Troms. Finanțarea pentru proiecte a fost acordată de comitatul Troms pentru Norsk Luftfartshøgskole, la fel ca împrumutul fin partea municipalității din Målselv.

Norsk Luftfartshøgskole este o fundație înregistrată în Norvegia din 1997. Membrii fondatori ai acesteia sunt Troms fylkeskommune, SAS Flight Academy și municipalitățile din Bardu și Målselv. Scopul acestei fundații non-profit este înregistrat ca închirierea de proprietăți, iar obiectivul este declarat ca facilitarea desfășurării de cursuri de formare a piloților de linie în nordul Norvegiei, prin dezvoltarea, inițierea și coordonarea ofertelor educaționale și obținerea spațiilor necesare.

3. Decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare

În decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Autoritatea a ajuns la concluzia preliminară că existența ajutorului de stat nu poate fi exclusă și că, pe baza informațiilor disponibile, au existat îndoieli cu privire la compatibilitatea acestui ajutor cu funcționarea Acordului privind SEE.

4. Observații din partea autorităților norvegiene cu privire la decizie

Autoritățile norvegiene au afirmat că finanțarea contestată nu constituie ajutor de stat deoarece formarea oferită de NAC nu este o activitate economică și, prin urmare, nu este oportună evaluarea acesteia în temeiul articolului 61 din Acordul privind SEE. Autoritățile norvegiene au susținut, de asemenea că, chiar dacă activitatea ar intra în sfera acestei dispoziții, finanțarea contestată ar reprezenta o compensație pentru un serviciu de interes economic general în sensul articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE.

Autoritățile norvegiene afirmă că formarea, chiar dacă nu este inclusă în sistemul național de învățământ, poate fi considerată o activitate fără caracter economic. Conținutul și nivelul cursului oferit de NAC sunt prevăzute într-o lege publică, Legea norvegiană privind aviația. În plus, se analizează în prezent posibilitatea de a integra formarea piloților în sistemul național de învățământ. Autoritățile norvegiene identifică o potențială problemă în termeni de recrutare în tendința actuală de a impune studenților sarcina costurilor de formare (în mod tradițional, costurile erau repartizate între societățile aviatice și studenți). Costul organizării unor astfel de cursuri de formare este ridicat și, deși formarea este oferită de operatorii privați, nu pare să implice o activitate economică profitabilă (10). Prin urmare, autoritățile norvegiene afirmă că, în conformitate cu jurisprudența CEJ, finanțarea contestată a reprezentat doar îndeplinirea de către stat a obligației sale față de populație în domeniul formării.

Ca alternativă, autoritățile norvegiene sunt de părere că finanțarea contestată, atunci când este analizată din perspectiva articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, este legală. Acestea subliniază marja de care dispune statul atunci când definește ceea ce constituie un „serviciu de interes general” și afirmă că acest concept se aplică formării piloților organizate de NAC. Autoritățile subliniază, în acest sens, că formarea specifică oferită de NAC, fiind singurul program pentru piloții de linii aeriene în cadrul căruia formarea are loc în Norvegia, a jucat un rol important în recrutarea piloților care vor fi angajați pe piața din Norvegia. Astfel, sprijinul pentru formarea piloților la NAC este o chestiune care ține de politica națională de educație, în directă legătură cu beneficiul pe termen lung pentru public și nu reprezintă o discriminare deoarece nu există alți furnizori de educație integrată în Norvegia.

Autoritățile norvegiene afirmă că prima condiție din articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, cea privind încredințarea misiunii de serviciu public, este îndeplinită prin intermediul alocării bugetare specifice „pentru formarea piloților pentru transportul de linie în comitatul Troms/Bardufoss” împreună cu Legea norvegiană privind aviația. Autoritățile norvegiene afirmă că cea de-a doua condiție implică o verificare în ceea ce privește „erorile vădite”, spre deosebire de o „relație rezonabilă între scop și mijloacele utilizate”. Autoritățile norvegiene afirmă că derogarea se aplică dacă este necesară pentru a permite unei întreprinderi să își efectueze sarcinile în termeni financiari acceptabili (11). Autoritățile norvegiene exclud posibilitatea supracompensării, menționând că alocarea unei sume de 4,5 milioane NOK acoperă doar 20 % din costurile programului pentru piloții de linie.

Autoritățile norvegiene subliniază că cerința din articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE potrivit căreia schimburile comerciale nu trebuie afectate „în mod contrar intereselor părților contractante” este mai puțin strictă decât criteriul efectului asupra comerțului în sensul stabilirii prezenței ajutorului în temeiul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. Autoritățile norvegiene fac trimitere la exercițiul de comparare la care face referire Curtea de Justiție în jurisprudență (12) și consideră că sarcina dovezii în acest caz revine Autorității (13).

Comitatul Troms este de părere că garantarea unei formări corespunzătoare a piloților de linie este o sarcină vitală de importanță națională. Acesta consideră că participarea sa atât directă (garanția pentru împrumut și scutirea de la rambursarea împrumutului), cât și indirectă (ca proprietar al NLH), la restructurarea financiară a NAC este o practică de piață normală și subliniază că, această contribuție s-a bazat pe condiția ca alți creditori să participe la restructurarea datoriilor (14).

Comitatul Troms a explicat că garanția vizează un împrumut pentru finanțarea unui simulator de zbor. Proprietarilor în ultimă instanță ai NAC li s-a solicitat, pentru a evita plata în avans, să constituie o garanție pentru împrumut. Garanția constituită de comitatul Troms reprezintă 12,27 % din valoarea împrumutului. Comitatul Troms subliniază relația societate mamă – filială dintre comitat și NAC. De asemenea, acesta afirmă că orice primă, dacă ar fi fost solicitată, nu ar fi depășit pragul de minimis pentru ajutor.

Municipalitatea din Målselv subliniază că dificultățile financiare cu care s-a confruntat NAC la momentul împrumutului au fost considerate a fi temporare și, ca parte interesată, municipalitatea a participat la procesul de refinanțare aflat în desfășurare. Municipalitatea afirmă că, atât timp cât riscurile sunt evaluate în mod corespunzător și obiectiv la momentul luării deciziei de acordare a împrumutului, Autoritatea nu ar trebui să revizuiască nivelul stabilit al dobânzii, în afara cazului în care se pare că nu au existat motive obiective bona fide pentru a se presupune în mod rezonabil că un investitor privat ar fi împrumutat bani în circumstanțele cazului.

5. Observații prezentate de părțile terțe interesate

Prin scrisoarea din 3 mai 2007, primită și înregistrată de Autoritate în aceeași zi (Evenimentul cu referința nr. 420011), Rørosfly AS a transmis observații pe marginea deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Rørosfly AS sprijină reclamantul și subliniază avantajul concurențial pe care îl implică sprijinul de stat acordat unei singure școli de pilotaj.

Prin scrisoarea din 4 mai 2007, primită și înregistrată de Autoritate în aceeași zi (Evenimentul cu referința nr. 420422), reclamantul a transmis observații pe marginea deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Ca primă observație, reclamantul respinge descrierea sistemului de formare a piloților prezentată de autoritățile norvegiene și susține că atât reclamantul, cât și NAC dispun de aceeași autorizație (eliberată de Autoritatea Norvegiană a Aviației Civile) și oferă formare integrată în Norvegia pentru viitorii piloți de transport aerian de linie (15).

În ceea ce privește argumentul potrivit căruia NAC nu efectuează o activitate economică, reclamantul amintește sfera termenului „întreprindere”, sugerând că testul este dacă entitatea este angrenată într-o activitate care este una economică, implicând oferirea de bunuri sau servicii pe piață, care ar putea, cel puțin în principiu, să fie efectuată de o întreprindere privată în scopul realizării unui profit (16). În raport cu reclamantul, NAC desfășoară o activitate tipic comercială, cu un scop economic evident. În sprijinul acestei poziții, reclamantul face referire la activitatea publicitară extinsă desfășurată de NAC, considerând că este caracteristică pentru actorii de pe piață. NEAR face, de asemenea, referire la creșterea propriului aflux de studenți odată cu lichidarea NAC, considerând că acest aspect este ilustrativ pentru relația concurențială dintre diversele școli de pilotaj.

În ceea ce privește aplicarea articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, reclamantul pune sub semnul întrebării conținutul exact al serviciului de interes economic general (SIEG) invocat de autoritățile norvegiene. Toate școlile de pilotaj din Norvegia trebuie să fie conforme cu aceleași norme naționale și internaționale. În consecință, activitățile NAC în ansamblu nu pot fi considerate SIEG; NAC trebuie să furnizeze ceva „suplimentar” în comparație cu alte școli. Reclamantul identifică furnizarea întregului curs de formare în Norvegia ca singurul element „suplimentar” oferit de NAC. Totuși, deși caracteristica unui SIEG este că nu este furnizat fără intervenție publică, NEAR oferă formare integrată pentru piloți cu instruire exclusiv în Norvegia (la un preț mai mic decât cel oferit de NAC). Prin urmare, reclamantul concluzionează că clasificarea serviciului în cauză ca SIEG este o eroare vădită. În orice caz, reclamantul susține că nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE. Reclamantul contestă afirmația autorităților norvegiene potrivit căruia încredințarea misiunii de serviciu public într-un act oficial a avut loc prin Legea norvegiană a aviației și prin alocarea bugetară. În plus, în ceea ce privește Orientările privind ajutorul de stat în legătură cu compensarea pentru serviciu public, nici natura exactă a SIEG, nici parametrii pentru calcularea, controlul și revizuirea compensației nu sunt specificate în niciun act oficial. În acest sens, reclamantul observă faptul că autoritățile norvegiene nu au documentat costurile în legătură cu niciun SIEG (respectiv costurile legate de o potențială „obligație” de a efectua toate lecțiile de zbor în Norvegia). Într-adevăr, reclamantul afirmă că aceeași formare poate fi oferită de NEAR la un preț mai mic (17).

În cele din urmă, reclamantul formulează observații cu privire la „principiul investitorului în economia de piață”. Reclamantul afirmă că NAC s-a confruntat cu dificultăți financiare cel puțin din momentul în care SAS a decis să își retragă sprijinul în 2005 și că, la momentul „investițiilor”, autoritățile norvegiene nu aveau niciun temei pentru a se aștepta la un profit rezonabil la capitalul investit. În ceea ce privește faptul că autoritățile dețineau o participație în cadrul NAC, reclamantul face referire la jurisprudența CEJ și afirmă că, în mod contrar față de jurisprudență, „investițiile” nu au fost făcute în mod abstract, ci au intervenit considerente de ordin social, regional și sectorial. Mai exact, reclamantul afirmă că Norsk Luftfartshøgskole trebuie să fie considerată o întreprindere în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și că subvenția de 1,9 milioane NOK către această entitate constituie un avantaj economic care amenință să denatureze concurența. Mai mult decât atât, deoarece fundația este non-profit, investițiile nu pot fi considerate a fi conforme cu principiul investitorului privat în economia de piață. Reclamantul reafirmă observațiile anterioare și concluzionează că fundației Norsk Luftfartshøgskole nu i se încredințează o obligație de serviciu public în temeiul articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, iar suma acordată nu are nicio legătură cu costurile oricărui SIEG pretins.

Reclamantul identifică, de asemenea, din observațiile autorităților norvegiene la decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, două potențiale elemente de ajutor: NLH a scutit NAC de obligațiile referitoare la chirie pentru dormitoarele studenților pe o perioadă de timp și a redus nivelul plăților datorate pentru chiria hangarului și spațiilor administrative. Reclamantul consideră că aceste acțiuni nu ar fi fost întreprinse în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață și, prin urmare, constituie ajutor din partea NLH către NAC.

În ceea ce privește scutirea de la rambursarea împrumutului (18), reclamantul afirmă că nu este suficient să se demonstreze că și investitorii privați au acordat scutiri de la rambursare și susține că scutirea de la rambursarea împrumutului reprezintă ajutor de stat care nu este compatibil cu principiul investitorului privat în economia de piață. În special, reclamantul remarcă faptul că nu a fost prezentată de comitat nicio dovadă care să documenteze un plan de restructurare care ar conduce la un profit corespunzător la investiție.

În ceea ce privește garanția pentru împrumut, reclamantul contestă afirmația autorităților norvegiene potrivit căreia societățile-mamă nu solicită în general o primă de garanție cu privire la împrumuturile acordate filialelor și face referire la secțiunile 3-8 și 3-9 din Legea norvegiană privind societățile cu răspundere limitată în sprijinul afirmației sale cu privire la veridicitatea contrariului.

În fine, în ceea ce privește rata dobânzii de 8,5 % percepută pentru împrumutul acordat de municipalitatea din Målselv, reclamantul reafirmă considerentele care stau la baza principiului investitorului în economia de piață și concluzionează că, având în vedere situația financiară a NAC, rata dobânzii nu reflectă riscul care însoțește împrumutul și ar trebui clasificată ca subvenție care nu ar fi fost acordată de un investitor privat.

6. Observațiile autorităților norvegiene la comentariile de mai sus

Autoritățile norvegiene au răspuns la comentariile prezentate de Rørosfly și de reclamant subliniind, în primul rând, că NAC nu mai există ca persoană juridică și că, în al doilea rând, deoarece NEAR nu încurajează în mod activ studenții să efectueze întreaga formare în Norvegia, sprijinul acordat NAC a fost considerat a fi cel mai bun mod de a contribui la mediul educației în domeniul aviației în Norvegia.

II. EVALUARE

1. Domeniul de aplicare al prezentei decizii

În observațiile lor pe marginea deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare, autoritățile norvegiene descriu relația dintre NLH și NAC și menționează că, din perspectiva dificultăților financiare cu care s-a confruntat cea din urmă, NLH a suspendat temporar obligațiile de plată a chiriei în legătură cu căminul pe care l-a închiriat NAC și a redus plățile datorate ca urmare a închirierii hangarului și spațiilor administrative.

Reclamantul subliniază această măsură ca reprezentând două alte situații de ajutor acordat NAC, în timp ce autoritățile susțin că această măsură a fost normală în circumstanțele date. Aceste măsuri nu au făcut parte din decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

În plus, din perspectiva informațiilor furnizate de autoritățile norvegiene cu privire la beneficiarul împrumutului din partea municipalității din Målselv, această măsură nu mai corespunde descrierii din decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Autoritățile norvegiene au confirmat, de asemenea, că atât acest împrumut, cât și finanțarea pentru proiecte alocată NLH din partea comitatului Troms au fost transferate către NAC „pentru servicii necesare în vederea efectuării unui proiect de dezvoltare”. Încă o dată, acest transfer de fonduri nu a fost menționat în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

În legătură cu modificarea în ceea ce privește beneficiarul împrumutului acordat de municipalitatea din Målselv, Autoritatea consideră că măsura contestată, finanțarea din partea municipalității la o dobândă preferențială, rămâne aceeași cu cea din decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare și, prin urmare, va analiza acea măsură în legătură cu noul beneficiar, mai degrabă decât în legătură cu NAC. Cu toate acestea, în ceea ce privește celelalte observații, nu pare evident pentru Autoritate că nu pot fi exprimate îndoieli în ceea ce privește conformitatea acestor diverse măsuri cu normele privind ajutorul de stat. Prin urmare, nu se pot furniza concluzii privind aceste măsuri și nu vor fi analizate în continuare în prezenta decizie. Prin urmare, domeniul de aplicare al prezentei decizii include doar măsurile descrise la punctele I-2.1(a)-(e) de mai sus.

2. Prezența ajutorului de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE

Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE are următorul conținut:

„Este incompatibil cu prezentul acord orice ajutor acordat de statele membre ale CE, statele AELS sau din resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul acord.”

Înainte de a analiza aceste criterii în mod individual, trebuie formulată o observație preliminară în ceea ce privește natura activității efectuate de NAC, respectiv organizarea de cursuri de formare pentru piloții de linie.

Se pare că există o piață concurențială pentru furnizarea acestor servicii, al căror cost este semnificativ. Faptul că serviciul prezintă un aspect educațional nu modifică, în sine, natura economică a activității. Dimpotrivă, jurisprudența invocată de guvernul norvegian pare să sprijine opinia potrivit căreia, în timp ce cursurile furnizate în cadrul sistemului național de învățământ nu constituie servicii în sensul articolului 50 din Tratatul CE (19), cursurile care sunt finanțate în mod esențial din fonduri private, în special de către studenți sau părinții acestora, sunt incluse în sfera acelui articol (20). În plus, acest raționament care se leagă de noțiunea de „serviciu” în sensul articolelor 49 din Tratatul CE și 36 din Acordul privind SEE, poate fi transpus în domeniul ajutorului de stat și în ceea ce privește întrebarea dacă o activitate este economică și astfel este efectuată de o întreprindere în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE (21). Nu s-a susținut și nici informațiile la dosar nu sprijină o concluzie potrivit căreia cursurile la NAC nu sunt finanțate în mod esențial din fonduri private. Prin urmare, Autoritatea concluzionează că formarea piloților de linie oferită de NAC înainte de a intra în procedură de faliment a fost o activitate economică și că NAC este o întreprindere în sensul articolului 61 din Acordul privind SEE.

2.1. Prezența resurselor de stat

Măsura de ajutor trebuie să fie acordată de către stat sau prin resurse de stat.

Finanțarea contestată constă dintr-o subvenție directă alocată în contextul bugetului național revizuit sau din sume de bani plătite sau avantaje acordate de autoritățile locale. Prin urmare, este clar că finanțarea contestată a fost acordată integral de către stat sau prin resurse de stat.

2.2. Favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri

În primul rând, măsura de ajutor trebuie să ofere beneficiarilor avantaje care îi scutesc pe aceștia de taxe care sunt în mod normal suportate de propriile lor bugete. Cu toate acestea, doar transferurile de resurse care favorizează întreprinderile intră sub incidența articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. Astfel, înainte de a trece la măsurile specifice care fac obiectul analizei, trebuie în primul rând să se analizeze dacă beneficiarii finanțării sunt întreprinderi, în sensul acestei dispoziții.

Astfel cum s-a menționat mai sus, NAC este în mod clar o întreprindere, iar faptul că efectuează o funcție educațională nu modifică, în cazul de față, această concluzie.

Cu toate acestea, se pare că NLH nu efectuează nicio formă de activitate economică în legătură cu care primește finanțare. Potrivit jurisprudenței constante, activitatea care constă în oferirea de bunuri și servicii pe o anumită piață este caracteristica principală a unei activități economice (22). Autorității nu i s-au prezentat informații care să indice că facilitarea furnizării de cursuri de formare a piloților de linie în nordul Norvegiei poate fi definită în astfel de termeni. Într-adevăr, încă o dată în conformitate cu jurisprudența constantă, doar serviciile care sunt în mod normal furnizate în schimbul unei remunerații trebuie considerate servicii în sensul Acordului privind SEE (23). Nu numai că NLH nu primește o plată pentru prestațiile sale, ci și finanțarea pe care o plătește în conformitate cu scopul său de a facilita furnizarea de formare a piloților de linie în nordul Norvegiei este mai degrabă legată de obiectivele sociale identificate de Curtea de Justiție a AELS în cauza Private Barnehagers, în care a susținut că statul norvegian nu a încercat să se angreneze în activități profitabile, ci își îndeplinea datoriile față de propria populație în domeniul social, cultural și educațional (24). Într-adevăr, finanțarea acordată NLH din partea comitatului Troms este mai degrabă similară unui transfer intern de resurse, alocând fondurile pentru promovarea formării piloților de linie în zona geografică pentru care comitatul este responsabil, decât unei plăți pentru prestarea unor servicii. O plată suplimentară din aceste fonduri către întreprinderi precum NAC, care desfășoară activitatea economică de furnizare a unor cursuri de formare a piloților de linie poate într-adevăr să reprezinte ajutor de stat dar, astfel cum s-a observat mai sus la punctul II-1, nu intră în domeniul de aplicare al prezentei decizii. În ceea ce privește plata inițială către NLH, Autoritatea concluzionează că, cel puțin la momentul la care s-au efectuat plățile, NLH nu putea fi considerată în sine un beneficiar al ajutorului, iar cele două măsuri în legătură cu care NLH a avut calitatea de beneficiar nu trebuie evaluate în continuare. Prin urmare, Autoritatea va analiza doar existența unui avantaj în legătură cu măsurile în cadrul cărora NAC a fost beneficiarul, respectiv:

— subvenție directă de 4,5 milioane NOK de la bugetul de stat;

— împrumut din partea comitatului Troms și scutirea ulterioară de la rambursarea acestuia;

— garanția pentru împrumut acordată de către comitatul Troms fără plata unei prime.

O subvenție directă care are ca scop diminuarea costurilor operaționale satisface în mod evident această condiție.

Potrivit autorităților norvegiene, împrumutul din partea comitatului Troms a fost acordat în temeiul schemei de împrumuturi regionale notificată Autorității și autorizată de aceasta în 1999. Scutirea de la rambursarea unui împrumut diminuează, de asemenea, sarcina financiară pe care beneficiarul ar trebui să o suporte în caz contrar. Cu toate acestea, niciun avantaj în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, nu poate fi considerat a fi acordat beneficiarului dacă acțiunea este guvernată de principiile pieței. Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile norvegiene, în ultima parte a anului 2005, următoarele entități au fost creditori pe termen lung, fără garanție, ai NAC: Sparebanken Finans Nord-Norge AS (2 877 000 NOK), comitatul Troms (400 000 NOK), Indre Troms Samvirkelag BA (200 000 NOK) și Eriksen Eiendom (200 000 NOK). Autoritățile norvegiene au confirmat că ultimele două, ambele fiind considerate investitori privați, au autorizat scutirea de la plata împrumuturilor pe care le-au acordat NAC, în timp ce Sparebanken Finans Nord-Norge a acordat o amânare a ratelor pentru cea de-a doua jumătate a anului 2006, însă nu și scutirea de la plata dobânzii. Astfel, deși autoritățile publice trebuie să încerce să recupereze sumele care le sunt datorate depunând aceleași eforturi pe care le-ar depune un creditor privat, Autoritatea consideră că deoarece și actorii de pe piață au acordat scutiri de la rambursarea împrumuturilor acordate NAC, aceeași acțiune întreprinsă de comitatul Troms nu constituie ajutor de stat.

Secțiunea 2.1 din Orientările privind ajutorul de stat referitoare la garanțiile de stat stipulează că garanțiile de stat constituie un avantaj pentru împrumutat și o diminuare a resurselor de stat atunci când nu se plătește nicio primă în schimbul garanției. Prin urmare, s-ar părea că garanția acordată NAC de către comitatul Troms a oferit un avantaj NAC, favorizând astfel acea întreprindere în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

În al doilea rând, măsura de ajutor trebuie să fie selectivă în sensul că favorizează „anumite întreprinderi sau producția anumitor mărfuri”. Măsurile care fac obiectul analizei au vizat în mod specific NAC și, prin urmare, sunt în mod clar selective.

2.3. Denaturarea concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale între părțile contractante

Pentru ca măsurile să constituie ajutor de stat, acestea trebuie să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între părțile contractante. Având în vedere că NAC se află în concurență directă cu alte instituții din Norvegia și din Europa care oferă cursuri de formare pentru piloții de linie în conformitate cu normele europene comune (Joint Aviation Authorities Flight Crew Licence, sau JAA-FCL), se pare că finanțarea consolidează poziția beneficiarului și, astfel, are potențialul de a denatura concurența între aceste diverse școli și de a afecta schimburile comerciale dintre statele în care sunt stabilite.

2.4. Concluzie

Pe baza considerentelor de mai sus, Autoritatea concluzionează că următoarele măsuri nu reprezintă ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordului privind SEE:

— finanțare pentru proiecte în favoarea NLH din partea comitatului Troms [punctul I-2.1(b) de mai sus];

— acordarea scutirii de la rambursarea unui împrumut din partea comitatului Troms în favoarea NAC [punctul I-2.1(c) de mai sus]; și

— împrumut acordat NLH din partea municipalității din Målselv [punctul I-2.1(e) de mai sus],

iar următoarele măsuri, acordate în favoarea NAC, reprezintă ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE:

— subvenție directă în valoare de 4,5 milioane NOK de la bugetul de stat [punctul I-2.1(a) de mai sus]; și

— garanție pentru împrumut acordată de comitatul Troms fără plata unei prime [I-2.1(d) de mai sus].

3. Cerințe procedurale

În temeiul articolului 1 alineatul (3) din Partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, „Autoritatea de Supraveghere a AELS va fi informată, în timp suficient pentru a putea să își prezinte observațiile, cu privire la orice plan de acordare sau modificare a unui ajutor (…). Statul în cauză nu va pune în aplicare măsurile pe care le propune până în momentul în care procedura a condus la luarea unei hotărâri definitive.”

Autoritățile norvegiene nu au notificat Autorității măsurile de ajutor descrise mai sus. Prin urmare, Autoritatea concluzionează că, în legătură cu măsurile identificate ca reprezentând ajutor [adică subvenția directă și garanția la împrumut descrise la punctele I-2.1(a) și respectiv (d) de mai sus], autoritățile norvegiene nu și-au respectat obligațiile în temeiul articolului 1 alineatul (3) din Partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. Sprijinul acordat reprezintă, prin urmare, „ajutor ilegal” în sensul articolului 1 litera (f) din Partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

4. Compatibilitatea ajutorului

4.1. Evaluare în temeiul articolului 61 din Acordul privind SEE

Niciuna dintre situațiile descrise la articolul 61 alineatul (2) din Acordul privind SEE nu se aplică în cazul de față.

Regiunea în cauză nu intră sub incidența articolului 61 alineatul (3) litera (a) din Acordul privind SEE, iar articolul 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE nu se aplică în cazul de față.

Finanțarea contestată nu pare să promoveze obiective comunitare orizontale în sensul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE în mod direct, cum ar fi cercetarea și dezvoltarea, ocuparea forței de muncă, mediul etc. Autoritățile norvegiene nu au invocat, într-adevăr această derogare. Autoritatea consideră, prin urmare, că finanțarea contestată nu poate fi compatibilă cu funcționarea Acordului privind SEE în sensul alineatului respectiv.

4.2. Evaluare în temeiul articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE

În temeiul articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, „întreprinderile cărora li se încredințează prestarea de servicii de interes economic general … fac obiectul normelor cuprinse în prezentul Acord, în special normele privind concurența, în măsura în care aplicarea acestor norme nu împiedică, de iure sau de facto, sarcinile specifice care le sunt atribuite. Dezvoltarea schimburilor comerciale nu trebuie să fie afectată în mod contrar intereselor părților contractante”.

Aplicarea acestei dispoziții a fost abordată în detaliu în Orientările privind ajutorul de stat în legătură cu compensația pentru serviciul public, punctul 25 din aceste orientări stipulând că orientările vor fi aplicate evaluării ajutorului care nu a fost notificat acordat după adoptarea orientărilor. În toate celelalte cazuri, vor fi aplicate dispozițiile în vigoare la momentul acordării ajutorului. Cele două măsuri analizate au fost adoptate înainte de adoptarea Orientărilor (20 decembrie 2005).

Înainte de a se introduce ceea ce la momentul respectiv era capitolul 18C din Orientările privind ajutorul de stat (în prezent numit capitolul privind compensația pentru serviciu public) nu existau norme specifice privind compensația pentru serviciu public. Cu toate acestea, Autoritatea consideră adecvat să își bazeze evaluarea măsurilor anterioare pe Comunicarea Comisiei privind serviciile de interes economic general în Europa (25) interpretată împreună cu jurisprudența Curții de Justiție, respectiv hotărârile pronunțate înainte de acordarea ajutorului.

De asemenea, Autoritatea consideră că prin conținutul capitolului 18C din Orientările privind ajutorul de stat nu s-a modificat în mod fundamental baza de evaluare, ci doar au fost clarificate cerințele pentru îndeplinirea diferitelor criterii conținute în articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE.

Compatibilitatea celor două măsuri care fac obiectul analizei va fi, prin urmare, evaluată pe baza următoarelor principii (cumulative), ținând seama în mod corespunzător de momentul adoptării măsurilor și având în vedere faptul că articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE constituie o derogare și, în consecință, trebuie interpretat în mod restrictiv:

— serviciul în cauză trebuie să fie un „serviciu de interes economic general” și trebuie să fie definit în mod clar ca atare;

— întreprinderii în cauză trebuie să i se încredințeze în mod oficial prestarea serviciului respectiv;

— aplicarea normelor privind concurența ar împiedica executarea sarcinii specifice încredințate întreprinderii în cauză; și

— dezvoltarea schimburilor comerciale nu trebuie să fie afectată în mod contrar intereselor părților contractante.

Statele AELS au o mare putere de apreciere în stabilirea nivelului serviciilor de interes economic general și pot, dacă este necesar, să impună obligații de serviciu public pentru garantarea nivelului respectiv. Stabilirea de către stat a ceea ce constituie un serviciu de interes economic general face doar obiectul controlului care vizează erorile vădite. Cu toate acestea, în toate cazurile, pentru a se putea aplica derogările de la articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE, misiunea de serviciu public trebuie definită în mod clar.

În acest sens, jurisprudența indică faptul că în conceptul de „serviciu de interes economic general” sunt incluse serviciile care prezintă caracteristici speciale comparativ cu interesul economic al activității economice în general (26). O astfel de caracteristică specială poate fi faptul că autoritățile publice consideră că serviciul trebuie să fie furnizat chiar și atunci când piața poate să nu dispună de stimulente suficiente în acest sens (27). Astfel, atunci când serviciile sunt considerate a fi de interes general iar forțele pieței nu au ca rezultat furnizarea în mod satisfăcător a acestor servicii, statul în cauză poate stabili obligații specifice de serviciu public pentru garantarea nivelului serviciului furnizat.

În ceea ce privește subvenția directă de 4,5 milioane NOK, Autoritatea constată că postul relevant din bugetul de stat pe 2005 atribuie finanțare „formării piloților de linie din Tromsø/Bardufoss”. Autoritatea este de părere că aceasta nu poate constitui o definire clară a misiunii de serviciu public. În plus, chiar dacă s-ar susține că desfășurarea în întregime a cursului în Norvegia este caracteristica specifică și că acesta este elementul de „interes general” al serviciului, Autoritatea observă că niciun element din buget sau din alte documente prezentate Autorității nu impune ca subvenția să facă obiectul unei astfel de condiții.

Autoritatea este, prin urmare, de părere că în cazul de față, definiția serviciului de interes economic general constituie o eroare vădită. Astfel, condiția pentru aplicarea articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE (respectiv ca o întreprindere să presteze un serviciu de interes economic general) nu este îndeplinită în cazul de față.

În cele din urmă, în legătură cu măsura identificată la punctul I-2.1(d) de mai sus, Autoritatea este de părere că o garanție pentru un anumit cuantum al datoriilor, definită în general, nu poate constitui garantarea îndeplinirii unei anumite sarcini de interes economic general și că, prin urmare, măsura nu trebuie să fie evaluată în temeiul articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE.

Chiar dacă se pornește de la premisa că serviciul în cauză a fost definit în mod corespunzător, pentru ca excepția de la articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE să se aplice, misiunea de serviciu public trebuie să fie în mod specific încredințată printr-un act al autorității publice. Autoritatea observă că ambele măsuri care fac obiectul analizei ar părea să acorde un avantaj financiar NAC fără a fi încredințată nicio misiune de serviciu public în schimbul finanțării. În ceea ce privește argumentul autorităților norvegiene pe baza practicii Comisiei, Autoritatea este de părere că nu rezultă din deciziile organismului respectiv că simpla primire de finanțare de la stat constituie încredințare a prestării unui serviciu, atunci când nu se oferă nicio descriere a misiunii de serviciu public sau a condițiilor în care aceasta este încredințată (28). În acest sens, Autoritatea face încă o dată referire la faptul că, dacă trăsătura specifică a formării organizate la NAC este faptul că întregul curs se desfășoară în Norvegia și că acesta este elementul de „interes general” al serviciului, niciun element din buget sau din alte documente prezentate Autorității nu impune ca subvenția să facă obiectul unei astfel de caracteristici.

Astfel, chiar dacă ar fi clar că autoritățile norvegiene se refereau la o misiune de serviciu public în momentul deciziei de a acorda finanțare sectorului formării piloților de linie, Autoritatea nu are la dispoziție nicio dovadă a faptului că misiunea respectivă a fost încredințată în mod specific NAC. Prin urmare, articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE nu poate fi aplicat situației în cauză.

Ultimele două elemente ale articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE reprezintă, împreună, o evaluare a proporționalității. Atunci când analizează dacă măsurile adoptate depășesc ceea ce este necesar pentru a se garanta îndeplinirea efectivă a misiunii de serviciu public, Autoritatea constată, în primul rând, că necesitatea finanțării în cauză este îndoielnică în absența oricăror condiții pentru acordarea acesteia și, în al doilea rând, că nu pare să se fi efectuat o evaluare obiectivă a cuantumului necesar al finanțării. Prin urmare, Autoritatea concluzionează că chiar dacă celelalte criterii ar fi fost satisfăcute, acest element al articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE nu este îndeplinit în cazul de față.

4.3. Concluzie

Autoritatea concluzionează că nici subvenția directă [punctul I-2.1(a) de mai sus], nici garanția pentru împrumut [I-2.1(d) de mai sus] nu îndeplinesc condițiile pentru aplicarea articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE și că ambele măsuri sunt, prin urmare, incompatibile cu funcționarea Acordului privind SEE.

5. Concluzie

Autoritatea constată că următoarele măsuri nu reprezintă ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE:

— finanțarea pentru proiecte din partea comitatului Troms [punctul I-2.1(b) de mai sus];

— scutirea de la rambursarea unui împrumut din partea comitatului Troms [punctul I-2.1(c) de mai sus]; și

— împrumut din partea municipalității din Målselv [punctul I-2.1(e) de mai sus].

Cu toate acestea, Autoritatea concluzionează că autoritățile norvegiene au pus în aplicare în mod ilegal următoarele măsuri de ajutor:

— subvenție directă în valoare de 4,5 milioane NOK de la bugetul de stat [punctul I-2.1(a) de mai sus]; și

— garanție pentru împrumutul acordat de comitatul Troms fără plata unei prime [punctul I-2.1(d) de mai sus],

în încălcarea articolului 1 alineatul (3) din Partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

Măsurile de ajutor descrise nu satisfac condițiile de aplicare a articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE și nu sunt, prin urmare, compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE.

Din articolul 14 din Partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție rezultă că Autoritatea decide că ajutorul ilegal care este incompatibil cu normele privind ajutorul de stat în temeiul Acordului privind SEE trebuie să fie recuperat de la beneficiari,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Finanțarea pentru proiecte acordată NLH de către comitatul Troms și împrumutul acordat aceste entități de către municipalitatea din Målselv, împreună cu scutirea acordată de comitatul Troms de la plata unui împrumut în favoarea NAC nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

Articolul 2

Subvenția directă în valoare de 4,5 milioane NOK de la bugetul de stat și garanția pentru împrumut acordată de către comitatul Troms constituie ajutor de stat în favoarea NAC care nu este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

Articolul 3

Autoritățile norvegiene iau măsurile necesare pentru recuperarea ajutorului menționat la articolul 2 pus la dispoziția NAC în mod ilegal.

Articolul 4

Recuperarea se efectuează fără întârziere și în conformitate cu procedurile prevăzute de legislația națională, cu condiția ca acestea să permită executarea imediată și efectivă a deciziei. Ajutorul care trebuie recuperat include dobânda și dobânda compusă de la data la care a fost pus la dispoziția NAC până la data recuperării acestuia. Dobânda se calculează pe baza articolului 9 din Decizia nr. 195/2004/COL.

Articolul 5

Autoritățile norvegiene informează Autoritatea AELS de Supraveghere în termen de două luni de la notificarea prezentei decizii cu privire la măsurile luate pentru respectarea acesteia.

Articolul 6

Prezenta decizie se adresează Regatului Norvegiei.

Articolul 7

Numai versiunea în limba engleză este autentică.

Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 2009. Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere Per SANDERUD Președinte Kristján A. STEFÁNSSON Membru al Colegiului

(1) Denumită în continuare „Autoritatea”.

(2) Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

(3) Denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

(4) Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de Autoritatea AELS de Supraveghere la 19 ianuarie 1994, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare JO) L 231, 3.9.1994, p. 1 și în Suplimentul SEE nr. 32, 3.9.1994. Orientările au fost modificate ultima dată la 25 aprilie 2007. Denumite în continuare Orientările privind ajutorul de stat.

(5) JO L 139, 25.5.2006, p. 37 și Suplimentul EE 26, 25.5.2006, p. 1.

(6) Denumită în continuare „decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare”.

(7) JO C 77, 5.4.2007, p. 35 și Suplimentul SEE nr. 17, 5.4.2007, p. 16.

(8) Pentru mai multe detalii privind corespondența dintre autoritățile norvegiene și Autoritate, a se consulta decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

(9) A se vedea nota de subsol nr. 7.

(10) Autoritățile norvegiene par să facă referire la procedurile de lichidare inițiate de Consiliul de administrație al NAC ca sprijin pentru această propunere.

(11) Faptul că NAC face în prezent obiectul unor proceduri de faliment este menționat în sprijinul acestei afirmații.

(12) Cauza 202/88, Comisia v. Franța (Echipamente terminale de telecomunicații) Rec., 1991, p. I-1223, punctul 12.

(13) Autoritățile norvegiene fac trimitere la cauza C-159/94, Comisia v. Franța Rec., 1997, p. I-5815, punctele 112 și 113, în sprijinul acestei afirmații.

(14) Comitatul Troms a prezentat probe potrivit cărora altor două societăți private, cu împrumuturi restante de 200 000 NOK fiecare, li s-a acordat scutirea de datorii către NAC ca parte a procedurii de restructurare.

(15) Reclamantul observă că studenților de la NEAR li se oferă posibilitatea de a efectua întreaga formare în Norvegia, însă cei mai mulți aleg să profite de oportunitățile oferite în străinătate. Diferența este că NAC nu oferă astfel de plasamente în străinătate și, astfel, toți studenții efectuează cursurile de formare doar în Norvegia.

(16) Reclamantul face referire, în acest sens, la cauzele C-41/90, Höfner, Rec., 1991, p. I-1979 și C-244/94, Fédération Française des Sociétés d’Assurance, Rec., 1995, p. I-4013. Pe de altă parte, funcția pur socială a entității în cauza C-159/91, Poucet et Pistre, Rec., 1993, p. I-637 este utilizată drept exemplu de clasificare ca alt tip de entitate decât o întreprindere.

(17) Pe baza costului estimat al educației pentru un student la NAC de 937 500 NOK, reclamantul afirmă că NAC beneficiază de o supracompensare, costul educației la NEAR și exclusiv în Norvegia fiind de 512 000 NOK.

(18) Reclamantul observă că nu a fost prezentată nicio observație din partea comitatului cu privire la acordarea inițială a împrumutului, nici cu privire la amânarea rambursării în 2003. Reclamantul susține că aceste elemente reprezintă, de asemenea, ajutor de stat.

(19) Articolul 37 din Acordul privind SEE este formulat în termeni identici.

(20) A se vedea cauza C-109/92, Wirth, Rec., 1993, p. I-6447, punctele 14-17. Curtea de Justiție a AELS a confirmat recent această opinie în Cauza E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, hotărâre din 21 februarie 2008, încă nepublicată, punctul 80 și următoarele.

(21) Cauza E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, citată mai sus, punctul 80.

(22) Cauza C-205/03, P FENIN, Rec., 2006, p. I-6295, punctul 25.

(23) Cauza E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, citată mai sus, punctul 81.

(24) Cauza E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, citată mai sus, punctul 83.

(25) JO C 17, 19.1.2001, p. 4.

(26) A se vedea, de exemplu, cauza C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova, Rec., 1991, p. I-5889, punctul 28.

(27) A se vedea, de exemplu, Comunicarea Comisiei privind serviciile de interes economic general în Europa, menționată mai sus la nota de subsol 25, punctul 14.

(28) Decizia 2006/225/CE a Comisiei din 2 martie 2005 privind schema de ajutor pusă în aplicare de Italia pentru reforma instituțiilor de formare (JO L 81, 18.3.2006, p. 25) confirmă în mod expres că instituțiile în cauză „au asigurat formare profesională, socială și instituțională orientată … furnizată în cadrul sistemului public e învățământ” (considerentul 48) și că, prin urmare, li s-a „încredințat o misiune de serviciu public, în cadrul normelor relevante naționale și regionale, prin intermediul unor acte obligatorii” (considerentul 57).