ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Principiul eficacității prevăzut în dreptul SEE restricționează dreptul statelor SEE de a aplica un termen de prescripție de trei ani pentru introducerea unei acțiuni în despăgubiri având ca obiect încălcarea articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE, în cazul în care acest termen de prescripție este asociat cu o obligație de investigare în sarcina părții vătămate care ar putea duce la expirarea termenului de prescripție înainte ca Autoritatea AELS de Supraveghere să se fi pronunțat într-o cauză întemeiată pe o plângere înaintată de partea vătămată referitoare la încălcarea articolelor 53 și 54 din Acordul privind SEE?
1.

să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bbb din anexa IX la Acordul privind SEE [Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 447/2013 al Comisiei din 15 mai 2013 de stabilire a procedurii pentru AFIA care optează să intre sub incidența Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;
1.

să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE deoarece nu a transpus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 31bba din anexa IX la Acordul privind SEE [Regulamentul delegat (UE) nr. 231/2013 al Comisiei din 19 decembrie 2012 de completare a Directivei 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește derogările, condițiile generale de operare, depozitarii, efectul de levier, transparența și supravegherea], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;
1.

Să declare că Islanda nu a adoptat măsurile necesare pentru a transpune în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 6f din capitolul VIII din anexa II la Acordul privind SEE (Directiva 2014/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a recipientelor simple sub presiune), astfel cum a fost adaptată prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE și, în orice caz, nu a notificat Autoritatea AELS de Supraveghere cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru a pune în aplicare actul, astfel cum se prevede la articolul 7 din Acordul privind SEE.
1.

Regatul Norvegiei a încălcat dispozițiile actului menționat la punctul 2 din anexa XVI la Acordul privind SEE, Directiva 2004/18/CE din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (1), prin clasificarea în mod incorect a unui contract de achiziții publice și prin efectuarea unei proceduri de atribuire a contractelor pentru construirea și exploatarea unei parcări subterane situate sub piața Torvet din Kristiansand, fapt care nu este în conformitate cu cerințele normelor SEE privind achizițiile publice. În special, Regatul Norvegiei: i. a descris în mod eronat obiectul contractului de achiziții publice prin faptul că nu a utilizat setul corect de coduri CPV sau, în niciun caz, un set complet și suficient de precis, cu încălcarea articolului 58 alineatul (2) din directivă, coroborat cu articolul 1 alineatul (14) din directivă și cu actul menționat la punctul 6a din anexa XVI la Acordul privind SEE [Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 noiembrie 2002 privind Vocabularul comun privind achizițiile publice]; ii. nu a publicat un anunț de participare pe întreg teritoriul SEE în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în baza de date TED, în conformitate cu cerințele legale prevăzute la articolul 58 din directivă, și iii. nu a respectat termenul minim pentru depunerea cererilor în cadrul unei proceduri de atribuire, astfel cum se prevede la articolul 59 din directivă.
—

Autoritatea AELS de Supraveghere susține că normele referitoare la schimburile comerciale de produse de origine animală și la controalele veterinare în cadrul SEE sunt armonizate la nivelul SEE. Directiva 89/662/CEE a Consiliului reglementează controalele veterinare efectuate în cadrul schimburilor comerciale din SEE de produse de origine animală. Obiectivul său principal este acela de a elimina controalele veterinare la frontierele interne ale SEE, consolidând, în același timp, controalele efectuate la punctul de origine. Autoritățile competente ale statului SEE de destinație pot doar să verifice, prin efectuarea unor controale nediscriminatorii la fața locului, conformitatea cu legislația relevantă a SEE.
1.

Prin menținerea în vigoare: (i) a unui sistem de autorizare pentru importul de ouă crude și produse din ouă crude, astfel cum a fost prevăzut la articolul 10 din Legea nr. 25/1993, precum și la articolul 3 litera (e) și la articolul 4 din Regulamentul (IS) nr. 448/2012; (ii) a unui sistem de autorizare pentru importul de lapte nepasteurizat și de produse lactate prelucrate din lapte nepasteurizat și a unor cerințe suplimentare, astfel cum au fost prevăzute la articolul 10 din Legea nr. 25/1993, la articolul 3 litera (f) și la articolele 4 și 5 din Regulamentul (IS) nr. 448/2012, precum și a unei interdicții de comercializare a produselor lactate importate, prelucrate din lapte nepasteurizat, astfel cum a fost prevăzută la articolul 7a din Regulamentul (IS) nr. 104/2010; precum și (iii) a unei practici administrative prin care li se solicită importatorilor să facă o declarație și să obțină o aprobare pentru importul de ouă și produse lactate tratate, astfel cum a fost stabilită în contextul aplicării Regulamentului (IS) nr. 448/2012, Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care decurg din actul menționat la punctul 1.1.1 din capitolul I al anexei I la Acordul privind SEE (Directiva 89/662/CEE a Consiliului din 11 decembrie 1989 privind controlul veterinar în cadrul schimburilor intracomunitare în vederea realizării pieței interne), astfel cum a fost modificat și adaptat la Acordul privind SEE prin Protocolul 1 la acesta și prin adaptările sectoriale din anexa I la acord, în special de la articolul 5 din directiva menționată.
2.

În cazul în care simpla furnizare de informații nu este suficientă și, ca regulă generală, trebuie prezentate, de asemenea, documentele justificative (statut etc.): este această situație modificată în orice fel în cazul în care beneficiarul real este o persoană juridică cu sediul social într-un stat SEE și, prin urmare, intră, de asemenea, sub incidența Directivei (UE) 2015/849? Este simpla furnizare de informații suficientă cel puțin în acest caz?
C 197/35

Cerere pentru un aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein la data de 24 ianuarie 2019 în cauza D și E

(Cauza E-2/19)

(2019/C 197/07)

Prin scrisoarea din 24 ianuarie 2019, Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (instanța administrativă a Principatului Liechtenstein) a înaintat o cerere Curții de Justiție a AELS, înregistrată la grefa Curții la 29 ianuarie 2019, vizând emiterea unui aviz consultativ în cauza D și E, cu privire la următoarea chestiune:

Directiva 2004/38, în special articolul 3 alineatul (1) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) litera (d), precum și partea III prima teză din Decizia nr. 191/1999 [a Comitetului mixt al SEE] trebuie interpretate în sensul că un membru de familie al unui resortisant al unui stat membru al UE are dreptul de a obține un permis de ședere cu aceeași valabilitate ca acela al persoanei de care depinde, chiar dacă persoana de care depinde a dobândit dreptul de ședere în Liechtenstein numai în temeiul dreptului național și nu în temeiul legislației SEE?
1.

Se poate interpreta că punctul 9 din anexa I la Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori face referire la situații în care un comerciant declară sau sugerează sub orice formă că un anumit produs poate fi vândut într-un stat SEE dacă există o dispoziție în legislația națională a statului SEE respectiv, cum este cazul Legii din anul 2006 privind organizarea Jocurilor Olimpice și Paralimpice de la Londra, care interzice vânzarea produsului respectiv și care se aplică în conformitate cu legislația națională? (a) Are vreo influență asupra acestei analize faptul că interdicția se aplică în statul SEE în care se utilizează produsul, însă nu și în cel în care se vinde? (b) Are vreo influență asupra acestei analize faptul că, după vânzare, se constată că interdicția respectivă contravine legislației SEE?
Cerere de aviz consultativ al Curții de Justiție a AELS înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur în cauza Zvonimir Cogelja/Direcția de Sănătate

(Cauza E-17/20)

(2021/C 141/13)

La data de 8 decembrie 2020, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 8 decembrie 2020, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Zvonimir Cogelja/Direcția de Sănătate, cu privire la următoarea întrebare:

Articolul 25 din Directiva 2005/36/CE privind recunoașterea calificărilor profesionale [a se vedea, de asemenea, articolul 3 alineatul (1) litera (c) și articolele 21 și 26 din directiva respectivă] impune că un stat SEE care eliberează un titlu de calificare [denumit „licență de specializare” (islandeză: sérfræðileyfi)] unui medic care beneficiază de recunoaștere automată în alte state SEE trebuie să organizeze neapărat pe teritoriul său formarea a cărei recunoaștere este solicitată prin eliberarea dovezii respective, cu alte cuvinte un stat SEE nu trebuie să elibereze astfel de dovezi în cazul în care formarea nu a avut loc în statul respectiv?
2.

Articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2004/38/CE conferă dreptul de continuare a șederii copilului unui resortisant al SEE care este înscris într-o instituție de învățământ autorizată, precum și persoanei care deține răspunderea părintească (custodia) a copilului în cazul în care resortisantul SEE pleacă din țară. Un copil care este descendent numai al soțului resortisantului SEE, căruia i s-a acordat drept de ședere utilizând resortisantul SEE ca persoană de referință, poate, de asemenea, să beneficieze de un astfel de drept numai în temeiul directivei sau în temeiul Acordului privind SEE? Acest lucru este valabil și în cazul în care resortisantul SEE a solicitat divorțul de părintele copilului respectiv înainte de a pleca din țară?
(5)

În cazul în care condiția poate fi justificată, posibilitatea ca unei persoane care a locuit într-un alt stat membru al SEE decât statul competent fără a respecta obligația de a informa instituția competentă cu privire la această ședere să i se impună să ramburseze prestația primită, care a fost, prin urmare, încasată în mod ilegal în temeiul legislației naționale, este compatibilă cu articolele 31 și 36 din Acordul privind SEE? În cazul unui răspuns afirmativ, impunerea unei majorări a dobânzii de 10 la sută care să fie reținută de la persoana în cauză este compatibilă cu articolele 31 și 36 din Acordul privind SEE?
3.

În cazul în care directivele menționate anterior sunt, în principiu, aplicabile în cauza de față: Faptul că tranzacționarea comercială a produselor medicinale de tipul celor menționate în cauza de față, care are loc din statul de reședință al unei persoane fizice sau juridice din SEE către un alt stat din SEE sau între un stat SEE și o țară terță, fără ca medicamentele în cauză să intre în contact cu teritoriul statului de reședință, face obiectul unei obligații legale de autorizare, a cărei încălcare poate fi sancționată drept contravenție cu o pedeapsă privativă de libertate de maximum 6 luni, este compatibil cu libertatea de stabilire prevăzută la articolul 31 și următoarele din Acordul privind SEE și, mai mult, trebuie considerat proporțional?
1.

În legătură cu evaluarea privind termenii „aceeași profesie” (a se vedea articolele 1 și 4 din directivă), se solicită răspunsuri la următoarele întrebări: (a) Care este evaluarea juridică și care sunt factorii relevanți din punct de vedere juridic pentru a stabili dacă o profesie din statul în care a fost obținută calificarea și cea din statul gazdă constituie „aceeași profesie”? (b) Pentru a determina dacă este vorba de „aceeași profesie”, statul gazdă trebuie să ia în considerare activitățile profesionale pe care solicitantul în cauză le poate desfășura în statul în care a fost obținută calificarea, numai sub supraveghere și cu condiția ca solicitantul să fi început un curs de educație și formare continuă sau să fi întreprins demersurile necesare pentru începerea unui astfel de curs de educație și formare în termen de doi ani? În cazul unui răspuns afirmativ, are importanță faptul că solicitantul a ales să nu înceapă sau întreprindă demersurile necesare pentru începerea unui astfel de curs de educație și formare continuă? (c) Pentru a stabili dacă este vorba de „aceeași profesie”, ce importanță au diferențele în ceea ce privește gradul de independență în exercitarea unei profesii și responsabilitatea față de pacienți?
—

Dispozițiile restrâng astfel capacitatea societăților stabilite legal într-un alt stat SEE de a înființa și a desfășura activități în Norvegia, în măsura în care acestea au administratori care nu sunt nici cetățeni ai SEE, nici rezidenți în SEE. Acestea limitează, de asemenea, capacitatea cetățenilor SEE care nu sunt rezidenți în SEE de a acționa ca administratori ai societăților norvegiene.
C 153/13

Cerere adresată Curții de Justiție a AELS pentru obținerea unui aviz consultativ, înaintată de Héraðsdómur Reykjavíkur la 8 decembrie 2021 în cauza Anna Bryndís Einarsdóttir/Trezoreria islandeză

(Cauza E-5/21)

(2022/C 153/07)

La data de 8 decembrie 2021, Héraðsdómur Reykjavíkur (instanța districtuală din Reykjavik) a înaintat Curții de Justiție a AELS o cerere, înregistrată la grefa Curții la data de 13 decembrie 2021, pentru obținerea unui aviz consultativ în cauza Anna Bryndís Einarsdóttir/Trezoreria islandeză cu privire la următoarea întrebare:

Obligă articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială [a se vedea și articolul 21 alineatul (3) din regulament] un stat care face parte din SEE ca, atunci când calculează prestațiile legate de concediul de maternitate/paternitate, să calculeze venitul de referință pe baza salariilor agregate ale unei persoane pe piața forței de muncă din întregul Spațiu Economic European? Se încalcă dispoziția menționată anterior și principiile Acordului privind SEE (a se vedea, de exemplu, articolul 29 din Acordul privind SEE) dacă se iau în considerare numai salariile agregate ale unei persoane pe piața națională a muncii?
2.

Se află o societate din SEE care face parte dintr-un grup incluzând o societate norvegiană într-o situație comparabilă cu aceea a unei societăți norvegiene care formează un grup cu o altă societate norvegiană și ce importanță are pentru evaluarea comparabilității faptul că nu a fost efectuată nicio contribuție reală din partea societății din SEE către societatea norvegiană, ci mai degrabă a fost acordat un împrumut?
1.

Pentru domeniul de aplicare personal al Regulamentului (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 (JO 2004, L 166, p. 1), încorporat în Acordul privind SEE prin Decizia Comitetului mixt al SEE din 1 iulie 2011 (LGBl. 2012 nr. 202), este necesar ca resortisantul unui stat membru care se află sub incidența legislației unuia sau mai multor state membre în sensul articolului 2 alineatul (1) din regulamentul menționat să fie rezident într-unul din statele membre ale UE? În cazul unui răspuns negativ la această întrebare: Poate un acord încheiat de UE sau de un stat membru al SEE cu o țară terță prin care domeniul de aplicare al regulamentului menționat a fost extins la țara terță în cauză să modifice răspunsul la această întrebare?
1.

să declare că Islanda nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 7 din Acordul privind SEE, prin faptul că nu a inclus în ordinea sa juridică internă actul menționat la punctul 19bi din anexa IX la Acordul privind Spațiul Economic European [Regulamentul delegat (UE) 2016/778 al Comisiei din 2 februarie 2016 de completare a Directivei 2014/59/UE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește circumstanțele și condițiile în care plata contribuțiilor ex post extraordinare poate fi amânată parțial sau integral și în ceea ce privește criteriile de stabilire a activităților, serviciilor și operațiunilor cu privire la funcțiile critice și de stabilire a liniilor de activitate și a serviciilor asociate cu privire la liniile de activitate esențiale], astfel cum a fost adaptat prin Protocolul 1 la Acordul privind SEE;
a)

eliminarea directă, în rampe de gunoi autorizate in Islanda, fără prelucrare prealabilă, a cadavrelor de animale, a deșeurilor de abator de categoria 3 și a deșeurilor provenite din sacrificarea la domiciliu, cu încălcarea articolului 12 litera (c), a articolului 13 litera (c) și a articolului 14 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1774/2002, astfel cum a fost modificat și adaptat la Acordul privind SEE prin adaptările specifice și sectoriale menționate în anexa I la acordul respectiv și nici
6.

Obiectivele de calitate, cum sunt punctualitatea și fiabilitatea, precum și recompensele și sancțiunile aplicabile: Flytoget AS va trebui să efectueze opriri la următoarele stații, cel puțin de trei (3) ori pe oră: Asker, Sandvika, Lysaker, Skøyen, Teatrul național și Lillestrøm, precum și la următoarele stații de cel puțin șase (6) ori pe oră: Gara centrală Oslo și Aeroportul din Oslo – Gardermoen. Opririle planificate se împart în mod egal în intervalul de o oră, stabilindu-se ore fixe de oprire în fiecare stație. Ca o cerință minimă, orele de funcționare trebuie să corespundă programului de funcționare al aeroportului, și anume 06.30-24.00. Flytoget AS are dreptul exclusiv de a stabili ratele tarifare.
3.

Serviciile și zonele potențial vizate de atribuire: Serviciile de transport local/regional de călători cu autobuzul, efectuate de următoarele societăți: Indre Namdal Trafikk AS, Namdalsbussen AS, Steinkjerbuss AS și NettBuss Trøndelag AS. Acestea acoperă zonele municipalităților Overhalla, Namskogan, Høylandet, Grong, Lierne, Røyrvik, Snåsa, Fosnes, Namsos, Namdalseid, Flatanger, Verran, Meråker, Stjørdal și Steinkjer din comitatul Nord-Trøndelag.